kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Buskgeting

Buskgeting (Dolichovespula media) är en getingart som först beskrevs av Anders Jahan Retzius 1783. Buskgeting ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Arten är reproducerande i Sverige. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten är en stor geting, nästan lika stor som bålgetingen, och kan bli mellan 16 och 22 mm lång. Grundfärgen är svart, med flera, gula markeringar. Munskölden och käkarna är klargula, munskölden med en svart, vertikal strimma i mitten. Också partierna ovanför ögonen och den understa antennleden är gula, och huvudets sidor har gula markeringar. Bakkroppen har gula tvärstreck med oregelbundna bakkanter i slutet av varje bakkroppssegment (tergit). Vissa arbetare har dock en nästan helsvart bakkropp med endast mycket tunna tvärstreck.

Ekologi 
Arten är mycket vanlig i låglänta områden i skogsbryn och -gläntor. Under våren hämtar drottningen nektar från svarta vinbär, lingonoxbär och rododendron. Längre framåt året hämtar arbetare och hanar föda från ett stort antal växter. De kan även ta eksav och honungsdagg. Dessutom fångar arten flugor och nattfjärilar som föda åt larverna. Det har även förekommit att de angripit bon av honungsbin.

Endast drottningen övervintrar, gärna under eller i en fallen trädstam, och hon kommer fram på våren för att bygga boet. Flygtiden varar från omkring april till september. Den är emellertid kortare ju längre norrut kolonin är belägen.

Bo 

Boet är grått och litet (som mest 18 gånger 24 cm). Det hängs fritt i buskar, träd eller under takskägg. Boet byggs ofta i trädgårdar, även i stadsplanerade områden. Det konstrueras av papper, som drottningen och arbetarna framställer genom att gnaga på både färskt och murket trä. Ibland har boet i början en rörformad ingång. Som mest kan ett bo innehålla 1 000 celler.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar England, Wales, ett fåtal lokaler i Skottland via Nordeuropa, Ryssland och genom norra Asien till Japan. I Sverige finns den i hela södra delen, och norrut längs Norrlandskusten; i Finland finns den i hela landet, men glesare längre mot norr. En hane har upptäckts i Nya Zeeland, men man tror inte att arten etablerat sig i landet.

Bildgalleri

Källor 
utgivare=

Externa länkar 

Långkindade getingar
Insekter i palearktiska regionen
Nordgeting

Nordgeting (Dolichovespula norwegica) är en getingart som först beskrevs av Fabricius 1781.  Nordgetingen ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
En liten geting med en kroppslängd mellan 15 och 18 mm för drottningen, 11 till 14 mm för arbetarna och 13 till 15 mm för hanarna. Grundfärgen är svart med gula tecken i ansiktet och, i form av tvärband, på bakkroppen. Mellankroppen är svart med ett enda gult, på mitten avsmalnande, tvärband i bakänden.

Ekologi 
Arten är vanlig i många habitat, som hedar, ängar och häckar. 

De gamla drottningarna flyger efter föda mellan mitten av april och början av juni, arbetarna mellan juli och mitten av oktober, och de nya könsdjuren (drottningar och hanar) mellan september och oktober. Könsdjuren parar sig utanför boet, och drottningarna äter därefter upp sig på nektar innan de letar upp något lämpligt övervintringsställe.

Bo 
Den övervintrande drottningen bygger ett bo av papper, främst i buskar, gärna på låg höjd. Det förekommer också att det förläggs till trädgrenar och husväggar samt, sällsynt, i underjordiska håligheter. Kolonin är liten, och blir aldrig större än ett par hundra individer.

Föda 
De vuxna djuren hämtar näring från flera olika blommande växter: Flockblommiga växter som strätta och björnloka, dunörtsväxter som mjölke, kaprifolväxter som snöbärssläktet, ljungväxter som blåbärssläktet samt flenörtsväxter som flenörtssläktet. Unga drottningar kan på våren besöka berberisväxter som berberis och rosväxter som oxbärssläktet. Larverna matas framför allt med söndertuggade tvåvingar, men även andra insekter och spindeldjur används.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar i Nordamerika Alaska och något fynd i norra Kanada. I Europa och Asien är arten vanlig i de norra delarna norrut till 70°N, från Irland och Storbritannien, där den förekommer norrut till Orkney och Shetland och österut till Magadan oblast i nordöstligaste Ryssland. I Sydeuropa förekommer den framför allt i bergstrakter. I Sverige finns den i hela landet; i Finland främst i den västra delen.

