kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mahlers 3/2-problem

Inom matematiken är Mahlers 3/2-problem ett problem gällande existensen av så kallade "Z-tal".

Ett Z-tal är ett reellt tal x sådant att dess bråkdel

är mindre än 1/2 för alla naturliga tal n. Kurt Mahler förmodade 1968 att det inte finns några Z-tal.

Mer generellt, för ett reellt α, definiera Ω(α) som

Mahles förmodan säger alltså att Ω(3/2) är större än 1/2.  Flatto, Lagarias och Pollington bevisade att

för rationella p/q.

Referenser

Noter

Källor 
 

Analytisk talteori
Förmodanden
Diofantisk approximation
Horatio Henry Couldery

Horatio Henry Couldery, född 1832 i Lewisham, död 1893, var en brittisk målare bosatt i London.

Couldery var son till en målare. Efter studier för en ebenist antogs han 1857 som elev vid Royal Academy of Arts. Mellan 1861 och 1892 ställde han ut på akademin. Han utförde djurmålningar, framför allt av unga katter, samt genrebilder, i synnerhet sportscener. Hans verk fick positiva omdömen av konstkritikern John Ruskin.


Verk i urval

Referenser

Noter

Källor

Brittiska målare
Djurmålare
Födda 1832
Avlidna 1893
Män
Children of the Universe

Children of the Universe var Storbritanniens bidrag i Eurovision Song Contest 2014 i Köpenhamn. Låten framfördes av Molly Smitten-Downes, som även skrivit både text och musik. Det var den sista låten som framfördes i finalen 10 maj. Den fick 40 poäng, vilket placerade den på 17:e plats av 26 bidrag.

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2014
Storbritanniens bidrag i Eurovision Song Contest
musiksinglar 2014
Marilyn White

Marilyn White, född 17 oktober 1944 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk före detta friidrottare.

White blev olympisk silvermedaljör på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1964
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från USA
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Los Angeles
Födda 1944
Levande personer
Kvinnor
Föreningen Sveriges skolchefer

Föreningen Sveriges skolchefer är intresseförening för förvaltningschefer med ansvar för förskola och skola, eller motsvarande befattningar i kommuner och hos fristående huvudmän. Föreningen bildades 2001.

Föreningens syfte är främst att främja skolutveckling i allmänhet, främja medlemmarnas utveckling och att stimulera till debatt om skolans uppdrag och utveckling.

Föreningens huvudsakliga verksamhet är att anordna möten, konferenser, studieresor och utbildningar för skolchefer. Föreningen driver, i samarbete med Skolverket och Sveriges kommuner och landsting, det nationella skolchefsprogrammet.  Programmet består av en introduktionsutbildning, en fördjupning och olika specialiseringar (t.ex. kring IT och lärande). Föreningen erbjuder också mentorer till skolchefer.

Föreningen Sveriges skolchefer har tagit initiativ till The Stockholm Summit, en internationell konferens för högre chefer i skolväsendet i världen. The Stockholm Summit har genomförts 2008, 2010 och 2012 i samarbete med Stockholms stad, Skolverket och Statens skolinspektion. Föreningen har också tagit initiativ till Skolans Ledarkonvent, en årlig konferens för ledare i förskola och skola i landet.

Ordförande i FSS är Göran Isberg (2013-). Tidigare ordförande har varit: Thomas Persson (2001-2013).

Referenser

Externa länkar
föreningen webbplats
Stockholm summit
Yrkesföreningar i Sverige inom skolan
Fredrique Hammarstedt

Maria Helena Fredrika (Fredrique) Hammarstedt, född Unge 23 november 1823 i Vaxholm, död 16 september 1901, var en svensk pedagog och skolledare. Hon grundade och drev den Hammarstedtska pensionen i Stockholm, som fick sitt namn efter henne, mellan 1855 och 1881.

Biografi
Fredrique Hammarstedt var dotter till tobakshandlaren Teodor Benjamin Unge (död 1827) och Antoinetta Lovisa Hård af Segerstad, och växte delvis upp på Rosersbergs slott, där modern var åldfru som änka. Hammarstedt var en av de första 33 eleverna i Wallinska skolan efter dess öppnande 1831. 

