kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bärsumak

Sumak eller bärsumak (Rhus coriaria) är en upp till 3 meter hög buske med finflikiga blad, vita blomklasar och runda rostfärgade frukter. De torkade frukterna, hela eller malda till pulver, används som krydda.

Historia
Bärsumak har sitt ursprung i Medelhavsområdet och Mellanöstern. Både grekerna och romarna använde sumak som läkemedel och krydda. Det vetenskapliga släktnamnet Rhus går tillbaka till det grekiska ordet rhoos, något som rinner, och coriaria går tillbaka till latinets corium som betyder läder. Sumak innehåller tannin och har använts vid lädergarvning.

Användning
Sumak har en syrlig och fruktig smak och används i olika kök i Mellanöstern. Fler arter inom sumaksläktet kan användas och i Nordamerika används frukterna från de lokala arterna. Sumakpulver kryddar kött före grillning och det används också till att smaksätta yoghurt och marinader. Sumak ingår i kryddblandningen za'atar och är också en viktig ingrediens i den libanesiska rätten fattoush.

Källor

Kryddor och kryddblandningar
Sumakväxter
Tavajvaam

Tavajvaam (ryska Тавайва́ам) är en by i den autonoma regionen Tjuktjien i Ryssland. Den ligger under staden Anadyrs administration och har lite mindre än 500 invånare.

Referenser

Noter

Orter i Tjuktjien
Sjöskogens naturreservat

Sjöskogens naturreservat ligger vid Bråviken cirka 1,7 kilometer sydost om Nävekvarn söder om Skeppsviks och Sjöskogens fritidsområden.

Reservatet består av en sammanhängande kuststräcka med vatten och skogsmark. Området är geologiskt intressant då det ligger på förkastningsbranten mot Bråviken som är en av de stora ledlinjerna i det östsvenska sprickdalslandskapet.

Sjöskogsberget, som är den högsta punkten i reservatet, höjer sig 58 meter över havet, och därifrån har man en milsvid utsikt över den yttre delen av Bråvikens skärgård och kustbergens skogar.

Referenser

Naturreservat i Nyköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 2009
Monica Hult Södergren

Monica Hult Södergren, folkbokförd Monika Desiré Södergren, ogift Hult, född 14 juni 1938 i Hults församling i Jönköpings län, död 27 november 2011 i Jönköpings Sofia-Järstorps församling, var en svensk textilkonstnär. Hon inriktade sig särskilt på sakrala miljöer och andra offentliga platser.

Biografi
Monica Hult Södergren föddes i kyrkskolan i Hult och var dotter till kantor Rudolf Hult och Margareta, ogift Söderbäck. Efter realexamen i Eksjö och studentexamen i Linköping 1958 gick hon på Konstfackskolan med HKS i Stockholm 1960–1965. På 1990-talet förkovrade hon sig ytterligare, då hon 1995 gick både glaskurs och gjutkurs samt 1998 läste vid Ljushögskolan i Jönköping.

Med inspiration från den småländska landsbygden och dess natur skapade hon färgrika verk vävda i gobelängteknik med effekter i snärj- och rya-kypertteknik, men också applikationer med broderi. Hult Södergren utförde vävnader i näver och tagel samt ull- och lingarner, ofta i form av veckade reliefer eller formationer. Andra tekniker hon använde sig av var akvareller, plexiglas, järnplåt och handtuffteknik. Hon finns representerad på ett flertal platser och gjorde också ett stort antal offentliga utsmyckningar.

Monica Hult Södergren var från 1962 gift med revisor Bengt Södergren (född 1933); tillsammans fick de döttrarna Hanna (född 1965) och Sofia (född 1968).

Representation i urval
Statens Konstråd.
Jönköpings läns museum
Tändsticksmuseet i Jönköping
Östergötlands landsting, Jönköpings läns landsting, Södermanlands landsting och Blekinge läns landsting.
Linköpings kommun, Motala kommun, Jönköpings kommun, Eksjö kommun, Nässjö kommun, Värnamo kommun och Färgelanda kommun.

