kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Várjjat siida

Várjjat siida (från nordsamiska Várjjaga = Varanger och siida = sameby) är ett av Sametinget i Norge föreslaget men ej (2019) beslutat världsarv. Det finns inte heller upptaget på listan över tentativa världsarv.

Sametinget föreslog 2012 att den norska regeringen skulle ta upp Várjjat siida på Norges tentativa lista för Unesco-märkta världsarv. Detta nya världsarv skulle bestå av fyra för samisk kultur viktiga platser i Varanger. Mortensnes kulturminneområde är den tänkta huvudplatsen. Alla de fyra ingående platserna ligger inom Varangersamernas bosättningsområde, vilket avspeglas i den föreslagna titeln på det diskuterade världsarvet.

Mortensnes kulturminneområde i Nesseby kommun, ett område vid stranden till Varangerfjorden, som varit bebott under 10 000 år 
Kjøpmannskjølen (nordsamiska: Noidiidčearru) i Båtsfjords kommun, ett kulturminnesområde där det finns fångstanläggning för vildren med två inhägnader 
 Gollevárri kulturminnesområde (Gullfjell") i Tana kommun med Norges största fångstanläggning för vildren med hundratals fångstgropar och boplatser daterade från 1200-talet och 1400-talet  
Gropbakkengen (nordsamiska: Ruovdenjunovta) i Nesseby kommun, en boplats med 89 härdar från omkring 4 000 före Kristus

Källor
Mortensnes bør på verdensarvlista, NRK Sápmi 24 januari 2013, läst 2014-05-18
Fremmer Várjjat Siida som Norges forslag til UNESCOs verdensarvliste, Sametinget
Verdsarvslistan - innskrivning på Norges tentative liste, utgiven av Sametinget i Norge, nedladdningsbar från www.sametinget.no

Noter

Projekt
Kulturminnesmärken i Finnmark fylke
Samisk kultur
Samisk historia
Riemann–Siegels thetafunktion

Inom matematiken är Riemann–Siegels thetafunktion en speciell funktion definierad med hjälp av gammafunktionen som

för reella värden på t. Här väjs argumentet så att man får en kontinuerlig funktion och så att .

Den har den asymptotiska expansionen

som inte konvergerar, men vars första termer ger en god approximation för . Dess Taylorserie runt 0 konvergerar för  och ges av

där  betecknar polygammafunktionen av ordning .
Riemann–Siegels thetafunktion är viktig i teorin av Riemanns zetafunktion eftersom den kan rotera zetafunktionen så att den blir den reellvärda Z-funktionen vid den kritiska linjen .

Källor

Externa länkar

Wolfram Research – Riemann-Siegel Theta function (innehåller funktionens kurva och värden)

Zeta- och L-funktioner
Katedralen i Coventry

Katedralen i Coventry () är en katedral belägen i Coventry i England, Storbritannien. Den tillhör Coventry stift av Engelska kyrkan.

Det har funnits tre domkyrkor i Coventry. Av den första återstår bara ruiner, den andra var i gotisk stil från 1300-talet, men förstördes under bombningen av Coventry av Tysklands bombningar under andra världskriget. Den tredje började byggas 23 mars 1956, invigdes den 25 maj 1962, och använder ruinerna från sin föregångare som en minnesplats och fond för den nya byggnadens arkitektur. Arkitekten bakom projektet var Sir Basil Spence.

Orgeln är tillverkad av Harrison & Harrison.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar

 officiell webbplats

Coventry
Coventry
Engelska kyrkans kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader invigda 1962
Kyrko- och klosterruiner i England
1962 i Storbritannien
Herman Anders Kullberg

Herman Anders Kullberg, född 1772 i Karlskrona, död i kolera den 13 september 1834 i Stockholm, var en svensk översättare. Han översatte från engelska, franska och tyska och det finns närmare 70 kända översättningar av honom. Han arbetade framför allt åt förläggaren Nils Magnus Lindh i Örebro, som hade specialiserat sig på rövarromaner och annan populärlitteratur. Därav följer att flertalet av de författare han översatte har fallit i glömska.

Under Finska kriget var han sjukhusdirektör i Stockholm. Efter kriget verkade han som syssloman vid Vadstena hospital. På grund av brister i bokföringen avtjänade han därefter ett flerårigt straff på Linköpings slott.