Från 1840 var hon verksam som guvernant. Bland hennes arbetsgivare märks orientalisten Henrik Gerhard Lindgren i Tierp, där hon var anställd 1845-47, överste Tuné 1847-54 och greve Lewenhaupt på Carlsund. På Carlslund hade Cecilia Fryxell sin flickskola, och Hammarstedt skall av henne ha lärt sig hur man drev en egen skola. 

År 1855 fick hon ett erbjudande från Johan August Posse, som erbjöd henne att ta över den skola hans syster Sophia Posse nyligen hade skött innan hon hastigt dog. Skolan låg i Brunkebergs hotell vid Brunkebergs torg. Hammarstedtska pensionen, även kallad Hammarstedtska flickpensionen eller bara Hammarstedtska skolan, hade plats för omkring 100 elever, av vilka en del var helinackorderingar. Den hade högt anseende och uppfattades under 1860-talet som en av de mest exklusiva på modet i det dåtida Stockholm, och hade elever även från Finland. Undervisningen beskrevs som progressiv och skolans tysklärare Rothlieb hade stort anseende.    

Hammarstedt beskrivs som en moderlig pedagog som kunde skapa en hemlik atmosfär i sin skola och förmådde göra undervisningen levande. Under en tid då frikyrkorna etablerades i Stockholm höll hon hårt på den statskyrkan och prioriterade kristendomsundervisningen. Hon upprätthöll en strikt hygien, vilket då var en innovation. Hon bedrev även en viss välgörenhetsbespisning i skolans lokaler, som samtidigt var hennes bostad. Bland skolans elever fanns Gurli Linder och Anna Billing. Hon avvecklade sin skola 1881 när hon inte längre kunde klara av hyran för dess lokal. 

Hon var från 1855 gift med Gustaf Hammarstedt, kyrkoherde i Danvikens församling, som också var lärare i hennes skola, och fick med honom sex döttrar; paret levde på skilda håll under hennes verksamhetstid på grund av sina yrken. Detta faktum påpekades en gång för henne då hon som gammal uttryckte ogillande över kvinnorörelsen: 
"Då svarade en av hennes f. d. helpensionärer:
"— Och ändå vet jag ingen så emanciperad som tant." 
"?" 
"— Jo, att bosatta sig på annan ort än sin man, leva där så gott som hela äktenskapet och själv försörja sig och sina barn — det är väl ändå ganska emanciperat!"

Källor
 Idun. Nummer 35. 1892 
 Hammarstedt Fredrique, samling
 Ord och Bild / Trettiofjärde årgången. 1925 
 Gudrun Spetze: Lärarnas historia. De enskilda skolorna under 1800-talet.
 Idun, nr 33, 1922

Noter

Svenska skolledare under 1800-talet
Födda 1823
Avlidna 1901
Kvinnor
Personer från Vaxholm
Svenska privatlärare
Benjamin G. Humphreys

Benjamin Grubb Humphreys, född 26 augusti 1808 i Claiborne County i Mississippiterritoriet, död 20 december 1882 i Jackson i Mississippi, var en amerikansk politiker och militär. Han var Mississippis guvernör 1865–1868. Före amerikanska inbördeskriget var han whig och efter kriget demokrat. Han tjänstgjorde som brigadgeneral i Amerikas konfedererade staters armé och blev avsatt som guvernör efter att ha vägrat att fullfölja order från nordstaternas militärmakt.

Humphreys studerade vid United States Military Academy men blev relegerad tillsammans med ett fyrtiotal andra kadetter efter en incident. I Mississippi hjälpte han först till på faderns plantage och blev sedan senare själv plantageägare. Han representerade Whigpartiet i Mississippis lagstiftande församling och hörde före kriget till motståndarna till sydstaternas utträde ur USA.

När inbördeskriget väl hade brutit ut, tjänstgjorde Humphreys först som kapten i konfederationens armé och avancerade så småningom till brigadgeneral. Han sårades svårt i slaget vid Gettysburg.

Humphreys efterträdde 1865 William L. Sharkey som Mississippis guvernör och efterträddes 1868 av Adelbert Ames.