Offentliga utsmyckningar i urval
Linköping: Östgötabanken, Berga kyrka, Tannefors kyrka, Aspens åldringscenter, Kvarnbacken ålderdomshem och Ungdomsbyrån.
Jönköping: Skogsstyrelsen, Lantbruksstyrelsen, Domstolsverket, Södra Vätterbygdens Folkhögskola, Immanuelskyrkan, Lindgården, Dalviksskolan, Rosenlundsskolan, Sandagymnasiet, Östra Klinikerna och Västra Klinikerna.
Tranås: Jönköpings Läns Sparbanks områdeskontor.
Eksjö: Kirurgmottagningen och Mariebergs ålderdomshem. 
Värnamo: Kirurgen och psykvårdavdelningen, Värnamo sjukhus.
Övriga: Vårdcentralen i Gislaved, Jättunahemmet i Flen, Tingsryds ålderdomshem, Östra Ny kyrka i Vikbolandet samt Rådhuset i Roskilde.

Utmärkelser och stipendier i urval
1970 – Jönköpings läns landstings kulturstipendium
1975 – Jönköpings kommuns kulturstipendium
1975 – Linköpings kommuns kulturstipendium

Referenser

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Personer från Hults socken
Födda 1938
Avlidna 2011
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 2000-talet
Schlangenbad

Schlangenbad är en kommun och kurort i Rheingau-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Schlangenbad har cirka  invånare år 2012.

Indelning
Schlangenbad består av sju delområden: Bärstadt, Georgenborn, Hausen vor der Höhe, Niedergladbach, Obergladbach, Schlangenbad och Wambach.

Referenser 

Kommuner och städer i Rheingau-Taunus-Kreis
Kurorter i Tyskland
Bjälnäs

Bjälnäs är en medeltida gård i Malexanders socken i Boxholms kommun. Bjälnäs låg i Ydre härad.

Torp och stugor
Gärdstugan
Lerviken

Naturreservat
Det finns ett naturreservat med detta namn en bit söder om gården Bjälnäs (naturreservat).

Källor

Tryckta källor
Malexander AI:1
Malexander AI:2
Malexander AI:3
Malexander AI:4
Malexander AI:5
Malexander AI:6
Malexander AI:7
Malexander AI:8

Webbkällor 
http://www.krafttaget.com/malexander.htm
https://web.archive.org/web/20140518213056/http://www.lansstyrelsen.se/ostergotland/SiteCollectionDocuments/sv/djur-och-natur/skyddad-natur/naturreservat/boxholm/bjalnas/bjalnasskpl.pdf

Gårdar i Malexanders socken
Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark

Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark är en norsk museiorganisation bildad 2006 genom ett samgående mellan fem museer på Finnmarks kust. Den ägs av ett företag med Hammerfest kommun, Måsøy kommun, Nordkapps kommun, Gamviks kommun  och Berlevågs kommun som ägare. Huvudkontoret ligger i Honningsvåg.

År 2017 tillkom Foldalbruket kystkultursenter i Kjøllefjord som medlem.

Ingående museer
De ingående museerna är:
 Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest visar krigshändelserna 1940-45 i Finnmark och Nord-Troms, flyktingboendet och återuppbyggnaden av landsdelen.
 Måsøy museum i Havøysund visar redskap och tekniska hjälpmedel inom fiskenäringen under 1900-talet.
 Nordkappmuseet i Honningsvåg visar kustens historia och utvecklingen av turism till Nordkao och Finnmark.
 Gamvik museum, som ligger i tidigare fiskanläggningen Brodtkorbbruket i fiskeläget Gamvik, visar redskap, husgeråd och annan utrustning som förekom i ett litet fiskeläge på Finnmarkskusten. 
 Berlevåg havnemuseum, som ligger i ett av Statens Havnevesen tidigare använt lagerhus, visar den nästan hundraåriga historien om utbyggnaden av Berlevågs hamn.
 Foldalbruket kystkultursenter, ett fiskerimuseum i Kjøllefjord.