Källor 

Långkindade getingar
Taksnyltgeting

Taksnyltgeting (Dolichovespula adulterina) är en getingart som först beskrevs av François du Buysson 1905.  Taksnyltgetingen ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Arten är reproducerande i Sverige.

Taxonomi 
Fram till 2007 fördes arten till släktet Vespula, jordgetingar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 D. a. adulterina
 D. a. arctica
 D. a. montivaga

Beskrivning 
Arten är svart med vanligtvis vita markeringar, som dock i vissa områden kan vara gulaktiga. Artennbaserna och munskölden är vita till gulaktiga; den senare även med ett svart, vertikalt streck som ofta går från topp till bas. Båda könen (arbetare saknas) är mellan 12 och 15 mm långa.

Ekologi 
Taksnyltgetingen är en social parasit, som tränger in i bon av sociala getingar på ett tidigt stadium, dödar drottningen, och låter arbetarna ta hand om och föda upp sina egna ägg. Från dessa kläcks det endast könsdjur, det vill säga drottningar och hanar. Den övertagna kolonin kommer alltså att dö ut på ett relativt tidigt stadium. De nya drottningarna uppträder omkring juni.

I Europa snyltar den främst på takgeting och nordgeting, i Nordamerika Dolichovespula arenaria och tajgageting.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar stora delar av norra halvklotets tempererade och arktiska delar. I Nordamerika från sydöstra Alaska, Kanada utom de allra nordöstligaste delarna och USA söderut till Arizona, New Mexico, Tennessee och North Carolina. I Eurasien förekommer den från Nord- och Mellaneuropa österut över Sibirien och Centralasien till Japan. I Sverige finns arten tämligen spritt i södra Götaland, för att fortsätta uppåt längs östkusten till norra Norrland. I Finland förekommer arten främst längs sydkusten, men fynd har även gjorts i Österbotten och Norra Karelen.

Källor

Externa länkar 

Långkindade getingar
Skogssnyltgeting

Skogssnyltgeting (Dolichovespula omissa) är en getingart som först beskrevs av Gottlieb Wilhelm Bischoff 1931. Den ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar.  Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är en medelstor geting med en kroppslängd på mellan 15 och 17 mm för honorna, 14 till 16 mm för hanarna (arten har inga arbetare). Den har svart grundfärg med gula ben och gula markeringar på mellankroppen och bakkroppen (på den senare i form av tvärband).

Ekologi 
Arten förekommer i mindre skogar, skogsbryn och på öppna fält. Arten är en social parasit, där honan tränger in i bon av skogsgeting, dödar den gamla drottningen och låter arbetarna i det övertagna boet ta hand om sin avkomma.

Flygtiden varar från mitten av juni till september, under vilken arten gärna besöker bland annat persiljeblommor. Unga getingar börjar uppträda i mitten av juli.

Utbredning 
Skogssnyltgetingen förekommer i Skandinavien, sällsynt i västra Centraleuropa och mera allmänt i norra Sydeuropa. Arten har även påträffats i Turkiet. I Sverige, där arten är klassificerad som livskraftig ("LC") även om den är sällsynt, förekommer den främst i Uppland, men även i Västergötland, Östergötland, Dalarna och Västerbotten samt med enstaka fynd från Gästrikland söderöver till Småland och längs västkusten från Bohuslän till Skåne. I Finland, där arten har observerats längst i söder, är den rödlistad som sårbar ("VU").

Källor

Externa länkar 

Långkindade getingar
Dolichovespula
Insekter i palearktiska regionen
Dolichovespula alpicola

Dolichovespula alpicola är en getingart som beskrevs av Regine Eck 1984. Dolichovespula alpicola ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
alpicola
Dolichovespula arenaria

Dolichovespula arenaria är en getingart som först beskrevs av Fabricius 1775.  Den ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är en medelstor geting, typiskt färgad med svart grundfärg, gula ben och gula markeringar på huvud, mellankropp och bakkropp, på den senare i form av tvärband med oregelbundna framkanter.  Hanens bakkropp är påtagligt smalare än drottningarna och arbetarnas. I östra Nordamerika förekommer en nästan helgul form.

