kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lassekrog

Lassekrog är ett värdshus i Färila socken, Ljusdals kommun i närheten av Laforsen.

Lassekrog är ett gästgiveri men anor sedan 1600-talet, det har sitt ursprung i en gård med namnet Heden. I anslutning till värdshuset ligger "Albert Vikstens kojby", skapat till minne av författaren Albert Viksten. Här finns en mängd rekonstruerade byggnader kopplade till kolning, skogshuggning och flottning. Från Lassekrog utgår även forsfärder på Ljusnan.

Källor 
 Se Sverige. Vägvisare till 650 smultronställen från Ales stenar till Överkalix, Lars Magnusson. 2002

Företag i Ljusdals kommun
Byggnader och anläggningar i Ljusdals kommun
Roy Innis

Roy Emile Alfredo Innis, född 6 juni 1934 i St. Croix, Amerikanska Jungfruöarna, död 8 januari 2017 i New York, var en amerikansk människorättsaktivist.

Biografi
År 1946 flyttade Innis med sin mor från Amerikanska Jungfruöarna till New York, där han tog examen vid Stuyvesant High School 1952. Vid 16 års ålder, gick han in i den amerikanska armén, och vid 18 års ålder fick han ett hedervärd avsked. Han började då utbildning i kemi vid City College i New York, som fortsatte med en plats som forskningkemist på Vick Chemical Company och Montefiore Hospital. 

Innis engagerade sig i medborgarrättsrörelsen i Harlem 1963 och 1965 valdes han till ordförande för den lokala gruppen av Congress of Racial Equality (CORE). År 1968 valdes han till nationell ordförande för organisationen.

Innis utarbetat the Community Self-Determination Act från 1968 och fick tvåpartiers stöd för detta lagförslag med en tredjedel av den amerikanska senaten, och över 50 kongressledamöter. Detta var första gången i USA:s historia som ett lagförslag som utarbetats av en svart organisation togs upp i USA:s kongress.

Innis har också länge varit aktiv i straffrättsliga frågor, däribland i debatten om vapenkontroll och Andra tillägget. Efter att ha förlorat två söner genom beväpnade brottslingar, blev han en förespråkare för laglydiga medborgares rätt till självförsvar.

I 1993 års primärval till New Yorks borgmästare, utmanade Innis som demokraternas kandidat David Dinkins, för att bli den första afroamerikanen att inneha ämbetet. Med tanke på hans konservativa ståndpunkter, förklarade han att det demokratiska partiet var det enda som kunde ändra den bestående enpartiideologin i New York City, men fick endast 25 procent av rösterna.

År 1998 anslöt Innis den Libertarian Party och övervägde allvarligt att ställa upp som partiets kandidat i det årets guvernörsval i delstaten New York, men bestämde sig slutligen att avstå med hänvisning till sina uppgifter för CORE.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Noter

Externa länkar
 https://www.google.se/search?q=roy+innis&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=-No6UouPMMeJ4ATMh4HwBA&ved=0CD4QsAQ&biw=766&bih=429&dpr=1
 CORE's Official Website
 A history of Harlem CORE

 
Födda 1934
Män
Amerikanska politiker
Avlidna 2017
Monikkala

Monikkala är ett gods i Janakkala kommun, Finland.

Monikkala är ett av Finlands äldsta kända gods, omnämnt redan 1374. Monikkala tillhörde under 200 års tid ätten Liljebrunn, senare ätten Enehielm.

Källor 
 

Janakkala
Herrgårdar i Egentliga Tavastland
National Hockey Association 1910

National Hockey Association 1910 var den första säsongen av den professionella ishockeyligan National Hockey Association. Ligasäsongen startade den 5 januari 1910 men avbröts därefter och tog upp Ottawa Senators och Montreal Shamrocks från den kortlivade ligan Canadian Hockey Association. Ligan startade sedan om och fortsatte från 15 januari till 15 mars. Övriga fem lag i ligan var Montreal Wanderers, Montreal Canadiens, Renfrew Creamery Kings, Cobalt Silver Kings och Haileybury Comets.

Grundserie
De sju lagen i NHA spelade 12 matcher var och Montreal Wanderers vann ligan efter att ha vunnit 11 av 12 matcher för totalt 22 inspelade poäng. Under säsongen spelade de regerande Stanley Cup-mästarna Ottawa Senators mot två utmanarlag om mästartiteln. Som medlemmar i CHA besegrade Senators Galt Professionals i ett dubbelmöte 5 och 7 januari med den sammanlagda målskillnaden 15-4. Som medlemmar i NHA vann Senators dubbelmötet mot Edmonton Eskimos 18 och 20 januari med den sammanlagda målskillnaden 21-11.

