kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Srđan Marjanović

Srđan Marjanović (serbiska: Срђан Марјановић), född 1952 i Banja Luka, är en serbisk artist, låtskrivare och musikproducent.

Marjanović släppte sitt debutalbum, Srđan Marjanović i prijatelji, 1974 med rockbandet YU Grupa som kompband. Uppföljaren till detta album, Imaš kod mene veliki plus, släpptes först 1979 bl.a. som en följd av att Marjanović påbörjade sin värnplikt 1978. På hans femte studioalbum, Senti-Menti, från 1982 medverkade tjejgruppen Aska som körsångerskor. Marjanović har producerat merparten av sina album själv.

Marjanović har deltagit flera gånger i den jugoslaviska uttagningen (Jugovizija) till Eurovision Song Contest; Första gången var 1974 då han framförde bidraget Ja te zovem, ljubavi. Han lyckades inte kvalificera sig till finalen. Han deltog igen 1981 med bidraget Ti me nazovi (4:e plats), 1982 med Poljubi me (11:e plats) och senast 1989 då han tillsammans med Biljana Krstić framförde bidraget Još jedan poljubac za kraj (7:e plats).

Diskografi 
 Studioalbum 
 Srđan Marjanović i prijatelji (1974)
 Imaš kod mene veliki plus (1979)
 Uvek ima neki đavo (1980)
 Ne kači se za mene (1981)
 Senti-Menti (1982)
 Ne pucaj na plavog anđela (1983)
 Lopov! (1984)
 Sam (1986)
 Ako jednom puknem ja (1989)
 Priznaću sve (1995)
 Melanholik (2001)
 Jednoj jedinoj (2004)

 Samlingsalbum 
 Nežno 1974. - 1998. (1998)
 Poslednji album (studio/compilation album; 2010)

 Singlar 
 "Moja mala" / "Tražim" (1973)
 "Prvi put sretni" / "U čemu je stvar" (1973)
 "Dolaze mladi" / "Pustite me da sanjam" (1973)
 "Ja te volim ljubavi" / "Vau vau" (1974)
 "Pesma sreće" / "Idi" (1975)
 "Mala Maja" / "Leptir" (1976)
 "Tvoja mašina" / "Ne ostavljaj me sad" (1976)
 "Zeleni poljubac" / "Da li spavaš" (1978)

Se även 
 Zlatko Manojlović

Referenser 

Serbiska rocksångare
Serbiska popsångare
Serbiska gitarrister
Serbiska kompositörer
Serbiska musiker under 1900-talet
Serbiska musiker under 2000-talet
Personer från Banja Luka
Födda 1952
Levande personer
Män
Trångsund, Ryssland

Trångsund (ryska: Высо́цк, Vysotsk, tidigare: Trongzund; finska: Uuras) är en kustnära stad och hamn i Vyborg rajon i Leningrad oblast i Ryssland. Staden ligger på Karelska näset vid östra Viborgska viken, och den ligger 12 km söder om Viborg, Ryssland och 159 km nordväst om Sankt Petersburg. Staden är bas för en del av den ryska Östersjöflottan och sedan år 2004 även oljedepå. Folkmängden uppgår till strax över 1 000 invånare, och Trångsund en av de städer med lägst folkmängd i Ryssland.

Fortet Trongzund byggdes på order av Peter den store, efter att området erövrats från svenskarna i det stora nordiska kriget. 1812 blev staden en del av storfurstendömet Finland och var finskt fram tills att det tillföll Sovjetunionen 24 november 1944.

I Trångsund fanns ett honorärt svenskt vicekonsulat 1937-1940, då det drogs in till följd av det politiska skeendet. Vicekonsul under denna tid var Georg Alexander Falck.

Referenser

Orter i Leningrad oblast
Orter grundade under 1800-talet
Värnpliktsofficer

Värnpliktsofficer var en kategori av värnpliktigt befäl som skapades genom 1972 års tjänsteställningsreform i svenska Krigsmakten. Kategorin värnpliktsofficer ersatte de tidigare befälskategorierna värnpliktig officer och värnpliktig underofficer, medan värnpliktigt underbefäl ersattes med värnpliktigt gruppbefäl.

Värnpliktsofficer fanns dels som kompanibefäl och dels som plutonsbefäl. Värnpliktiga kompanibefäl, med krigsplacering som värnpliktig fänrik efter militär grundutbildning, existerande endast i armén. Värnpliktsofficerare kunde efter frivillig påbyggnadsutbildning bli befordrade till högst kaptens grad.

