kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lasioglossum flaveriae

Lasioglossum flaveriae är en biart som först beskrevs av Theodore Mitchell 1960. Den ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Huvud och mellankropp är metalliskt ljusgröna till blå. Munskölden är mörkbrun på den övre halvan. Antennerna är mörkbruna med undersidan av de yttre lederna gulbruna hos honan, rödbruna hos hanen. Vingarna är halvgenomskinliga med gulbruna ribbor och rödbruna vingfästen. benen är bruna med brungula fötter. Bakkroppssegmenten är rödbruna, med bakkanterna genomskinligt brungula. Behåringen är vitaktig och tämligen gles. Kroppslängden är 4,1 till 4,7 mm för honan, med en framvingelängd på 2,8 till 3,3 mm. Motsvarande mått för hanen är 3,6 till 3,9 mm kroppslängd, och drygt 3 mm för framvingen.

Utbredning 
Arten finns endast i sydligaste Florida och på Bahamas.

Ekologi 
Lasioglossum flaveriae är oligolektisk, den flyger till blommande växter från många familjer: Amarantväxter som Achyranthes, korgblommiga växter som flaverior, Mikania och Sartwellia samt ljungväxter som Lyonia mariana. Arten är sällsynt: Center for Biological Diversity, en amerikansk naturskyddsgrupp, beskriver den som "declining and threatened".

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flaveriae
Lasioglossum flavipes

Lasioglossum flavipes är en biart som först beskrevs av Jesus Santiago Moure 1950.  Lasioglossum flavipes ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flavipes
Lasioglossum flavohirtum

Lasioglossum flavohirtum är en biart som beskrevs av Ebmer 2002. Lasioglossum flavohirtum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flavohirtum
Lasioglossum flavolineatum

Lasioglossum flavolineatum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1937.  Lasioglossum flavolineatum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flavolineatum
Lasioglossum flavopunctatum

Lasioglossum flavopunctatum är en biart som först beskrevs av Heinrich Friese 1924.  Lasioglossum flavopunctatum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flavopunctatum
Lasioglossum flindersi

Lasioglossum flindersi är en biart som först beskrevs av Cockerell 1905.  Lasioglossum flindersi ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
flindersi
Lasioglossum florale

Lasioglossum florale är en biart som först beskrevs av Smith 1853.  Lasioglossum florale ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
florale
Lasioglossum forbesii

Lasioglossum forbesii är en biart som först beskrevs av Robertson 1890.  Lasioglossum forbesii ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En svart, avlång art där honan har blekgul behåring som är tämligen kraftig på huvudet och mellankroppens sidor. Tergiterna (segmenten på bakkroppens ovansida) 2 till 4 har täta, blekgula hårband i framkanterna. Även hanen har dessa tvärband, även om det på fjärde tergiten kan saknas (egentligen vara dolt under den tredje tergitens bakkant). Honan blir mellan 8 och 9 mm lång, hanen omkring 8 mm. Lasioglossum athabascense är en förväxlingsart.

Ekologi 
Arten, som flyger mellan april och september, är polylektisk, den hämtar nektar och pollen från blommande växter ur många familjer. Bland besökta växter märks korsblommiga växter som Physaria filiformis, ärtväxter som Amorpha canescens, rosväxter som äpple och ljungväxter som blåbär.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nordamerika från Washington till New Brunswick och söderut till Texas och Georgia.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
forbesii
Lasioglossum formosae

Lasioglossum formosae är en biart som först beskrevs av Embrik Strand 1910.  Lasioglossum formosae ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
formosae
Lasioglossum forrestae

Lasioglossum forrestae är en biart som först beskrevs av Walker 1986.  Lasioglossum forrestae ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
forrestae
Lasioglossum forresti

Lasioglossum forresti är en biart som först beskrevs av Cockerell 1906.  Lasioglossum forresti ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
forresti
Lasioglossum foveolatum

Lasioglossum foveolatum är en biart som först beskrevs av Charles Robertson 1902. 