Se även 
Gjenreisningen

Källor
Digitalt museum, läst 2014-05-16

Externa länkar
Webbplats för Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark

Museer i Finnmark fylke
Lokalhistoriska museer i Norge
Nordkapps kommun
Yngve Holm (direktör)

Yngve Victor Holm, född 27 oktober 1889 i Karlskrona, död 14 juli 1954 i Stockholm, var en svensk direktör. Han var far till Lennart Holm.

Efter studentexamen i Karlskrona 1907 utexaminerades Holm från Kungliga Tekniska högskolan 1911, var anställd vid Hemsjö Kraft AB, Finsjö Kraft AB och Sydsvenska Kraft AB 1911–1921, var chef för Halmstads elektricitetsverk 1921–1931, överingenjör vid Stockholms elektricitetsverk 1931–1938 och verkställande direktör i Krångede AB från 1938. Holm var ledamot i Svenska teknologföreningen samt ordförande i Semko. Han var gift med Kerstin Göth (1895–1984). Makarna Holm är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Minnesord i Dagens Nyheter, 16 juli 1954, sid. 13
 Holm, Yngve Viktor och Holm, Kerstin Hanna Marie på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska direktörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Näringslivspersoner från Karlskrona
Ingenjörer från Karlskrona
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1889
Avlidna 1954
Män
Billings, Ryssland

Billings (ryska Би́ллингс) är en by i den autonoma regionen Tjuktjien i Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 200 invånare.

Historia 
Billings har fått sitt namn efter den brittiske utforskaren Joseph Billings (1758—1806). Han tjänade den kejserliga ryska flottan under Katarina II av Ryssland.

Tjuktjerna kallade tidigare platsen "Valkyran" som ungefär betyder hålan av valben. Tidigare byggdes här hyddor av trä och benen av grönlandsval.

Referenser

Noter

Orter i Tjuktjien
Amguema

Amguema (ryska Амгуэма) är en by i den autonoma regionen Tjuktjien i Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 400 invånare.

Referenser

Noter

Orter i Tjuktjien
Sundsörs gård

Sundsör är ett tidigare säteri i Sundsör i Turinge socken i Nykvarns kommun i Södermanland.

Historik

Gården kan spåras till 1500-talets senare del och blev säteri på 1630-talet. Under 1670-talet fick gården samma ägare som Nykvarns herrgård. De skildes dock åt igen vid ett arvskifte, och Sundsör gick till bergsrådet Jonas Cederstedt (1659-1730). År 1730 brann huvudbyggnaden från 1600-talet ner och ersattes med den nuvarande.

På 1600- och 1700-talen ägdes Sundsör och Vidbynäs av släkten Cederstedt. Efter Jonas Cederstedt den yngre (1756-1811) bodde stallmästare Westfält på gården fram till 1829. Därefter såldes den till löjtnant Erik Stackel, som förnyade dess husbestånd genom att bland annat år 1835 uppföra ett stort spannmålsmagasin i tre våningar väster om gården. Magasinet är numera ombyggd till bostäder. 

Stackel sålde gården på 1840-talet, och flera ägare passerade i tät följd. År 1916 köptes Sundsör av bruksägare Frans Berglund, som redan ägde det närbelägna Sundsvik. Under Berglunds tid skedde ny- och ombyggnader både på Sundsör och på Sundvik. Efter hans död 1924 drev hans änka säteriet vidare till 1940-talet, då den nuvarande ägarfamiljen, Hagelin, tog över gården.

