kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustaf Lithou

Gustaf Lithou, född den 25 mars 1692 i Limingo, Österbottens län, död den 21 december 1753 i Stockholm, var en svensk skald.

Lithou fick studera i Uppsala, där han ägnade sig företrädesvis åt den latinska verskonsten i den tidens smak, det vill säga som efterbildare av Lucanus, Statius, Claudianus och andra senromerska skalder. (Han beskylldes 1738 i Thet swenska nitet för att alltför troget ha imiterat holländaren Barlaeus.) Sedermera ingick han i krigstjänst, befordrades till fänrik, men tog avsked 1721 med en liten pension. Han erhöll 1751 kaptens fullmakt. Sitt stora rykte inom den latinska skaldekonsten grundlade L. genom sin Panegyris exsequialis över Karl XII, ett långt historiskt skaldekväde på ståtliga hexametrar, om vilket den store latinaren Johan Rosenadler vittnade, att "det kanske i någon mån kunde jämföras med antikens dikter". Eljest inskränker sig hans diktning till smärre lyckönskningar, gravskrifter och i synnerhet böneskrifter, de sistnämnda riktade till både konung, ständer, ämbetsverk och enskilda. Hans poesier vann uppmärksamhet och berömmelse även i Tyskland, och så kunde en förläggare djärvas att 1734 utgiva hans Poématum heroico-miscellancorum pars I, vilka av samtida vitterlekare prisades och framhölls som utomordentliga mönster.

Källor 

 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska officerare
Svenska poeter
Latinskspråkiga författare
Svenska författare under 1700-talet
Personer från Limingo
Födda 1692
Avlidna 1753
Män
Ugglan
Glitterscenen

Glitterscenen är en roman av den finländska författaren Monika Fagerholm. Den är utgiven på Albert Bonniers Förlag 2009. Den är inte illustrerad och har cirka 400 sidor och finns i pocket.

Glitterscenen kan ses som en uppföljare till Fagerholms bok Den amerikanska flickan som renderade i Augustpriset 2005 för årets svenska skönlitterära bok. Den blev år 2010 nominerad till Nordiska rådets litteraturpris.

Referenser

Noter 

Finländska romaner
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2009
1960-talet i skönlitteratur
1970-talet i skönlitteratur
Christiani & Nielsen

Christiani & Nielsen är en ursprungligen dansk konstruktionsbyrå och byggnadsentreprenör som grundades 1904 av ingenjören Rudolf Christiani och före detta löjtnant i marinen Aage Nielsen. Sedan 1992 har företaget thailändska ägare.

Historik
Christiani & Nielsen fick på 1910-talet stora internationella framgångar. Man hade specialiserat sig på konstruktioner i armerad betong och uppförandet av kajanläggningar, broar och tunnlar, speciellt sänktunnlar där man hade utvecklat ett eget system. Företaget hade sitt huvudkontor i Köpenhamn men etablerade i snabb följd en lång rad filialer, bland annat i Hamburg (1908), S:t Petersburg (1910), London (1913), Norge (1916), Sverige (1918) och Frankrike (1919). Det följdes av filialer i Australien, Sydafrika och Sydamerika. 

För att täcka den östasiatiska marknaden bildades den 28 februari 1930 ”Christiani & Nielsen (Siam) Ltd” i nuvarande Thailand. År 1991 noterades företaget på Thailands börs och bytte namn till "Christiani & Nielsen (Thai) Public Company Limited". År 1992 förvärvades – något oväntat – det danska moderbolaget. I samband med Asienkrisen 1997 omstrukturerade företaget sina verksamheter inklusive avyttring av dotterbolag och koncentrerar sig numera på sin kärnverksamhet i Thailand.

Exempel från Sverige

Exempel för anläggningar i Sverige konstruerade respektive byggda av Christiani & Nielsen. Företagets specialitet var bland annat bågbroar i stål eller betong.

