kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sundbybergs station

Sundbybergs station är en järnvägsstation i Centrala Sundbyberg, 6,4 kilometer från Stockholms centralstation. Stationen invigdes 1876 som en del av Stockholm-Västerås-Bergslagens järnvägar. Numera är den del av det statliga järnvägsnätet och trafikeras av Stockholms pendeltåg samt SJ:s regionaltåg på sträckan Stockholm-Västerås-Göteborg. 

Stationen har en mittplattform med entré från en gångtunnel ungefär i mitten av plattformen. Antalet påstigande med pendeltåg beräknas till 9 200 en genomsnittlig vintervardag (2021). I anslutning till stationen finns tunnelbanestationen Sundbybergs centrum samt busshållplatser och en spårvagnshållplats för Tvärbanan.

Historik
Den ursprungliga stationen öppnades när Stockholm–Västerås–Bergslagens Järnvägar invigdes år 1876 och fick namn efter Sundbybergs gård. Samma år påbörjades tomtförsäljning i området och ett samhälle började växa upp runt stationen. I dag ligger stationen mitt i tät stadsbebyggelse. Åren 1900 - 1963 fanns även en mindre hållplats, Sundbybergs norra, cirka 900 meter längre norrut. 

I samband med att Mälarbanan byggs ut till fyra spår kommer Sundbybergs station att byggas om och förläggas i ett underjordiskt läge.  Det blir en 1,4 kilometer lång tunnel. Detta ger möjlighet att övervinna barriäreffekten och ytterligare förtäta bebyggelsen i centrala Sundbyberg.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Centrala Sundbyberg
Järnvägsstationer i Stockholms län
Järnvägsstationer invigda 1876
1876 i Sverige
Hans Sundström

Hans Fredrik Sundström, född 12 januari 1845 i Sankt Nikolai församling i Stockholm, död 16 juni 1909 i Stockholm, var en svensk grosshandlare.

Hans Sundström tillhörde släkten Sundström (från Harg) och var son till klädeshandlaren Carl Gustaf Sundström och Theresia Christina Gustava Ekorn. Han blev student i Uppsala 1862, tog examen till rättegångsverken 1870 och blev extra ordinarie notarie i Svea hovrätt samma år. År 1874 blev han innehavare av grosshandelsaffär i Stockholm. Han var styrelseledamot i Industrikreditaktiebolaget 1896–1907, jourhavande direktör i aktiebolaget Göteborgssystemet i Stockholm från 1898. Han var också politiskt verksam och satt i stadsfullmäktige 1881–1905 samt var ledamot i Drätselnämnden 1887–1895 och i Stockholms handels- och sjöfartsnämnd 1896–1901. Han var ledamot i styrelsen för Skandinaviska Kreditaktiebolaget från 1907.

Hans Sundström var från 1873 gift med Anna Gustava Fris (1852–1943) och fick barnen Kurt Gustav (född 1876), Nils Ragnar (född 1877), Per Birger (född 1882), Hans Einar (född 1885) och Greta Ekman, som gifte sig med skådespelaren Gösta Ekman den äldre och blev mor till skådespelaren och filmregissören Hasse Ekman.

Referenser

Grosshandlare i Stockholm
Personer inom Sveriges näringsliv
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1845
Avlidna 1909
Män
Musée de la Camargue

Musée de la Camargue är ett franskt frilutsmuseum i Mas du Pont-de-Rousty, omkring tio kilometer från Arles mot Saintes-Maries-de-la-Mer.

År 1973 köpte la Fondation du Parc naturel régional de Camargue markområdet och byggnaderna i Mas du Pont-de-Rousty för att arrangera ett museum ägnat åt Camargue.

Museet visar utvecklingen av ekonomi och kultur i Rhônedeltat. En vandringsslinga på 3,5 kilometer är utlagd och ger skilda perspektiv på dagens Camargue och på landskapstyper omkring museet: ängar, marsklandskap och bebyggelse.