Humphreys avled 1882 och gravsattes på Wintergreen Cemetery i Port Gibson. Humphreys County i Mississippi har fått sitt namn efter Benjamin G. Humphreys.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska generaler
Guvernörer i Mississippi
Amerikanska whigs
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Claiborne County, Mississippi
Födda 1808
Avlidna 1882
Män
Deltagare i slaget vid Gettysburg
Amerikanska militärer under 1800-talet
Alumner från United States Military Academy
Clara Strömberg

Clara Charlotta Constantia Clementina Strömberg, född 26 april 1836 i Locknevi församling i Kalmar län, död 1898, var en svensk pedagog och skolledare. Hon grundade och drev Clara Strömbergs skola i Stockholm, som fick sitt namn efter henne, mellan 1859 och 1881. Hon var därefter föreståndare för Ateneum för flickor mellan 1881 och 1896. 

Hon var syster till missionären Charles Strömberg och operasångaren Anders Strömberg; en annan släkting var Johan Peter Strömberg. 

Hon var lärare för småbarnsklassen vid Hammarstedtska flickpensionen i Stockholm 1853-59. Hon grundade 1859 sin egen skola, Clara Strömbergs skola. Den var främst för flickor och hade plats för mellan 50 och 60 elever. Hon var också under en tid husföreståndare hos familjen Cassel. Skolan fick mot slutet ekonomiska problem. 1881 uppgick både hennes skola och Hammerstedtska pensionen i Johan Löfvéns större skola Ateneum för flickor, där hon samtidigt fick anställning som föreståndare. Hon beskrevs 1896 som glad, frisk, uppoffrande och ungdomlig och med målet att lära eleverna gudsfruktan, arbetsvilja och enkelhet, ansågs moderlig och ha en särskild talang för att undervisa yngre barn. Som föreståndare för Ateneum för flickor ansågs hon ha gjort en viktig insats för Ateneums starka utveckling.

Hon flyttade 1896 från Stockholm till Uppsala.

Källor
 http://www.ub.gu.se/fasta/laban/erez/kvinnohistoriska/tidskrifter/idun/1896/pdf/1896_25.pdf
 Strömberg (Sthlmssläkten), släkt, urn:sbl:34590, Svenskt biografiskt lexikon (art av Andreas Tjerneld), hämtad 2014-03-06.

Noter

Svenska skolledare under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1898
Kvinnor
Personer från Locknevi socken
Driftwood Company

Driftwood Company är en svensk musikgrupp, bildad 2008 i Unnaryd, Hylte kommun.

Bandet består av medlemmarna: Kristoffer Kabell (sång, gitarr, munspel), Johannes Kabell (sång, mandolin) Jonathan Kabell (trummor, sång), Ola Persson (gitarr, sång), Carl Hansson (fiol, banjo, pedal-steel, sång), Timothy Ohldin (kontrabas).

2010 släppte de in sitt debutalbum, First Record, inspelat i Studio Brunljud i Laholm. 2012 släppte de sitt andra album, Unbroken Circles, som även det spelades in i Studio Brunljud.

2014 släppte Driftwood Company sitt tredje album, The Wind Wagon Soundtrack, som är musiken till dokumentärfilmen Wind Wagon Project av Mikael Rosengren och som handlar om segelfartyget Astrakan. The Wind Wagon Soundtrack spelades in i Studio Epidemin i Göteborg under slutet av 2013.

Referenser 
Driftwood Companys officiella hemsida

Externa länkar
The Wind Wagon Project officiella hemsida

Svenska musikgrupper
Umeå elementarläroverk för flickor

Umeå elementarläroverk för flickor var en flickskola i Umeå, verksam mellan 1871 och 1967. Det var initialt en privatskola, men blev ett läroverk med statsbidrag 1881. Från 1939 kallades den Umeå kommunala flickskola och var en kommunal skola.

Historia
Skolan grundades 1871 som privat elementarskola av lärarinnan Ida Schugge och fick snart statliga bidrag, som komplement till terminsavgifter. När Schugge 1881 lämnade Umeå för Skellefteå rekonstruerades skolan till läroverk för flickor, med sjuårig skolgång, och beviljades årliga bidrag från Umeå stad och Västerbottens läns landsting. Skolan fick tidigt rykte om sig att vara en "fin" skola för stadens välbärgade borgerskap – sannolikt för att terminsavgifterna var höga, men också för att flickskolan stod för ett friare bildningsideal än det obligatoriska skolväsendet.