Sundsviks kvarn
Intill Sundsörs gård anlades redan på medeltiden en vattenkvarn, som i handlingar från 1482 omnämns sundz qwern. Vattenkraften hämtades från sjön Turingen som dämdes upp till en kvarnsjö. År 1793 uppfördes en ny kvarn som kallades Odalkvarnen. År 1891 byggdes nuvarande kvarnhus i tegel på den gamla kvarnens grund. Kvarnverksamheten är numera nedlagd och i byggnaden finns ett litet vattenkraftverk som byggdes 1905 på initiativ av bruksägaren  Frans Berglund för att driva den närbelägna sågen. Idag producerar kraftverket cirka 200 000 kWh om året, och drivs av Telge Energi AB.

Sundsörs tegelbruk
Vid Mälaren och längst in på Sundsörsviken låg Sundsörs tegelbruk (ibland kallad Sundsviks tegelbruk) med anor från medeltiden. Enligt äldre uppgifter skulle tegel från Sundsvik ha använts då den äldsta delen av Gripsholms slott. Under 1730-talet omnämndes tegelbruket som "mycket gammalt". Det sista tegelbruket var verksam mellan 1850 och 1979. År 1905 skeppades mur- och taktegel till Stockholm. På 1940-talet moderniserades anläggningen och 1944 fanns sommartid 20-25 anställda. 1979 lades verksamheten ner för gott, beroende på bristande lönsamhet.

Bilder

Källor

Externa länkar 

Herrgårdar i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Nykvarns kommun
Idstein

Idstein är en stad i Rheingau-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Idstein har cirka  invånare.

Indelning 
Idstein  har tolv distrikt: Dasbach, Ehrenbach, Eschenhahn, Heftrich, Idstein Kernstadt, Kröftel, Lenzhahn, Niederauroff, Nieder-Oberrod, Oberauroff, Walsdorf och Wörsdorf. Alla utom Idstein Kernstadt var tidigare kommuner som uppgick i Idstein mellan 1971 och 1977.

Referenser 

Kommuner och städer i Rheingau-Taunus-Kreis
Ramiz Kelmendi

Ramiz Kelmendi, född den 30 december 1930 i Peja i Kosovo i Jugoslavien, död den 12 januari 2017 i Pristina i Kosovo, var en albansk romanförfattare.

Studerade albanska språket och albanskspråkig litteraturhistoria vid universitet i Belgrad och i Pristina. Efter universitetsutbildningen blev han redaktionschef för tidningen Rilindja och direktör av Kosovos folkteater. Han debuterade som författare på 1950-talet. Hans böcker var väl mottagna av läsare i Kosovo och välkända i årtionden. Ramiz Kelmendi är främst känd i sitt ursprungsland för sina noveller som var öppenhjärtigt skrivna.

Se även
Albansk litteratur

Källor

Fotnoter 

Albanska författare under 1900-talet
Personer från Peja
Födda 1930
Avlidna 2017
Män
Albanska författare under 2000-talet
Carl Kleman (ingenjör)

För sjömilitären Carl Kleman, se Carl Kleman (sjömilitär)

Carl Fredrik Kleman, född 2 juli 1887 i Göteborg, död 29 juli 1975 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör. Han var far till Bengt Kleman.

Efter examen från Kungliga Tekniska högskolan 1910, var Kleman anställd vid Göteborgs hamnstyrelse 1910–1911, AB Vattenbyggnadsbyrån 1911–1914 och 1916–1922, Hydro-Electric Power Commission of Ontario i Toronto 1914, Bowing & Co Ltd i London 1914, Conservancy Works of Kwantung i Guangzhou 1915–1916, redaktör för Teknisk Tidskrift 1923–1935, sekreterare i Svenska vattenkraftföreningen 1922–1935 (biträdande 1918), direktör för Stockholms gas- och elektricitetsverk 1935–1949, Stockholms elektricitetsverk 1950–1952, verkställande direktör för AB Svarthålsforsen 1935–1959 och Lanforsens Kraft AB 1952–1964. 

