kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Guldrörbock

Guldrörbock (Donacia bicolora) är en skalbaggsart som beskrevs av Zschach 1788. Den ingår i släktet Donacia och familjen bladbaggar. Arten förekommer i alla de  nordiska länderna utom Island.

Beskrivning 
En avlång men kraftigt byggd skalbagge, vanligen med kroppen (inklusive antenner och ben) i tydlig metallglans i ljusgrönt eller varmgult, mindre ofta i blått eller rödbrunt. Täckvingarna är buckliga längs yttersidorna och sömmen mellan de två täckvingarna. Kroppslängden är 8 till 11 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar större delen av Europa, från Brittiska öarna i väster till europeiska Ryssland i öster, och från Skandinavien i norr till Spanien i söder. I vårt närområde finns den (förutom i Sverige och Finland) i Danmark, Norge, Estland och Lettland. I Sverige finns arten i Götaland och Svealand, medan den i Finland har observerats från södra delarna av landet till Mellersta Österbotten, Norra Savolax och Norra Karelen.

Arten är klassificerad som livskraftig i både Sverige och Finland.

Ekologi                                                                                   
Arten finns vid stillastående eller långsamt flytande sötvattenssamlingar. Larverna lever under vatten på igelknoppar, troligtvis framför allt stor igelknopp. De vuxna individerna är aktiva i maj till juni, då de sitter på växternas blad som de gnager på.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Donacia
Matt rörbock

Matt rörbock (Donacia obscura) är en skalbaggsart som beskrevs av Leonard Gyllenhaal 1813. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Arten är förhållandevis stor för att vara en rörbock, med en kroppslängd på 8 till 10,5 mm. Färgen är matt och mörkt gulbrun, mer ovanligt med gulbrun till grön metallfärg. Antennerna och benen är däremot metallglänsande. På bakkroppen är täckvingarna otydligt punkterade, medan buksidan har guldfärgad behåring.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Europa österut till västra Sibirien. I Sverige finns arten i hela landet med undantag för Öland, Gotland och fjällvärlden, medan den i Finland är vanligt förekommande i hela landet förutom Åland. 

Arten är klassificerad som livskraftig både i Finland och Sverige.

Ekologi 
Arten förekommer främst i näringsfattiga vatten som sjöar, gölar (inte minst i myrar, gärna med gungfly) och vattendrag. De vuxna skalbaggarna förekommer på olika starrarter, i Norden främst flaskstarr, där de äter pollen. Den första generationen visar sig framför allt under maj och juni. Under sensommar och höst uppträder en andra generation. Larverna utvecklas under vatten på starrötter.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
obscura
Knappsävsbock

Knappsävsbock (Donacia thalassina) är en skalbaggsart som beskrevs av Ernst Friedrich Germar 1811. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. 

Knappsävsbocken är en avlång, liten skalbagge med en kroppslängd mellan 6,5 och 8,5 mm. Kroppen är enfärgat purpurfärgat, grönt, gulbrunt eller rödbrunt metallglänsande; även antenner och ben har metallglans utan skiftningar. Glansen märks emellertid inte så mycket på halsskölden, då den är kraftigt punkterad. Huvudet är behårat, och på bakkroppens främre mittfog, där täckvingarna går ihop i den så kallade sömmen, går täckvingarna upp i en ås. Låren på det bakersta benparet har en tydlig tagg.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Brittiska öarna österut över norra och mellersta Europa (inklusive Norden och Baltikum) till östra Sibirien och Mongoliet. I Sverige finns arten i hela landet utom fjälltrakterna och nordöstra Norrland, medan den i Finland finns i nästan hela landet, inklusive Åland, utom längst i norr (ungefärlig nordgräns går vid mellersta Lappland).

Arten är klassificerad som livskraftig både i Sverige och Finland.

