kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jon Andersson

Jon Andersson i Flaka, död 25 augusti 1563, var en svensk bondeledare på gränsen mellan Blekinge och Småland.

Biografi
Jon Andersson omtalas i dokumenten första gången 1535 då han tillsammans med Nils Dacke mördade ridfogden Inge Arvidsson på Kalmar slott. Rasmus Ludvigsson uppger att han därefter skall ha varit "överste capiten" för en grupp upproriska bönder vid riksgränsen mellan Danmark och Sverige under Grevefejden. 1538 reste han till Lübeck för att söka kontakt med Berend von Melen för att vinna stöd för motståndet mot Gustav Vasa. Han återvände dock till Sverige och 1539 bötade han för mordet Inge Arvidsson och blev därefter förlåten. Han bodde 1539 i Flaken, Torsås socken (räknas numera till Rödeby socken) men var senast 1544 bosatt Ulvsmåla i Eringsboda socken. Av allt att döma deltog Jon Andersson inte i Dackeupproret, troligen hade de båda kommit i konflikt med varandra, Jon Andersson vistades i stället under upproret i Blekinge. Efter upprorets krossande greps han 1544 i Konga härad men släpptes mot en borgen på 100 oxar och 100 lod silver. Att han kunde erlägga så hög borgensumma tyder på att han måste ha haft mäktiga kontakter. 

Jon Andersson sökte stöd hos ståthållaren i Sölvesborg Verner Parsberg och ståthållaren på Köpenhamns slott Esge Bilde som båda skrev brev till Jöran Jönsson (Svan) som var ståthållare på Kronobergs slott till förmån för Jon Andersson. 1552 greps Jon Andersson på nytt men släpptes sedan Gustav Vasa inte ansåg sig kunna lägga fram några bevis mot honom. Kungen gjorde dock 1553 ett försök att låta mörda Jon Andersson, vilket dock misslyckades. Jon Andersson deltog på 1550-talet i en gränssyningsnämnd mellan Danmark och Sverige, något som Gustav Vasa 1557 protesterade mot, och även anklagade Jon Andersson för övergrepp mot en svensk undersåte. 

Inför utbrottet av Nordiska sjuårskriget ökade åter intresset kring Jon Andersson. I maj 1563 gjordes från svensk sida ett misslyckat försök att mörda honom. I juli 1563 uppmanades Verner Parsberg av Fredrik II att förhandla med Jon Andersson om att försöka få till stånd ett uppror där de småländska bönderna ställde sig på danskarnas sida. 25 augusti 1563 mördades dock Jon Andersson av hövitsmannen i Konga och Kindevalds härader Anders östgöte.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976
https://web.archive.org/web/20160304090750/http://www.kapitel1.se/dan-horning/dackefejden/13--kapitel/4#5

Se även
Dackefejden
 

 
Avlidna 1563
Män
Födda okänt år
Personer under äldre vasatiden
Svenska upprorsledare
Svenska lantbrukare under 1500-talet
Erik Leverström

Erik Leverström, född 28 maj 1980 i Karlstad, Sverige, är en svensk före detta ishockeyspelare.

Leverström vann SM-guld med Färjestad BK säsongen 2001/2002.

Leverströms moderklubb är Nor IK. Han spelade för Grums IK i division 1. Han representerade Sveriges herrjuniorlandslag i ishockey 1999/2000 och draftades 1999 av Phoenix Coyotes i sjätte rundan som 168:e spelaren totalt. Inför säsongen 2000/2001 värvades han till Färjestad BK, med vilka han påföljande säsong vann SM-guld 2001/2002. I maj 2002 skrev han ett tvåårskontrakt med Modo Hockey. Han spelade dock inga matcher för klubbens A-lag utan spelade istället två matcher för Malmö Redhawks.

Han spelade fyra säsonger för Nybro Vikings IF i Hockeyallsvenskan. Inför säsongen 2007/2008 blev han värvad av det norska hockeylaget Sparta Warriors, för vilka han avslutade sin aktiva hockeykarriär efter säsongen 2009/2010.

Klubbkarriär

Källor

Externa länkar
Erik Leverstöm på eliteprospects.com

Födda 1980
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Spelare i Grums IK
Spelare i Nybro Vikings
Spelare i Sparta Warriors
Idrottare från Karlstad
Levande personer
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 1999
Spelare valda av Phoenix Coyotes i NHL Entry Draft
Chief Jones

Joseph Henry "Chief" Jones, född 18 december 1879 i Renfrew, Ontario, död okänt år, var en kanadensisk professionell ishockeymålvakt. Jones spelade tre säsonger med Michigan Soo Indians i International Professional Hockey League, den första helprofessionella ishockeyligan, åren 1904–07. Därefter spelade han för Cobalt Silver Kings i Timiskaming Professional Hockey League och National Hockey Association samt för Waterloo Colts i Ontario Professional Hockey League.