Kleman var styresman i Svenska träforskningsinstitutet 1953–1957, ledamot av Stockholms stadsfullmäktige 1927–1935 (höger), blev styrelseledamot i Krångede AB 1935 (ordförande där 1945–1963), Dalälvens vattenregleringsföretag 1935–1954, i Indalsälvens regleringsförening 1935–1964, ordförande i Svenska elektricitetsverkens ekonomiska förening 1935–1955, i Sveriges tekniska industris skiljedomsinstitut 1937–1955, i Svenska Elverksföreningen 1939–1956, i Svenska vattenkraftföreningen 1941–1957, i Sveriges standardiseringskommission (SIS) 1954–1956, ledamot av 1929 års sakkunniga rörande den tekniska högskoleundervisningens ordnande, av 1930 års trafikkommitté i Stockholm, av 1932 års spårvägskommitté, av industrikommissionen 1942, av 1945 års vattenlagssakkunniga och styrelseledamot i AB Atomenergi 1947–1958. Han tilldelades även ingenjörsuppdrag i Burma, Angola och Ural. Kleman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Kleman, Carl Fredrik på SvenskaGravar.se

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Stockholm
Svenska direktörer
Svenska kommunalpolitiker
Svenska moderater
Ingenjörer från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1975
Män
13:e armén

13:e armén var en sovjetisk armé tillhörande Röda Armén under andra världskriget. Den sattes upp under Ryska inbördeskriget, senare deltog den i slutet av Finska vinterkriget. Under andra världskriget så deltog armén i många skepnader i många av de stora slagen under kriget. För sina insatser under kriget tilldelades armén Röda fanans orden. Under kalla kriget var armén stationerad i Lviv, vid Sovjetunionens upplösning överfördes den till Ukrainas armé. Armén reducerades i styrka 1997 och gjordes om till en armékår.

Finland 

13:e armén skapades i slutet av december 1939 genom att 7:e armén delades upp, detta var en följd av den sovjetiska framryckningen på Karelska näset. Armén deltog i anfallet mot Mannerheimlinjen i februari 1940.

Barbarossa 

Armén tillhörde det västra militärdistriktet som ombildades till Västfronten vid den tyska invasionen den 22 juni 1941. Västfronten kom att anfallas av den starkaste av de tre tyska armégrupperna, armégrupp Mitte, denna förfogade över både Panzergruppe 3 och Panzergruppe 2. Den 27 juni möttes de båda pansargrupperna vid Minsk och inringade därmed 3:e armén, 10:e armén, 13:e armén, samt delar av 4:e armén, totalt cirka 20 divisioner.

Organisation 
Arméns organisation den 22 juni 1941:
 2:a skyttekåren
 44:e skyttekåren

Moskva 

Inför det väntade tyska anfallet mot Moskva så hade 13:e armén återuppsatts och tillhörde nu Brjanskfronten. Armén grupperades öster om Suzemka på södra sidan av floden Desna med 3:e armén som närmaste granne i norr och Grupp Jermakov i söder. Panzergruppe 2 anföll i skarven mellan armén och Grupp Jermakov. Armén kom att inneslutas i den ficka som bildades när 2. Armee och Panzergruppe 2 möttes vid Brjansk

Organisation 
Arméns organisation den 1 oktober 1941:
 6:e skyttedivisionen
 121:e skyttedivisionen
 132:a skyttedivisionen
 143:e skyttedivisionen
 155:a skyttedivisionen
 298:e skyttedivisionen
 307:a skyttedivisionen
 55:e kavalleridivisionen
 141:a stridsvagnsbrigaden

Kursk 

Armén var en del av Centralfronten som bemannade försvaret av den norra sidan av Kurskbågen.