Ekologi 
Arten förekommer både i sötvatten som sjöar och mindre vattensamlingar samt i brackvatten nära kusten. De vuxna skalbaggarna förekommer på knappsäv, starrarter och andra standväxter, där de äter pollen och, senare under säsongen blad. De är  främst aktiva under maj till juli. Larverna utvecklas under vatten på rötterna av knappsäv och andra småsävsarter, företrädesvis på grunt vatten med fast botten, som alvargölar och långrunda sandstränder. Arten har en treårig livscykel; den första övervintringen sker som larv mellan den första och den andra hudömsningen, den andra återigen som larv efter den fjärde hudömsningen, och den sista  som puppa eller fullbildad skalbagge, liggande kvar i kokongen.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
thalassina
Blåfläcksrörbock

Blåfläcksrörbock (Donacia vulgaris) är en skalbaggsart som beskrevs av Zschach 1788. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En liten, avlång skalbagge med en längd på 5,5 till 8 mm. Kroppen är rödbrunt till grönaktigt metallisk; varje täckvinge, som är täckt med svagt utbildade bucklor, har dessutom gärna ett purpur- eller blåfärgat fält nära sömmen mellan täckvingarna. Antenner och ben har rödbruna partier; ovansidan på framskenbenen är  Antennerna och benen är övervägande rödbruna, men den övre delen av de främre skenbenen är i regel till största delen mörk. Honan är större än hanen, men har mera dämpade färger.

Ekologi 
Habitatet utgörs av sjöar och andra mindre vattensamlingar samt långsamma vattendrag, företrädesvis näringsrika vatten. De vuxna skalbaggarna ses vanligast i maj till juli, då de gärna äter på bladen hos igelknoppsarter och kaveldunsarter. Larverna utvecklas under vatten, främst på igelknoppsarter, men även på kaveldun.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa från Brittiska öarna, österut över bland annat Norden och Baltikum till östra Sibirien och Japan.

I Sverige finns arten över större delen av landet, men saknas bland annat i fjälltrakterna. I Finland har arten observerats, med luckor, över nästan hela landet upp till mellersta Lappland, men den har fler fynd i söder.

Arten är klassificerad som livskraftig i både Sverige och Finland.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
vulgaris
Smalrörbock

Smalrörbock (Donacia simplex) är en skalbaggsart som beskrevs av Fabricius 1775. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En liten, avlång skalbagge med en längd på 6,5 till 9,5 mm. Kroppen är rödbrunt till grönaktigt metallisk, utan några färgskiftningar. Antennerna och benen är övervägande rödbruna, men den övre delen av de främre skenbenen är i regel ljus. Täckvingarna, som har en trubbig till lätt urnupen bakspets, är något ojämna.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Europa och Nordafrika österut till östra Sibirien och Kina. I Sverige finns arten i hela Götaland och Svealand, samt i främst östra Norrland. I Finland förekommer den i de södra delarna av landet, med en ungefärlig nordgräns vid landskapen Egentliga Tavastland och Päijänne-Tavastland. Arten förekommer även i övriga Norden och i de baltiska staterna. Den är livskraftig i både Finland och Sverige.

Ekologi 
Artens livsmiljö är företrädesvis näringsrika sjöar och lugnflytande vattendrag.

De vuxna skalbaggarna ses ofta på blad av igelknoppsarter, främst under maj till juli. De livnär sig även av växternas blad. Larverna lever under vatten på rötterna till samma växter.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
simplex
Kaveldunsbock

Kaveldunsbock (Donacia cinerea) är en skalbaggsart som beskrevs av Herbst 1784. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång, vanligen kopparglänsande skalbagge (i undantagsfall kan färgen vara ljusgrön) med delvis rödbruna antenner och ben samt med tät, silvrig behåring på mellankropp och täckvingar. Kroppslängden är 7,5 till 10,5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar större delen av Europa från Brittiska öarna i väster över Norden och Baltikum till europeiska Ryssland i öster, och från Spanien till södra Balkan i söder.

I Sverige förekommer arten i Götaland och Svealand, medan den i Finland har observerats från de södra delarna av fastlandet upp till Österbotten och Norra Savolax. I både Sverige och Finland är den klassificerad som livskraftig ("LC").

Ekologi 
Arten lever vid stillastående, ofta näringsrika vattensamlingar, där larven lever på rötterna av kaveldun. De vuxna individerna lever ovan vattenytan, där man ofta kan se dem sittande på näringsväxterna under maj till juni, där de gnager på växternas blad.

Arten har en treårig livscykel: Första övervintringen som fullbildade skalbaggar sker under vatten i puppkokongen.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
Donacia
Kasgräsbock

Kasgräsbock (Donacia fennica) är en skalbaggsart som först beskrevs av Gustaf von Paykull 1800. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige, men finns däremot i Finland.