Översättningar (urval)
 Matthew Gregory Lewis: Munken (Monk: a romance) (översatt tillsammans med Ulrica Carolina Widström) (Carl Deleen och Joh. Gust. Forsgren, 1800-1804)
 Germaine de Staël: Delfine (Delphine) (Nils Magnus Lindh, 1803-1804)
 August Lafontaine: Baron von Bergedorf eller Dygdens princip (Der Baron von Bergedorf oder das Prinzip der Tugend) (Groth och Petre, 1806)
 Emanuel Schikaneder: Trollflöjten: skådespel med sång i 4 akter (Die Zauberflöte) (Henrik And. Nordström, 1812)
 Tydlig anwisning att med lätthet lära de nöjsammaste och mest förwånande kortkonster: ägnad till muntert tidsfördrif i glada sällskapskretsar (Axel Petre, 1829)

Litteratur
 Brigitte Mral: "Herman Anders Kullberg: en översättare i det tidiga 1800-talet". Ingår i tidskriften Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen, årg 81 (1994), s. [91]-106

Källor
 "Herman Anders Kullberg, 1772–1834" av Brigitte Mral i Svenskt översättarlexikon. Läst 18 maj 2014

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från tyska
Översättare från franska
Svenskspråkiga översättare
Personer från Karlskrona
Födda 1772
Avlidna 1834
Män
Blomberg–Fritsch-krisen

Blomberg–Fritsch-krisen kallas de händelser i början av år 1938 som ledde till att de tyska generalerna Werner von Blomberg och Werner von Fritsch avskedades från Wehrmachts ledning.

Bakgrund 
Den 5 november 1937 höll Adolf Hitler en hemlig konferens i rikskansliet i Berlin. Närvarande var, förutom Hitler och protokollföraren Friedrich Hossbach, de militära ledarna Werner von Blomberg, Werner von Fritsch, Erich Raeder och Hermann Göring samt utrikesminister Konstantin von Neurath. Hitlers syfte med konferensen var att uppmana de församlade att förbereda sig för krig. Hitler menade, att det var av största betydelse att Tyskland genom krigsinriktad expansion skaffade sig det livsrum (Lebensraum) det behövde för att säkerställa sin position som stormakt.

Hitler var efter konferensen missnöjd med von Blombergs och von Fritschs reaktioner. Det framgår av protokollet att båda generalerna var tveksamma inför att inleda krigsförberedelser. Hitler krävde att den tyska krigsmakten utan invändningar skulle gå med på hans förslag.

von Blombergs äktenskap 
Den 12 januari 1938 gifte sig den 59-årige von Blomberg med den betydligt yngre Luise Margarethe Gruhn. Göring hade varit best man och Hitler bröllopsvittne. Inom kort upptäckte Berlinpolisen att den unga bruden var före detta prostituerad och även poserat för pornografiska fotografier. Det var högst olämpligt att en man i von Blombergs ställning – han var överbefälhavare – var gift med en kvinna med ett sådant förflutet. Hitler beordrade därför von Blomberg att få äktenskapet ogiltigförklarat. von Blomberg vägrade. Då hotade Göring med att offentliggöra Gruhns förehavanden. von Blomberg avgick då som överbefälhavare och krigsminister.

von Fritsch 
I fallet von Fritsch samarbetade Göring med SS-chefen Heinrich Himmler. En SS-akt innehöll anklagelser om att von Fritsch var homosexuell. von Fritsch hade tidigare blivit utpressad av en manlig prostituerad, men Hitler hade då hållit von Fritsch om ryggen. När nu den prostituerade vidhöll sina uppgifter, krävde Hitler von Fritschs avsked.

Den 5 februari 1938 tillkännagav Hitler att de båda generalerna hade avgått på grund av hälsoskäl. Månaden därpå tog den manlige prostituerade tillbaka sina beskyllningar och von Fritsch blev rentvådd och rehabiliterad.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

Nazityskland
1938 i Tyskland
Efternamnspar
Adrian Modiggård

Adrian Karl Edvard Modiggård, född 13 maj 1992, är en svensk artist. Han är son till Werner Modiggård, som spelar trummor i musikgruppen Eldkvarn, och började uppträda med Eldkvarn redan som liten, därefter har han varit med på flera turnéer och agerat både som musiker och sångare.