I Norrland uppfördes på 1930- och 1940-talet en lång rad broar av denna typ (urval):
 Bågbro i betong över Ume älv vid Marahällan (1933)
 Tobackabron, bågbro i betong över Ume älv vid Hamptjärnskammen (1934)
 Bågbro i betong över Alån vid Ersnäs (1935)
 Bågbro i betong över Kalixälven vid Lappesuando (1936)
 Bågbro i stål över Lule älv vid Gäddvik i Luleå (1941-1942)
 Bågbro i stål över Kalixälven vid Kamlunge (1942)
 Bågbro i stål över Lule älv (huvudgren) vid Harads (1959)

Andra uppdrag i Sverige:
 Stora Essingebron, bågbro i stål (1928), numera riven
 Balkrambro i betong över Rödån vid Rödånäs (1932)
 Tingstadstunneln (1961)

Källor
 Christiani & Nielsens webbplats

Referenser

Danska företag
Thailändska företag
Företag bildade 1904
Kolinesteras

Kolinesteras är ett enzym som finns framför allt i plasma, lever och bukspottkörtel, och som bryter ned acetylkolin, en signalsubstans som överför nervimpulser. En del organiska fosforföreningar, som används som insektsmedel, hämmar detta enzym, vilket ger kramper. Sådana medel kan vara ytterst giftiga även för människor.

Resultatet av förgiftningen blir en endogen acetylkolinförgiftning med en blandning av muskarinlika symtom med stimulering av körtlar och glatt muskulatur och nikotinlika symtom med överstimulans av tvärstrimmig muskulatur. Det kan också finnas en genetiskt betingad låg kolinesterasaktivitet. 

Kolinesterasinhibitorer kan användas inom sjukvården för att öka nivån av acetylkolin hos patienter med brister i signalöverföring mellan nerv och muskel. Acetylkolinent hindras då från att brytas ned och kan återanvändas.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1976

Enzymer
Lajos Czeizler

Lajos Czeizler, född 5 oktober 1893 i Heves i dåvarande Österrike-Ungern, död 6 maj 1969 i Budapest, Ungern, var en ungersk fotbollstränare. Med totalt 11 större titlar är han än en av de mest framgångsrika fotbollstränarna någonsin.

Han startade sin karriär på 1920-talet i Polen, i ŁKS Łódź, där han hade sitt första tränarjobb. 1940 flyttade han till Sverige, där han hade sina största framgångar med IFK Norrköping. Han tog där rekordmånga titlar genom att leda laget till fem SM-guld (1942-43, 1944-45, 1945-46, 1946-47, 1947-48) samt två cup-guld 1943 och 1945. När han ledde IFK Norrköping till guldet 1948 blev han den äldste tränaren att ta denna titel. Han var då 54 år, 8 månader och 1 dag gammal. Rekordet är sedan dess slaget av Conny Karlsson med Helsingborgs IF.

Efter sin tid i Sverige flyttade Lajos Czeizler till Italien där han vann ligan med A.C Milan 1951. Han var tränare för Italiens landslag under Världsmästerskapet i fotboll 1954. År 1961 vann han sin andra titel i Italien med Fiorentina när laget besegrade Lazio med 2–0 i cupfinalen.

1963–64 vann han både ligan och cupen med S.L. Benfica i Portugal.

Referenser

Noter

Ungerska fotbollstränare
Tränare i ŁKS Łódź
Tränare i Udinese Calcio
Tränare i Västerås SK Fotboll
Fotbollstränare i IFK Norrköping
Tränare i AC Milan
Tränare i Calcio Padova
Tränare i UC Sampdoria
Tränare i ACF Fiorentina
Tränare i SL Benfica
Ungerska idrottare under 1900-talet
Personer från Heves
Födda 1893
Avlidna 1969
Män
Förbundskaptener i VM i fotboll 1954
Jean-François de Saint-Lambert

Jean-François de Saint-Lambert, född den 26 december 1716 i Nancy, död den 9 februari 1803 nära Paris, var en fransk skald.

de Saint-Lambert, som ursprungligen var militär samt kammarherre vid förre polske kungen Stanislaus hov i Lunéville, väckte tidigt uppseende även genom sina poesier. År 1748 vann han Voltaires väninnas, madame du Châtelets, kärlek; hon dog följande år i barnsäng. Sex år senare ingick han en förbindelse med madame d'Houdetot, som Jean-Jacques Rousseau under tiden svärmade för, och den varade till hans död. (Madame d'Houdetot överlevde honom till 1813.) Sedan han 1756-57 deltagit i Sjuåriga kriget, ägnade han sig uteslutande åt skriftställeri. Hans tidigaste dikter hade varit religiösa, men sedan blev han en ivrig upplysningsvän. Hans bästa poem är kanske de, som utkom under titeln Recueil de poésies, men hans berömmelse vilar på den beskrivande landskapsdikten Les saisons (1766), en tämligen matt efterlikning av Thomsons Seasons. Den föranledde hans inval i Franska akademien 1770. Hans författarskap antog en alltmera filosofisk inriktning under inflytande från encyklopedisterna, särskilt Holbach och Helvétius, som han stod nära. Det var i den andan, som han författade sitt försök till en handbok i naturlig moral: Catéchisme universel eller Principes des moeurs chez toutes les nations (1798). Hans Oeuvres philosophiques, vari denna katekes ingår, utkom 1790.