Musée de la Camargue fick 1979 priset European Museum of the Year Award.

Källor

Noter

Se även
 Bouches-du-Rhône

Externa länkar
 Webbsida för Musée de la Camargue sur På parc régional de Camargues webbplats
 Musée de la Camargues webbplats

Mottagare av European Museum of the Year Award
Friluftsmuseer i Frankrike
Kulturhistoriska museer i Frankrike
Bouches-du-Rhône
Museer i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Mark of the Ninja

Mark of the Ninja är ett sidscrollande-actionstealthspel utvecklat av Klei Entertainment och gavs ut av Microsoft Game Studios. Det annonserades den 28 februari 2012 och gavs senare ut till Xbox 360 via Xbox Live Arcade den 7 september 2012. En Microsoft Windows-versionen gavs ut den 16 oktober 2012. Spelet följer berättelsen om en namnlös ninja. Spelets mellansekvenser renderas i animationsstilen saturday-morning cartoon. 

Spelet fick en hel del positiva recensenter, med genomsnittsbetyget 90% i webbplatserna Gamerankings och Metacritic. Recensenterna berömde spelets audiovisuella atmosfär och djupa spelmekanik (i synnerhet smygmekaniken), men som kritiserade spelets kontrollschema och svåra pussel.

Referenser

Externa länkar 

Mark of the Ninja hos Klei Entertainment
Text-based adventure teaser

Datorspel 2012
Xbox 360-spel
Xbox 360 Live Arcade-spel
Macintosh-spel
Linuxspel
Windows-spel
Ninjaspel
Sneak 'em up-spel
Burning Farm

Burning Farm är ett kassettalbum utgivet av Shonen Knife 1983.

Låtlista
"Miracles"
"Parallel Woman"
"Twist Barbie"
"Elephant Pao Pao"
"Tortoise Brand Pot Cleaner"
"Animal Song"
"A Day At The Factory"
"Burning Farm"

Musiker
Naoko Yamano: sång, elgitarr
Atsuko Yamano: trummor, bakgrundssång
Michie Nakatani: basgitarr, sång

Källor

Burning Farm på Allmusic

Musikalbum 1983
Erik af Palén

Erik Johan af Palén (före adlandet Palén), född 15 maj 1716, död 6 september 1788 i Klara församling, Stockholms län, var en svensk-finsk ämbetsman.

Biografi 
Erik Palén var son till häradshövding Abraham Paléen och Margareta Catharina Tigerstedt.

Palén blev protokollsekreterare 1757 och var sekreterare i bondeståndet vid riksdagarna 1756/58, 1762/63 och 1769/70 samt bondeståndet fullmäktig i Manufakturkontoret 1756-66. Han blev lagman i Norrfinne lagsaga 1766 och adlades 1770. Palén utövade som bondeståndets sekreterare ett betydande inflytande i hattvänlig riktning. Då Palén, om än ofrälse sökte ett ledigt vicepresidentsämbete i Åbo hovrätt 1770, gav det anledning till en häftig ståndsstrid.

Referenser 
 
 Anreps ättartavlor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Bondeståndets riksdagsledamöter
Födda 1716
Avlidna 1788
Män
Svensk uppslagsbok
Bureätten
Hans Osterman

Carl Hans Osterman, född 27 april 1883 i Lund, död 14 juli 1941 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk direktör och en av pionjärerna inom svensk bilhandel. Han var bror till Ivar Osterman och Wilhelm Osterman.

Biografi
Osterman studerade vid läroverk samt vid Schartaus handelsinstitut. Efter vidare studier utomlands startade han 1908 sin bilfirma, som 1915 ombildades till AB Hans Osterman. I takt med bilismens växt växte också företaget, som i många år var Sveriges största i branschen. Under andra hälften av 1920-talet såldes i genomsnitt 1876 bilar per år, och antalet anställda närmade sig 200. På 1930-talet var den årliga försäljningen 2454 bilar och antalet anställda nära 250.   