Som mästare i NHA tog Montreal Wanderers över Stanley Cup-titeln från Ottawa Senators och 12 mars 1910 satte klubben titeln på spel i en match mot Berlin Dutchmen från Ontario Professional Hockey League. Wanderers avgick med segern efter att ha vunnit med 7-3. Ernie Russell gjorde fyra av Wanderers mål mot Berlin medan Harry Hyland stod för de tre övriga målen.

Newsy Lalonde, som delade speltiden mellan Montreal Canadiens och Renfrew Creamery Kings, gjorde flest mål i ligan med sina 38 mål på 11 spelade matcher.

Montreal Shamrocks "Bad Joe" Hall stängdes av från spel i två matcher sedan han slagit till domaren Rod Kennedy under ett handgemäng med Frank Patrick i en match mellan Montreal Shamrocks och Renfrew Creamery Kings.

Tabell
<small>M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, P = Poäng</small>

Målvaktsstatistik
 
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, SM = Spelade minuter, IM = Insläppta mål, N = Hållna nollor, GIM = Genomsnitt insläppta mål per matchStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.comPoängliganStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.com''

Slutspel

Stanley Cup

Referenser

Noter

Tryckta källor

1910 i Kanada
Ishockeysäsongen 1909/1910
1909/1910
Mathworld

Mathworld (ofta skrivet med kamelnotation: MathWorld) är en matematisk webbencyklopedi. Webbplatsen skapades och är till stor del skriven av Eric W. Weisstein. Den är sponsrad av och licensierad till Wolfram Research och har delvis finansierats av National Science Digital Library:s bidrag till University of Illinois at Urbana-Champaign.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 

Engelskspråkiga uppslagsverk
Webbplatser med matematikanknytning
Bodum

Bodum är en ort i Arnäs socken, Örnsköldsviks kommun.
 
Vid småortsavgränsningen 2010 utgjorde bebyggelsen i området närmast Nabbsundet en småort. Vid tätortsavgränsningen 2015 hade hela orten kommit att hamna inom Örnsköldsviks tätorts gränser.

Källor

Orter i Örnsköldsviks kommun
Tidigare småorter i Sverige
Folsom Europe

Folsom Europe är en årlig BDSM och läderfestival som hålls i Berlin i september. Fetischfestivalen startade 2003, som en Europeisk variant av föregångaren Folsom Street Fair som startade redan 1984 i San Francisco. Festivalen besöks främst av homosexuella men alla sexuella läggningar är välkomna. Folsom Europe håller till i gaykvarteren i Schöneberg på gatorna Fuggerstrasse och Welserstrasse, nära Wittenbergplatz. Gaykvarteren utgör även centrum för Berlins fetischställen. Här finns läderklubbar och fetischbutiker. Idag är Folsom Europe en av de största fetischfestivalerna i världen och Europas största gatufetischfestival.

Bilder

Se även
 Homosexualitet i Berlin
 Easter Fetish Week

Referenser

Fetischism
HBTQ-festivaler i Tyskland
Evenemang i Berlin
Återkommande evenemang i september
Återkommande evenemang med premiär 2003
IT-etik

IT-etik är en del av praktisk filosofi som handlar om hur personer inom IT-branschen bör fatta beslut om yrkesmässiga och sociala beteenden. Margaret Anna Pierce, professor vid Department of Mathematics and Computers vid Georgia Southern University har kategoriserat de etiska beslut som rör datateknik och användning i tre primära typer:
 Den enskildes personliga kod.
 Alla informella kod för etiskt uppförande som finns på arbetsplatsen.
 Exponering för formella etiska koder.

Som en del av IT-etiken ingår också begreppet etik på nätet. Numera är det svårt att skydda sig från negativa saker på internet, särskilt för barn. Datainspektionen driver en webbplats där man kan få information och anmäla om man blir illa behandlad.

Referenser

Etik
National Hockey Association 1910–11

National Hockey Association 1910–11 var den andra säsongen av den professionella ishockeyligan National Hockey Association och spelades mellan 31 december 1910 och 10 mars 1911.

