kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hammarbystugan

Hammarbystugan var en frisksportanläggning och klubbgård  i Nackareservatet i Nacka kommun. Den var belägen vid nordvästra stranden av Söderbysjön och sydost om stockholmsstadsdelen Björkhagen. Anläggningen drevs av Hammarby IF med invigning 1943. De centrala husen i anläggningen brann ner 1962.

Historia
Platsen hade utgjort ägorna till torpet Söderby där själva torpet övergavs 1845 men där en lada fanns kvar från mitten av 1800-talet. 1939 uttalade Hammarby IF  med Wilhelm Wendes som drivande ett önskemål om att få arrendera mark och byggnad främst för sina skid- och orienteringssektioner. Stockholms stad beviljade detta 1942 samtidigt med att Hellas fick tillstånd arrendera mark för sin kommande anläggning Hellasgården. Sommaren 1943 byggdes ladan om till friluftsstuga med omklädningsrum, klubbrum, samlingsrum och ett litet kök.

1945 restes bredvid den gamla en ny byggnad som rymde storstuga med servering och kök. En liten inomhusgång band ihop husen. I början av 1950-talet restes en klockstapel och i mitten av 1950-talet flyttades ett boningshus från Åsögatan på Södermalm och fungerade som omklädningsrum och sovrum. 1957 byggdes ett fjärde hus upp, en loftbod från Långstrand i Transtrands socken, Dalarna. Detta som senare blev golfklubbens huvudbyggnad hade i nedervåningen toaletter och förråd och i ovanvåningen sovrum. Ännu en speciell byggnad var ett eldhus från Älvdalens socken i Dalarna, som användes som raststuga. Ytterligare fanns ett stall, en smedja och en bastu. Där fanns också cirka 30 får.

Hammarbystugan var livligt besökt på nära avstånd från spårvagn (till 1950) och tunnelbanan. 1955 skrev Expressen att anläggningen en vanlig vintersöndag kunde locka upp emot 4 000 besökare. Nordväst om gården anlades i början av 1950-talet en golfbana och 1958 bildades Hammarby GK. Förutom sportaktiviteter och servering hyrdes även anläggningen ut till olika aktiviteter, där var utställningar, gudstjänster och midsommarfirande, med Bertil Walla som eldsjälen. Även TV spelade tidigt in program som sändes från Hammarbystugan, det mest kända är nog ”Storstugan” som producerades av Karin Sohlman-Falck. Gården fungerade också periodvis som vandrarhem, och härbärgerade år 1952 delar av den amerikanska olympiatruppen före avresan till spelen i Helsingfors.

Natten till den 29 december 1962 brann de två huvudbyggnaderna ner vid ett inbrott, och återuppfördes inte. Eldhuset flyttade bort året därpå och de andra byggnaderna övertogs av kommunen och golfklubben och där lofthuset sedan brann ner 4 juni 2010

Bilder

Källor
Kring Söderbysjön i Nacka friluftsområde - Mikael Baugus 2002
Björkhagens GKs webbplats
Hammarby fotbolls webbplats

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Anläggningar för friluftsliv
Hammarby IF
Det yttersta vapnet

Det yttersta vapnet () är en äventyrsroman från 1896 av den franske författaren Jules Verne. Den handlar om en vetenskapsman som uppfinner ett supervapen som kan ge världsherravälde åt den som kontrollerar det, men när inga stater vill ha vapnet, och uppfinnaren istället blir inspärrad, hamnar vapnet istället i händerna på en piratliga. Boken gavs ut på svenska 1973 i översättning av Jonas Norén. Filmen Det fantastiska äventyret från 1958 i regi av Karel Zeman bygger löst på boken.