Adrian Moddigård gick på Södra Latins musikprogram och år 2008 fick han som 16-åring kontrakt med skivmärket EMI. Där gav han ut de båda singlarna Love makes me cry och Julie Brown.

Han deltog i TV4:s talangtävling The Voice från 2012, där han coachades av Ola Salo men åkte ut i "andra live-programmet". I den fjärde och femte säsongen av Pluras kök, Pluras kök Sicilien från 2014 respektive Pluras kök Istanbul året efter, var han och artisten Titiyo bisittare till programledaren Plura Jonsson. Våren 2016 släppte han sitt debutalbum En tid i en stad i ett land.

Sommaren 2018 gav han ut sången Galantis.

Priser och utmärkelser
2015 – Ted Gärdestadstipendiet

Källor

Svenska sångare
Födda 1992
Levande personer
Män
Joakim Olausson

Joakim Olausson, född 14 januari 1995 i Göteborg, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Tvååkers IF. Olausson har även representerat Sverige på ungdomsnivå.

Karriär
Olaussons moderklubb är Nol IK, vilket han 2008 lämnade för Örgryte IS. Joakim Olausson debuterade för Örgryte IS i Division 1 Södra 2011. 

Sommaren 2011 flyttade han till italienska Atalanta. I slutet av 2013 fick han sitta på bänken i en Coppa Italia-match mot Sassuolo, vilket var hans första uttagning i A-laget. 

Den 18 maj 2014 gjorde han sin debut i Serie A mot Catania. Matchen slutade med en 2–1 förlust för Atalanta och Olausson blev inbytt i den 65:e minuten mot Luca Cigarini. Inför den allsvenska säsongen 2015 värvades Olausson till BK Häcken, men redan i augusti kom båda parterna överens om att bryta kontraktet för att låta Olausson få mer speltid. Ny klubbadress för Olausson blev istället Örgryte IS. Efter mestadels agerat inhoppare valde Olausson att lämna Örgryte IS 2016 och istället skriva på för Serie B-klubben Perugia Calcio. Dock gällde inte kontraktet förrän till sommaren, och fram till dess spelade Olausson i Qviding FIF. I augusti 2016 kom Olausson och Perugia överens om att bryta kontraktet.

I februari 2017 värvades Olausson av Assyriska BK, där han skrev på ett ettårskontrakt. I januari 2018 värvades Olausson av Utsiktens BK, där han skrev på ett ettårskontrakt. I november 2018 förlängde Olausson sitt kontrakt med ett år. I november 2019 värvades Olausson av Ljungskile SK, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

I maj 2021 blev Olausson klar för spel i Västra Frölunda IF. I juli 2021 gick han till division 1-klubben Tvååkers IF.

Källor

Joakim Olausson på transfermarkt.co.uk

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Atalanta BC
Spelare i BK Häcken
Spelare i Qviding FIF
Spelare i Assyriska BK
Spelare i Utsiktens BK
Spelare i Ljungskile SK
Fotbollsspelare i Västra Frölunda IF
Spelare i Tvååkers IF
Spelare i Serie A
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1995
Levande personer
Män
Idrottare från Göteborg
Isaac Viñales

Isaac Viñales, född 6 november 1993 i Llança i Katalonien, är en spansk roadracingförare. 
Han körde i olika klasser i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing från 2010 till 2018. Säsongen 2019 kör Viñales i världsmästerskapen i Supersport.

Tävlingskarriär 
Viñales gjorde VM-debut i 125GP 2010 och har kört Moto3 regelbundet sedan säsongen 2012. Till Roadracing-VM 2014 fick Viñales kontrakt med Calvo Team. Samma stall som hans yngre kusin Maverick Viñales körde för då han blev världsmästare 2013. Isaac Viñales tog sin första pallplats genom att bli trea i Frankrikes Grand Prix 18 maj 2014. Han tog sedan två andraplatser och kom på sjunde plats i VM. 2015 fortsatte Viñales hos Calvo, men de bytte motorcykel till Husqvarna och årets teamnamn blev Husqvarna Factory Laglisse. Efter halva säsongen hade Viñales tagit en tredjeplats i Argentinas GP och låg åtta i VM. Teamet lät då meddela att Viñales inte uppnått de uppsatta målen och att han därför fick sparken. Viñales fick dock direkt ett inhopp i RBA Racing Team för den skadade Ana Carrasco och blev ordinarie där när Niklas Ajo fick sparken. Han kom på nionde plats i VM 2015.