Beskrivning 
En liten skalbagge med en längd på 6,5 till 8,5 mm. Kroppen är avlång med bredare sidor på täckvingarna. Färgen är rödbrun, till skillnad från många andra arter inom släktet utan metallisk glans.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från nordöstra Europa till Sibirien. I Finland förekommer den i södra delen, framför allt i landskapen Birkaland, Egentliga Tavastland, Päijänne-Tavastland och Kymmenedalen. Även om den är klassificerad som livskraftig, betraktas den som mycket sällsynt.

Ekologi 
Habitatet utgörs av sötvattensamlingar med växtlighet i form av kasgräs. Larverna lever under vattenytan på gräsets rötter, medan de vuxna skalbaggarna förekommer ovan vatten på kasgräsets blad, framför allt under juli.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
fennica
Bronsrörbock

Bronsrörbock (Donacia antiqua)  är en skalbaggsart som beskrevs av Gustav Kunze 1818. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med metallisk, mörkt koppar- till bronsfärgad kropp. Täckvingarna har flera bucklor. Kroppslängden är 7 till 9 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- till Nordeuropa från Frankrike till Ukraina och nordvästra Ryssland. Söderut når den Italien. Den saknas emellertid i Schweiz, Österrike, Baltikum (utom möjligtvis Lettland), Norge och Danmark. I Sverige förekommer den i Västerbotten, medan den i Finland .

I Sverige påträffades arten i ett enda exemplar år 1970, men detta exemplar fick först långt senare korrekt identifiering i samband med en genomgång av museisamlingar. Våren 2017 genomfördes en riktad sökning efter arten i ett flertal vattendrag i närheten av fångstplatsen från sjuttiotalet, i Norrbotten, och då hittades ett större antal.. Ännu så länge är arten endast funnen i Norrbotten, men man utesluter inte att den kan finnas i andra norrländska områden. I Finland har arten observerats i de södra delarna av landet upp till Norra Österbotten. 

Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad ("NT") i Finland medan den i Sverige är klassificerad som kunskapsbrist ("DD").

Ekologi 
Arten lever vid sötvattenssamlingar som åar, gärna snabbflytande med sandbotten, men även vid sjöstränder. Larven lever under vattenytan på olika starrarter, i Sverige främst norrlandsstarr (Carex aquatilis). De vuxna individerna äter pollen. Fullbildade skalbaggar är dagaktiva och förekommer främst från maj till juni, då den ofta kan ses sitta på värdväxten.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
antiqua
Donacia malinovskyi

Donacia malinovskyi är en skalbaggsart som beskrevs av Ahrens 1810. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med vanligtvis grön- till guldglänsande mellankropp och metalliskt violetta täckvingar. Ibland kan både mellankropp och täckvingar vara bruna. Ben och antenner har rödbruna markeringar. Kroppslängden är 7 till 10 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Östeuropa från Frankrike över Tyskland, Tjeckien, Slovakien, Ungern, Rumänien, Polen, Litauen, Vitryssland och Ukraina till nordvästra Ryssland. Arten har ej påträffats i Sverige eller Finland.

Ekologi 
Larverna utvecklas under vatten i sötvattenssamlingar. Värdväxter är framför allt jättegröe och andra glycerior, men också dyblad och bladvass.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
malinovskyi
Plateumaris consimilis

Plateumaris consimilis är en skalbaggsart som först beskrevs av Franz Paula von Schrank 1781.  Plateumaris consimilis ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten otillräckligt studerad i Sverige. Arten förekommer i Nedre Norrland. Artens livsmiljö är våtmarker.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Plateumaris consimilis

Bladbaggar
consimilis
Nordlig rörbock

Nordlig rörbock (Plateumaris weisei) är en skalbaggsart som först beskrevs av Duvivier 1885.  Nordlig rörbock ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten otillräckligt studerad i Sverige. Arten förekommer i Övre Norrland. Artens livsmiljö är våtmarker.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Plateumaris weisei

Bladbaggar
Plateumaris discolor

Plateumaris discolor är en skalbaggsart som först beskrevs av Herbst 1795.  Plateumaris discolor ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
discolor
Plateumaris sericea

Plateumaris sericea är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Plateumaris sericea ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
sericea
Plateumaris braccata