Tjänsteställningsreformen 1972
Vid 1972 års tjänsteställningsreform skapades befälskårerna kompaniofficer och plutonsofficer, ur de tidigare underofficers- och underbefälskårerna. Värnpliktsofficersbegreppet var motsvarigheten till dessa två nya befälskårer för värnpliktigt befäl.

Ny befälsordning 1983
Enligt den nya befälsordning som infördes 1983, försvann kompani- och plutonsofficer som begrepp, och fänrik blev lägsta graden för den sammanhållna yrkesofficerskåren. Den nya befälsordningen förändrade dock inte värnpliktsofficersbegreppet som införts vid den förra reformen, och på detta sätt bevarades ändå rester av en uppdelning i kompani- och plutonsofficerare i den värnpliktiga befälskåren, trots det nya enhetsbefälssystemet. Graden fanjunkare fasades successivt ut även bland de värnpliktiga befälen, och efter 1990 utnämndes inga fler.

Befordringsgång
Värnpliktiga befälselever befordrades efter ett fastställt antal tjänstgöringsdagar. Befordringen sammanföll också med successiva höjningar av dagersättningen. Befordring till krigsplaceringens tjänstgöringsgrad fick ske först efter det att militär grundutbildning avslutats. Ett värnpliktigt kompanibefäl som skulle krigsplaceras som fänrik, uppnådde alltså högst graden sergeant före utryckning.

Referenser

Befälskårer i svenska försvaret
Lennart Nylander

Karl Lennart Hjalmar Nylander, född 4 september 1901 i Edefors, Norrbottens län, död 15 juli 1966, var en svensk diplomat.

Biografi
Nylander var son till provinsialläkaren Emil Nylander och Hedvig von Post. Han tog studentexamen i Växjö 1920, juris kandidatexamen i Uppsala 1925 och blev fil.kand. 1928. Nylander blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1928, var förste legationssekreterare i Riga, Reval och Kovno 1936, förste sekreterare vid UD 1938 och legationsråd i Moskva 1940. Han var byråchef vid UD 1942, handelsråd i Berlin 1942, legationsråd där 1944, generalkonsul i New York 1945, envoyé Mexico City 1955 och ambassadör 1956-1962.

Han var även styrelseledamot i Swedish Seamen's Welfare Fund, Inc., Seamen of Sweden, Inc. i New York, hedersdoktor vid Bard College i New York och vid Upsala College i New Jersey.

Nylander var gift första gången 1929–1952 med fil.mag. Margareta Fjellander (1904–1979), dotter till förste provinsialläkaren Gunnar Fjellander och Elisabeth Svedberg. Han gifte sig andra gången 1952 med Inga Olsson, dotter till direktör Elis Olsson och hans hustru, född Granberg. Nylander var i första äktenskapet far till Carl (född 1932) och trillingarna Anne Marie (född 1933), Mary Anne (född 1933) och Elisabeth (född 1933). Yngsta dottern var först gift med professor Jan Kugelberg  och sedan med professor Rutger Lagercrantz.

Utmärkelser
Nylanders utmärkelser:
Kommendör av 1. klass av Nordstjärneorden (KNO1kl)
Kommendör av Norska Sankt Olavsorden med stjärna (KNS:tOOmstj)
Kommendör av Lettiska Tre stjärnors orden (KLettSO)
Kommendör av Litauiska Gediminas orden (KLitGedO)
Kommendör av Nederländska Oranien-Nassauorden (KNedONO)
Kommendör av Tyska örnens orden (KTyskÖO)
Officer av Belgiska Leopold II:s orden (OffBLeopII:sO)
Riddare av 1. klass av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVRO1kl)
4. klass av Estniska Örnkorset (EÖK4kl)

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1901
Avlidna 1966
Sveriges generalkonsuler i New York
Sveriges ambassadörer i Mexiko
Personer från Edefors socken
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Tre Stjärnors orden
Mottagare av Leopold II:s orden
Mottagare av Örnkorset
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Emilio Frullani

Emilio Frullani, född 1810 i Florens, död där 24 oktober 1879, var en italiensk skald och politiker. Han var son till Leonardo Frullani och bror till Giuliano Frullani.

Frullani tog livlig del i de nationella rörelserna 1848 och 1859, var 1859 ledamot av toskanska representationen och valdes 1860 till ledamot av italienska parlamentet. År 1865 tog han initiativet till det stora Dantejubileet i Florens och till stadens inköp av Dantes av Frullani upptäckta boningshus. Hans dikter, Versi (1863) och Nuovi versi (1874), är själfull och elegisk reflexionspoesi.

