kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marcus Meibom

Marcus Meibom, född 1630 i Tönning, död 1711, var en tysk filolog.

Meibom utgav 1652 i Amsterdam en förtjänstfull latinsk översättning, jämte kommentar, av de grekiska musikskriftställarna, Antiquae musicce auctores septem (2 band). Detta arbete var tillägnat drottning Kristina, vilken till lön inbjöd honom till Sverige, där han anställdes vid drottningens bibliotek. Efter en tvist med Kristinas gunstling Bourdelot måste Meibom likväl lämna Sverige. Han var 1653-63 kunglig bibliotekarie i Köpenhamn, 1663-68 tullförvaltare i Helsingör och slutligen gymnasielärare i Amsterdam.

Källor 

  

Födda 1630
Avlidna 1711

Tyska filologer
Personer i Tyskland under 1600-talet
Män
Personer från Schleswig-Holstein
Drottning Kristinas hov
Georges Mouton

Georges Mouton, från 1809 greve de Lobau, född 2 februari 1770, död 21 november 1838, var en fransk militär.

Mouton inträdde sm frivillig i armén 1792, utmärkte sig under franska revolutionen och Napoleonkrigen vid upprepade tillfällen, särskilt i slaget vid Aspern-Essling för sin tapperhet. 1807 blev han generallöjtnant och måste efter slaget vid Waterloo gå i landsflykt. Mouton återkom senare, blev 1830 chef för nationalgardet i Paris och skingrade 1831 med brandsprutor bonapartistiska demonstranter. Samma år blev han marskalk och pär.

Källor 
 

Franska generaler
Födda 1770
Avlidna 1838
Män
Deltagare i slaget vid Waterloo
Namn ingraverat på Triumfbågen
David Marshall

David James Marshall, född 5 mars 1985 i Glasgow, Skottland, är en skotsk fotbollsspelare som spelar för Hibernian. Han spelade även för Skottlands landslag mellan åren 2004 och 2021.

Karriär
Den 11 januari 2022 värvades Marshall av Queens Park Rangers, där han skrev på ett halvårskontrakt. I maj 2022 skrev Marshall på ett tvåårskontrakt med Hibernian.

Källor

Externa länkar

David Marshall player profile at canaries.co.uk
Career information at ex-canaries.co.uk
David Marshall, London Hearts

Skotska fotbollsmålvakter
Skotska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Celtic FC
Spelare i Norwich City FC
Spelare i Cardiff City FC
Spelare i Hull City AFC
Spelare i Wigan Athletic FC
Spelare i Derby County FC
Spelare i Queens Park Rangers FC
Spelare i Hibernian FC
Spelare i Scottish Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Spelare i Scottish Professional Football League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Idrottare från Glasgow
Födda 1985
Levande personer
Män
Björn Johansson (musiklärare)

Björn Johansson är en svensk musiklärare och dirigent.

Johansson är musiklärare vid Karolinska Läroverket (tidigare Risbergska skolan) i Örebro och ledare för Karolinskas Kammarkör (tidigare Risbergska skolans vokalensemble) som han grundade 1996. Kören har vunnit flera körtävlingar och priser, bland annat på Rhodos 2002, i Helsingborg 2004, Venedig 2009 och senast i Bad Ischl 2016. Johansson har mottagit Örebro läns landstings kulturpris 2009, Lions kulturpris 2009 och erhållit Rotarys Paul Harris-medalj 2009.

År 2013 utsågs Björn Johansson till Årets barn- och ungdomskörledare.

Referenser 

Svenska kördirigenter
Svenska musikpedagoger
Män
Födelseår saknas
Levande personer
Jack Miller (roadracingförare)

Jack Miller, född 18 januari 1995 i Townsville i Queensland, är en australiensk roadracingförare som sedan 2015 tävlar i MotoGP-klassen i Grand Prix Roadracing. Hans främsta merit är andraplatsen i Moto3-VM säsongen 2014.