1902–1903 spelade Jones med St. Paul Victorias i Minnesota samt med Portage Lakes Hockey Club i Houghton, Michigan.

Statistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, MIN = Spelade minuter, IM = Insläppta mål, GIM = Genomnsnitt insläppta mål per match, N = Hållna nollorTPHL = Timiskaming Professional Hockey League, OPHL = Ontario Professional Hockey League

Statistik från Society for International Hockey Research på sihrhockey.org

Referenser
Chief Jones justsportsstats.com

Noter

Tryckta källor
 

Födda 1879
Avlidna okänt år
Män
Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Michigan Soo Indians
Spelare i Portage Lakes Hockey Club
Spelare i Cobalt Silver Kings
Idrottare från Ontario
Kroatiska nationalteatern i Varaždin

Kroatiska nationalteatern i Varaždin (kroatiska: Hrvatsko narodno kazalište u Varaždinu), akronym HNK Varaždin, är en teater i Varaždin i Kroatien. Teaterhuset uppfördes 1873 enligt ritningar av den österrikiska arkitekten Hermann Helmer. 

Den Kroatiska nationalteatern i Varaždin är en av sex nationalteatrar i Kroatien. De övriga fem ligger i Osijek, Rijeka, Split, Zadar och Zagreb.

Externa länkar 
 Kroatiska nationalteatern i Varaždin

Referenser

Fotnoter 

Byggnader och anläggningar i Varaždin
Teatrar i Kroatien
Arkitekturåret 1873
Salif Camara Jönsson

Salif Mané Camara Jönsson, född 9 september 1983 i Kulladal, är en svensk före detta fotbollsspelare. Han är sedan säsongen 2021 sportchef i Trelleborgs FF.

Karriär
Camara Jönssons moderklubb är Kirseberg IF, där han spelade fram tills november 2006 då han skrev på ett tvåårskontrakt med Bunkeflo IF. Han stannade kontraktet ut och var med om när klubben 2007 slogs ihop med Limhamns IF och blev IF Limhamn Bunkeflo. 

I mars 2009 skrev han på ett tvåårskontrakt med division 1-klubben FC Rosengård. I november 2010 förlängde han sitt kontrakt med klubben ytterligare två år. Säsongen 2011 slutade med nerflyttning till division 2 för Rosengård och Camara Jönsson lämnade efter säsongen för division 1-klubben Lunds BK. Camara Jönsson vann skytteligan i Division 1 Södra 2014 med 27 gjorda mål. 

Inför säsongen 2015 valde han att skriva på för Trelleborgs FF. Den 24 april 2017 gjorde Camara Jönsson fyra mål i en 6–0-vinst över Örgryte IS. I följande match, den 2 maj 2017, gjorde han återigen fyra mål i en 4–0-seger över IFK Värnamo. Efter säsongen 2020 avslutade Camara Jönsson sin fotbollskarriär och fick en roll som sportchef i Trelleborgs FF.

Källor

Salif Camara Jönsson på fotbolltransfers.com
Salif Camara Jönsson på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Spelare i FC Rosengård
Spelare i Lunds BK
Spelare i Trelleborgs FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Idrottare från Malmö
Födda 1983
Levande personer
Män
Herbert Fischer

Herbert Gustav Wilhelm Fischer, född 30 december 1904 i Riesenburg, dödförklarad 1945, var en tysk promoverad jurist, SS-Sturmbannführer och Kriminaldirektor.

Biografi 
I början av 1920-talet tillhörde Herbert Fischer en frikår och deltog bland annat i strider i Rhenlandet, som efter första världskriget hade ockuperats av amerikanska, belgiska, brittiska och franska trupper. Mellan 1923 och 1928 studerade Fischer rättsvetenskap vid Greifswalds universitet och avlade 1930 juris doktorsexamen. Därefter anställdes han vid kriminalpolisen i Berlin. Kort tid efter Adolf Hitlers maktövertagande i slutet av januari 1933 inrättades Geheime Staatspolizeiamt (Gestapa) och Fischer anställdes där.

Inom det tyska polis- och säkerhetsväsendet kom Fischer att handha frågor beträffande spionage, kontraspionage och sabotage. År 1939 bildades det mycket omfattande säkerhetsorganet Reichssicherheitshauptamt (RSHA) och Fischer utsågs då till chef för Amt (avdelning) IV:E3, som särskilt hade hand om kontraspionage.

Åren 1937–1938 ingick Fischer i Kondorlegionen och ledde som Feldpolizeidirektor Geheime Feldpolizei i Spanien; i denna funktion deltog han således i spanska inbördeskriget. Han utgav senare skriften Die Sicherheitspolizei während des Spanischen Krieges 1936/39. År 1944 utnämndes Fischer till Gestapo-chef i Radom. Fischer försvann i andra världskrigets slutskede. Han dödförklarades 1962 och dödsdatumet angavs till den 31 december 1945.