Källor

Frullani, Emilio, Dizionario Rosi, volume III, 152.

Italienska parlamentsledamöter
Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Italienska författare under 1800-talet
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Florens
Födda 1810
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Pacificoaffären

Pacificoaffären var en konflikt mellan Storbritannien och Grekland januari-juni 1850, framkallad genom att brittiska regeringen understödde anspråk mot den grekiska staten från en portugisisk-judisk affärsman, Don David Pacifico, född på Gibraltar och därför brittisk undersåte. Som köpman i Aten hade han 1847 drabbats av vissa förluster i samband med en pogrom. Genom maktspråk framtvingade Storbritannien eftergift av Grekland til förmån för Pacificos anspråk. Den brittiske utrikesministern Lord Palmerston höll i underhuset i samband med detta ett känt programtal, "Pacificotalet".

Källor 
 

Storbritanniens politiska historia
Greklands politiska historia
Relationer mellan Grekland och Storbritannien
1850 i Grekland
1850 i Storbritannien
Politikåret 1850
Svensk uppslagsbok
Size In The Park

Size In The Park är ett musikfestivalkoncept av Steve Angello och som bedrivits sedan 2012.

Festivalplatser 
2012 New York, Central Park
2013 Glasgow, Queen's Park
2013 New York, Central Park
2014 Stockholm, Kungsträdgården

Artister som uppträtt 
2012 Steve Angello , AN21 & Max Vangeli , Sunnery James & Ryan Marciano , Third Party (New York)
2013 Steve Angello , AN21 & Max Vangeli , Third Party , Tim Mason , Qulinez , Wayne & Woods (Glasgow)
2013 Steve Angello , AN21 & Max Vangeli , Sunnery James & Ryan Marciano , Arno Cost , Third Party , Tim Mason , Trent Cantrelle (New York)
2014 Steve Angello , AN21 , Third Party , Qulinez , Dimitri Vangelis & Wyman.

Referenser  
2014 https://web.archive.org/web/20140519024505/http://www.metro.se/noje/steve-angello-ordnade-folkfest-med-size-in-the-park/EVHner!vpKiWFOXte5M/ 
2014 https://web.archive.org/web/20140519024901/http://stureplan.se/bilder/event/2014/05/17/size-in-the-park 
2014 http://sverigesradio.se/sida/artikel.aspx?programid=103&artikel=5865432
Musikfestivaler
Gollevárri kulturminneområde

Gollevárri kulturminneområde (Gullfjell) är ett kulturminne i Tana kommun i Finnmark fylke i Norge.

På Varangerhalvön och på näset mot Tanaälven finns 25 fångstgropsystem med tillsammans över 3.400 fångstgropar registrerade. Det största systemet ligger på fjället Gollevárri (Gullfjell) och består av 530 fångstgropar, en rad murar och källare för köttförvaring. I samband med fångstanläggningen har hittats 18 platser för jordkojor i ett område med tjocka lager av renhorn. Kojorna kan ha haft upp till tio invånare.

Fångstgroparna, som använts sedan stenåldern i Finnmark, har ursprungligen varit 1,5 - 2 meter djupa och 2-4 meter i diameter. Fångstgroparna på Gollevárre har inte daterats.

Gollevárri var varangersamernes höstviste, där de uppehöll sig under vildrenens vandring från kusten mot inlandet. Boplatsen har daterats till 1200-talet och 1400-talet. Jakten på vildren upphörde under 1600-talet, och omkring 1690 hade fångstsystemet upphört att användas

Tentativt världsarv
Sametinget i Norge föreslog 2012 att den norska regeringen skulle ta upp Várjjat siida på Norges tentativa lista för Unesco-märkta världsarv. Detta nya världsarv skulle bestå av Gollevárri och tre andra för samisk kultur viktiga områden i Varanger:

Mortensnes kulturminneområde i Nesseby kommun, ett område vid stranden till Varangerfjorden, som varit bebott under 10.000 år 
Kjøpmannskjølen (nordsamiska: Noidiidčearru) i Båtsfjords kommun, ett kulturminnesområde där det finns  fångstanläggning för vildren med två inhägnader 
Gropbakkengen (nordsamiska: Ruovdenjunovta) i Nesseby kommun, en boplats med 89 härdar från omkring 4.000 för Kristus