Tävlingskarriär 
Miller tävlade i dirt track som gosse. Vid 14 års ålder började han tävla i roadracing. Han flyttade till Europa för att utvecklas och gjorde VM-debut 2011 i 125GP-klassen. Han körde VM på deltid det året och deltog även i de spanska roadracingmästerskapen. Säsongen 2012 körde Miller heltid i VM i Moto3, som ersatt 125GP. Roadracing-VM 2013 tävlade Miller för Caretta Technology - RTG på en FTR-Honda. Han blev sjua i VM och ofta bästa Hondaförare i racen.

Till Roadracing-VM 2014 fick han kontrakt med KTM:s fabriksstall Red Bull KTM Ajo. Han tog sin första seger i årets premiärtävling, Qatars Grand Prix och vann även årets andra GP, i Texas. Det stod klart att Miller var favorit till VM-titeln. Han höll också ledningen under en stor del av säsongen. Efter TT Assen där Miller fick noll poäng ledde han fortfarande VM, men det skiljde endast 15 poäng till femteplatsen. Ledningen tappade han i den 14:e av 18 deltävlingar, Aragoniens Grand Prix. På en upptorkande bana ansåg både Miller och Álex Márquez sig ha rätt till det torra spåret i en kurva. Miller kraschade och Márquez körde vidare till en andraplats i racet och en VM-ledning med 11 poäng före Miller. Denne spurtade starkt i de tre sista GP:na men Márquez kunde hålla undan efter ett dramatiskt sista race och vinna VM endast 2 poäng före Miller.

Tidigt 2014 ryktades det om att Miller skulle hoppa över Moto2-klassen och gå direkt till MotoGP Roadracing-VM 2015. Det visade sig stämma. Miller skrev ett treårskontrakt direkt med Honda Racing Corporation och körde 2015 en Honda RC213V-RS i den öppna kategorin för Team LCR. Till 2016 flyttades Miller till Marc VDS Racing för att köra en förhoppningsvis konkurrenskraftigare Honda RC213V i MotoGP. Han ådrog sig ett komplicerat benbrott på försäsongen vid motocrossträning vilket hämmade honom inledningsvis. Miller vann sensationellt TT Assen den 26 juni 2016 i ett regnigt race. Det var första gången sedan Toni Elías vann Portugals GP 2006 som en förare som inte kör för ett fabriksstall vann ett Grand Prix i MotoGP-klassen. Resten av säsongen 2016 blev förstörd av skador för Miller och han kom på 18:e plats i VM. 2017 fortsatte han hos Marc VDS i MotoGP. Det blev inga pallplatser 2017 och han kom på elfte plats i VM. Säsongen 2018 bytte Miller stall och fabrikat till Pramac Ducati. Han kom på 13:e plats i VM. Miller fortsatte hos Pramac Ducati 2019. Han gjorde en stark säsong med fem tredjeplatser som bästa placeringar och åttonde plats i VM. Miller fortsatte hos Pramac 2020 men nu med sneaste årsmodelllen av Ducati.

VM-säsonger

Pallplatser
Uppdaterad till 2021-06-12.

Källor 
  Arkivlänk
 
 

Födda 1995
Levande personer
Australiska roadracingförare
MotoGP-förare
Moto3-förare
125GP-förare
Personer från Townsville
Män
Hängöronget

Hängörongeten hör till familjen slidhornsdjur och till ordningen partåiga hovdjur. Den är en ganska liten ras av tamget som är framavlad av Kolmårdens djurpark. Hängörongeten har stora hängande öron och en välvd nos som kallas krumnos. Förebilden är den nubiska geten från Nordafrika som också har de hängande öronen. Färgen varierar mellan ljusbrun och helt svart. Den blir cirka 60 centimeter i mankhöjd och 90 centimeter i kroppslängd. Den väger runt 40 kilo och den blir runt 15 år. Hängörongeten äter mest blad, gräs och bark. Hängörongeten har en dräktighetstid på 150 dygn och föder sedan 1–2 ungar.