Roadracing-VM 2016 gick Viñales upp i Moto2-klassen där han körde för Tech 3. Han kom på 24:e plats i VM. Säsongen 2017 körde Viñales för SAG Team och kom på 22:a plats i VM. Han fortsatte hos SAG 2018 men fick avsked efter halva säsongen. Istället fick Viñales en styrning för Forward Racing och slutade på 26:e plats i VM

Till 2019 bytte Viñales klass och körde Supersport-VM 2019 för Kallio Racing på en Yamaha.

Framskjutna placeringar

Referenser

Noter

Källor 
 http://www.motogp.com/en/riders/Isaac+Vi%C3%91ales
 http://www.worldsbk.com/en/rider/Isaac+Vinales/3974

Födda 1993
Levande personer
Spanska roadracingförare
Moto2-förare
Moto3-förare
125GP-förare
Supersportförare
Katalanska idrottare
Män
Daniel Johnson

Daniel Anthony Johnson, född 8 oktober 1992, är en engelsk-jamaicansk fotbollsspelare som spelar för Preston North End. 

Johnson föddes i Jamaica. Hans moderklubb är Crystal Palace.

Landslagskarriär
Johnson debuterade för Jamaicas landslag den 14 november 2020 i en 3–0-förlust mot Saudiarabien.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Jamaicanska fotbollsspelare
Jamaicanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Yeovil Town FC
Spelare i Chesterfield FC
Spelare i Oldham Athletic AFC
Spelare i Preston North End
Spelare i English Football League
Spelare i Concacaf Gold Cup 2021
Födda 1992 
Levande personer
Män
Idrottare från Kingston
Giuliano Frullani

Giuliano Frullani, född 23 februari 1795 i Livorno, död 5 mars 1834 i Florens, var en italiensk matematiker. Han var son till Leonardo Frullani och bror till Emilio Frullani.

Frullani var professor i högre matematik vid universitetet i Pisa. Han utgav åtskilliga avhandlingar angående integraler och integrering av differentialekvationer.

Källor

Italienska matematiker
Italienska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Pisa
Personer i Italien under 1800-talet
Personer från Livorno
Födda 1795
Avlidna 1834
Män
Ugglan
The Right Honourable

The Right Honourable (förkortning: The Rt Hon., The Rt Hon eller The Rt. Hon.) (ungefär "Den Rättmätigt Hedervärde") är en engelskspråkig hederstitel traditionellt tillämpad på enskilda personer i Storbritannien samt i samväldesriken som Kanada, Australien och Nya Zeeland.

Ledamöter i det brittiska kronrådet kallas The Right Honourable till exempel: The Right Honourable Rishi Sunak MP, Förenade Kungarikets premiärminister.

Katalansk motsvarighet
En motsvarighet på katalanska – Molt Honorable (Senyor) – används bland annat för Kataloniens regionpresidenter (nuvarande eller förutvarande).

Källhänvisningar 

Brittiska titlar
Katalonien
Ami Rolder

Anna Maria "Ami" Rolder, född 5 november 1953 i Storkyrkoförsamlingen, Stockholm, är en svensk skådespelare.

Rolder debuterade 1974 i ungdomskortfilmen Tillsammans är vi starka. 1981 medverkade hon i dåvarande partnern Christer Dahls långfilm Sista budet i rollen som Mona. Samarbetet dem emellan fördjupades i 1984 års Äntligen!, till vilken de skrev manuset tillsammans. Rolder spelade även huvudrollen som Vita/Maria. Arbetet med filmen skulle dock visa sig vara så påfrestande att Dahls och Rolders relation avslutades. 1984 medverkade Rolder även i Colin Nutleys TV-serie Annika – en kärlekshistoria. Därefter följde ett ganska långt uppehåll från filmen innan hon 2004 medverkade i kortfilmen Vid sjöars sumpiga stränder i inlandet. 2009 spelade hon sjukhuschef i Wallander – Hämnden.

Utöver film och TV har Rolder varit verksam inom Teater Narren och Mittiprickteatern.

Filmografi

Referenser 

Skådespelare från Stockholm
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Guido Mazzoni (skald)

Guido Mazzoni, född 12 juni 1859 i Florens, död där 29 maj 1943, var en italiensk litteraturhistoriker, skald och kritiker. 