Organisation 
Arméns organisation den 5 juli 1943:
 17:e gardesskyttekåren
 18:e gardesskyttekåren
 15:e skyttekåren
 29:e skyttekåren

Referenser

Noter

Tryckta källor    
 
 

Sovjetiska militära enheter under andra världskriget
Apapelgino

Apapelgino (ryska Апапельгино) är en by i den autonoma regionen Tjuktjien i Ryssland. Byn ligger nordost om Pevek. Folkmängden uppgick till endast en handfull invånare vid folkräkningen 2002. De flesta av invånarna förflyttades till centrala Pevek under åren 2001 och 2002.

<div style="clear:left;">

Referenser

Noter

Orter i Tjuktjien
Nordkappmuseet

Nordkappmuseet i Honningsvåg i Nordkapps kommun i Finnmark fylke i Norge visar kustens historia och utvecklingen av turism till Nordkap och Finnmark. Det ingår numera i det 2006 organiserade Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark, som också har sitt huvudkontor i Honningsvåg.

Nordkappmuseet är också ett lokalmuseum för Nordkapps kommun.

Brødrene Isaksens båtslip i Honningsvåg och Tirpitz-anlegget i Honningsvåg hör till Nordkappmuseet.

Se även
 Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest visar krigshändelserna 1940-45 i Finnmark och Nord-Troms, flyktingboendet och återuppbyggnaden av landsdelen.
 Måsøy museum i Havøysund visar redskap och tekniska hjälpmedel inom fiskenäringen under 1900-talet.
 Gamvik museum, som ligger i tidigare fiskanläggningen Brodtkorbbruket i fiskeläget Gamvik, visar redskap, husgeråd och annan utrustning som förekom i ett litet fiskeläge på Finnmarkskusten. 
 Berlevåg havnemuseum, som ligger ett av Statens Havnevesen tidigare använd lagerhus, visar den nästan hundraåriga historien om utbyggnaden av Berlevågs hamn.

Källor
Webbplats för Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark

Museer i Finnmark fylke
Lokalhistoriska museer i Norge
Nordkapps kommun
Industriminnen i Norge
Ajon (stad)

Ajon (ryska Айон) är en by i den autonoma regionen Tjuktjien i Ryssland. Byn ligger på nordvästra delen av ön Ajon vid inloppet till Tsjaunskajaviken. Byn är öns enda bebodda plats. Folkmängden vid folkräkningen 2010 var 252 invånare.

Byn har fått en krater på Mars uppkallad efter sig.

Referenser

Noter

Orter i Tjuktjien
Oestrich-Winkel

Oestrich-Winkel är en stad i Rheingau-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Oestrich-Winkel har cirka  invånare.

Kommunen bildades 1 juli 1972 genom en sammanslagning av kommunerna Mittelheim, Oestrich och Winkel. Hallgarten uppgick 1 januari 1977 i kommen.

Ortsteile 
Oestrich-Winkel har fyra distrikt: Hallgarten, Mittelheim, Oestrich och Winkel.

Referenser 

Kommuner och städer i Rheingau-Taunus-Kreis
Gamvik museum

Gamvik museum är ett norskt lokalhistoriskt museum i fiskeläget Gamvik i Gamviks kommun i Finnmark fylke. Det visar redskap, husgeråd och annan utrustning som förekom i ett litet fiskeläge på Finnmarkskusten.  Det ingår numera i det 2006 organiserade Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark.

Gamvik Museum 71° N bildades av Gamvik Museums- og historielag I 1978. Folk i Gamvik engagerade sig i att samla ihop fotografier och föremål, vilket blev grundplåten för museets samling. Museet ligger numera i det nedlagda Brodtkorbbruket, vars byggnader restaurerades 1990-95 och anpassades för museiändamål. Museet flyttade dit 1998 från sina tidigare lokaler i Gamvik skole.