Grundserie
Inför NHA:s andra säsong 1910–11 drog sig Montreal Shamrocks, Haileybury Comets och Cobalt Silver Kings ur ligan medan Quebec Bulldogs tillkom som nytt lag, vilket medförde att ligan utgjordes av fem lag mot motsvarande sju lag från den föregående säsongen. Lagen spelade 16 matcher var.

Ottawa Senators vann ligan i stor stil med 26 inspelade poäng på 16 matcher, 10 fler än Montreal Canadiens och Renfrew Creamery Kings, och lade beslag på O'Brien Trophy. Senators centerforward Marty Walsh gjorde 35 mål vilket var flest av alla spelare i ligan. I Montreal Canadiens debuterade målvakten Georges Vézina och stod mellan stolparna under lagets alla matcher.

Efter grundseriens slut spelade Ottawa Senators varsin match om Stanley Cup mot två utmanarlag från Galt och Port Arthur. Senators vann med 7-4 mot Galt och med 14-4 mot Port Arthur. I matchen mot Port Arthur gjorde Marty Walsh 10 av lagets 14 mål.

Tabell
<small>M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, P = Poäng</small>

Målvaktsstatistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, SM = Spelade minuter, IM = Insläppta mål, N = Hållna nollor, GIM = Genomsnitt insläppta mål per matchStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.comPoängliganStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.com''

Slutspel

Stanley Cup

Referenser

Noter

Tryckta källor

1910 i Kanada
1911 i Kanada
Ishockeysäsongen 1910/1911
1910/1911
Södermanlands runinskrifter 33

Södermanlands runinskrifter 33 är en runsten i Fredriksdal, Trosa-Vagnhärads socken i Trosa kommun.

Inskriften 

at þingum kan här tolkas som krigstjänst, troligen åt Jaroslav I av Kiev

Beskrivning 

Runstenen består av ljus granit. Den är 1,7 meter hög, 1,2 meter bred och 0,25 meter tjock. Ristningen vetter mot söder. Runhöjden är 6-10 centimeter. Den är välbevarad och inskriften är tydligt huggen. Stenens baksida är ännu slätare och är dekorerad med ett kors. Ormhuvudets linjer sammanlöper inte i nosens spets, utan gadden är ristad fritt i öppningen mellan nosens linjer. Stenen påträffades 1844, vid den nu utdikade bäck som rinner genom Skåäng, intill den forna häradsvägen som har löpt genom sankmarken, längs dess norra sida.

Om runstenens fynd, läge och skick berättar Richard Dybeck att den påträffades hösten 1844 under Skåängs gärde, tillhörande säteriet Fredriksdal, vid en genom gärdet löpande bäck. Denna runsten var så insjunken i marken och bäcken, att bara en del av dess ena sida var synlig. Ägaren till marken, Herr Överstelöjtnanten Nils Hägerflycht, upptäckte snart att stenens undre sida hade ristning, och lät kort därefter aktsamt flytta den från sin olämpliga plats till Fredriksdal, där han reste den på en höjd i trädgården,  nordväst om huvudbyggnaden. 

Intill nämnda gärde, vid vilket en häradsväg löper utefter sjön Sillen, fast på något avstånd från sjön, ligger en vidsträckt kärrmark, som av den dåvarande ägaren blev gjord till åker. Det är ingen tvivel om att gärdet även i äldre tider utgjort ett kärr. Runstenen kan i detta fall inte varit rest på det ställe där den 1844 påträffades, utan troligen har den blivit flyttad från någon plats vid, eller åtminstone närmare häradsvägen, till den från kärret flytande bäcken för att användas som gångbro.

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Projekt 615

Projekt 615 (NATO-rapporteringsnamn Quebec-class) var en sovjetisk ubåtsklass med ett luftoberoende framdrivningssystem.

Bakgrund
Under 1930-talet utvecklade Sergej Bazilevskij ett luftoberoende framdrivningssystem för ubåtar. Systemet testades i försöksubåten M-401 som sjösattes 1941. Testerna gick bra och 1946 beslutades att en det skulle byggas en ny ubåtsklass med Bazilevskijs luftoberoende framdrivningssystem. Bazilevskij tilldelades 1948 Stalinpriset för sin forskning.