Referenser 
 Hängöronget, Kolmårdens djurpark

Getter
S.O.S. Condor

S.O.S. Condor (originaltitel Dykket) är en norsk action-thrillerfilm från 1989. Manus skrevs av Leidulv Risan och Carlos Wiggen och i rollerna ses bland andra Bjørn Sundquist, Frank Grimes och Eindride Eidsvold.

Handling 
Två dykare beger sig ner i djupet för att reparera utrustning men blir i stället fast där nere. Uppe på ytan inleds en febril aktivitet för att rädda dem.

Rollista 
 Bjørn Sundquist – Gunnar
 Frank Grimes – Dobs
 Eindride Eidsvold	– Rolf
 Michael Kitchen – Bricks
 Marika Lagercrantz – Ann
 Nils Ole Oftebro – Akselsen
 Sverre Anker Ousdal – kaptenen
 Inger Lise Westby	– Sonja
 John Stoudt – chef
 Thomas G. Stoudt – Marius
 Christopher Curtis – Jonas
 Steinar Raaen – pilot
 Magnar Miljeteig – maskinist
 Jon Are Hvalby – stuntdykare
 Jan Holand – stuntdykare

Om filmen 
Inspelningen ägde rum i Haugesund och på Nordsjön. Filmen producerades av Dag Alveberg för Filmeffekt A/S, Millennium Pictures och British Screen Finances Limited. Fotograf var Harald Paalgard och filmen klipptes av Russell Lloyd. Den premiärvisades 31 augusti 1989 i Norge och hade Sverigepremiär 6 juli 1990.

Referenser 

Norska actionfilmer
Norska thrillerfilmer
Norskspråkiga filmer
Filmer 1989
Norge på film
Harry Hines Woodring

Harry Hines Woodring, född 31 maj 1890 i Elk City, Kansas, död 9 september 1967 i Topeka, Kansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Kansas guvernör 1931–1933 och USA:s krigsminister 1936–1940.

Woodring var verksam som bankdirektör och deltog i första världskriget som officer i USA:s armé.

Woodring efterträdde 1931 Clyde M. Reed som guvernör och efterträddes 1933 av Alf Landon. 

År 1933 gifte Woodring sig med Helen Coolidge. Efter att ha tjänstgjort som biträdande krigsminister 1933–1936 tillträdde han 1936 som krigsminister. År 1940 avgick han som minister och återvände till privatlivet. Han kandiderade sedan utan framgång i guvernörsvalet i Kansas 1946.

Woodring avled 1967 och gravsattes på Mount Hope Cemetery i Topeka.

Referenser

Noter

Externa länkar

Guvernörer i Kansas
USA:s krigsministrar
Amerikanska demokrater
Personer från Montgomery County, Kansas
Födda 1890
Avlidna 1967
Män
Den siste vikingen

Den siste vikingen (originaltitel Den sidste viking) är en dansk-svensk action- och dramafilm från 1997 i regi av Jesper W. Nielsen. I rollerna ses bland andra Holger Thaarup, Per Oscarsson och Marika Lagercrantz.

Handling 
Det är vikingatid och Kung Grimnir lägger pålagor på folket och begär in deras båtar. Den tioårige Hardls far Agne vägrar, protesterar mot kungen och går ut med sitt rustade skepp. Grimnirs män kommer stormande och hela hushållet far illa. Gamle Skrælling, en alkoholiserad skeppsbyggare, tvingas bygga ett nytt skepp för att blidka kungen. Bosättningen sätts i brand och människor dödas hänsynslöst. Frej försöker blidka Grimnirs främste man Thorgrim genom att vara sexuellt tillmötesgående för att på så sätt rädda sina söner. Efter förödelsen måste den nu övergivne Harald själv ta hand om sitt liv och sin framtid.