Plateumaris braccata är en skalbaggsart som först beskrevs av Giovanni Antonio Scopoli 1772.  Plateumaris braccata ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
braccata
Plateumaris rustica

Plateumaris rustica är en skalbaggsart som först beskrevs av Kunze 1818.  Plateumaris rustica ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Öland och Svealand. Arten har tidigare förekommit i Nedre Norrland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är våtmarker.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Plateumaris rustica

Bladbaggar
rustica
Plateumaris affinis

Plateumaris affinis är en skalbaggsart som först beskrevs av Kunze 1818.  Plateumaris affinis ingår i släktet Plateumaris, och familjen bladbaggar. Enligt den finländska rödlistan är arten nationellt utdöd i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är strandängar vid sötvatten.

Källor 

Bladbaggar
affinis
Stor natebock

Stor natebock (Macroplea pubipennis) är en skalbaggsart som först beskrevs av Odo Reuter 1875. Trivialnamnet används framför allt i finlandssvenskan; i Sverige kallas arten hårig strimbock. Den ingår i släktet Macroplea och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Skalbaggen är halmfärgad med långa ben och antenner. Kroppslängden är 5,5 till 8,5 mm.

Utbredning 
Den stora natebocken är fridlyst och nära hotad i Finland, där den förekommer från Finska viken över Åland till Bottenviken. Arten är bofast och reproducerande i Sverige, där den för första gången påträffades 2018 i Norrbotten. Förutom i Norden har arten även påträffats i Kina i provinserna Heilongjiang, Gansu och Xinjiang samt den autonoma provinsen Ningxia.

De främsta hoten för den finländska populationen är mudderarbeten, byggnation, utökad båttrafik och igenväxning, framför allt med bladvass. Den svenska populationen är otillräckligt studerad, och fortsatta undersökningar krävs för att fastställa artens svenska utbredning och status.

Ekologi 
Alla former av skalbaggen lever akvatiskt på grunt vatten, upp till ett djup av 50 cm. Artens livsmiljö är Östersjön, där larven utvecklas i brackvattenvikar på rötter av vattenväxter. De vuxna skalbaggarna lever främst på slingor, men kan även påträffas på nateväxter som ålnate och borstnate samt hårsärv.

Fortplantning 
Arten parar sig i juli och augusti bland vattenvegetation. Larverna lever på rötterna till olika vattenväxter. Förpuppningen sker i en brun, delvis genomskinlig kokong fästad på eller nära rötterna till larvens värdväxter.

Källor 

Bladbaggar
Lökbagge

Lökbagge (Lilioceris merdigera) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Den ingår i släktet Lilioceris och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Beskrivning 
Arten har rött huvud med svarta antenner, klarröd mellankropp på ovansidan, men undersidan svart. Benen är dock röda utom de svarta lederna och fötterna. Täckvingarna är klarröda; även här är buken svart. Kroppslängden är 6 till 7 mm.

Arten är mycket lik liljebaggen (Lilioceris lilii), men denna art har huvud och ben svarta.

Utbredning 
Arten finns i nästan hela Europa, med undantag för Brittiska öarna och större delen av Iberiska halvön, vidare glesare österut till Sibirien, nordöstra Kina, Koreahalvön och Japan. I söder når den till Turkiet.

Förekomst i Sverige och Finland 
I Sverige finns arten i hela Götaland och Svealand samt Norrland utom Härjedalen och större delen av Lappland (i landskapet finns arten bara i södra delen av Norrbottens län).

I Finland har arten observerats i södra delen av landet upp till ungefär Vasa i mellersta Österbotten och Kuopio i Norra Savolax samt spridda observationer norrut: Uleåborg i Norra Österbotten samt Torneå och Rovaniemi i Lappland.

Ekologi 
Lökbaggen förekommer i både barr- och lövskog, på gräsmark med inblandning av träd och på människopåverkad mark. Den lever av lökar, rams och liljekonvalj.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Insekter i palearktiska regionen
Oulema erichsonii

Oulema erichsonii är en skalbaggsart som först beskrevs av Christian Wilhelm Ludwig Eduard Suffrian 1841.  Oulema erichsonii ingår i släktet Oulema, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
erichsonii
Oulema obscura

Oulema obscura är en skalbaggsart som först beskrevs av Stephens 1831.  Oulema obscura ingår i släktet Oulema, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
obscura
Oulema duftschmidi