Ekologi 
Arten är samhällsbildande med samma kastsystem som andra sociala steklar, det vill säga drottningar (befruktningsdugliga honor), hanar (befruktningsdugliga könsdjur) och arbetare (sterila honor).

De vuxna getingarnas föda utgörs av nektar och söta frukter, medan de samlar insekter åt avkomman, framförallt fjärilslarver, som de tuggar sönder innan de matar larverna med dem.

Boet byggs av papper, som tillverkas av söndertuggat trä som blandas med saliv. Det placeras oftast ovan mark i buskage, trädgrenar och liknande. I stadsbebyggelse byggs det ofta på byggnader och andra konstruktioner. Sällsynt händer det att boet konstrueras under jord. Boet kan som mest innehålla över 4 000 celler och bli 25 gånger 30 cm stort. Drottningen börjar bobyggnaden i mars till april beroende på geografisk lokalisering. Kolonin dör ut i augusti till september, med undantag för de befruktade, unga drottningarna, som övervintrar.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nordamerika från norra Alaska och norra Kanada till mellersta USA. Längst söderut går de i västligaste och östligaste USA (Kalifornien, Arizona och New Mexico respektive Tennessee och North Carolina); i västra Mellanvästern saknas getingen, som annars är allmän, mer eller mindre helt.

Källor

Externa länkar 

Långkindade getingar
arenaria
Dolichovespula baileyi

Dolichovespula baileyi är en getingart som beskrevs av Archer 1987. Dolichovespula baileyi ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
baileyi
Dolichovespula carolina

Dolichovespula carolina är en getingart som först beskrevs av Carl von Linné 1767.  Dolichovespula carolina ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
carolina
Dolichovespula flora

Dolichovespula flora är en getingart som beskrevs av Archer 1987. Dolichovespula flora ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
flora
Dolichovespula lama

Dolichovespula lama är en getingart som först beskrevs av Robert du Buysson 1903.  Dolichovespula lama ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
lama
Dolichovespula maculata

Dolichovespula maculata är en getingart som först beskrevs av Carl von Linné 1763. Den ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
En stor, svart geting med en längd på 13 till 20 mm. Den har vita tecken på huvudet, mellankroppen och (i form av tvärband) på bakre delen av bakkroppen. Hanen har en betydligt smalare bakkropp än honorna (drottningar och arbetare).

Ekologi 
Arten hämtar nektar från blomsläkten som Ericameria i korgblommiga växter och blåbärssläktet i ljungväxter. Larverna matas främst med flugor, i vissa områden även med andra getingar. Dolichovespula maculata är en kraftfull geting, och det förekommer att den dödar så stora insekter som cikador.

Bo 

Den övervintrande drottningen kommer fram ur sitt vinterviste i april till maj, och boet är vanligen färdigbyggt sent i maj eller början av juni. Det byggs av papper som drottningen tillverkar av torrt eller murket trä, som hon gnager sönder och blandar med saliv. Könsdjuren (drottningar och hanar) börjar kläckas sent i juli till augusti, och kolonin börjar dö ut i augusti till september (med undantag av de nya drottningarna). Boet placeras vanligen upp till 20 m högt i träd, men kan också byggas under klippöverhäng, på telefonstolpar eller byggnader. De kan bli mycket stora, med en längd på 60 cm och en diameter på 35 cm. Som mest kan det innehålla 3 500 celler, även om det vanligen rymmer under 2 000. Antalet arbetare är normalt omkring 400, även om arbetarpopulationen kan variera mellan 100 och 700.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar nästan hela USA och Kanada, med undantag för de allra nordligaste delarna av Alaska och Kanada.

Källor 

ZOBODAT: Zoological-Botanical Database (Vespoidea). Gusenleitner J., 2006-07-20

Externa länkar 

Långkindade getingar
maculata
Insekter i nearktiska regionen
Tajgageting

Tajgageting (Dolichovespula norvegicoides) är en getingart som först beskrevs av Percy Sladen 1918.  Den ingår i släktet långkindade getingar och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är litet studerad, delvis beroende på att den före 1984 troddes vara en form av Dolichovespula alpicola.