Rollista 
 Holger Thaarup – Harald
 Per Oscarsson – Skrælling
 Marika Lagercrantz – Frej
 Bjørn Floberg – Thorgrim
 René Hansen – Bjarke
 Erik Wedersøe – Agne
 Kim Bodnia – Sigbard
 Moa Lagercrantz – Eisa
 Ricky Danielsson – Gunga
 Jens Okking
 Bjarne Henriksen – Svarre
 Troels Trier – Skjalde
 Elo Sjögren – Hofsnog
 Thorbjørn Hummel – Hirdmand
 Peeter Kard – Høvding

Om filmen 
Filmen producerades av Ib Tardini och Peter Aalbæk Jensen för Zentropa Entertainments ApS och Trust Film Svenska AB. Den fotades av Erik Zappon och klipptes av Valdis Óskarsdóttir. Manuset skrevs av Mikael Olsen och musiken av Joachim Holbek. Filmen premiärvisades den 17 januari 1997 i Danmark och hade Sverigepremiär 21 april 2000 på biograf Skandia i Stockholm och var då otextad. De rustningar och hjälmar Agne och hans män använder är återanvända från filmen Den vite vikingen.

Referenser

Externa länkar 

 

Danska actionfilmer
Danska dramafilmer
Danskspråkiga filmer
Norskspråkiga filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer 1997
Vikingatiden på film
Danska 1990-talsfilmer
Södermanlands runinskrifter 254

Runinskrift Sö 254 är en runsten som nu står vid Vansta gård i Ösmo socken, Sotholms härad på Södertörn.

Den är en av de så kallade Ingvarsstenarna som restes efter de män som färdades och förolyckades i det ödesdigra Ingvarståget.

Stenen 
Stenen hittades 1903 i södra kanten av sjön Styran i samband med en utdikning. Där hade den fått tjäna som bro i ängens sankare del. Den togs till vara och flyttades till Vansta gård där den placerades mot ett stenblock i trädgården. Materialet är gråsten och ornamentiken består av en runorm i fågelperspektiv, ristaren är Amunde. Den översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften 
Inskriften med runor:
 ᛋᚢᛅᚾ ᛬ ᛅᚢᚴ ᛋᛏᛅᛁᚾ ᛬ ᚱᛅᛁᛋᛅᚢ ᛫ ᛋᛏᛅᛁᚾ ᛬ ᛅᛏ ᛬ ᛏᚭᛋᛏᛅ ᛬ ᚠᛅᚦᚢᚱ ᛬ ᛋᛁᚾ ᛬ ᛁᛋ ᚢᛅᚱᚦ ᛬ ᛏᛅᚢᚦᚱ ᛫ ᛁ ᛚᛁᚦᛁ ᛬ ᛁᚴᚢᛅᚱᛋ ᛬ ᛅᚢᚴ ᛬ ᛅᛏ ᛫ ᚦᚭᚱᛋᛏᛅᛁᚾ ᛫ ᛅᚢᚴ ᚴᛏ ᛬ ᛅᚤᛋᛏᛅᛁᚾ ᛬ ᛅᛚᚼᛁᛚᛏᛅᚱ ᛫ ᛋ

Translitterering:
suan : auk stain : raistu ᛫ stain : at ᛫ tos(t)a : faþur : sin : is uarþ : tauþr ᛫ i liþi : ikuars : au(k) at ᛫ þo(r)stain : auk kt : aystain : alhiltar ᛫ s–

Översättning:
Sven och Sten reste stenen efter Toste, sin fader, som blev död i Ingvars följe, och efter Torsten och efter Östen, Alvhilds son.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Sverige under äldre medeltiden

Källor 
 Kulturmiljöprogram för Nynäshamns kommun, 1983, Länsstyrelsen i Stockholms län
 Samnordisk runtextdatabas: Sö 254

Noter

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nynäshamns kommun
Ingvarståget

en:Ingvar runestones#Sö 254
Jytte Bonnier

Jytte Bonnier, född Kaastrup-Olsen 19 mars 1913 i Köpenhamn, död 21 december 2007 i Ærøskøbing i Danmark, var en dansk-svensk journalist och författare.