Oulema duftschmidi är en skalbaggsart som först beskrevs av Ludwig Redtenbacher 1874.  Oulema duftschmidi ingår i släktet Oulema, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
duftschmidi
Oulema septentrionis

Oulema septentrionis är en skalbaggsart som först beskrevs av Julius Weise 1880.  Oulema septentrionis ingår i släktet Oulema, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer på Öland. Arten har tidigare förekommit i Götaland, Svealand och Nedre Norrland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är våtmarker, jordbrukslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Oulema septentrionis

Bladbaggar
septentrionis
Labidostomis

Labidostomis är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Ernst Friedrich Germar 1817. Labidostomis ingår i familjen bladbaggar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Labidostomis
Labidostomis humeralis

Labidostomis humeralis är en skalbaggsart som först beskrevs av Schneider 1792.  Labidostomis humeralis ingår i släktet Labidostomis, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Öland, Svealand och Nedre Norrland. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, skogslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Labidostomis humeralis

Bladbaggar
humeralis
Labidostomis longimana

Labidostomis longimana är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1761.  Labidostomis longimana ingår i släktet Labidostomis, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Öland och Svealand. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, stadsmiljö.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Labidostomis longimana

Bladbaggar
longimana
Labidostomis tridentata

Labidostomis tridentata är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Labidostomis tridentata ingår i släktet Labidostomis, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Öland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, skogslandskap.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Labidostomis tridentata

Bladbaggar
tridentata
Labidostomis lucida

Labidostomis lucida är en skalbaggsart som först beskrevs av Ernst Friedrich Germar 1823.  Labidostomis lucida ingår i släktet Labidostomis, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
lucida
Labidostomis lepida

Labidostomis lepida är en skalbaggsart som beskrevs av Lefèvre 1872. Labidostomis lepida ingår i släktet Labidostomis, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
lepida
Clytra

Clytra är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Johann Nepomuk von Laicharting 1781. Clytra ingår i familjen bladbaggar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Clytra
Säckbagge

Säckbagge (Clytra quadripunctata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Säckbagge ingår i släktet Clytra, och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Clytra laeviuscula

Clytra laeviuscula är en skalbaggsart som beskrevs av Julius Theodor Christian Ratzeburg 1837. Clytra laeviuscula ingår i släktet Clytra, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
laeviuscula
Smaragdina aurita

Smaragdina aurita är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1767.  Smaragdina aurita ingår i släktet Smaragdina, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nationellt utdöd i Sverige. . Arten har tidigare förekommit i Götaland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är skogslandskap, jordbrukslandskap.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Smaragdina aurita

Bladbaggar
aurita
Smaragdina salicina

Smaragdina salicina är en skalbaggsart som först beskrevs av Giovanni Antonio Scopoli 1763.  Smaragdina salicina ingår i släktet Smaragdina, och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nationellt utdöd i Sverige. . Arten har tidigare förekommit i Nedre Norrland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är skogslandskap.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Smaragdina salicina

Bladbaggar
salicina
Smaragdina flavicollis

Smaragdina flavicollis är en skalbaggsart som först beskrevs av Toussaint de Charpentier 1825.  Smaragdina flavicollis ingår i släktet Smaragdina, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
flavicollis
Smaragdina affinis

Smaragdina affinis är en skalbaggsart som först beskrevs av Johann Karl Wilhelm Illiger 1794.  Smaragdina affinis ingår i släktet Smaragdina, och familjen bladbaggar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten har ej påträffats i Sverige. Artens livsmiljö är lundskogar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
affinis
Coptocephala

Coptocephala är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Louis Alexandre Auguste Chevrolat 1837. Coptocephala ingår i familjen bladbaggar. 

Släktet innehåller bara arten Coptocephala unifasciata.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Coptocephala
Coptocephala unifasciata

Coptocephala unifasciata är en skalbaggsart som först beskrevs av Giovanni Antonio Scopoli 1763.  Coptocephala unifasciata ingår i släktet Coptocephala, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Bladbaggar
unifasciata
Pachybrachis hieroglyphicus

Pachybrachis hieroglyphicus är en skalbaggsart som först beskrevs av Johann Nepomuk von Laicharting 1781.  Pachybrachis hieroglyphicus ingår i släktet Pachybrachis, och familjen bladbaggar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
hieroglyphicus