Källor
Denna artikel har delvits baserats på artikeln Gollevárri kulturminnesområde  på norskspråkiga Wikipedia (bokmål)
Fremmer Várjjat Siida som Norges forslag til UNESCOs verdensarvliste, Sametinget
Verdsarvslistan - innskrivning på Norges tentative liste, utgiven av Sametinget i Norge, nedladdningsbar från www.sametinget.no

Externa länkar
 Luondu.no: Fangstgraver
 

Kulturminnesmärken i Finnmark fylke
Tana kommun
Samisk kultur
Samisk historia
Massimo Cellino

Massimo Cellino, född 28 juli 1956 i Cagliari, Italien, är en italiensk affärsman mest känd som ordförande och majoritetsägare av fotbollsklubben Leeds United. Han var tidigare ägare av den italienska fotbollsklubben Cagliari Calcio.

Cellino köpte en 75-procentig majoritetsandel i Leeds United, en klubb med betydande finansiella problem, från GFH Capital i april 2014.

Referenser

Personer inom Italiens näringsliv under 2000-talet
Leeds United FC
Personer i Italien under 2000-talet
Personer från Cagliari
Födda 1956
Levande personer
Män
Personer inom Italiens näringsliv under 1900-talet
Don't starve

Don't starve är ett överlevnadsspel med karaktärer i 2D och en värld i 3D som går ut på att samla resurser för att överleva i den hårda världen. Med resurserna så skapar man maskiner som hjälper spelaren att överleva och upptäcka fler möjligheter i spelet. Spelet är utvecklat av indieföretaget Klei Entertainment och släppt via Valves Steam-programvara för Microsoft Windows, OS X, och Linux under april 2013. En Playstation 4-version gavs ut i januari 2014.

Spelet följer karaktären Wilson på hans äventyr på en okänd ö efter att ha blivit förd dit av Maxwell, skurken i spelet. På ön behöver Wilson överleva så länge som möjligt. Med god hälsa och mental stabilitet undviker Wilson absurda händelser och övernaturliga fiender som försöker döda och äta upp honom.

Don't starve är Kleis första försök med överlevnadsgenren då Kleis försöker experimentera med en ny genre för varje ny release. Spelet är influerat av Minecraft och filmskaparen Tim Burton. Spelet har fått positiva kommentarer från kritiker som lovordat dess originella musik, grafiken, olika sätt att dö på medan dess svårighetsgrader och införandet av "permanent död" var mindre uppskattat. Under 2013 såldes mer än en miljon exemplar av spelet.

Upptäck ett okänt lands mysterier 
Spela rollen som Wilson, en orädd gentlemannamässig vetenskapsman som har fångats av en demon och transporterats till en mystisk vildmarksvärld.
Använd dig av miljön och dess invånare för att fly och hitta vägen hem. Ge dig in i en värld fylld av märkliga varelser, faror och överraskningar. Samla på dig resurser för att skapa föremål och byggnader som passar din överlevnadsstil. Men framförallt, svält inte ihjäl!

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Datorspel 2013
Actionäventyrsspel
Indiespel
Nintendo Switch-spel
Öppen värld
Playstation Network-spel
Playstation 3-spel
Playstation 4-spel
Playstation Vita-spel
Linuxspel
Macintosh-spel
Windows-spel
Xbox One-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Nevelsk

Nevelsk (ryska Невельск, japanska Honto 本斗) är en hamnstad i Sachalin oblast i Ryssland. Den ligger på Sachalins sydvästkust 123 kilometer från Juzjno-Sachalinsk. Folkmängden uppgår till cirka 10 000 invånare.

Historia 
De första ryska bosättarna grundade en by på denna plats 1789. Kurilerna blev föremål för både ryssarnas och japanernas intresse och södra Kurilerna överfördes genom ett fördrag 1855 i japansk regim. Orten fick namnet Honto.

Området blev ryskt 1875 och sedan japanskt igen efter rysk-japanska kriget (1904-1905). Sachalins första isfria hamn byggdes här 1916-1927. Efter andra världskriget kom staden i sovjetisk ägo. Stadsrättigheter erhölls 1947 och staden fick då sitt nuvarande namn, efter den ryske amiralen Gennady Nevelskoj (1813-1876).
 

<div style="clear:left;">

Referenser

Noter

Orter i Sachalin oblast
Orter grundade 1789
Kurilsk

Kurilsk (ryska Кури́льск) är en stad på ön Iturup i Kurilerna i Sachalin oblast i Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 1 700 invånare.