Biografi
Jytte Bonnier var dotter till grosshandlaren Sophus "Busky" Kaastrup-Olsen (1885–1937), ägare av belysningsföretaget Louis Poulsen, och Ebba Pouplier (1884–1968). Efter studentexamen 1931 studerade hon vid Köpenhamns universitet 1932–1935. Hon var kulturredaktör vid tidningen Information 1945–1950, Stockholmskorrespondent för Information 1951–1964 och var därefter frilansskribent och författare. Hon blev verkställande ledamot av stiftelsen Afro-Art 1967 och var dess ordförande 1977–1983.
 
Jytte Bonnier gifte sig första gången 1935 med den dåvarande Londonkorrespondenten för Berlingske Tidende Erik Seidenfaden (1910–1990) och andra gången 1952 med bokförläggaren Tor Bonnier (1883–1976), son till bokförläggaren Karl Otto Bonnier och Lisen, ogift Josephson. Sonen Mikael Bonnier (född 1945), filosofie kandidat, har varit gift med diplomaten Elisabet Borsiin Bonnier. Hennes dotter i första äktenskapet, Ebba Merethe "Snu" Seidenfaden (född 1940), gift Abecassis, var sambo med Francisco de Sá Carneiro, som blev Portugals premiärminister i januari 1980. Paret omkom i en flygolycka senare samma år.

Hon är tillsammans med sin andre make begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi
 Men... (1976)
 Inblandning (1979)
Snu (1987)
 De ville så väl (1989) 
Manilla – innanför murarna (1993).

Källor

Noter

Externa länkar
Jytte Bonnier på Libris (bibliotekskatalog)
Dagens Nyheter, 23 Dec. 2007, http://www.dn.se/nyheter/sverige/jytte-bonnier-har-avlidit/
Dagens Nyheter, 27 Dec. 2007, av Svante Nykander, http://www.svante-nycander.se/arkivet/Jytte.htm
Svenska Dagbladet, 7 Jan. 2008, av Ulf Linde, http://www.svd.se/jytte-bonnier-dod
Information, 31 Dec. 2007, av Pelle Weis, https://www.information.dk/indland/2007/12/informations-foerste-kulturredaktoer-doed
Dödsfall Jytte Bonnier Helsingborgs Dagblad 10 januari 2008.

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Danska journalister
Danska författare
Födda 1913
Avlidna 2007
Kvinnor
Gifta med ättlingar till Gerhard Bonnier
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Personer från Köpenhamn
Hans Lyngby Jepsen

Hans Lyngby Jepsen, född den 1 april 1920 i Aalborg, död den 31 juli 2001, var en dansk författare.

Biografi
Lyngby Jepsen växte upp under små omständigheter i Aalborg och började efter att ha gått på Klostermarkens Skola och Katedralskolan 1939 att studera matematik vid Polyteknisk Læreanstalt i Köpenhamn. Efter avslutade studier arbetade han 1945-1953 som statistiker vid stadens ingenjörskontor i Köpenhamn.

Lyngby Jepsen debuterade som novellist 1945 med Kvindesind och ur hans rikhaltiga produktion kan också nämnas romantrilogin Paradishuset (1963), Træerne (1965) och Jorden (1966).

Stilen i hans romaner var från början en ganska tung tradition dominerad  av realism, medan han redan med romanen Rød Jord blev mer personlig. Från 1953 kunde han med hjälp av olika stipendier och priser arbetar heltid som författare.

Hedersutmärkelser
Lyngby Jepsen, som från 1957 till 1963 var ordförande i Dansk Forfatterforening hedrades 1960 med Louisianapriset och 1967 med Søren Gyldendal-priset. Han tilldelades också ett stipendium Emma Bærentzens Legat 1950,

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Noter

Externa länkar
https://www.google.se/search?q=hans+lyngby+jepsen&rlz=1C1AVSA_enSE444SE452&espv=210&es_sm=122&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=BExiUtH5B6vx4gTcn4HQCQ&ved=0CD0QsAQ&biw=578&bih=429
 

 
Födda 1920
Avlidna 2001
Män
Danska författare
Personer från Ålborg
Anders Ottonius

Anders Ottonius, född 19 april 1734 i Värings församling i Västergötland, död 23 februari 1809 i Piteå, var en svensk borgmästare.