Källor

Noter

Franska militärer under 1700-talet
Polska hovmän
Kammarherrar
Franska poeter
Franskspråkiga poeter
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Ledamöter av Franska Akademien
Personer från Nancy
Födda 1716
Avlidna 1803
Män
Ugglan
Julian Schieber

Julian Schieber (), född 13 februari 1989 i Backnang, är en tysk före detta fotbollsspelare.

Spelarkarriär

VfB Stuttgart 
Schieber gjorde sin Bundesliga-debut i en match på Energie Cottbus den 6 december 2008. Den 21 januari 2009 förlängde han sitt kontrakt hos VfB Stuttgart fram till sommaren 2011.

I februari 2009 gjorde Schieber sin första Europamatch (UEFA-cupen) för Stuttgart mot Zenit Sankt Petersburg. Den 15 augusti 2009 gjorde han sitt första mål i Bundesliga mål i Baden-Württemberg–derbyt mot SC Freiburg. Schieber blev tvåmålsskytt den 26 september 2009 i en match i Frankfurt am Main mot Eintracht Frankfurt.

I juli 2010 lånades Schieber ut till 1. FC Nürnberg för resten av säsongen.

Borussia Dortmund 
Under säsongen 2012/2013 flyttade Schieber till Borussia Dortmund.

Den 4 december 2012 gjorde han sitt första mål i Europaspel i en 1-0–seger för Dortmund mot Manchester City. I april 2013 gjorde Schieber två mål i en 4-2–seger för Dortmund mot FC Augsburg.

Den 27 juli 2013 vann Schieber DFL-Supercup med Dortmund efter att ha vunnit med 4-2 mot rivalerna Bayern München.

Landslagskarriär 
Schieber debuterade för det tyska U21-landslaget den 4 september 2009 mot San Marino, en 6-0–seger i vilken han gjorde två mål.

Referenser

Externa länkar 
 Julian Schieber på transfermarkt.de 
 

Tyska fotbollsspelare
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i 1. FC Nürnberg
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i FC Augsburg
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 3. Liga
Tyska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Baden-Württemberg
Personer från Backnang
Födda 1989
Levande personer
Män
Hottinger

Hottinger är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Christlieb Gotthold Hottinger (1848–1914), tysk bibliotekarie och författare
 
 Klaus Hottinger (död 1524), den förste protestantiske martyren i Schweiz
 Lukas Hottinger (1933–2011), schweizisk paleontolog

Tyska efternamn
Johann Hottinger

Johann Hottinger kan syfta på bland andra:

*
Guelph

Guelph är en stad i Wellington County i sydvästra Ontario i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 121 688 i antalet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Guelphs stad

Orter i Ontario
Enhetskommuner i Ontario
Johann Heinrich Hottinger

Johann Heinrich Hottinger kan syfta på bland andra:

* Johann Heinrich Hottinger den äldre (1620–1667), schweizisk orientalist och teolog
 Johann Heinrich Hottinger den mellerste (1647–1692), schweizisk orientalist
 Johann Heinrich Hottinger den yngre (1681–1750), schweizisk teolog och orientalist
Johann Jakob Hottinger

Johann Jakob Hottinger kan syfta på bland andra:

* Johann Jakob Hottinger (1652–1735), schweizisk teolog och kyrkohistoriker
 Johann Jakob Hottinger (1750–1819), schweizisk filolog
 Johann Jakob Hottinger (1783–1860), schweizisk historiker
Nedersachsiska kretsen

Nedersachsiska kretsen (Niedersächsischer Reichskreis), var åren 1500-1806 en rikskrets i Tysk-romerska riket från början av 1500-talet. Den utgjorde  huvuddelen av den norra, framåt Nordsjön
sig sträckande, lågt liggande delen av gamla Sachsen.