Skolan ombildades 1939 till kommunal flickskola och kallades därefter Umeå kommunala flickskola. Som antagningskrav till flickskolans klass 1 krävdes att eleverna dessförinnan skulle ha avklarat fyra eller fem år i folkskola. Upptagningsområdet var inledningsvis enbart Umeå stad, men från hösten 1944 tilläts lärjungar oberoende av hemort. Terminsavgifter togs ut även efter 1938, men avgifterna var behovsprövade och undervisningen skulle "...så långt möjligt och i varje fall för medellösa lärjungar..." vara avgiftsfri. Från hösten 1957 slopades systemet med avgifter helt.

Åren 1953–57 accepterades tillfälligt även manliga elever. Läsåret 1966/67 var sista året med undervisning i flickskolan, som från hösten 1967 ersattes av olika fackskolor och den nya grundskolans högstadium, som var öppet för både flickor och pojkar. Även lärarkåren överfördes till grundskolan.

Undervisningen
Från 1939 gavs både sex- och sjuårig lärokurs, och enbart teoretiskt utbildning. De obligatoriska ämnena var kristendomskunskap, modersmål, historia med samhällslära, ett främmande språk, hälsolära och ekonomilära; och därtill tre fritt valda ämnen. Godkända avgångsbetyg från flickskolans sjunde klass motsvarade så kallad normalskolekompetens.

Lokaler
När kommunen tog över driften 1939 var elementarläroverket inrymt i ett skolhus på Storgatan, i hörnet av kvarteret Höder vid Kyrkotorget. Byggnaden var uppförd 1892 av arkitekt Viktor Åström och utgjordes av ett trähus i två våningar. När Umeå högre allmänna läroverk 1957 flyttade till nybyggda lokaler på Fridhem övertog flickskolan lokaler i läroverkets gamla skolbyggnad, Mimerskolan – där verksamheten hösten 1967 fortsatte som grundskola.

Rektorer
 1939–1945 Signe Lagergren
 1945–1963 Louise S Leijonhufvud
 1963–1967 Sigvard Dahlgren

Källor

Noter

Flickskolor i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1871
Umeås historia
Utbildning i Umeå
Läroverk och realskolor i Sverige
Dennis Murphree

Dennis Murphree, född 6 januari 1886 i Pittsboro, Mississippi, död 9 februari 1949 i Pittsboro, Mississippi, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Mississippis viceguvernör 1924–1927, 1932–1936 och 1940–1943 samt guvernör 1927–1928 och 1943–1944.

Murphree var 25 år gammal då han först blev invald i Mississippis representanthus dit han omvaldes två gånger. År 1923 valdes han för första gången till viceguvernör. Guvernör Henry L. Whitfield avled 1927 i ämbetet och Murphree fick inneha guvernörsämbetet till mandatperiodens slut. Efter förlust i guvernörsvalet 1927 valdes Murphree 1931 till viceguvernör igen. År 1935 kandiderade han utan framgång i guvernörsvalet men gjorde 1939 comeback som vinnande viceguvernörskandidat.

Murphree tillträdde 1943 på nytt som guvernör efter att Paul B. Johnson hade avlidit i ämbetet. Han efterträddes 1944 som guvernör av Thomas L. Bailey. Murphrees båda ämbetsperioder som guvernör berodde på dödsfall. Murphree ställde upp tre gånger som guvernörskandidat men lyckades aldrig bli vald till Mississippis högsta ämbete som han ändå innehade två gånger.

Murphree avled 1949 och gravsattes på Pittsboro Cemetery i Pittsboro.

Referenser

Externa länkar

Viceguvernörer i Mississippi
Guvernörer i Mississippi
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Calhoun County, Mississippi
Födda 1886
Avlidna 1949
Män
Lee M. Russell

Lee Maurice Russell, född 16 november 1875 i Lafayette County, Mississippi, död 5 maj 1943 i Jackson, Mississippi, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Mississippis viceguvernör 1916–1920 och guvernör 1920–1924.

Russell var ledamot av Mississippis representanthus 1908–1910. År 1911 blev han invald i Mississippis senat. Där introducerade han 1912 ett lagförslag om förbud mot hemliga studentsammanslutningar. Lagförslaget gick igenom men lagen upphävdes på 1920-talet. Redan under studietiden vid University of Mississippi var Russell motståndare till studentbrödraskap med grekiska initialer.