Prästsonen Ottonius blev student 1761. Han var först landsfiskal i norra delen av dåvarande Västerbottens län med säte i Gammelstad och som expeditionsbefallningsman var han aktiv i processen mot prästen Nils Wiklund i Övertorneå socken. Den 13 november 1789 blev Anders Ottonius borgmästare i Piteå; han fick nådigt avsked den 4 mars 1808.

I hans äktenskap med prästdottern Anna Margareta Hernodius föddes enda barnet Jonas Wilhelm Ottonius.

Referenser
 Carl Hasselberg, Under Polstjärnan: Tornedalen och dess kyrkliga historia, Uppsala 1935.
 Birger Steckzén, Minnesskrift till Piteå stads 300-årsjubileum, Uppsala 1921.

Noter 

Män
Födda 1734
Avlidna 1809
Personer från Värings socken
Piteås borgmästare
Svenska landsfiskaler
Åby, Ljungby kommun

Åby en bebyggelse i utkanten av tätorten Lagan i Berga socken, Ljungby kommun. 

1960 avgränsade SCB en tätort i området med 331 invånare. 1970 hade tätorten vuxit samman med Lagans tätort. 2015 hade området avskilts till en småort.

Källor

Orter i Ljungby kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Småorter i Sverige
John Hartle

John Hartle, född 22 december 1933 i Chapel-en-le-Frith i Derbyshire, död 31 augusti 1968 i Scarborough, var en brittisk roadracingförare. Han var aktiv i VM från 1955 till 1968 och deltog i klasserna 500cc, 350cc och 250cc.

Hartle tillhörde de främsta roadracingförarna under andra hälften av 1950-talet. Han vann tre Grand Prix segrar i 500-klassen, en i 350cc och en i 250cc. Roadracing-VM 1952 blev han tvåa i VM både i 500cc och 350cc, året därpå trea i 5000cc och tvåa i 350cc och Roadracing-VM 1954 trea i båda klasserna.

John Hartle förolyckades under en internationell tävling på banan Oliver's Mount i Scarborough den 31 augusti 1968.

Källor 
 http://www.motogp.com/en/riders/John+Hartle
 http://www.motorsportmemorial.org/focus.php?db=ms&n=1499
 http://www.iomtt.com/TT-Database/competitors.aspx?ride_id=1698&filter=H

Födda 1933
Avlidna 1968
Brittiska roadracingförare
500GP-förare
350GP-förare
250GP-förare
Förolyckade roadracingförare
Män
Personer från Derbyshire
Trinidad och Tobago i olympiska sommarspelen 1988

Trinidad och Tobago deltog i de olympiska sommarspelen 1988 med en trupp bestående av sex deltagare, men ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Cykling

 Maxwell Cheesman
 Gene Samuel

Friidrott

 Patrick Delice
 Ian Morris
 Angela Williams

Referenser

1988 i Trinidad och Tobago
Nationer i olympiska sommarspelen 1988
1988
Uruguay i olympiska sommarspelen 1988

Uruguay deltog i de olympiska sommarspelen 1988 med en trupp bestående av 15 deltagare, men ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Boxning

 Daniel Freitas
 Juan Montiel

Cykling

 José Asconegui
 Alcides Echeverri
 Federico Moreira

Friidrott

 Claudia Acerenza

Gymnastik

 Germán Tozdjian

Modern femkamp 

Individuella tävlingen
 Alejandro Michelena — 3790 poäng (→ 62:a plats)

Lagtävlingen
 Alejandro Michelena — 3790 poäng (→ 25:e plats)

Rodd

Herrarnas singelsculler
Jesús Posse

Segling

 Heber Ansorena
 Horacio Carabelli
 Luis Chiapparro
 Alejandro Ferreiro
 Bernd Knuppel

Referenser

1988 i Uruguay
Nationer i olympiska sommarspelen 1988
1988
Sammanfattningsbegrepp inom fordonsbelysning

De olika lyktorna i ett fordon hanteras emellanåt genom sammanfattningsbegrepp för att förenkla.