Lasioglossum foveolatum ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Huvud och mellankropp är metalliskt blågröna med varmgul glans hos honan, blågröna till gulgröna hos hanen. Käkarna är orangefärgade, munskölden är mörkbrun på den övre halvan, mässingsfärgad på den nedre. Under munskölden har honan ett blått mittfält, något som är karakteristiskt för arten. Även hanen kan vara blå där, men ofta har fältet hos honom samma mässingsfärg som munskölden. Antennerna är mörkbruna, med undersidan av de yttre lederna rödbruna hos honan, orange till brungul hos hanen. Vingarna är halvgenomskinliga med rödbruna ribbor och rödaktigt brungula vingfästen. benen är bruna; hos honan är de fyra bakre fötterna rödbruna, medan alla sex fötterna är brungula hos hanen. Bakkroppssegmenten är brungula, med bakkanterna genomskinligt gula. Behåringen är vitaktig och tämligen gles. Kroppslängden är 4,4 till 5,4 mm för honan, med en framvingelängd på knappt 4 mm. Motsvarande mått för hanen är 4,5 till 5,4 mm kroppslängd, och 3,2 till 3,4 mm för framvingen.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från Wisconsin, Michigan och södra Ontario i norr till Georgia i söder samt från östra Missouri och Illinois i väster till New York, New Jersey och Connecticut i öster.

Ekologi 
Lasioglossum foveolatum är ett eusocialt bi, det bildar samhällen med flera kaster (arbetare, drönare och drottningar) där de parningsdugliga honorna, drottningarna, övervintrar som vuxna. Boet grävs ut i marken. 

Arten är aktiv under juli. Den är oligolektisk, den flyger till blommande växter från många familjer: Himmelsblomsväxter som båtblomman Tradescantia ohiensis, ärtväxter som Chamaecrista fasciculata, bokväxter som kastanjer, flenörtsväxter som lansettflenört samt korgblommiga växter som gullrissläktet.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
foveolatum
Lasioglossum foxii

Lasioglossum foxii är en biart som först beskrevs av Robertson 1895.  Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Ett slankt, svart bi med kort, gles, vitaktig behåring. På tergiterna (segmenten på bakkroppens ovansida) har honan tunna, bleka hårband längs med bakkanterna; hos hanen är de knappt märkbara. Hanen har å andra sidan gula markeringar på munsköldens (clypeus) övre del. Honan är mellan 6 och 7 mm lång; hanen mellan 5 och 6 mm.

Ekologi 
Arten, som flyger mellan april och september, är polylektisk, den besöker blommande växter från flera familjer: Sumakväxter, flockblommiga växter, oleanderväxter, sparrisväxter, korgblommiga växter, strävbladiga växter, korsblommiga växter, ljungväxter (inte minst blåbär), ärtväxter, johannesörtsväxter, irisväxter, magnoliaväxter, Melianthaceae (en familj inom näveordningen), källörtsväxter, dunörtsväxter, tallväxter, grobladsväxter, ranunkelväxter, rosväxter (i synnerhet äpple), videväxter, kinesträdsväxter och verbenaväxter.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nordamerika från Nova Scotia till Manitoba i Kanada, och från Minnesota i USA söderut till Georgia.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
foxii
Lasioglossum frankenia

Lasioglossum frankenia är en biart som beskrevs av Walker 1995. Lasioglossum frankenia ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
frankenia
Lasioglossum franki

Lasioglossum franki är en biart som först beskrevs av Heinrich Friese 1924.  Lasioglossum franki ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
franki
Lånkar

Lånkar eller Lånkesläktet (även stavat Lonke), (Callitriche) är ett släkte av grobladsväxter. Lånkar ingår i familjen grobladsväxter.

Släktet omfattar arter spridda över hela jorden. De är späda, i eller vid vatten levande örter med motsatta, smala, ofta i grenspetsarna rosettvis samlade blad och små, vanligen ensamma i bladvecken sittande, oskaftade, enkönade, nakna blommor. I Sverige förekommer i stillastående eller långsamt flytande vatten eller på fuktig jord fem tämligen allmänna arter; Sommarlånke, Spadlånke, Vårlånke, Bäcklånke och Höstlånke.