Konstruktion
Ubåtarna i Projekt 615 var precis som sina större systrar i Projekt 611 och Projekt 613 baserade på den tyska ubåtsklassen Typ XXI. Den största skillnaden förutom storleken var det luftoberoende framdrivningssystemet som bestod av en vanlig dieselmotor drevs av dieselolja och en blandning av syre och koldioxid. Syret kom från stora trycktankar med flytande syre och koldioxiden var recirkulerade avgaser. Avgaserna filtreras genom kalk för att absorbera svaveldioxiden och den kvarvarande koldioxiden löses därefter i vatten och pumpas ut.

De två 25 mm automatkanonerna i dubbellavett i tornets framkant var även de ett arv från Typ XXI och ubåtarna i Projekt 615 blev därmed de sista militärubåtarna som tillverkades med kanonbestyckning. Även i Sovjetunionen insåg man snart att kanonbeväpning på ubåtar var omodernt och kanonerna plockades snart bort.

Ett designkrav var att ubåten skulle kunna tillverkas i delar som gick att transportera på järnväg.

Historia
Den första ubåten i Projekt 615 (M-254) sjösattes 1950. Den fungerade bra, men syret till dieselmotorn räckte bara för hundra timmars drift i krypfart. I full fart (15 knop) var räckvidden bara 47 NM. Därför reviderades konstruktionen och de följande ubåtarna i klassen fick större deplacement och mindre kraftiga motorer för drift i ytläge för att ge plats åt större syretankar.

Totalt tillverkades 30 ubåtar varav 18 tilldelades Östersjöflottan och 12 Svartahavsflottan. Av dessa förlorades två i häftiga bränder orsakade av syreläckage. M-256 började brinna efter ett motorhaveri i Finska viken 26 september 1957 varvid 35 man omkom. Även M-351 fattade eld och sjönk i Svarta havet, dock utan förluster i människoliv.

Under 1960-talet stod det allt mer klart att den begränsade räckvidden i undervattensläge var ett stort handikapp i jämförelse med atomubåtar och ubåtarna i Projekt 615 började därför att avrustas. De två sista ubåtarna var i tjänst fram till slutet på 1970-talet och de har också bevarats för eftervärlden. M-296 står i Odessa och M-261 i Krasnodar.

Varianter
Projekt 615 – Ursprunglig konstruktion. Endast ett fartyg (M-254) byggt.
Projekt A615 – Reviderad konstruktion med större syretankar för längre räckvidd under vatten. 29 byggda.
Projekt 637 – En ubåt (M-361) påbörjad som Projekt A615 men ombyggd till testubåt. Levererades halvfärdig och användes för utbildning.

Fartyg i klassen

Källor

Ubåtsklasser
Sovjetiska ubåtar
Barfotalöpning

Barfotalöpning är löpning utan skor. Vetenskaplig forskning har inte uppnått samförstånd om riskerna och fördelarna med att springa barfota. Skor ger skydd från skärsår, blåmärken, och väder, men förespråkare för barfotalöpning hävdar att barfotalöpning ger fördelar och är hälsosammare genom att det minskar risken för kroniska skador (särskilt förslitningsskador) på grund av att löparskor vanligen har vadderad sula, upphöjd häl och hålfot.

Teknik
Löpsteget förändras när man tar av sig skorna. Många löpare sätter i hälen först om de springer med löparskor. Springer man barfota tenderar man att flytta isättningen framåt på foten och istället landa på fram- eller mellanfoten. Förespråkare för barfotalöpning menar att detta ger ett bättre skydd mot skador eftersom foten då hjälper till med stötdämpningen samt att en framfota landning också innebär en mindre stöt. Det räcker emellertid inte med att ta av sig skorna för att få mindre kraftiga stötar vid landning, utan det verkar också kräva rätt teknik och erfarenhet.

Det finns löparskor som försöker kombinera fördelarna av att springa barfota med fördelarna som en sko kan ge i form av skydd, så kallade barfotaskor.

Historia
Under den större delen av mänsklighetens historia har människan sprungit barfota eller med skor med tunna sulor, som mockasiner eller sandaler. Denna praxis fortsätter idag till exempel i Kenya och bland Tarahumaraindianerna i norra Mexiko.
Modern barfotalöpning fick ett första lyft vid OS 1960 i Rom, då Abebe Bikila från Etiopien vann maratonloppet barfota. Det finns två förklaringar till varför han sprang loppet barfota. Den ena berättar att Bikila hade ont eftersom han hade fått skor som var för små, så han bestämde sig för att helt enkelt köra barfota. Den andra (som Bikilas tränare styrker) säger att loppet gick så sent att asfalten inte längre var het och att Bikila då helt enkelt kunde springa barfota. Bikila hade tränat inför OS genom att springa barfota.
Den brittiske löparen Bruce Tulloh sprang barfota i många tävlingar på 1960-talet, och vann EM-guld 1962 på 5 000 meter.