Källor

Externa länkar
 

Franska science fiction-romaner
Romaner av Jules Verne
Romaner som blivit film
Sjöröveri i skönlitteratur
Skönlitteratur 1896
Äventyrsromaner
Boldklubben 1903

Boldklubben 1903 (B 1903) är en fotbollsklubb från Köpenhamn (Gentofte) som grundades 1903. Klubben har blivit danska mästare sju gånger och vunnit danska cupen två gånger. Föreningens A-lag fusionerades med Kjøbenhavns Boldklub (KB) 1992 och bildade FC Köpenhamn.

Fotnoter

Externa länkar
Boldklubben 1903

fotbollsklubbar i Danmark
Boldklubben af 1893

Boldklubben af 1893 (B 93) är en fotbollsklubb från Köpenhamn som grundades 1893. Klubben har blivit danska mästare nio gånger och vunnit danska cupen en gång. Föreningen grundades för att spela cricket, 1896 började man med fotboll. Storhetstiden var under 1930-talet då laget vann en rad titlar och var känt som "Champagnelaget"

fotbollsklubbar i Danmark
Boldklubben 1909

Boldklubben 1909 (B 1909) är en fotbollsklubb från Vollsmose i Odense som grundades 1909. Klubben blev dansk mästare 1959 och 1964. Den har traditionellt varit en arbetarförening och stått i kontrast till Odenses två andra klubbar Odense BK och B 1913. Klubbens A-lag spelar sedan en sammanslagning 2006 som FC Fyn.

fotbollsklubbar i Danmark
Køge BK

Køge BK var en fotbollsklubb från Køge, Köpenhamn som grundades 1927. Klubben blev dansk mästare 1954 och 1975. 

2009 fusionerade klubben sig med Herfølge BK och bildade den nya klubben HB Køge.

Referenser

Noter 

Køge
Oxdjupsleden

Oxdjupsleden är en allmän färjeled över sundet Oxdjupet mellan Rindö (vid Oskar-Fredriksborg) och Värmdö (Stenslättens brygga) i Stockholms skärgård.

Historik
Oxjupet var på 1500-talet cirka 40 meter djupt och arbetet att, av militärstrategiska skäl, fylla igen djupet med bland annat fartygsvrak tog (med avbrott) cirka 300 år, ända fram till 1839. Vid mitten av 1800-talet kunde man gå mellan Värmdö och Rindö. När industrialiseringen började och fartygstrafiken tilltog insåg man att Oxdjupet behövdes för den ökade kommersiella trafiken. Vid slutet av 1800-talet påbörjades muddringen och en första färja sattes därefter i regelbunden trafik. Oxdjupets djup varierar idag mellan 38 och 17 meter. Nuvarande färjelägena i öster och väster Rindö anlades 1970 och trafikeras sedan dess av Vägverkets respektive Trafikverkets bilfärjor.

Verksamhet
Leden trafikeras av Trafikverkets färjerederi med vägfärja. Färjeledens längd är omkring 500 meter och överfarten tar tre minuter. Leden utgör tillsammans med Vaxholmsleden, som förbinder Rindö med Vaxholm, en nord-sydlig vägförbindelse genom skärgården och utgör en del av Länsväg 274. Det finns SL-bussförbindelser på både Rindö- och Värmdösidorna. Turtätheten på Värmdösidan är glesare.

Bilder

Källor

Externa länkar

 Trafikverkets information om Oxdjupsleden

Transport i Stockholms län
Vaxholms kommun
Transport i Värmdö kommun
Stockholms skärgård
Allmänna färjeleder i Sverige
Mayen

Mayen är en stad i Tyskland, belägen i länet Landkreis Mayen-Koblenz i förbundslandet Rheinland-Pfalz.  Staden ligger på högplatån Eifel, 29 kilometer väster om Koblenz.  Mayen är säte för men ej del av kommunalförbundet Verbandsgemeinde Vordereifel och har cirka  invånare.

Genom staden rinner ån Nette, en biflod till Rhen.

Mayen är känt som "Porten till Eifel", den omkringliggande högplatåregionen.  Staden är även traditionellt känd för brytning av skiffer och basalt.