Russell efterträdde 1920 Theodore G. Bilbo som Mississippis guvernör och efterträddes 1924 av Henry L. Whitfield. 

Russell frikändes i en rättegång där han anklagades för att ha missbrukat sin ställning genom att ha förfört sin sekreterare med hjälp av falska löften. Han avled 1943 och gravsattes i Jackson.

Referenser

Externa länkar

Viceguvernörer i Mississippi
Guvernörer i Mississippi
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Lafayette County, Mississippi
Födda 1875
Avlidna 1943
Män
Alumner från University of Mississippi
Requiem i Anledning af Kung Karl Johans död

Requiem i Anledning af Kung Karl Johans död av Friedrich August Reissiger för kör och orkester blev komponerad i förbindelse med kung Karl Johans död 18 mars 1844.

Framföranden med kompositören som dirigent 

Verket blev uppfört första gången lördagen före Palmsöndagen 30 mars 1844 i det katolska kapellet i Storgaten i Oslo. Efter det blev verket framfört som en del av Reissigers avskedskonsert från Christiania Theater 1850. Kompositören som då flyttat till Halden, dirigerade verket en sista gång i sin nya hemstad 1867.

Senare framföranden 
Reissigers requiem blev senare framfört vid ett par tillfällen i Göteborg. Det framfördes under ledning av stadens katolske organist som hade gjort en avskrift av verket. 

Requiem framfördes också vid den trogna katolska änkedrottningen Josefines död 1876. Det ska också ha framförts 1878, då kongregationen mindes Påven Pius IX efter hans död i februari samma år.

Originalpartituret finns inte längre kvar, men avskriften som blev till i Göteborg återfanns på 1970-talet. Detta ledde till nya framföranden av verket i Göteborg och i Immanuels kirke i Halden hösten 1982.

Cæciliaforeningen framförde verket i Frogner kirke i Oslo 7 november 2010, det var första gången i Oslo sedan 1850. Ett nytt partitur och orkesternoter hade nedskrivits av dirigenten Steffen Kammler till detta framförandet.

Verket framfördes för första gången i Tyskland 24 augusti 2013 i kompositörens födelsestad, Bad Belzig, Brandenburg.  Verket framfördes av Cæciliaforeningen under ledning av Steffen Kammler.

Inspelning 
Verket spelades in i Jar kirke, Bærum, 12 och 13 maj 2012 och gavs ut 24 november 2012. Medverkande var Cæciliaforeningen, Åshild Skiri Refsdal, sopran, Signe Sannem Lund, mezzosopran, Henrik Engelsviken, tenor, Trond Gudevold, bass, Oslofjord Kammerfilharmoni, med Stig Nilsson som konsertmästare och dirigent Steffen Kammler. Produktionen stod Åsgeir Grong Musikkproduksjon för.

Referenser

Litteratur 
 Knut Johannesen: Et norsk rekviem ved kong Carl Johans død - og verkets svensk-norske livsløp, i Melos och logos, festskrift til Folke Bohlin, Borås 2011, s. 185-194.

Musikverk
Verk 1844
Requiem
Urmas Paet

Urmas Paet, född 20 april 1974 i Tallinn i Estniska SSR i dåvarande Sovjetunionen, är en estnisk politiker som är medlem av Estniska reformpartiet. Mellan 2005 och 2014 var han Estlands utrikesminister. Han efterträddes på posten av Keit Pentus-Rosimannus.

Biografi
Paet studerade statsvetenskap vid Tartu universitet där han tog examen 1996. Han arbetade som radio- och tidningsjournalist från 1991 till 1999. Han var borgmästare för distriktet Nõmme i Tallinn från 1999 till 2003. Han var Estlands kulturminister från 2003 till 2005 och utrikesminister 2005 till 2014. Från 2014 är han ledamot av Europaparlamentet.

Referenser

Externa länkar

Estlands utrikesministrar
Estlands kulturministrar
Personer i Estland under 2000-talet
Personer från Tallinn
Ledamöter av Europaparlamentet 2019–2024
Födda 1974
Levande personer
Män
Alumner från Tartu universitet
Alumner från universitetet i Oslo
Tånga heds naturreservat

Tånga hed är ett naturreservat i Algutstorps socken i Vårgårda kommun i Västergötland.