På 1970-talet blev indiern Shivnath Singh känd för att springa barfota med bara tejp på fötterna. 1980-talets mest kända barfotalöpare var sydafrikanskan Zola Budd.

I början av 2000-talet har barfotalöpningen fått ett uppsving. Till exempel såg arrangörerna av New York Marathon 2010 en ökning av antalet barfotalöpare som deltog i evenemanget. Uppsvinget beror mycket på utgåvan av Christopher McDougalls bok Born to Run, som kom ut 2009. McDougall går hårt åt skoindustrin och hyllar "det naturliga löpsteget" som han hittar bland annat hos Tarahumara-indianerna.

Referenser

Externa länkar
 Abebe Bikila vinner OS-guld i maraton barfota (video).

Löpning
National Hockey Association 1911–12

National Hockey Association 1911–12 var den tredje säsongen av den professionella ishockeyligan National Hockey Association och spelades mellan 30 december 1911 och 6 mars 1912.

Grundserie
Inför säsongen 1911–12 drog sig Renfrew Creamery Kings ur NHA vilket gjorde att ligan spelade med fyra lag mot motsvarande fem lag från den föregående säsongen. Montreal Wanderers, Montreal Canadiens, Ottawa Senators och Quebec Bulldogs spelade 18 matcher var. Creamery Kings center Skene Ronan hamnade i Ottawa där han gjorde 35 mål på 18 matcher vilket var flest av alla spelare i ligan. Ligan frångick att spela med sju spelare per lag då positionen rover togs bort och lagen spelade istället med sex spelare var: en målvakt, två försvarsspelare och tre anfallsspelare.

Inför säsongen tappade NHA flera signifikativa spelare till den nya västkustligan Pacific Coast Hockey Association, bland dem Newsy Lalonde, Harry Hyland, Ernie "Moose" Johnson, Jimmy Gardner och Don Smith.

Quebec Bulldogs vann NHA:s grundserie med 20 inspelade poäng, två fler än Montreal Wanderers och Ottawa Senators. Som mästare i NHA spelade Quebec Bulldogs därefter om Stanley Cup mot utmanarlaget Moncton Victorias. Bulldogs segrade över två matcher med siffrorna 9-3 och 8-0. Jack McDonald gjorde nio av Bulldogs 17 mål mot Moncton Victorias.

Tabell
<small>M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, P = Poäng</small>

Målvaktsstatistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, SM = Spelade minuter, IM = Insläppta mål, N = Hållna nollor, GIM = Genomsnitt insläppta mål per matchStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.comPoängliganStatistik från hockey-reference.com och justsportsstats.comEastern All Stars – Western All Stars

Mellan den 2 och 6 april 1912 spelade Eastern All Stars, en hopsamling av de bästa spelarna i NHA under säsongen, tre matcher mot Western All Stars'' med de bästa spelarna från den konkurrerande västkustligan Pacific Coast Hockey Association. Easten All Stars bestod av Paddy Moran, Art Ross, Fred "Cyclone" Taylor, Skene Ronan, Joe Malone, Jack Darragh, Jack McDonald, Sprague Cleghorn, Odie Cleghorn och Hamby Shore. Western All Stars utgjordes i sin tur av Hughie Lehman, Frank Patrick, Ernie "Moose" Johnson, Newsy Lalonde, Tommy Dunderdale, Harry Hyland, Ran McDonald och Lester Patrick.

Western All Stars vann de två första matcherna med 10-4 och 8-2 medan Eastern All Stars segrade i den tredje matchen med 6-5. Tommy Dunderdale och Harry Hyland gjorde varsina sex mål för Western All Stars under de tre matcherna medan Art Ross och Jack Darragh gjorde fyra mår vardera för Eastern All Stars.

Slutspel

Stanley Cup

Referenser

Noter

Tryckta källor

 

1911 i Kanada
1912 i Kanada
Ishockeysäsongen 1911/1912
1911/1912
Ted Schwinden

Theodore "Ted" Schwinden, född 31 augusti 1925 i Wolf Point, Montana, död 7 oktober 2023 i Phoenix, Arizona, var en amerikansk demokratisk politiker som var Montanas guvernör 1981–1989.