Se även
 Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest visar krigshändelserna 1940-45 i Finnmark och Nord-Troms, flyktingboendet och återuppbyggnaden av landsdelen.
 Nordkappmuseet i Honningsvåg, som visar kustens historia och utvecklingen av turism till Nordkap och Finnmark.
 Måsøy museum i Havøysund visar redskap och tekniska hjälpmedel inom fiskenäringen under 1900-talet.
 Berlevåg havnemuseum, som ligger ett av Statens Havnevesen tidigare använd lagerhus, visar den nästan hundraåriga historien om utbyggnaden av Berlevågs hamn.

Källor
Om Gamvk museum på webbplats för Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark, läst 2014-05-16

Externa länkar
Gamvik museums webbplats

Museer i Finnmark fylke
Lokalhistoriska museer i Norge
Gamviks kommun
Dogen

Dōgen, född 1200, död 1253, var en japansk zenbuddhistisk munk som anses ha grundat Sōtō, en riktning inom japansk zen.

Han blev tidigt föräldralös och så småningom tendaimunk. År 1223 for han till Kina för att besöka ett antal kinesiska kloster. År 1225 reste han till Tiantong Rujing, en chanbuddhistisk mästare. Detta möte inspirerade honom starkt.

År 1233 flyttade han till Koshoji utanför Kyoto. Där grundade han ett zenbuddhistiskt kloster. Senare flyttade han till ett nybyggt kloster kallat Daibutsuji i Echizen (dagens Fukui prefektur). Han döpte om detta kloster till Eiheiji år 1246. Här författade han flera av essäerna i sitt mest kända verk: Shobogenzo.

Asteroiden 11064 Dogen är uppkallad efter honom.

Referenser

Personligheter inom zen
Män
Födda 1200
Avlidna 1253
Måsøy museum

Måsøy museum i fiskeläget Havøysund i Måsøy kommun i Finnmark fylke i Norge är ett norskt lokalhistoriskt museum och arbetslivsmuseum, som visar redskap och tekniska hjälpmedel inom fiskenäringen under 1900-talet. Det ingår numera i det 2006 organiserade Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark.

Måsøy museum ligger i en byggnad som uppfördes som prästbostad 1950. Fastigheten, som typisk för prästbostäder i Finnmark, är i två våningar, rödfärgad och lokaliserad i omedelbar närhet till kyrkan.

Museet visar bland annat ett vardagsrum och kök från 1920- och 1930-talen, en skolsal och verkstäder.

Se även
 Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest visar krigshändelserna 1940-45 i Finnmark och Nord-Troms, flyktingboendet och återuppbyggnaden av landsdelen.
 Nordkappmuseet i Honningsvåg, som visar kustens historia och utvecklingen av turism till Nordkap och Finnmark.
 Gamvik museum, som ligger i tidigare fiskanläggningen Brodtkorbbruket i fiskeläget Gamvik, visar redskap, husgeråd och annan utrustning som förekom i ett litet fiskeläge på Finnmarkskusten. 
 Berlevåg havnemuseum, som ligger ett av Statens Havnevesen tidigare använd lagerhus, visar den nästan hundraåriga historien om utbyggnaden av Berlevågs hamn.

Källor
Om Måsøy museum på webbplats för Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark, läst 2014-05-16

Externa länkar
Gamvik museums webbplats

Museer i Finnmark fylke
Lokalhistoriska museer i Norge
Måsøy kommun
Arbetslivsmuseer i Norge
Taunusstein

Taunusstein är en stad i Rheingau-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Taunusstein har cirka  invånare.

Geografi 
Hohenstein (Nord - Väst)

Hünstetten (Nord)

Idstein (Nord - Ost)

Niedernhausen (Öster)

Wiesbaden (Syd)

Schlangenbad (Syd - Väst)

Bad Schwalbach (Väster)

Ortsteile 

Taunusstein har tio distrikt: Bleidenstadt, Hahn, Hambach, Neuhof, Niederlibbach, Orlen, Seitzenhahn, Watzhahn, Wehen och Wingsbach.

Källor

Referenser 

Kommuner och städer i Rheingau-Taunus-Kreis