Mayen har en välbevarad medeltida borg, Genovevaburg, och en delvis bevarad medeltida ringmur.  Stadskyrkan Sankt Clemens spiralvridna kyrktorn, förstört i andra världskriget 1945 och senare återuppbyggt, räknas som ett av stadens främsta landmärken.

Kända Mayenbor 
Stephan Ackermann (född 1963), biskop av Triers katolska stift.
Mario Adorf (född 1930), skådespelare.
Christoph Friedrich Heinle (1894-1914), poet.
Marc Hennerici (född 1982), rallyförare.
Jacques Loeb (1859-1924), fysiolog.
Dominik Meffert (född 1981), tennisspelare.
Friedrich Wilhelm Raiffeisen (1818-1888), grundare av den kooperativa rörelsen i Tyskland.
Reinhard Saftig (född 1952), fotbollstränare.
Winfried Schäfer (född 1950), fotbollstränare.
Hans-Ludwig Schilling (1927-2012), kompositör.

Källor

Externa länkar 

Kommuner och städer i Landkreis Mayen-Koblenz
Södermanlands runinskrifter 349

Runinskrift Sö 349 är en runsten i Lideby, Ytterjärna socken och Södertälje kommun i Södermanland.

Inskriften 
Runsvenska: inki • auk • kati . . . • stain • at • þtgn • -aþur • sin • koþan • kuþ • ialbi

Normaliserad: Ingi(?) ok Kæti[ll](?) . . . stæin at þegn, [ƒ]aður sinn godan. Gud hialpi.

Nusvenska: Inge och Kättil . . . stenen efter Tägn, sin gode faðer. Guð hjälpe.

Stenen 
Stenen står i en sluttning på norra sidan om vägen, från landsvägen Södertälje—Nyköping, till Lideby. Den står på ett gravfält med ytan cirka 120 gånger 90 meter och som består ungefär av sextio fornlämningar. Dessa utgörs av tolv högar, 46 fyllda stensättningar och en treudd.

Höjden på stenen är 1,55 meter, bredden upptill är 1,15 meter och nedtill 0,82 meter. Ytan är väldigt ojämn, med gropar och hål, troligen beroende på stenens konsistens och ojämna vittring. Hålen kan även bero på att stenen, innan den blev använd för runristningen, har varit använd till en blot- eller offersten.

På stenens högra sidan är ett stort stycke avslaget. Det saknades redan på ett träsnittet efter Petrus Helgonius teckning från 1600-talets mitt. 

Ristningen är upp- och nedvänd. Då stenen var rest på samma sätt redan på 1600-talet, och då den har ett litet fotstycke, är det sannolikt att den från början har stått på detta sätt. Ristningen kan ha blivit utförd medan stenen låg på marken, och det har först efter att den skulle resas, visat sig att den inte kunde stå rättvänd på den korta foten. Det blev då nödvändigt att resa den med ristningen upp- och nedvänd.

Mansnamnet Ingi har varit mycket sällsynt under vikingatiden, men är under medeltiden vanligt. Märkligt nog är däremot kvinnonamnet Inga ganska vanligt, belagt flera gånger även i södermanländska inskrifter

Namnet þegn förekommer även på Sö 348, som ju enligt "Ransakningarna" (1667—84) ursprungligen har stått vid Lideby. Det är därför sannolikt att det är samme man. Sö 348 är i så fall den äldre av de båda stenarna, då den är rest av þegn, under det att Sö 349 är rest till minne av þegn av hans söner.

Fler bilder

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Södermanlands runinskrifter

Källor 
 Riksantikvarieämbetet
 Digitala Sveriges runinskrifter

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Södertälje kommun
Hulta kyrka

Hulta kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2007 tillhör den syrisk-ortodoxa församlingen i Borås (tidigare Gustav Adolfs församling i Skara stift). Kyrkan ligger i stadsdelen Hulta i Borås kommun.