Osterman hade från 1915–1916 kontakt med General Motors och fick 1918 generalagenturen för Cadillac och Buick. Senare sålde firman hela GM:s program, däribland Pontiac och Chevrolet. Osterman var även drivkraften bakom etableringen 1928 av GM:s sammansättningsfabrik i Hammarbyhamnen. Från 1920 hade företaget eleganta försäljningslokaler på Birger Jarlsgatan 18, som gick under namnet Ostermans marmorhallar. Dessa var fullt utbyggda 1937 och inrymde då Europas största bilutställning. År 1920–1921 var Osterman VD för AB Scania-Vabis. Från 1924 var han generalkonsul för Kuba.

Osterman var under 1910- och 1920-talen en framgångsrik tävlingsförare. Efter att fem år i rad ha vunnit KAK:s vintertävling erövrade han 1925 KAK:s andra vinterpokal för alltid.

Familj
Hans Osterman var son till kommendör Justus Osterman och hans hustru Fredrika, ogift Borg. Han var gift två gånger, 1910–1929 med Gunhild Ohlson och från 1929 med Ebba Looström. Han var VD för sitt företag till sin död 1941. Verksamheten fortsattes därefter av hans änka och av brorsonen Lennart Osterman (1911–1996), som var VD 1941–1961. Företaget såldes 1979. Hans bror Wilhelm Osterman ägde Viskafors gummifabrik. Hans Osterman är begravd på Skogsö kyrkogård.

Källor

Svenska direktörer
Svenska entreprenörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Lund
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Födda 1883
Avlidna 1941
Män
Greta Ekman

Greta Ekman, ogift Sundström, född 20 januari 1887 i Sankt Nikolai församling i Stockholm, död 4 augusti 1978 i Jakobs församling i Stockholm, var en svensk kostymtecknare. 

Efter att hon blivit änka formgav hon kläder till filmerna Fröken Kyrkråtta och Livet går vidare (1941), Vi hemslavinnor och Lyckan kommer (1942), I dag gifter sig min man (1943), Excellensen, Jag är eld och luft (1944) samt Kungliga patrasket (1945).

Greta Ekman var dotter till grosshandlaren Hans Sundström, som tillhörde släkten Sundström från Harg, och Anna Fris. Hon gifte sig 1914 med skådespelaren Gösta Ekman, och blev änka 1938. Hon var mor till skådespelaren och regissören Hasse Ekman samt farmor till Gösta, Krister, Mikael, Stefan och Fam Ekman. Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Kostymör
1941 – Fröken Kyrkråtta
1941 – Livet går vidare
1942 – Vi hemslavinnor
1942 – Lyckan kommer
1943 – I dag gifter sig min man
1944 – Excellensen
1944 – Jag är eld och luft
1945 – Kungliga patrasket

Roll
1937 – Bland kobbar och skär

Referenser

Externa länkar 
 Greta Ekman på Svensk Filmdatabas

Svenska kostymörer
Greta
Personer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1978
Kvinnor
Personer i Sverige under 1900-talet
Leander Ikonen

Karl Leander Ikonen, född 14 oktober 1860 i Jorois, död 27 april 1918 i Viborg, var en finländsk arkitekt, rektor för Viborg industriskola och lantdagsrepresentant för finska partiet samt ordförande för Karelska nationalförbundet (Karjalan Kansalaisliitto). Han var far till Lauri Ikonen och Hertta Weissman.

Leander Ikonen var son till brevbäraren Olof Fredrik Ikonen och Anna Elisabet Vilenius. Han genomgick Kuopio realskola och utexaminerades som arkitekt 1883. 1883-1886 var han verksam som offentliga byggnaders överstyrelses e.o. arkitekt. Han verkade även som arkitekt i Kuopio och Viborg samt prokurist för firman A. Viklund 1901-1912 och VD för Rakennus Oy Kimmo 1903-1918.