Den omfattade följande områden: ärkestiften Magdeburg och Bremen,
stiften Halberstadt, Hildesheim, Lübeck, furstendömena Braunschweig-Lüneburg,
Grubenhagen, Calenberg och Braunschweig-Wolfenbüttel,
hertigdömena Mecklenburg-Schwerin,
Mecklenburg-Güstrow, Holstein, Braunschweig,
Sachsen-Lauenburg, furstendömena Schwerin,
Ratzeburg och Blankenburg, grevskapet Rantzau
samt städerna Lybeck, Hamburg, Bremen, Goslar,
Nordhausen och Mühlhausen. Rikskretsen hade en yta på 77 000 km2.

Källor 
 

Tysk-romerska riket
Geografiska områden i Tysklands historia
Niedersachsens historia
Leduc

Leduc är en stad söder om Edmonton i Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 24 279 i antalet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Leducs stad

Orter i Alberta
Johann Jakob Hottinger (historiker)

Johann Jakob Hottinger, född den 18 maj 1783 i Zürich, död den 17 maj 1860, var en schweizisk historiker, ättling till Johann Heinrich Hottinger den äldre. 

Hottinger, som var professor i historia vid Zürichs universitet från 1833, inlade som skolråd, medlem av stora rådet och regeringsrådet samt som pedagogisk skriftställare stora förtjänster om skolväsendets utveckling i Schweiz. Han utgav (tillsammans med Heinrich Escher) Archiv für schweizerische Landeskunde (3 band, 1827–29), (tillsammans med Gerlach och Wackernagel) Schweizerisches Museum für historische Wissenschaften (3 band, 1837–39) och redigerade 1843–47 tidskriften Archiv für schweizerische Geschichte. Hottingers främsta historiska arbeten är Geschichte der Eidgenossen während der Zeiten der Kirchentrennung (2 band, 1825–29, en fortsättning av Johannes von Müllers och Robert Glutz von Blotzheims stora arbete), Huldreich Zwingli und seine Zeit (1842) och Vorlesungen über die Ggeschichte des Untergangs der Eidgenossenschaft der 13 Orte (1844).

Källor 

  

Schweiziska historiker
Protestantiska kyrkohistoriker
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Födda 1783
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Personer från Zürich
Frimureri
Johann Heinrich Hottinger den äldre

Johann Heinrich Hottinger den äldre, född den 10 mars 1620 i Zürich, död den 5 juni 1667 nära Zürich, var en schweizisk orientalist, far till teologen Johann Jakob Hottinger, förfader till historikern Johann Jakob Hottinger.

Hottinger var professor vid Zürichs universitet, där han lärde ut hebreiska, logik och retorik, kyrkohistoria med flera ämnen. Han var en av grundläggarna av den orientaliska språkvetenskapen. Bland hans många arbeten märks Thesaurus philologicus (1649; 3:e upplagan 1669) och Etymologicon orientale (1661).

Källor 

 

Schweiziska orientalister
Hebraister
Schweiziska teologer
Protestantiska kyrkohistoriker
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Födda 1620
Avlidna 1667
Män
Ugglan
Personer från Zürich
Stettler

Stettler är en stad i östra/centrala Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 5 748 i antalet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Stettler stad

Orter grundade 1905
Orter i Alberta
Spruce Grove

Spruce Grove är en stad nära Edmonton i Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 26 171 i antalet.

Historia 
Nybyggare anlände 1879. Spruce Grove blev by den 14 mars, men rättigheterna upphörde den 30 augusti 1916.
Spruce Grove blev återigen by den 1 januari 1955, och stad ("town") den 1 januari 1971, för att 1 mars 1986 erhålla statusen "city".

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Spruce Groves stad

Orter i Alberta
Vilhelm från Saint-Amour

Vilhelm från Saint-Amour (franska Guillaume de Saint-Amour), död den 13 september 1272, var en fransk teolog.

Vilhelm möter oss 1238 som magister artium i Paris och blev senare teologie professor där. Från 1254 var han ledare av universitetets kamp mot tiggarordnarna och deras strävan att bemäktiga sig lärostolar i Paris, varför han också blivit kallad "1200-talets Pascal". Han uppeggade hela franska världsklerus mot tiggarmunkarna, men blev av påven Alexander IV avsatt och av Ludvig IX landsförvisad. Han höll sig dock i sin födelsestad Saint-Amour, som hörde under Tysk-romerska riket, utan att underkasta sig och utgav nya skrifter mot tiggarmunkarna. Hans skrifter trycktes med biografi i Paris 1632; men upplagan indrogs på befallning av Ludvig XIII och förbjöds vid dödsstraff; den är därför sällsynt.