Historia 
Platsen har varit bosatt av ainufolket sedan 2000 f. Kr. Bosättning hade namnet Shana och under ryskt styre Syana (ryska Сяна). Området koloniserades av ryssar och japaner på 1800-talet. Spänningar mellan kolonisterna ledde till ett fördrag som placerade södra Kurilerna under japanskt styre 1855.

Efter andra världskriget blev hela Sachalin ryskt. Orten fick stadsrättigheter 1947 och samtidigt sitt nuvarande namn.

Referenser

Noter

Orter i Sachalin oblast
Orter grundade under 1800-talet
Venezuela i olympiska sommarspelen 1980

Venezuela deltog med 37 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1980 i Moskva. Totalt vann de en silvermedalj.

Medaljer

Silver
 Bernardo José Pinango - Boxning, bantamvikt.

Boxning

Lätt flugvikt
Pedro Manuel Nieves
 Första omgången — Besegrade Singkham Phongprathith (Laos) efter att domaren stoppade matchen i den första omgången
 Andra omgången — Förlorade mot Dietmar Geilich (Östtyskland) på poäng (0-5)

Flugvikt
Ramon Armando Guevara
 Första omgången — Besegrade Nyama Narantuya (Mongoliet) på poäng (5-0)
 Andra omgången — Förlorade mot Yo Ryon-Sik (Nordkorea) på poäng (1-4)

Bantamvikt
Bernardo Piñango →  Silver
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Besegrade Ernesto Alguera (Nicaragua) på poäng (4-1)
 Tredje omgången — Besegrade Veli Koota (Finland) efter diskvalificering i den andra omgången
 Kvartsfinal — Besegrade John Siryakibbe (Uganda) efter knock-out i den andra omgången
 Semifinal — Besegrade Dumitru Cipere (Rumänien) på poäng (3-2)
 Final — Förlorade mot Juan Hernández (Kuba) på poäng (0-5)

Fjädervikt
Antonio Esparragoza
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Förlorade mot Peter Joseph Hanlon (Storbritannien) på poäng (1-4)

Lättvikt
Nelson René Trujillo
 Första omgången — Förlorade mot Sean Doyle (Irland) efter att domaren stoppade matchen i den andra omgången

Lätt weltervikt
Nelson José Rodriguez
 Första omgången — Förlorade mot John Munduga (Uganda) på poäng (1-4)

Cykling

Herrarnas linjelopp
 Jesús Torres
 Mario Medina
 Olinto Silva
 Juan Arroyo

Herrarnas lagtempolopp
 Claudio Pérez
 Olinto Silva
 Juan Arroyo
 Mario Medina

Fotboll

Herrar
Gruppspel

Friidrott

Herrarnas 800 meter
William Wuycke
 Heat — 1:48,5
 Semifinal — 1:47,4 (→ gick inte vidare)

Källor 
 

1980 i Venezuela
Nationer i olympiska sommarspelen 1980
1980
Översvämningarna i sydöstra Europa 2014

Översvämningarna i sydöstra Europa 2014 inträffade i maj 2014 och drabbade flera länder i centrala Europa och på Balkanhalvön där Bosnien och Hercegovina och Serbien kom att bli de länder som drabbades hårdast. Ett lågtrycksområde kallat Yvette skapade de västra översvämningarna 14-16 maj 2014. I Bosnien och Hercegovina och Serbien var skyfallen och de påföljande översvämningarna de värsta sedan mätningarna påbörjades för 120 år sedan. Tusentals människor evakuerades från de drabbade områdena och i Bosnien och Hercegovina och Serbien kom antalet dödsoffer att stiga till tvåsiffriga tal.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

2014 i Bosnien och Hercegovina
2014 i Kroatien
2014 i Rumänien
2014 i Serbien
Översvämningar i Bosnien och Hercegovina
Översvämningar i Kroatien
Översvämningar i Rumänien
Översvämningar i Serbien
Naturkatastrofer 2014
Meteorologiåret 2014
Domenico Cotugno

Domenico Felice Antonio Cotugno, född 29 januari 1736 i Ruvo di Puglia, död 6 oktober 1822 i Neapel, var en italiensk anatom.

Cotugno studerade vid universitetet i Neapel, där han slutligen blev anatomie professor. Både som lärare i anatomi och som läkare åtnjöt han mycket stort anseende. Bland hans skrifter märks De aquæ ductibus auris humanæ internæ (1761).