På 1890-talet verkade han som redaktör för Savo-Karjala och Wiipuri. Under russificeringen tvingades han avgå på grund av sina obekväma åsikter om Finlands autonomi 1900. 

Leander Ikonen var representant för finska partiet i lantdagen för Viborgs läns västra valdistrikt. Han var även stadsfullmäktige i Viborg.

Under finska inbördeskriget fängslades han av de röda den 31 januari 1918 och sköts senare i en massaker på länsfängelset tillsammans med 30 andra fångar.

Bildgalleri

Källor 
 Riksdagen - riksdagsledamöter
 Krigsdöda i Finland 1914-22

Finländska arkitekter under 1800-talet
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska chefredaktörer
Finländska arkitekter under 1900-talet
Personer i finska inbördeskriget
Personer som blivit mördade i Finland
Personer från Jorois
Födda 1860
Avlidna 1918
Män
K.G. Ingwar

Ingvar Gustafson, känd som K.G. Ingwar, folkbokförd Carl Gustaf Ingvar Gustavsson, född 21 september 1928 i Nässjö församling i Jönköpings län, är en svensk målare.

Efter att ha arbetat som byggmästare i en firma i Nässjö som han övertagit efter en farbror sålde han 1974 av densamma för att bosatta sig i den anrika trästaden Eksjö och helt ägna sig åt konsten. Han utför naivistiska målningar, ofta med Eksjömotiv. Första utställningen hade han på Nässjö-Tryckeriet samma år som han bytt yrkesbana, men han har också bland annat ställt ut på Galleri Jean Camion i konstnärskvarteret Quarter Latin i Paris.

K.G. Ingwar har gått på Gerlesborgsskolan i Bohuslän. Han har också varit elev hos professorerna Arne Isacsson, Georg Suttner, Lennart Rodhe, Evert Lundqvist, Torsten Bergmark och Oscar Reutersvärd. Han har studerat konstvetenskap vid Lunds universitet samt företagit studieresor till orter som Rom, Nice och Paris.

Han är representerad vid Jönköpings läns landsting, vid Svenska Kyrkan i Eksjö, Nässjö, Wien och Paris samt vid Nässjö kommun, Eksjö kommun, Sotenäs kommun, Sävsjö kommun och Vetlanda kommun.

K.G. Ingwar gifte sig 1952 med Maibritt Carlsson (1926–2005).

Referenser

Externa länkar
K.G. Ingwar Officiell webbplats

Svenska byggmästare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Nässjö
Födda 1928
Levande personer
Män
LPo

Lpo kan avse:

 LPo – ett politiskt parti i Sverige, se Landsbygdspartiet oberoende
 Lpo 94 – läroplan för det obligatoriska skolväsendet 1998–2011
 LPO – en av Storbritanniens främsta symfoniorkestrar, se Londons filharmoniska orkester
Demeterhymnen

Demeterhymnen är en grekisk hymn från 700-600-talet före Kristus. Den handlar om hur fruktbarhetsgudinnan Demeter får sin dotter Kore bortrövad av Hades och sörjer detta. Hades gör Kore till drottning i underjorden under namnet Persefone, innan en kompromiss leder till att hon får tillbringa två tredjedelar av året hos Demeter. Berättelsen avslutas med att Demeter instiftar de eleusinska mysterierna.

Verket är en av de homeriska hymnerna, där namnet kommer från att de i likhet med Homeros' verk är skrivna på daktylisk hexameter. Demeterhymnen är 495 rader lång, vilket gör den till en av de längsta homeriska hymnerna. Den har varit en inspirationskälla för många skönlitterära författare, bland annat Erik Johan Stagnelius i dikten "Hymn till Ceres".