Källor 

 

Franska teologer
Romersk-katolska teologer
Medeltida teologer
Franska professorer
Personer verksamma vid Paris universitet
Personer i Frankrike under 1200-talet
Personer från departementet Jura
Födda okänt år
Avlidna 1272
Män
Ugglan
Rocky Mountain House

Rocky Mountain House är en stad i västra/centrala Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 6 933 i antalet. Rocky Mountain House Airport ligger nära staden.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Rocky Mountain Houses stad

Orter i Alberta
Portlandvasen

Portlandvasen förr kallad Barberinivasen, är ett antikt troligen romerskt glaskärl (24 cm högt) från omkring år 5-25 e.kr som finns på British Museum i London.

Vasen är utförd i mörkblått genomskinligt glas med framslipade figurer i vitt överfångsglas. Motivet är sagan om Thetis och Peleus. Den påträffades 1630 i en romersk grav och förvarades därefter i Barberinska biblioteket, varifrån den köptes av hertigen av Portland som 1810 deponerade den på British Museum. Den krossades där 1845 av en besökare men har sedan åter lagats.

Portlandvasen har efterbildats flera gånger, redan på 1780- och 1790-talen av Wedgwood och då i jaspergods, samt i våra dagar i glas.

Referenser

British Museums samlingar
Romersk konst
Glaskonstverk
Konstverk från 000-talet
Konstverk med motiv från grekisk-romersk mytologi
Wetaskiwin

Wetaskiwin är en stad 70 kilometer söder om Edmonton i Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 12 525 i antalet.

Kända personer från Wetaskiwin
 Brett J. Gladman, astronom

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Wetaskiwins stad

Orter i Alberta
Vilhelm av Champeaux

Vilhelm av Champeaux (franska Guillaume de Champeaux), född omkring 1070 i Champeaux, död 18 januari 1121 i Châlons-sur-Marne, var en fransk medeltidsfilosof och skolastiker. 

Vilhelm var lärare vid katedralskolan vid Notre-Dame i Paris, där Abélard hörde honom och disputerade med honom. En tid var han korherre vid klostret Saint-Victor och anses ha givit uppslaget till den mystika riktning, som sedan utgick därifrån. Vid sin död var han biskop i Châlons-sur-Marne. I universaliefrågan var han en till ytterlighet gående realist. Bland hans skrifter kan nämnas Sententiæ.

Vilhelm anses vara grundaren av den extrema realismen, som framhåller att universalierna (allmänbegreppen) existerar oberoende av både det mänskliga sinnet och de enskilda tingen. Han fann till detta influenser i Platons realism.

Bibliografi 
 De origine animæ
 De eucharistia
 De natura et origine placita
 Sententiæ
 Introductiones dialecticae et Discussion sur l'oratio
 Commentaire sur les 'Topiques' de Boèce
 Sur l'essence de Dieu

Källor

Noter 

Franska biskopar
Franska filosofer
Filosofer under 1100-talet
Skolastiker
Personer i Frankrike under 1100-talet
Personer från Champeaux
Födda 1070
Avlidna 1121
Män
Ugglan
Filosofisk realism
Lacombe

Lacombe är en stad belägen söder om Edmonton i Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 11 707.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Lacombes stad

Orter i Alberta
Camrose, Alberta

Camrose är en stad i centrala Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 17 286 i antalet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Camrose stad

Orter i Alberta
Ponoka

Ponoka är en stad i centrala Alberta i Kanada. Invånarna uppgick 2011 till 6 773 i antalet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Ponoka stad

Orter grundade 1905
Orter i Alberta
Chlorocebus sabaeus

Chlorocebus sabaeus är en primat i familjen markattartade apor som förekommer i västra Afrika.

Utseende 
Hannar är med en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 50 cm och en vikt av 4 till 8 kg större än honor. Honor når allmänt 45 cm kroppslängd och 3,5 till 5 kg vikt. Därtill kommer svansen som är något längre än övriga kropp. Pälsen på ryggen är liksom hos andra arter från samma släkte grönaktig och buken är täckt av vitaktig päls. Huden i ansiktet som saknar hår är blek mörkblå. Hannens penis är påfallande färgsatt i ljusblå, vit och röd.

Utbredning och habitat 
Artens utbredningsområde sträcker sig från södra Mauretanien och sydvästra Mali till Sierra Leone, Elfenbenskusten och Ghana. Habitatet utgörs av galleriskogar, mangrove, utkanter av tropiska regnskogar och savanner med acacior.

Chlorocebus sabaeus introducerades på några västindiska öar som Barbados och Saint Kitts.