Utseende 
Arten har svart grundfärg med gula markeringar, på bakkroppen i form av tvärband. Antennerna är svarta med gul bas; hos hanen endast på den främre delen. Munskölden är gul med ett svart vertikalt band, hos hannen smalare och ingröpt upptill och nertill. Även käkar, panna och ben är gula.

Ekologi 
Den övervintrande drottningen kommer fram ur sitt vinterviste under sen vår eller försommar, och börjar bygga ett bo av papper som hon framställer genom att gnaga av fibrer från trävirke och blanda dem med saliv. Boet byggs i buskage på (eller vanligtvis nära) marken, från 10 till 15 cm, till drygt en meter upp. Boet är litet, upp till drygt en decimeter i diameter.

Utbredning 
Arten finns i Nordamerika från Alaska över Yukon, västra och södra Kanada till USA från Washington, Michigan och Maine samt söderut till Kalifornien, Colorado och North Carolina. I Sverige förekommer arten från sydligaste Norrland norrut längs kusten, samt i fjällkedjan; i Finland påträffad i Nyland och Norra Karelen.

Källor 

 

Långkindade getingar
Dolichovespula
Dolichovespula pacifica

Dolichovespula pacifica är en getingart som först beskrevs av Bir. 1930.  Dolichovespula pacifica ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
pacifica
Dolichovespula panda

Dolichovespula panda är en getingart som beskrevs av Archer 1980. Dolichovespula panda ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
panda
Dolichovespula xanthicincta

Dolichovespula xanthicincta är en getingart som beskrevs av Archer 1980. Dolichovespula xanthicincta ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
xanthicincta
Dolichovespula stigma

Dolichovespula stigma är en getingart som beskrevs av Lee 1986. Dolichovespula stigma ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
stigma
Dolichovespula kuami

Dolichovespula kuami är en getingart som beskrevs av Kim 1996. Dolichovespula kuami ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
kuami
Dolichovespula asiatica

Dolichovespula asiatica är en getingart som beskrevs av Archer 1981. Dolichovespula asiatica ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långkindade getingar
asiatica
Dolichovespula silvestris

Dolichovespula silvestris är en getingart som först beskrevs av Giovanni Antonio Scopoli 1763.  Dolichovespula silvestris ingår i släktet långkindade getingar, och familjen getingar. Utöver nominatformen finns också underarten D. s. sumptuosa.

Källor 

Långkindade getingar
silvestris
Epipona

Epipona är ett släkte av getingar. Epipona ingår i familjen getingar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Getingar
Epipona
Epipona guérini

Epipona guérini är en getingart som först beskrevs av Henri Saussure 1854.  Epipona guérini ingår i släktet Epipona och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
guérini
Epipona tatua

Epipona tatua är en getingart som först beskrevs av Cuv. 1797.  Epipona tatua ingår i släktet Epipona och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
tatua
Epipona niger

Epipona niger är en getingart som först beskrevs av Brethes 1926.  Epipona niger ingår i släktet Epipona och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
niger
Epipona media

Epipona media är en getingart som beskrevs av Cooper 2002. Epipona media ingår i släktet Epipona och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
media
Epipona quadrituberculata

Epipona quadrituberculata är en getingart som först beskrevs av Giovanni Gribodo 1892. 

Epipona quadrituberculata ingår i släktet Epipona och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
quadrituberculata
Eustenogaster

Eustenogaster är ett släkte av getingar. Eustenogaster ingår i familjen getingar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Getingar
Eustenogaster
Eustenogaster agilis

Eustenogaster agilis är en getingart som först beskrevs av Smith 1861.  Eustenogaster agilis ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
agilis
Eustenogaster calyptodoma

Eustenogaster calyptodoma är en getingart som först beskrevs av Sakagami och Yoshik. 1968.  Eustenogaster calyptodoma ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
calyptodoma
Eustenogaster eximia

Eustenogaster eximia är en getingart som först beskrevs av Charles Thomas Bingham 1897.  Eustenogaster eximia ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Utöver nominatformen finns också underarten E. e. eximioides.