Bakljus 
Baklykta är en vardagsbenämning för Positionslykta/Parkeringslykta, men avser ofta den integrerade lyktan där även Bromslykta, Körriktningsvisare och Backningsstrålkastare ingår.

Extraljus 
Lykta avsedd att förstärka befintligt helljus.

Kategoriseras i lagen som Helljusstrålkastare .

Extraljus är det allmänna handelsnamnet för lyktor med syfte att förstärka befintlig belysning. De vanligaste varianterna är:
 Kurvstrålkastare
 Fjärrstrålkastare

Användandet regleras av lokala förordningar som Trafikförordningen.

Även främre dimljus kan ibland ses som extraljus, men det gäller andra regler för dessa.

Varianter på symboler/indikering för extraljus 

 Symbol för helljus
 Symbol för extraljus (fjärrljus)
 Symbol för högt placerade extraljus

Huvudstrålkastare (Framlykta) 
Strålkastare som avger helljus och/eller halvljus. I begreppet strålkastare för helljus ingår kurvstrålkastare och fjärrstrålkastare.

Huvudstrålkastare kallas även Framlykta, och kan ha enkel eller dubbel funktion. Enkel funktion innebär att den endast kan visa en typ av ljus medan dubbel innebär att den kan visa två typer, vanligtvis helljus och halvljus. Även lyktor som har dubbel funktion med kombinerat dimljus och fjärrljus har förekommit.

För huvudstrålkastare med dubbelfunktion:
 Lyktkategorier: CR, C/R, DCR, DC/R, HCR, HC/R

En av de mer omfattande huvudstrålkastarna återfinns på Volvo 940/960 där huvudstrålkastaren är en H4 (och har därmed dubbel funktion) och har två hjälpstrålkastare, en med fjärrljus och en med dimljus i grupperingen.

En Huvudstrålkastare kan vara kombinerad för helljus och halvljus genom att den ändrar belysning, t.ex. genom en glödlampa med dubbla trådar som i glödlampstypen H4. Ett annat alternativ är vid projektorlampa att förändra masken som formar ljusbilden med en elmotor eller spole.

Referenser 

Fordonsbelysning
Venezuela i olympiska sommarspelen 1988

Venezuela deltog i de olympiska sommarspelen 1988 med en trupp bestående av 18 deltagare, men ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Boxning

Lätt flugvikt
 Marcelino Bolivar
 Första omgången – Bye
 Andra omgången – Förlorade mot Jesus Beltre (DOM), på poäng (1:4)

Flugvikt
 David Griman
 Första omgången — Förlorade mot Serafim Todorov (BUL), 1:4

Bantamvikt
 Abraham Torres
 Första omgången – Bye
 Andra omgången – Besegrade Teekaram Rajcoomar (MTS), på poäng (5:0)
 Tredje omgången — Förlorade mot Phajol Moolsan (THA), 1:4

Fjädervikt
 Omar Catari
 Första omgången – Bye
 Andra omgången – Besegrade Moussa Kagambega (BFA), på knock-out (1:a omgången)
 Tredje omgången — Förlorade mot Abdelhak Achik (MAR), på knock-out (1:a omgången)

Lättvikt
 José Pérez
 Första omgången – Bye
 Andra omgången – Förlorade mot Nergüin Enkhbat (MGL), på poäng (0:5)

Weltervikt
 José García
 Första omgången – Bye
 Andra omgången – Förlorade mot Jan Dydak (POL), på poäng (1:4)

Konstsim

Damernas solo
 María Elena Giusti
 Final — 13:e plats

Ridsport

Segling

Simhopp

Referenser

1988 i Venezuela
Nationer i olympiska sommarspelen 1988
1988