Ekologi 

Vuxna hannar och honor bildar flockar med 7 till 80 medlemmar. Hos hannar finns en hierarki med en alfahanne i spetsen. För kommunikationen har de olika läten och ömsesidig pälsvård stärker det sociala bandet. Unga hannar som blev könsmogna lämnar sin ursprungliga flock, ibland tillsammans med några fler individer.

Chlorocebus sabaeus äter huvudsakligen frukter och blad. Födan kompletteras med blommor, rötter, svampar, nekar eller andra vätskor från växter.

Alfahannen och några få följeslagare är de enda som parar sig med honorna. Parningen sker mellan april och juli och efter cirka 164 dagar dräktighet föder honan ett enda ungdjur. Ungdjuret får ett eller ibland upp till två år di. Bara 40 procent av ungarna överlever första året. Könsmognaden infaller för honor efter 2 och för hannar efter 5 år. Med människans vård kan Chlorocebus sabaeus leva 13 år.

Status och hot 

Artens naturliga fiender utgörs av leoparden, större rovfåglar och större ormar.

Beståndet är inte hotad och arten listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

Gröna markattor
sabaeus
Däggdjur i etiopiska regionen
Romanshorn

Romanshorn är en stad och kommun i distriktet Arbon i kantonen Thurgau i Schweiz. Kommunen har  invånare (). Romanshorn ligger vid Bodensjön.

Den 30 augusti 1912 utspelade sig ett skottdrama i staden, då tidigare soldaten Hermann Schwarz sköt ihjäl flera människor.

En majoritet (85,5 %) av invånarna är tyskspråkiga (2014). 31,9 % är katoliker, 28,1 % är reformert kristna och 40,1 % tillhör en annan trosinriktning eller saknar en religiös tillhörighet (2014).

Kommunikationer 
Järnvägsstationen har intercityförbindelse till Frauenfeld–Zürich och det finns dessutom regionaltågsförbindelser till Sankt Gallen, Rorschach och Schaffhausen. Orten saknar motorvägsanslutning men ligger vid de schweiziska huvudvägarna 13 och 14. Hamnen, som ligger nära järnvägsstationen, har året runt en regelbunden bilfärjeförbindelse till Friedrichshafen i Tyskland.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i Thurgau
Orter i Thurgau
Thet swenska nitet

Thet swenska nitet var en svensk vitter tidskrift.

Tidskriften, delvis i bunden stil, utgavs av Olof Celsius den yngre och Andreas Hesselius Americanus. Ett åttasidigt kvartnummer utkom varje vecka från 14 maj 1738 till årets slut, tillsammans 32 nummer, som kostade 2 öre silvermynt stycket. Hela samlingen omtrycktes 1741. Tidningen fortsattes av Then swenska sanningen, som utgavs av Hesselius ensam (1739–40).

Källor

Externa länkar 
 Thet Swenska Nitet i Sveriges periodiska litteratur av Bernhard Lundstedt
  av Eugène Lewenhaupt

Svenska tidskrifter
Litteraturtidskrifter
Tidskrifter startade 1738
Tidskrifter nedlagda 1740
Hisahito

Prins Hisahito ( Hisahito ShinnōJ), född 6 september 2006 på Aiiku sjukhus i Minato-distriktet i Tokyo, är medlem av den japanska kejsarfamiljen. Han är det tredje barnet och ende sonen till prinsparet Akishino och Kiko samt det enda manliga barnbarnet till Japans kejsare emeritus Akihito. Han har två äldre systrar, prinsessorna Mako och Kako, men eftersom Japans tron bara kan ärvas av män är han nummer två i tronföljden efter sin far kronprins Akishino. Eftersom ingen pojke hade fötts i den japanska kejserliga familjen efter 1965 garanterades tronföljden av Hisahitos födelse.

Hisahito föddes klockan 08:27 den 6 september 2006 och vägde 2558 gram. Förlossningen skedde med kejsarsnitt två veckor tidigare än beräknat till följd av komplikationer under graviditeten. Hans namn betyder "fridfull och dygdig". I april 2013 påbörjade han sin skolgång i en grundskola ansluten till Ochanomizu-universitetet i Tokyo och blev därmed den förste i kejsarfamiljen som inte gick på Gakushūin.

Anfäder

Referenser

Noter

Externa länkar

Levande personer
Män
Födda 2006
Japanska prinsar
WP:Projekt Japan
Personer från Tokyo