Kyrkobyggnaden
Träkyrkan är en demonterbar vandringskyrka tillverkad av Oresjö Sektionshus och satt på plats 1966. Till formen är byggnaden en treskeppig basilika, där mittskeppet har ett brant sadeltak och sidoskeppen plana tak med lägre höjd. Ytterväggarna är klädda med stående lockpanel. Vid sydöstra sidan finns ett tillbyggt församlingshem från 1972.

Norr om kyrkan finns en fristående klockstapel som är samtida med kyrkan. Klockstapeln är en öppen konstruktion av brunmålat trä som vilar på fyra fyrkantiga ben. I stapeln hänger en kyrkklocka. Sedan 1989 finns automatisk klockringning.

Kyrkan, som tidigare tillhörde Borås Gustav Adolfs församling, såldes år 2007 till syrisk-ortodoxa församlingen i Borås.

Inventarier
 Altaret av trä är från 1974. Tillhörande altartavla är tillverkad 1974 av Syster Marianne i Alsike kloster. Tavlans motiv är Herrens bön.
 Dopfunten är troligen samtida med kyrkan. Funten har en rund cuppa med en mässingskål.

Orgel
 Orgeln, tillverkad 1978 av Grönlunds Orgelbyggeri, flyttades vid försäljningen först till Norrmalms församlingshems kyrksal och vid dess nedläggning 2014 till Gustav Adolfs kyrkans norra kapell.

Referenser

Externa länkar
Syrisk-ortodoxa församlingen i Borås

Kyrkobyggnader i Borås
Kyrkobyggnader invigda 1966
1966 i Sverige
SN 2002bj

SN 2002bj var en supernova. Den uppstod då en stjärna exploderade i galaxen NGC 1821, i stjärnbilden
Haren.

Källor

Fotnoter

2002bj
Astronomiska upptäckter 2002
Stjärnbilden Haren
Slaget vid Kurikara

Slaget vid Kurikara, 1183, som också är känt som slaget vid Tonamiyama (砺波山), var ett avgörande slag i det gamla Japans Genpei-krig. Det var här stridslyckan vände till Minamoto-klanens fördel.

Slaget 
Under våren 1183 satte sig Taira-klanens armé i rörelse mot Minamoto-klanens fäste. Taira-klanens ledare Taira no Kiyomori var ute efter hämnd, för tidigare plundringståg som Minamoto-klanen utfört.  Minamoto no Yoshinaka hade förberett sig genom att mäkla fred med sin kusin Minamoto no Yoritomo och kunde därför ställa upp en mycket större armé än tidigare.
När Taira no Koremori (sonson till Taira-klanens ledare) nådde bergspassen som förbinder västra Honshū med östra delen, delade Koremori sin armé i två styrkor. Den ena tog vägen upp genom Kurikara-passet till Tonamiyama, den andra avancerade norrut mot Etchu-provinsen genom Noto-provinsen.

När Yoshinaka fick rapport om fiendestyrkorna som avancerade upp genom passet, såg han till att ställa upp ett stort antal vita flaggor (vitt var Minamoto-klanens färg) på berget några kilometer från fienderna. På det sättet lyckades han lura motståndarna att tro att hans styrka var betydligt större än den var. Det var frågan om en fördröjningsmanöver för att behålla Taira-styrkan i passet tills natten föll. 

Sin egen styrka delade Yoshinaka i tre. En grupp sändes att anfalla fienderna bakifrån, en andra grupp hölls kvar nedanför bergspasset för att kunna ligga i bakhåll. Den tredje gruppen stod kvar och spärrade vägen. För att dölja dessa trupprörelser försökte Yoshinaka distrahera motståndarna genom att beskjuta dem med signalpilar (se bilden). Beskjutningen följdes av dueller mellan enskilda soldater, något som Taira-klanens soldater gärna gick med på, med förhoppningen att få ett omnämnande i de krönikor som skulle skrivas i samband med kriget.