Tånga Hed ligger strax sydöst om centrala Vårgårda tätort. Större delen av området var tidigare ljungbeväxt betesmark. Under tiden 1862 - 1962 utgjorde Tånga Hed exercisplats för Kungliga Göta Artilleriregemente. Under tiden 1963 - 1995 användes heden av I 15 i Borås. På senare tid har området vuxit igen. 

I området finns hotade eller sällsynta arter. Där finns t.ex. mosippa, granspira, ljungögontröst och klockgentiana. Fjärilen alkonblåvinge kan ses.

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000.

Det förvaltas av Västkuststiftelsen och är skyddat sedan 2003. Storleken är 39 hektar.

Referenser

Källor
Tånga hed, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Naturreservat i Vårgårda kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 2003
IIHF:s världsrankinglista 2009

IIHF:s världsrankinglista är ett rankningsystem för landslag i ishockey. Rankingen för herrar baseras på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de fyra senaste världsmästerskapen. Damernas ranking baserar sig på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de tre senaste världsmästerskapen eftersom damerna inte spelar VM samma år som OS avgörs. Rankingen sammanställs av internationella ishockeyförbundet, IIHF.

Herrarnas ranking 2009
Baserar sig på resultaten från OS 2006 samt VM 2006, 2007, 2008 och 2009.

Damernas ranking 2009
Baserar sig på resultaten från OS 2006 samt VM 2007, 2008 och 2009.

Externa länkar
 2009 Men's world ranking
 2009 Women's world ranking

IIHF:s världsrankinglista
IIHF:s världsrankinglista 2010

IIHF:s världsrankinglista är ett rankningsystem för landslag i ishockey. Rankingen för herrar baseras på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de fyra senaste världsmästerskapen. Damernas ranking baserar sig på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de tre senaste världsmästerskapen eftersom damerna inte spelar VM samma år som OS avgörs. Rankingen sammanställs av internationella ishockeyförbundet, IIHF.

Herrarnas ranking 2010
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2007, 2008, 2009 och 2010.

Damernas ranking 2010
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2007, 2008 och 2009.

Externa länkar
 2010 Men's world ranking
 2010 Women's world ranking

IIHF:s världsrankinglista
IIHF:s världsrankinglista 2011

IIHF:s världsrankinglista är ett rankningsystem för landslag i ishockey. Rankingen för herrar baseras på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de fyra senaste världsmästerskapen. Damernas ranking baserar sig på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de tre senaste världsmästerskapen eftersom damerna inte spelar VM samma år som OS avgörs. Rankingen sammanställs av internationella ishockeyförbundet, IIHF.

Herrarnas ranking 2011
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2008, 2009, 2010 och 2011.

Damernas ranking 2011
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2008, 2009 och 2011.

Externa länkar
 2011 Men's world ranking
 2011 Women's world ranking

IIHF:s världsrankinglista
IIHF:s världsrankinglista 2012

IIHF:s världsrankinglista är ett rankningsystem för landslag i ishockey. Rankingen för herrar baseras på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de fyra senaste världsmästerskapen. Damernas ranking baserar sig på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de tre senaste världsmästerskapen eftersom damerna inte spelar VM samma år som OS avgörs. Rankingen sammanställs av internationella ishockeyförbundet, IIHF.

Herrarnas ranking 2012
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2009, 2010, 2011 och 2012.

Damernas ranking 2012
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2009, 2011 och 2012.

Externa länkar
 2012 Men's world ranking
 2012 Women's world ranking

IIHF:s världsrankinglista
IIHF:s världsrankinglista 2013

IIHF:s världsrankinglista är ett rankningsystem för landslag i ishockey. Rankingen för herrar baseras på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de fyra senaste världsmästerskapen. Damernas ranking baserar sig på den senaste olympiska ishockeyturneringen samt de tre senaste världsmästerskapen eftersom damerna inte spelar VM samma år som OS avgörs. Rankingen sammanställs av internationella ishockeyförbundet, IIHF.

Herrarnas ranking 2013
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2010, 2011, 2012 och 2013.

Damernas ranking 2013
Baserar sig på resultaten från OS 2010 samt VM 2011, 2012 och 2013.

Externa länkar
 2013 Men's world ranking
 2013 Women's world ranking

IIHF:s världsrankinglista