Källor

Italienska anatomer
Italienska professorer i medicin
Personer verksamma vid Neapels universitet
Läkare under 1700-talet
Italienska forskare under 1700-talet
Personer från Ruvo di Puglia
Födda 1736
Avlidna 1822
Män
Ugglan
Joël Bats

Joël Bats, född 4 januari 1957 i Mont-de-Marsan, är en fransk före detta fotbollsspelare och senare tränare. Under sin aktiva karriär gjorde han 50 landskamper för Frankrikes landslag. Han var mellan 2000 och 2017 målvaktstränare i Lyon.

Karriär
Joël Bats startade sin karriär i Sochaux 1974, där han under sex år varvade mellan A-laget och B-laget. 1980 lämnade han för nyuppflyttade AJ Auxerre, där han blev förstamålvakt. Tre år senare blev han uttagen i Frankrikes landslag för första gången, och kom året efter med i truppen till EM 1984, som Frankrike vann för första gången. Bats var även förstamålvakt i VM 1986, där han bland annat räddade en straff från Zico i kvartsfinalen.

Bats gjorde sin sista säsong med Auxerre 1984/1985 och flyttade därefter till Paris Saint-Germain där han var med och vann deras första ligatitel 1986. Joël Bats stannade i laget tills han avslutade sin karriär 1992, och gick då över till att bli målvaktstränare. 1997 blev han huvudtränare i en säsong efter att Ricardo Gomes lämnat. Han har även varit tränare en kort period i LB Châteauroux innan han blev målvaktstränare i Lyon.

Meriter
Paris Saint-Germain
Ligue 1: 1986

Frankrike
EM-guld: 1984
VM-brons: 1986

Referenser

Externa länkar
Joël Bats på National-football-teams.com

Franska fotbollsmålvakter
Franska landslagsspelare i fotboll
Franska fotbollstränare
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i AJ Auxerre
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Spelare i VM i fotboll 1986
Tränare i Paris Saint-Germain FC
Tränare i LB Châteauroux
Franska idrottare under 1900-talet
Franska idrottsledare under 2000-talet
Personer från Landes
Födda 1957
Levande personer
Män
Kingdoms of Amalur: Reckoning

Kingdoms of Amalur: Reckoning är ett actionrollspel till Microsoft Windows, Playstation 3 och Xbox 360, utvecklat av Big Huge Games och 38 Studios, som tillsammans med Electronic Arts även publicerat spelet. Ken Rolston var spelets huvuddesigner; R. A. Salvatore skapade spelets universum; Todd McFarlane arbetade med spelets grafik och Grant Kirkhope komponerade spelets musik.  Spelet gavs ut den 7 februari 2012 i Nordamerika och den 9 februari 2012 i Europa.

Rollista 
John Cygan - Agarth 
Abby Craden - Alyn Shir 
Liam O'Brien - Assyr / High King Titarion 
Matt Welton - Bisarame 
Adrienne Barbeau - Clara Sydamus 
Charles Shaughnessy - Cydan 
Jim Cummings - Encel / Gadflow 
Jim Ward - Fomorus Hugues 
Kirsten Potter - General Tilera 
Dave B. Mitchell - Grim Onwig 
Robin Atkin Downes - Grimshaw 
Gillon Stephenson - Guran 
Laura Bailey - Gwyn Amwy 
Liam Tuohy - Hallam the White 
James Garrett - Juhal Caledus 
Simon Templeman - Khamazandu 
Matthew Wolf - King Wencen 
Eliza Schneider - Maid of Windemere 
J. B. Blanc - Nyralim 
Enn Reitel - Ost Ordura
Siobhan Ellen - Taibreath / Tirnoch 
Peter Woodward - Templar Octienne
Daniel Riordan - Time Delfric 
Nick Jameson - Ventrimio
Greg Ellis - Brother Egan 
Julie Nathanson - Ethene 
Courtenay Taylor - Athyll
Valerie Arem - Myra Rowfin 
Jennifer Veal - Rast Brattigan
Erin Fitzgerald - Wise Human / Arrogant Alfar / Rogue Villain
Olika röstroller
Steve Blum
Cam Clarke
Michael Gough
James Horan
André Sogliuzzo
Keith Szarabajka
Kari Wahlgren

Referenser

Externa länkar 
 

Action-datorrollspel
Datorrollspel
Datorspel utvecklade av Electronic Arts
Datorspel 2012
Öppen värld
Playstation 3-spel
Windows-spel
Xbox 360-spel