Mazzoni, som var lärjunge till Alessandro d'Ancona, Salvatore Schillachi och Giosuè Carducci, blev professor i italiensk litteratur 1887 i Padua och 1894 i Florens. Han öppnade, stödjande sig på klassiciteten, nya vägar och kom med nya idéer för den italienska litteraturforskningen. Som sekreterare i Accademia della Crusca göt han nytt liv i detta litterära sällskap. Formmässigt följde han Carduccis försök med de antika versslagen i Odi barbare-formen. Mest känd är han för sina barocka skildringar av det intima familjelivet. 

Tillsammans med ett tiotal av Italiens övriga främsta litteraturhistoriker medverkade Mazzoni i författandet av "Storia letteraria d'Italia", av vilken han behandlade 1800-talets italienska litteratur i L'Ottocento (1903–10) och tillsammans med Giuseppe Picciòla utgav han 1911 en Carducci-antologi. 


Bibliografi

Diktsamlingar
Versi (1880)
Poesie (1882)
Nuove poesie (1886)
Le voci della vita (1893)
Cinquanta epigrammi (1910)

Litteraturhistoriska och kritiska arbeten
Rassegne letterarie (1887)
Poeti giovani (1888)
Il teatro della riroluzione, la vita di Moliére e altri brevi scritti di letteratura francese (1894)
Autori ed attori drammatici 1849–1861 (1899)
Giosue Carducci (1901)
Letterature straniere, manuale comparatino (1906)

Källor

Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Italienska litteraturvetare
Litteraturhistoriker
Italienska professorer
Personer i Italien under 1800-talet
Personer i Italien under 1900-talet
Personer från Florens
Födda 1859
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Rolf Arfwedson

Lennart Rolf Gerhard Arfwedson, född 19 december 1896 i Silvberg, Kopparbergs län, död 12 maj 1962, var en svensk diplomat.

Biografi
Arfwedson var son till bruksägare Gerhard Arfwedson och friherrinnan Caroline De Geer. Han blev reservofficer vid Livgardet till häst (K 1) 1917. Arfwedson tog kansliexamen 1919, ekonomisk examen vid Handelshögskolan i Stockholm 1920 och blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1921. Han var andre sekreterare 1928, andre legationssekreterare 1930 och förste legationssekreterare 1931 i Oslo. Arfwedson var vicekonsul i New York 1933, förste legationssekreterare i Berlin 1936, tillförordnad chargé d’affaires i Bogotá och Caracas 1938. Han var därefter chargé d’affaires i Colombia 1939 och 1943–1944, i Mexico City 1940–1943, i Budapest 1945–1949, i Wellington 1949–1951 och legationsråd i disponibilitet 1951.

Arfwedson gifte sig 1930 med Aina Wallenius (född 1905), dotter till kapten Nils Wallenius och Sigrid Gadd. Han avled den 12 maj 1962 och gravsattes den 15 juni 1962 på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor

Noter

Män
Födda 1896
Avlidna 1962
Sveriges ambassadörer i Colombia
Sveriges ambassadörer i Venezuela
Sveriges ambassadörer i Ungern
Sveriges ambassadörer i Nya Zeeland
Personer från Silvbergs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Svenska reservofficerare
Curt Wittje

Curt Wittje, mera sällan Kurt Wittje, född 2 oktober 1894 i Wandsbek, död 16 mars 1947 i Tjeckoslovakien, var en tysk SS-Gruppenführer. Han var riksdagsledamot och 1934–1935 chef för SS-Hauptamt. Wittje uteslöts ur SS år 1938 på grund av homosexuella handlingar.

Se även 
 Paragraf 175

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Födda 1894
Avlidna 1947
Män
Personer från Hamburg
SS-Gruppenführer
Venezuela i olympiska sommarspelen 1976

Venezuela deltog med 32 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1976 i Montréal. Totalt vann de en silvermedalj.

Medaljer

Silver
 Pedro Gamarro - Boxning, weltervikt.