Tillkomst
Demeterhymnen är den äldsta litterära källan till kulten i Eleusis. Flera forskare, däribland Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff, har argumenterat för att den är en förkonstlad sammansättning av flera olika traditioner, och eventuellt skriven av en poet som själv saknade koppling till kulten. Ett motargument mot detta är att texten bara behöver gå ihop mytologiskt för att fylla sin funktion: myten förklarar varför kulten fanns där den fanns och varför riterna såg ut som de gjorde, oavsett om själva berättelsen brister i logisk stringens. Säkert är dock att flera varianter av myten förekom och att författaren har gjort ett urval bland dessa.

Svenska översättningar
Vilhelm Ekelund översatte inledningen till hymnen i boken Grekisk bukett från 1906. Nathan Söderblom gjorde en tolkning till svenska 1908. År 1927 gavs hymnen ut i översättning av Rudolf Röding, som översatte alla de homeriska hymnerna. Ingvar Björkeson gjorde en samlad översättning som gavs ut 2004.

Källor
Noter

Litteratur

Externa länkar
 

Kultur i antikens Grekland
Litteratur under antiken
Religion i antikens Grekland
Släthult

Släthult kan syfta på:

 Släthult, Mönsterås – by i Fliseryds socken, Mönsterås kommun
 Släthult, Högsby kommun – en by i Högsby kommun och Högsby socken i sydöstra Småland
Släthult, Högsby kommun

Släthult är en  by  i Högsby kommun och Högsby socken i sydöstra Småland, Kalmar län. Omnämns första gången under medeltiden i samband med att Erengisle Sunesson (båt) och hans hustru av Ulvåsatätten donter en jord i byn till Vadstena kloster år 1378. Under 1500-talet består byn av 1 + 1/2 mantal skatte och 1 mantal frälse (1553 tillhörigt Halsten Månsson Bagge).

Referenser 

Orter i Högsby kommun
James Stephen

James Stephen kan syfta på bland andra:

 James Stephen (1758–1832), brittisk parlamentsledamot
 James Stephen (1789–1859), brittisk ämbetsman
 James Fitzjames Stephen (1829–1894), brittisk jurist
 James Kenneth Stephen (1859–1892), brittisk poet

Se även 

 James Stephens
August tom Dieck

August Christian Hermann tom Dieck, född den 23 mars 1831 i Oldenburg, död den 20 augusti 1893, var en tysk målare.

tom Dieck studerade 1847-51 i Dresden, kom sedan i Adolf Wichmanns ateljé, målade en Sankta Cecilia (Dresdengalleriet), blev därefter lärjunge till Julius Schnorr, under vars ledning han utförde kartonger med bibliska kompositioner, och begav sig 1857 till Italien, där han rönte inflytande av Peter von Cornelius. Han studerade i Florens och, främst, i Rom, där han målade De båda Mariorna vid Kristi grav (1859) samt även arbetade för den tyska klassiska musikens införande. Efter 1861 levde han mestadels i Dresden, målade bland annat Kristus på Oljeberget, Korsfästelsen och Förklaringen med flera altartavlor för oldenburgska kyrkor. Därjämte utförde han porträtt av Oldenburgs storhertig och hans gemål samt tecknade cykler efter Rafaels tapeter och fresker.

Källor

Noter 

Tyska historiemålare
Tyska kyrkomålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Oldenburg
Födda 1831
Avlidna 1893
Män
Ugglan
E.W. Marland

Ernest Whitworth Marland, född 8 maj 1874 i Pittsburgh i Pennsylvania, död 3 oktober 1941 i Ponca City i Oklahoma, var en amerikansk demokratisk politiker och affärsman. Han var ledamot av USA:s representanthus 1933–1935 och Oklahomas guvernör 1935–1939.

Marland avlade 1893 juristexamen vid University of Michigan och inledde två år senare sin karriär som advokat i Pittsburgh. År 1908 flyttade han till Ponca City där han var verksam inom oljeindustrin. Han grundade Marland Oil Company som senare fusionerades med Continental Oil. Marland efterträdde 1933 Milton C. Garber som kongressledamot och efterträddes 1935 av Phil Ferguson. I guvernörsvalet 1934 besegrade han republikanen William B. Pine, socialisten S.P. Green och Francis M. Simpson från Prohibition Party. Marland efterträdde 1935 William H. Murray som Oklahomas guvernör och efterträddes 1939 av Leon C. Phillips. Marland avled 1941 och gravsattes på Odd Fellows Cemetery i Ponca City.