Källor 

Getingar
eximia
Eustenogaster fraterna

Eustenogaster fraterna är en getingart som först beskrevs av Charles Thomas Bingham 1897.  Eustenogaster fraterna ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
fraterna
Eustenogaster fulvipennis

Eustenogaster fulvipennis är en getingart som först beskrevs av Cameron 1902.  Eustenogaster fulvipennis ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
fulvipennis
Eustenogaster hauxwellii

Eustenogaster hauxwellii är en getingart som först beskrevs av Charles Thomas Bingham 1893.  Eustenogaster hauxwellii ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
hauxwellii
Eustenogaster luzonensis

Eustenogaster luzonensis är en getingart som först beskrevs av Sievert Allen Rohwer 1919.  Eustenogaster luzonensis ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
luzonensis
Eustenogaster micans

Eustenogaster micans är en getingart som först beskrevs av Henri Saussure 1852.  Eustenogaster micans ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
micans
Eustenogaster scitula

Eustenogaster scitula är en getingart som först beskrevs av Charles Thomas Bingham 1897.  Eustenogaster scitula ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
scitula
Eustenogaster bicarinatus

Eustenogaster bicarinatus är en getingart som beskrevs av Dover och Rao 1922. Eustenogaster bicarinatus ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
bicarinatus
Eustenogaster ornatifrons

Eustenogaster ornatifrons är en getingart som först beskrevs av Cameron 1902.  Eustenogaster ornatifrons ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
ornatifrons
Eustenogaster palavanica

Eustenogaster palavanica är en getingart som beskrevs av Reyes 1988. Eustenogaster palavanica ingår i släktet Eustenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
palavanica
Liostenogaster

Liostenogaster är ett släkte av getingar. Liostenogaster ingår i familjen getingar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Getingar
Liostenogaster
Liostenogaster flavolineata

Liostenogaster flavolineata är en getingart som först beskrevs av Cameron 1902.  Liostenogaster flavolineata ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
flavolineata
Liostenogaster nitidipennis

Liostenogaster nitidipennis är en getingart som först beskrevs av Henri Saussure 1853.  Liostenogaster nitidipennis ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
nitidipennis
Liostenogaster variapicta

Liostenogaster variapicta är en getingart som först beskrevs av Sievert Allen Rohwer 1919.  Liostenogaster variapicta ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
variapicta
Liostenogaster vechti

Liostenogaster vechti är en getingart som beskrevs av Turill. 1988. Liostenogaster vechti ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
vechti
Liostenogaster pardii

Liostenogaster pardii är en getingart som beskrevs av Turner och Carf. 1996. Liostenogaster pardii ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
pardii
Liostenogaster flaviplagiata

Liostenogaster flaviplagiata är en getingart som först beskrevs av Cameron 1902.  Liostenogaster flaviplagiata ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
flaviplagiata
Liostenogaster picta

Liostenogaster picta är en getingart som först beskrevs av Smith 1860.  Liostenogaster picta ingår i släktet Liostenogaster och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
picta
Metapolybia

Metapolybia är ett släkte av getingar. Metapolybia ingår i familjen getingar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Getingar
Metapolybia
Metapolybia acincta

Metapolybia acincta är en getingart som beskrevs av Richards 1978. Metapolybia acincta ingår i släktet Metapolybia och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
acincta
Metapolybia azteca

Metapolybia azteca är en getingart som beskrevs av Paulo Agostinho de Matos Araujo 1945. Metapolybia azteca ingår i släktet Metapolybia och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
azteca
Metapolybia aztecoides

Metapolybia aztecoides är en getingart som beskrevs av Richards 1978. Metapolybia aztecoides ingår i släktet Metapolybia och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
aztecoides
Metapolybia bromelicola

Metapolybia bromelicola är en getingart som beskrevs av Paulo Agostinho de Matos Araujo 1945. Metapolybia bromelicola ingår i släktet Metapolybia och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
bromelicola
Metapolybia cingulata

Metapolybia cingulata är en getingart som först beskrevs av Fabricius 1804.  Metapolybia cingulata ingår i släktet Metapolybia och familjen getingar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Getingar
cingulata