Dottertaxa till Lånkar, i alfabetisk ordning 

 Callitriche alata
 Callitriche albomarginata
 Callitriche anisoptera
 Callitriche antarctica
 Callitriche aucklandica
 Callitriche bolusii
 Callitriche brachycarpa
 Callitriche brevistyla
 Callitriche brutia
 Callitriche christensenii
 Callitriche compressa
 Callitriche cophocarpa
 Callitriche cribrosa
 Callitriche cycloptera
 Callitriche deflexa
 Callitriche fassettii
 Callitriche favargeri
 Callitriche fehmedianii
 Callitriche fuscicarpa
 Callitriche glareosa
 Callitriche hedbergiorum
 Callitriche hermaphroditica
 Callitriche heterophylla
 Callitriche heteropoda
 Callitriche japonica
 Callitriche keniensis
 Callitriche lechleri
 Callitriche lenisulca
 Callitriche longipedunculata
 Callitriche lusitanica
 Callitriche marginata
 Callitriche mathezii
 Callitriche mouterdei
 Callitriche muelleri
 Callitriche nafiolskyi
 Callitriche nubigena
 Callitriche nuttallii
 Callitriche obtusangula
 Callitriche occidentalis
 Callitriche oreophila
 Callitriche palustris
 Callitriche peploides
 Callitriche petriei
 Callitriche platycarpa
 Callitriche pulchra
 Callitriche quindiensis
 Callitriche raveniana
 Callitriche regis-jubae
 Callitriche rimosa
 Callitriche sonderi
 Callitriche stagnalis
 Callitriche stenoptera
 Callitriche terrestris
 Callitriche transvolgensis
 Callitriche trochlearis
 Callitriche truncata
 Callitriche umbonata
 Callitriche vigens
 Callitriche vulcanicola

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Grobladsväxter
Svartsmalbi

Svartsmalbi (Lasioglossum fratellum) är en biart som först beskrevs av Pérez 1903.  Svartsmalbi ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Svartsmalbiet är ett slankt bi med svart grundfärg. Clypeus (munskölden) och pannan är upphöjda, mest så hos hanen. Hos honom är spetsen på clypeus gul, något som överläppen också kan vara. De övervägande mörka antennerna kan vara gula undertill, mest tydligt hos hanen, som också känns igen på antennernas längd. Vingbaserna är brunaktiga hos båda könen. Tergiternas bakkanter kan vara svagt röda hos honan. Båda könen har otydliga vita hårband på sidorna av tergit 2 och 3. Kroppslängden är mellan 7 och 8 mm.

Ekologi 
Svartsmalbiet föredrar alpina och inte för varma habitat som skogsvägar, skogsbryn och -gläntor, kärr och sandhedar, gäna med högre vegetation. I Sydeuropa är biet huvudsakligen en bergsart med habitat som tundra och bergsängar.. i Alperna kan det gå så högt som 2 200 m.

Flygtiden varar från april till september för honorna, medan hanarna flyger från slutet av juni till september. Arten är generalist vad gäller näringssöket; det har bland annat iakttagits på ljungväxter som blåbär, klockväxter, korgblommiga växter som tusensköna och dunörtsväxter som mjölke. Arten är en viktig pollinatör av lingon och blåbär.

Fortplantning 
I den södra delen av utbredningsområdet är arten primitivt eusocial, en eller flera döttrar ur den första kullen stannar ofta kvar och fungerar som arbetare, medan honan vaktar boet vid ingången. Det förekommer också att mer än en hona kan samsas om samma bo, som då kan ha upp till 17 larvceller. I den norra delen av utbredningsområdet lever den emellertid solitärt. Honan gräver ut en underjordisk kammare med upp till 9 larvceller, var och en med ett ägg och näring i form av pollen och nektar. 

Det händer att blodbiet glasblodbi snyltar på boet.

Honan kan bli två år gammal, och kan i sociala samhällen övervintra en andra gång tillsammans med honorna från första kullen.

Utbredning 
Svartsmalbiet finns från Sydeuropa till norra Finland, västerut från England via Ryssland till Kaukasus och Kina.

I Sverige finns arten i hela landet utom i utpräglade slättbygder och norra Norrlands fjällvärld.

I Finland finns den i hela landet från Åland och sydkusten till norra Lappland, men den är vanligare i söder.