Striden 
Under tiden gick Yoshinakas styrkor i ställning och när solen gick ner gick de till anfall. Den tredje, centralt placerade styrkan skickade en hjord av oxar nerför passet, rakt mot fienden, med tända facklor på hornen. Många Taira-soldater attackerade oxarna i nattmörkret, innan de förstod vad det var frågan om. Vissa blev nedtrampade, andra knuffades över klipporna mot en säker död. Många försökte dra sig tillbaka bara för att bli dödade av styrkan som låg i bakhåll.

Den återstående styrkan var förvirrad, demoraliserad och hade lidit stora förluster – och flydde. En stor seger för Minamoto, som i förlängningen tvingade Taira-klanen att överge Kyoto. Några få månader efter slaget vid Kurikara, retirerade Taira till Shikoku.

Referenser 
 Turnbull, Stephen (1998). "The Samurai Sourcebook". London: Cassell & Co.
 Sansom, George (1958). "A History of Japan to 1334". Stanford, California: Stanford University Press.
 Turnbull, Stephen (1987). "Battles of the Samurai". London: Arms and Armour Press.

Kurikara
Kurikara
Kurikara
Kurikara
1183
WP:Projekt Japan
Mayen (olika betydelser)

Mayen kan syfta på:

Geografi

Norra Ishavet 

Jan Mayen –  ö tillhörande Norge i Norra ishavet

Ryssland 

 Soboloch-Majan – en biflod till Lena i Sibirien,

Tyskland 

 Mayen – stad i Rheinland-Pfalz,
Ana Pastor

Ana Pastor kan syfta på:

 Ana Pastor Julián (1957-), en spansk politiker
 Ana Pastor García (1977-), en spansk journalist
Maisir

Maisir är ett arabiskt förmuslimskt hasardspel.

Maisir spelades med märkta pilar, vilka skakades i ett koger, till dess en föll ut. Insatsen var kameler, som slaktades och delades i stora stycken. Många blev ruinerade genom spelet, och Koranen säger sin andra sura, vers 216 att såväl om vin som maisirspel att synden däri är större än nyttan.

Alkohol och spel inom Islam har således sitt ursprung i den grundläggande principen att inte ta något som man inte har tjänat eller arbetat för, liksom i principerna om rättvisa och berättigande. Faktum är att ordet “spel” på Arabiska i Koranen härstammar från ordet lätt, något som uppnås utan ansträngning. Spel som inte kräver någon ansträngning utan enbart tur är således betraktade som förbjudna inom den islamska tron.

Källor 
 
 Islam & Spel. Översatt från engelska av A. Larsson (2019)

Hasardspel
SN 2003fg

SN 2003fg (namngiven SNLS-03D3bb av Canada-France-Hawaii Supernova Legacy Survey och ibland kallad "Champagnesupernovan") var en supernova som upptäcktes 2003 och beskrevs i Nature den 21 september 2006. Smeknamnet togs från sången "Champagne Supernova" av engelska rockbandet Oasis från 1995.

Källor

Fotnoter

2003fgj
Astronomiska upptäckter 2003
Stjärnbilden Björnvaktaren
Čimelice

Čimelice är en by i distriktet Písek i den tjeckiska administrativa regionen Södra Böhmen. Čimelice, som för första gången nämns i ett dokument från år 1405, hade 979 invånare år 2013.

Čimelices slott är en av sevärdheterna.

Referenser

Externa länkar 
 Čimelices officiella webbplats

Orter i Södra Böhmen
Första slaget vid Uji

Det första slaget vid Uji är berömt som striden som startade Genpei-kriget.

I maj 1180 blev prins Mochihito, Minamoto-klanens tronpretendent till den kejserliga tronen jagad av Taira-klanens styrkor till Mii-dera, ett buddhisttempel vid foten av Hiei-berget, i Shiga-prefekturen, nära Kyoto.