Marlands första hustru Virginia avled 1926. Två år senare gifte han om sig med Lydie Roberts Marland som hade varit paret Marlands adoptivdotter. Adoptionen annullerades före äktenskapet. Änkan Lydie Marland deltog i marscherna mot Vietnamkriget på 1960-talet. Marlands favoritskulptör var Jo Davidson som gjorde statyer av oljemagnaten själv, Lydie samt George Marland som var E.W. och Virginia Marlands adoptivson.

Referenser

Externa länkar

Personer inom USA:s näringsliv
Ledamöter av USA:s representanthus från Oklahoma
Guvernörer i Oklahoma
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Pittsburgh
Födda 1874
Avlidna 1941
Män
Nikos Anastopoulos

Nikolaos "Nikos" Anastopoulos (), född 22 januari 1958 i Dafni, är en grekisk fotbollstränare och före detta spelare. Under 1980-talet var han en av Grekiska Superligans bästa spelare och anses som en av de bästa anfallarna i Greklands historia. Med 29 mål så har han gjort flest mål i det grekiska landslaget.

Spelarkarriär
Nikos Anastopoulos kom till Panionios 1977 och var med när klubben vann Grekiska cupen för första gången 1979. I finalen gjorde han 1-1-målet när AEK Aten besegrades med 3-1. Under nästkommande säsong imponerade han även i Cupvinnarcupen då han gjorde två mål mot Twente, och ett mål mot IFK Göteborg. Anastopoulos öga för mål gjorde till slut att storklubben Olympiakos köpte honom 1980.

I Olympiakos slog Anastopoulos igenom ordentligt och vann skytteligan 1983, 1984, 1986 och 1987. Med sina 29 mål säsongen 1982/1983 kom han tre i Guldskon, endast efter FC Portos Fernando Gomes samt Peter Houtman i Feyenoord. 1987 lämnade han för italienska US Avellino men lämnade efter bara en säsong, utan att ha gjort ett mål i Serie A. Han spelade senare i Panionios, Olympiakos och Ionikos, innan han återigen gick till Olympiakos där han avslutade karriären 1994.

Anastopoulos gjorde debut för Grekland 21 september 1977 och kom att göra 74 landskamper och 29 mål. Han var med i EM 1980, där han gjorde Greklands enda mål i turneringen mot Tjeckoslovakien.

Tränarkarriär
Efter spelarkarriären sadlade Anastopoulos om till tränare och har haft hand om en mängd olika klubbar i Grekland, bland annat Aris och OFI Kreta. Han har även tagit upp både PAS Giannina och Kavala till den Grekiska Superligan.

Meriter

Som spelare
Olympiakos
Grekiska Superligan: 1980, 1981, 1983, 1987
Grekiska cupen: 1990, 1992
Grekiska supercupen: 1992

Som tränare
PAS Giannina
Grekiska Fotbollsligan: 2002

Kavala
Grekiska Fotbollsligan: 2009

Referenser

Externa länkar
Nikos Anastopoulos på National-football-teams.com

Grekiska fotbollsspelare
Grekiska landslagsspelare i fotboll
Grekiska fotbollstränare
Spelare i Panionios FC
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i US Avellino
Spelare i Ionikos FC
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1980
Tränare i Aris FC
Tränare i Panionios FC
Grekiska idrottare under 1900-talet
Grekiska idrottare under 2000-talet
Födda 1958
Levande personer
Män
Certificate pinning

Certificate pinning är en metod för att förhindra Man-in-the middle (MITM)attacker vid användandet av certifikat i en Public key infrastructure (PKI). Detta sker genom att en klient fäster ett certifikat eller en publik nyckel vid en server eller dylik entitet. Vid nästa kontakt mot servern jämför klienten dess lagrade valideringsdata mot det nuvarande certifikatet utan kontakt med en Certifikatutfärdare (CA) och kan då se om någon har påverkat servern eller dess certifikat.