Status 
Globalt är arten klassificerad som livskraftig (LC) av IUCN, och inga hot är registrerade. Även i Sverige och Finland är den klassificerad som livskraftig.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Smalbin
Insekter i palearktiska regionen
Lasioglossum fraternum

Lasioglossum fraternum är en biart som först beskrevs av Smith 1860.  Lasioglossum fraternum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fraternum
Lasioglossum frenchellum

Lasioglossum frenchellum är en biart som beskrevs av Michener 1965. Lasioglossum frenchellum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
frenchellum
Lasioglossum frenchi

Lasioglossum frenchi är en biart som först beskrevs av Cockerell 1904.  Lasioglossum frenchi ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
frenchi
Lasioglossum frigidum

Lasioglossum frigidum är en biart som beskrevs av Sakagami och Ebmer 1996. Lasioglossum frigidum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
frigidum
Lasioglossum froggatti

Lasioglossum froggatti är en biart som först beskrevs av Cockerell 1905.  Lasioglossum froggatti ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
froggatti
Lasioglossum fruhstorferi

Lasioglossum fruhstorferi är en biart som först beskrevs av Blüthgen 1926.  Lasioglossum fruhstorferi ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fruhstorferi
Lasioglossum fulgens

Lasioglossum fulgens är en biart som först beskrevs av Nurse 1902.  Lasioglossum fulgens ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulgens
Lasioglossum fulgonitens

Lasioglossum fulgonitens är en biart som beskrevs av Ebmer 1982. Lasioglossum fulgonitens ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulgonitens
Lasioglossum fultoni

Lasioglossum fultoni är en biart som först beskrevs av Cockerell 1914.  Lasioglossum fultoni ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fultoni
Brunsmalbi

Brunsmalbi (Lasioglossum fulvicorne) är en biart som först beskrevs av Kirby 1802. Brunsmalbi ingår i släktet smalbin och familjen vägbin.

Beskrivning 
Brunsmalbiet är ett slankt bi med svart grundfärg. Hos hanen är spetsen av clypeus (munskölden) gul, medan överläppen och käkarna är brungula, och undersidan av de annars mörka antennerna är gulaktiga. Hans bakersta skenben är gula i båda ändar, även foten är gul. Honan har ingenting av dessa färgteckningar, möjligtvis kan undersidan på hennes antenner vara mycket svagt brungul. Vingbaserna är bruna hos hanen, gula hos honan. På bakkroppen har båda könen vita hårfält på tergit 2 och 3, även om de ofta är bortnötta hos hanen. Kroppslängden är ungefär 7 mm.

Ekologi 
Brunsmalbiet förekommer i många olika habitat, skogsbryn, sanddyner, sand- och grustag, hedar, flodbankar, trädgårdar och vingårdar, dikesrenar och liknande, men har viss förkärlek för torra, lågbevuxna gräsmarker och marktyper på kalkgrund. När det gäller näringsväxter är arten polylektisk, en generalist som besöker blommor från flera olika familjer som korgblommiga växter, korsblommiga växter, rosväxter, videväxter, flockblommiga växter, ranunkelväxter, kransblommiga växter, strävbladiga växter, klockväxter, väddväxter och ljungväxter. Honans flygperiod varar från tidigt i april till mitten av oktober, hanens från tidigt i juli till mitten av oktober.

Fortplantning 
Fortplantningsförhållandena är inte väl kända, men arten är solitär (icke-samhällsbildande). Boet byggs i jorden på glesbevuxen mark under våren. Endast honan övervintrar. Boet angrips ibland av blodbina ängsblodbi, glasblodbi och släntblodbi, vilkas larver lever på det lagrade matförrådet efter det att värdägget eller -larven dödats.

Utbredning 
Nominatunderarten förekommer i Europa från norra Spanien över Storbritannien till Skandinavien upp till 64°N samt österut till Armenien; andra underarter förekommer längre österut fram till Taiwan. 

I Sverige förekommer arten upp till trakten av Umeå, även om den är vanligare längre söderut.

I Finland finns arten i de södra och sydöstra delarna, med spridda fynd norrut upp till  landskapen Kajanaland och Mellersta Österbotten.

Underarter 
 Lasioglossum fulvicorne fulvicorne (Kirby, 1802)
 Lasioglossum fulvicorne koshunochare (Strand, 1914)
 Lasioglossum fulvicorne antelicum (Warncke, 1975)
 Lasioglossum fulvicorne melanocorne Ebmer, 1988

Status 
Arten är inte hotad vare sig globalt, i Sverige, eller i Finland, utan klassificerad som livskraftig ("LC") av alla tre instanserna.