Slaget 
Minamoto no Yorimasa eskorterade prins Mochihito med Minamoto-klanens armé och ett antal krigarmunkar (sōhei, 僧兵, bokstavligen ”krigarmunk”) från Mii-dera, söderut mot Nara.

Styrkan korsade Uji-floden, i närheten av Byōdō-in och förstörde bron bakom sig, för att försvåra Tairastyrkan som förföljde dem.

I Heike Monogatari nämns särskilt tre krigarmunkar: Gochi-in no Tajima, Tsutsui Jōmyō Meishū och Ichirai Hōshi. Dessa tre, tillsammans med manga andra munkar från Mii-dera, kämpade med pil och båge, med svärd och dolkar och med naginata.

Emellertid korsade Taira-armén floden fastän bron var förstörd och hann upp Minamotos styrka. Yorimasa försökte hjälpa prinsen att undkomma, men blev fälld med en pil. Han begick seppuku hellre än att överlämna sig till fienden. Det här ses som den första kända rituella harakirin i historien.

Kort därefter fångades prins Mochihito av Taira-soldater och dödades.

Referenser 
 Turnbull, Stephen (1998). “The Samurai Sourcebook”. London: Cassell & Co.
 Sansom, George (1958). “A History of Japan to 1334”. Stanford, California: Stanford University Press.
 Turnbull, Stephen (2003). “Japanese Warrior Monks AD 949-1603”. Oxford: Osprey Publishing.

Uji 01
Uji 01
Uji 01
Uji 01
Uji 01
1180
WP:Projekt Japan
Robin Karlsson (maskör)

Alf Robin Karlsson, född 2 juli 1961 i Norrköpings Matteus församling, är en svensk maskör, perukdesigner och kostymdesigner. 

Karlsson arbetar eller har arbetat för Oscarsteatern, Kungliga Operan, Värmlandsoperan, Norrlandsoperan, Östgötateatern, Göta Lejon, Det Kongelige Teater i Köpenhamn och även SVT där han bland annat ansvarat för smink på Nobelfesten. Sedan tidigt 2000-tal driver han Arbisteatern i Norrköping som 2011 var på väg att rivas men som i sista stund räddades.

Robin Karlsson har även en programpunkt i SR P4 Morgon varje fredag som kallas Veckans Robin.

Referenser 

Levande personer
Män
Smink
Födda 1961
Personer från Norrköping
Svenska kostymörer
Svenska maskörer
Personer i Sverige under 2000-talet
Flipped

Flipped är en amerikansk långfilm från 2010 i regi av Rob Reiner, med Madeline Carroll, Callan McAuliffe, Rebecca De Mornay och Anthony Edwards i rollerna.

Handling
Juli (Madeline Carroll) börjar bli kär i sin klasskamrat Bryce (Callan McAuliffe). Bryce hatar tjejer och gör allt för att undvika henne. Åren går och snart börjar Bryce inse att han faktiskt gillar Juli.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Rob Reiner
Södermanlands runinskrifter 348

Runinskrift Sö 348 är en runsten i Kjulsta, Ytterjärna socken och Södertälje kommun i Södermanland.

Ristningen 
[þaik] . . . sin han uarþ t[rib . .]

þeg[n] . . . sinn. Hann varð drep[inn] . . .

Tolkning: Tägn . . . sin. Han blev dräpt . . .

Beskrivning 

Fragment av en runsten med inskrift från 1000-talet e.Kr.

Stenen är av grå granit. Höjden är 1,05 meter och den är 0,85 meter bred. Ristningen är mycket nött; bäst urskiljbar är den på högersidan. Runhöjden är cirka 11 centimeter. Stenen är avslagen upptill. 