Boxning

Cykling 

Herrarnas linjelopp
 Ramón Noriega — 5:03:13,0 (→ 53:e plats)
 José Ollarves — 5:07:09,0 (→ 58:e plats)
 Justo Galaviz — fullföljde inte(→ ingen placering)
 Nicolas Reidtler — fullföljde inte(→ ingen placering)

Herrarnas lagtempolopp
 José Ollarves
 Justo Galaviz
 Jesús Escalona
 Serafino Silva

Simhopp

Källor 
 

1976 i Venezuela
Nationer i olympiska sommarspelen 1976
1976
Ebertshausen

Ebertshausen är en kommun och ort i Rhein-Lahn-Kreis i det tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. Ebertshausen, som för första gången nämns i ett dokument från år 1150, har cirka  invånare.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Aar-Einrich tillsammans med ytterligare 30 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Rhein-Lahn-Kreis
Rådhuset, Uppsala

Rådhuset är en byggnad vid Stora torget i Uppsala, som sedan år 2020 inrymmer ett co-workingspace i United Spaces regi.

Byggnaden
Rådhuset är uppfört i nyrenässansstil med en sockel av slät granit. Det har en slätputsad ljus fasad med många putsdekorationer.  Husets grund består av tegelmurar byggd på gråsten och träpålar, och i den bevarade källaren från 1600-talet finns tunnvalv.

Historia

Byggnaden uppfördes ursprungligen av rådman Claes Edenberg år 1645 som ett privatpalats. Från 1710 användes byggnaden som rådhus med säte för Uppsala stads förvaltning och rådhusrätt. Den fick sin nuvarande exteriör av Herman Holmgren och Carl August Kihlberg 1883.   
Rådhuset tillhörde i många år  Uppsala kommun och användes som stadshus samt av förvaltningen. År 1964 invigdes ett nytt stadshus på Vaksalagatan, och samtidigt började en restaurering av rådhuset. Kommunförvaltningarna flyttade gradvis till det nya stadshuset, men fullmäktige fortsatte att hålla möten i det gamla rådhuset fram till 1971. 
   
De sista kommunala förvaltningarna flyttade ut 2008, och fastigheten övertogs av Atrium Ljungberg.  Efter en omfattande om- och tillbyggnad kunde varuhuset öppnas 2012 med ett antal klädbutiker och restauranger. Sedan maj 2018 äger och förvaltar fastighetsbolaget Castellum fastigheten, och 2020 öppnades ett co-workingspace i United Spaces regi.

Referenser

Webbkällor
Rådhuset på Kulturella spår i Uppsala från Uppsala kommun

Noter

Externa länkar

Gamla bilder från Upplandsmuseet på digitaltmuseum.se

Byggnader och anläggningar i Uppsala
Rådhus i Sverige
Varuhus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
Harry Hågé

Harry Konstantin Gustafsson, känd under artistnamnet Harry Hågé (efter initialerna H G), född 24 oktober 1907 i Storkyrkoförsamlingen  i Stockholm, död 25 februari 1984 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk sångare.

Harry Håge gav under 1930-talet ut ett större antal skivor på skivmärkena Caméo, Olympia, Scala, Sonora, Teco och Tellus.

Harry Hågé var son till handlanden Axel Konrad Gustafsson och Gerda Amalia Josefina, ogift Tell. Han var från 1937 till sin bortgång gift med Ester Ingeborg Maria Gustafsson (1913–1995).

Referenser

Externa länkar
Harry Hågé på Svensk mediedatabas
Harry Hågé på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska sångare
Musiker från Stockholm
Födda 1907
Avlidna 1984
Män
Daniel Nilsson-Padilla

Daniel Nilsson-Padilla, född 1981 i Falun och uppvuxen i Rättvik, är en svensk författare och journalist. 

Nilsson-Padilla är författaren bakom boken En gång var jag större än Zlatan som han skrivit tillsammans med Tony Flygare. Boken släpptes våren 2014 på Norstedts förlag och väckte stor uppmärksamhet. 

Han är också författare av boken Laget som aldrig dog: berättelsen om Leksands IF:s hockeymirakel, släppt 2016 på Leksands IF ishockeyklubbs förlag.

Han är grundare, delägare och programledare för Aftonbladets webb-tv-program Konsumentdrevet på Aftonbladet-TV som startade våren 2014. 

Nilsson-Padilla har arbetat som journalist på bland annat Resumé, Expressen, Svenska Dagbladet, Dalarnas Tidningar och Jönköpings-Posten. Han har även arbetat som vardagsekonomiexpert och som tv-reporter på Rapport och Aktuellt på Sveriges television där han ingick i konsumentgruppen.

Referenser 

Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Författare från Falun
Födda 1981
Levande personer
Män
Journalister från Falun