Hur 
En klient kan fästa ett certifikat för en viss server första gången de kommunicerar med varandra, detta sker då i hopp om att det certifikat servern använt är rätt. Risken finns här att en MITM-attack utförs och att klienten därmed fäster ett falskt certifikat.

I en applikation eller ett program så kan skaparen fästa ett certifikat eller public nyckel till en server som programmet regelbundet kontaktar. Detta möjliggör då för programmet att verifiera att den har fått kontakt med rätt server, dock måste programmet uppdateras med jämna intervall då certifikat håller en begränsad tid.

Exempel 
Ett företag som utnyttjar detta är Google med sin webbläsare Chrome i vilken de har fäst certifikaten för Googles tjänster.

Referenser 

Datasäkerhet
Ohlin-rapporten

Ohlin-rapporten var en rapport utarbetad av en grupp av experter, ledda av Bertil Ohlin, från Internationella arbetsorganisationen. Rapporten skapades år 1956. Tillsammans med Spaak-rapporten skapade den grunden för Romfördragen och skapandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen.

Referenser 

Europeiska gemenskaperna under 1950-talet
Politikåret 1956
1956 i Sverige
Liberalism i Sverige
Bertil Ohlin
Elisabeth av Sachsen-Altenburg

Elisabeth av Sachsen-Altenburg kan syfta på:

* Elisabeth av Sachsen-Altenburg (1826–1896), tysk prinsessa
 Elisabeth av Sachsen-Altenburg (1865–1927), tysk prinsessa
Cheerleadinghopp

Cheerleadinghopp  är ett moment inom cheerleading och delas in i två svårigheter; A- och B-hopp. Level 1-lag har bara B-hopp, fortsättningslag har både A- och B-hopp och level 5- och 6-lag har bara A-hopp.

Innan ett hopp kan man ha en prep. Till exempel en klapp i hakhöjd + high V eller en klapp i hakhöjd som sedan sträcks ut.

B-hopp

T-hopp
Ett T-hopp utförs med spänd, rak kropp där benen hålls ihop och fötterna är pointade. Armarna hålls i T-position, det vill säga armarna rakt ut från kroppen, händerna knutna och ovansidan av handen ska vara uppåt. T-hopp använd ofta i kombination med toe touch.

X-hopp 
X-hopp kallas även Spread Eagle. Armar och ben ska bilda ett X. Benen är sträckta och delade och fötternas ovansida ska vara framåt. Armarna ska vara i high V-position.

A-hopp

Toe touch 
Armarnas position är i T och benen i framåtvinklad split. Benen ska komma bakom armarna och fötterna ska vara pointade.

Front 

Front kallas även hurdle och kan liknas vid en häckhoppares position. Det främre benet ska sparkas upp framför kroppen och vara sträckt, det bakre benet ska sparkas bakåt och vara böjt. Armarna sträcks ut uppåt med knutna nävar. Armarna ska gå vid öronen.

Pike 
I en pike ska överkropp och ben mötas. Benen är sträckta och armarna lika så. Benen och armarna ska gå parallellt med golvet.

Cheerleading
Kalervo Kummola

Kalervo Juhani Kummola, född 21 november 1945 i Reso, är en inflytelserik person inom finsk ishockey. Kummola har en merkonomexamen. 

Kummola är ordförande för Finlands Ishockeyförbund. År 1979 var han med och grundande Finlands ishockeymuseum.

Kummola var ledamot av Finlands riksdag 1999–2003.

Källor

Finländska idrottsledare
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Personer från Reso
Födda 1945
Levande personer
Män