Stenen stod ursprungligen vid Lideby, ca 1 km nordöst om Kjulsta. Där står en runsten, Sö 349, som restes över Tägn av hans son. Troligen är det samme man som omtalas i båda inskrifterna.

Om runstenen i Kjulsta står det i "Ransakningarna" (1667—84), att den hade blivit flyttad från Lideby, där man ännu kunde se platsen där den hade stått. Den hade också blivit sönderbränd då Kjulsta by brann, men stycken fanns kvar med runinskrift på. Petrus Helgonius (1649-?) hittade endast ett fragment. De övriga hade kanske blivit använda, då byn återuppbyggdes efter branden. Fragmentet låg enligt Olof Hermelin vid trappan till en bod. Erik Brate såg 1896 till att det togs upp ur trappan och ställdes mot gaveln av manbyggnaden. År 1930 var detta hus rivet, men stenen återfanns på samma plats, liggande med runorna nedåt och okänd för gårdens folk. Nu är den flyttad till den nya gårdstomten, omkring 65 meter längre åt söder och rest där.

Fler bilder

Källor 
 Skylt på plats.
 Riksantikvarieämbetet
 Digitala Sveriges runinskrifter

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Södertälje kommun
Koguryogravarna

Koguryogravarna (Komplexet med Koguryogravar) ligger i Nordkorea. I juli 2004, blev de landets första världsarv. Gravområdet omfattar 30 individuella gravar från senare delen av kungariket Koguryos era, ett av Koreas tre kungariken och ligger i städerna Pyongyang och Nampo.  Koguryo var ett av de starkaste Koreanska kungarikena i det som idag är nordöstra Kina och Koreahalvön från 37 f.Kr. till 600-talet.  Kungariket grundades i dagens Nordkorea, och delar av Manchuriet i Kina kring 37 f.Kr. År 427 blev Pyongyang huvudstad i Koguryo.

Många av gravarna, såsom Anak Tomb No. 3, har väggmålningar. Gravarna är nästan det enda som finns kvar av denna kultur. Det finns totalt över 10 000 Koguryogravar, men endast ett 90-tal har väggmålningar. Världsarvet Koguryogravarna omfattar flertalet av dessa gravar. Man tror att komplexet användes som en begravningsplats för kungar, drottningar och andra medlemmar av kungafamiljen. Målningarna i gravarna ger en unik inblick i Koguryoperiodens vardagsliv.

Muralmålningarna är målade i starka färger och visar det dagliga livet och tidens Koreanska mytologi. Fram till 2005 har 70 målningar hittats, de flesta i Taedongs avrinningsområde nära Pyongyang, Anak-området i södra delen av provinsen Hwanghae och i Ji'an i den kinesiska provinsen Jilin.

Följande kriterier angavs som skäl att ge gravarna världsarvsstatus:
 Väggmålningarna är mästerverk från Koguryoperioden. Själva gravarna reflekterar sinnrika tekniska kapaciteter.
 Platsen erbjuder enastående inblick i Koguryokulturen, såväl vad gäller vardagslivet som gravskick.
 Koguryogravarna är viktiga exempel på denna begravningstypologi.

I maj 2006, upptäcktes 2 360 individuella gravar i det gamla kungariket under arbeten med Yunfengreservoaren. Ruiner efter en forntida stad hittades också. Bland ruinerna fanns en stadsmur som var 1,5 meter hög och fyra meter bred. Spår föreslog också närvaron av en vallgrav. Ett dussintal gravar hittades inom staden.

Referenser

Externa länkar

 UNESCO (2005). Preservation of the Koguryo Kingdom Tombs (PDF)
 Complex of Koguryo Tombs, UNESCO World Heritage
 Northeast Asia's intra-mural mural wars, 6th century Korean murals
 ROK, Ministry of Foreign Affairs:  Goguryeo controversies

Koguryo
Fornminnen i Nordkorea
Världsarv i Nordkorea
Världsarv inskrivna 2004
WP:Projekt Korea