Schwinden tjänstgjorde i USA:s armé och studerade vid University of Montana. Som Montanas viceguvernör tjänstgjorde han 1977–1981.

Schwinden efterträdde 1981 Thomas Lee Judge som guvernör och efterträddes 1989 av Stan Stephens.

Schwinden gifte sig år 1946 med Jean Christianson. Äktenskapet varade tills hustrun år 2007 avled i cancer.

Referenser

Viceguvernörer i Montana
Guvernörer i Montana
Amerikanska demokrater
Personer från Roosevelt County, Montana
Födda 1925
Avlidna 2023
Män
Alumner från University of Montana
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Jakob Söderbaum

Carl Jakob Peter Söderbaum, född 30 juni 1971, är sedan oktober 2015 vd i konsultfirman V15 Konsult & Investment AB.

Han har bland annat varit affärsområdeschef på Bwin, vd på Spray, COO på Postkodlotteriet, olika chefsjobb inom Viasat, MTG, Metro International S.A. och Klarna samt vd för Wywallet och Online Group.

Söderbaum har en master-examen från KTH, är civilingenjör i industriell ekonomi och har läst vid Handelshögskolan i Stockholm.

Källor

Personer inom Sveriges näringsliv
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1971
Levande personer
Män
Judy Martz

Judy Morstein Martz, född 28 juli 1943 i Big Timber, Montana, död 30 oktober 2017 i Butte, Montana, var en amerikansk republikansk politiker, rodeodrottning och skridskoåkare. Hon var Montanas guvernör 2001–2005.

I sin ungdom var Martz hastighetsåkare på skridskor och deltog i olympiska vinterspelen 1964. Hon studerade vid Eastern Montana College. År 1961 kröntes hon till Miss Rodeo Montana 1962.

Martz tjänstgjorde som Montanas viceguvernör 1997–2001. Därefter efterträdde hon Marc Racicot som guvernör och efterträddes 2005 av Brian Schweitzer.

Referenser

Viceguvernörer i Montana
Guvernörer i Montana
Amerikanska republikaner
Amerikanska skridskoåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från USA
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1964
Vinnare av skönhetstävlingar
Personer från Sweet Grass County
Födda 1943
Avlidna 2017
Kvinnor
Södermanlands runinskrifter 34

Södermanlands runinskrifter 34 är en runinskrift vid Tjuvstigen, Trosa-Vagnhärads socken i Trosa kommun. Texten på stenen är skriven på versmåttet fornyrdislag och fortsätter på stenen intill, Sö 35.

Ristningen

Beskrivning 

Runstenen är av rödaktig granit. Den är 2,0 meter hög, 1,6 meter bred och 0,45 meter tjock. Runhöjden är 6-7 centimeter. Ristningen vetter mot öster. Cirka en meter från marken är det ett brott genom hela stenen. Det har tidigare varit två halvor som sammanfogats. Några runor i nedre vänstra kanten är bortvittrade.

Det står två runstenar, den andra är Sö 35, vid Tjuvstigen, som är en skogsväg från Vrå i Hölö socken till Nora i Vagnhärad. De är placerade omedelbart väster om vägen, och den norra stenen är placerad cirka 70 meter från åkerhörnet.

Enligt Sten Boije af Gennäs (1852-1936) blev de på 1840-talet flyttade ett par hundra steg söderut från sin ursprungliga plats. De står nu söder om torpet Slagkärr och norr om Skräddartorpet.

Fler bilder

Externa länkar 
Wikimedia Commons har media som rör Södermanlands runinskrifter 34.

Källor 

 Samnordisk runtextdatabas
 Digitala Sveriges runinskrifter

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Trosa kommun
V1494 Aquilae

V1494 Aquilae eller Nova Aquilae 1999b var en nova i stjärnbilden Örnen.  

Novan upptäcktes av nova- och kometjägaren Alfredo Pereira (Portugal) den 1 december 1999. Novan var då magnitud +6,0 och på väg att bli ljusstarkare. Vid maximum nådde den +4,0 och var alltså väl synlig för blotta ögat.

Se även 
 Novor
 Lista över novor i Vintergatan

Referenser

Externa länkar 
 Ljuskurva över V1494:s utbrott

Stjärnbilden Örnen
Novor