Kommentarer

Källor 

Smalbin
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Lasioglossum fulvitarse

Lasioglossum fulvitarse är en biart som först beskrevs av Morawitz 1876.  Lasioglossum fulvitarse ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulvitarse
Lasioglossum fulviventre

Lasioglossum fulviventre är en biart som först beskrevs av Heinrich Friese 1924.  Lasioglossum fulviventre ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulviventre
Lasioglossum fulvofasciae

Lasioglossum fulvofasciae är en biart som beskrevs av Michener 1965. Lasioglossum fulvofasciae ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulvofasciae
Lasioglossum fulvopacum

Lasioglossum fulvopacum är en biart som beskrevs av Ebmer 1983. Lasioglossum fulvopacum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fulvopacum
Lasioglossum fumidicaudum

Lasioglossum fumidicaudum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1914.  Lasioglossum fumidicaudum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fumidicaudum
Lasioglossum funebre

Lasioglossum funebre är en biart som först beskrevs av Cameron 1897.  Lasioglossum funebre ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
funebre
Lasioglossum fuscipenne

Lasioglossum fuscipenne är en biart som först beskrevs av Smith 1853.  Lasioglossum fuscipenne ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Ett svart, avlångt bi med kort, gles, blekgul behåring på ovansidan, mera rent vit på sidor och undersida. På tergit (segmenten på ovansidans bakkropp) 2 till 4 finns täta, blekgula hårband i framkanterna. Kroppslängden är omkring 9 mm för honan, 8 mm för hanen.

Ekologi 
Lasioglossum fuscipenne är en solitär art, där honan ensam bygger larvbona och samlar in föda till dem.

Arten, som flyger mellan april och november, är polylektisk, den besöker blommande växter från flera familjer: Sumakväxter, järnekssläktet, korgblommiga växter, Clethraceae (en familj i ljungordningen, ljungväxter, videväxter, rosväxter och stenbräckeväxter.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nordamerika från Nova Scotia till Ontario i Kanada och söderöver till Texas och Florida i USA.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
fuscipenne
Lasioglossum gastrophilinum

Lasioglossum gastrophilinum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1939.  Lasioglossum gastrophilinum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gastrophilinum
Lasioglossum gattaca

Lasioglossum gattaca är en biart som beskrevs av Danforth och Wcislo 1999. Lasioglossum gattaca ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gattaca
Lasioglossum gemmatum

Lasioglossum gemmatum är en biart som först beskrevs av Smith 1853.  Lasioglossum gemmatum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gemmatum
Lasioglossum gendettense

Lasioglossum gendettense är en biart som först beskrevs av Cockerell 1937.  Lasioglossum gendettense ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gendettense
Lasioglossum gentianae

Lasioglossum gentianae är en biart som först beskrevs av Rayment 1951.  Lasioglossum gentianae ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gentianae
Lasioglossum genuinum

Lasioglossum genuinum är en biart som först beskrevs av Sandhouse 1924.  Lasioglossum genuinum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
genuinum
Lasioglossum georgicum

Lasioglossum georgicum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1937.  Lasioglossum georgicum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
georgicum
Lasioglossum getasanum

Lasioglossum getasanum är en biart som först beskrevs av Blüthgen 1926.  Lasioglossum getasanum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
getasanum
Lasioglossum geteinum

Lasioglossum geteinum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1945.  Lasioglossum geteinum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
geteinum
Lasioglossum gibber

Lasioglossum gibber är en biart som först beskrevs av Joseph Vachal 1892.  Lasioglossum gibber ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gibber
Lasioglossum gibbosum

Lasioglossum gibbosum är en biart som först beskrevs av Heinrich Friese 1924.  Lasioglossum gibbosum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
gibbosum
Lasioglossum giffardi

Lasioglossum giffardi är en biart som först beskrevs av Michener 1937.  Lasioglossum giffardi ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
giffardi
Lasioglossum giffardiellum

Lasioglossum giffardiellum är en biart som först beskrevs av Cockerell 1945.  Lasioglossum giffardiellum ingår i släktet smalbin, och familjen vägbin. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
giffardiellum