Befordringshistorik

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1904
Män
Personer från Westpreussen
Tyska jurister
Gestapo
Sicherheitsdienst
Reichssicherheitshauptamt
Avlidna 1945
SS-Sturmbannführer
Hemiperfekt tal

Inom talteorin är ett hemiperfekt tal ett positivt heltal med ett halv-integrerat ymnighetsindex.

För ett givet udda tal k, ett tal n kallas k-hemiperfekt om och endast om summan av alla positiva delare av n (sigmafunktionen, σ(n)) är lika med k/2 × n.

Minsta k-hemiperfekta talen 
Följande tabell ger en översikt av de minsta k-hemiperfekta talen för k ≤ 17 :

24 är till exempel 5-hemiperfekt eftersom summan av delare till 60 är

1 + 2 + 3 + 4 + 6 + 8 + 12 + 24 = 60 = 5/2 × 24.

Se även 
 Semiperfekt tal
 Naturliga tal

Källor 
 

Heltalsmängder
Gransee

Gransee  är en småstad i östra Tyskland, belägen i Landkreis Oberhavel i förbundslandet Brandenburg, omkring 60 km norr om Berlin. Staden är huvudort i kommunalförbundet Amt Gransee und Gemeinden, där även grannkommunerna Grosswoltersdorf, Schönermark, Sonnenberg och Stechlin ingår.

Sevärdheter 

Till kommunens sevärdheter räknas bland annat Mesebergs slott, som är Tysklands förbundsregerings officiella gästbostad och används av gästande statschefer och toppolitiker.

En annan sevärdhet är Bahnhof Dannenwalde, en stationsbyggnad i tegelarkitektur. Byggnaden uppfördes i slutet av 1800-talet. 2006 blev byggnaden kulturminnesskyddad.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Oberhavel
Müritzsee

Müritzsee är en sjö i Mecklenburg-Vorpommern, Tyskland, den största sjön på Mecklenburgska sjöplatån. Müritz är också Tysklands näst största sjö (efter Bodensjön).

Sjön är belägen 62 meter över havet, har en yta på 138 kvadratkilometer och är 33 meter djup. Sjön avvattnas genom Elde till Elbe, en segelled som sedan fortsätter till övre Havel.

Källor 

 

Insjöar i Mecklenburg-Vorpommern
Svensk uppslagsbok
Liebenwalde

Liebenwalde är en småstad i östra Tyskland, belägen i Landkreis Oberhavel i förbundslandet Brandenburg, omkring 40 km norr om Berlin.  Staden fick sina nuvarande administrativa gränser genom en kommunsammanslagning år 2003 av kommunerna Freienhagen, Hammer, Liebenthal, Neuholland och Stadt Liebenwalde.

Geografi

Administrativ indelning 
Följande orter utgör sedan 2003 kommundelar inom Liebenwaldes stadskommun:
Freienhagen
Hammer
Kreuzbruch
Liebenthal
Liebenwaldes stadskärna
Neuholland

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Oberhavel
Fredrik Sundin

Fredrik Sundin, född 4 juni 1981 i Avesta, är en svensk före detta ishockeyspelare.

Hans moderklubb är Avesta BK. Han vann TV-pucken med Dalarna 1995 och 1996, och blev tilldelad Sven Tumbas stipendium 1996 som turneringens bästa spelare. Inför säsongen 1997/1998 flyttade han till Färjestad BK för spel i deras juniorlag där han gjorde bra ifrån sig. Säsongen 2000/2001 spelade han i BIK Karlskoga i Hockeyallsvenskan, där han svarade för 37 poäng på 35 spelade matcher. Samma säsong representerade han det svenska juniorlandslaget i ishockey. Påföljande säsong spelade han för Färjestad BK A-lag, med vilka han vann SM-guld 2001/2002 samt SM-silver 2002/2003.

Inför säsongen 2003/2004 värvades han till Timrå IK. Han spelade även ett antal matcher för Skellefteå AIK. Säsongen 2005/2006 valde Sundin att flytta till Norge och spela i den norska högstaligan GET-ligaen och laget Stavanger Oilers. 2011/2012 flyttade han hem till Sverige igen och spelade för Hudiksvalls HC i division 1 i två säsonger.

Källor

Födda 1981
Män
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Ishockeyspelare i Timrå IK
Levande personer
Personer från Avesta
Spelare i Hudiksvalls HC
Promenadstaden

Promenadstaden (officiellt: ”Promenadstaden - Översiktsplan för Stockholm”) är namnet på Stockholms kommuns tidigare översiktsplan som antogs av kommunfullmäktige i mars 2010 och beslutet att anta planen vann laga kraft den 10 april 2012. ”Promenadstaden” ersatte den tidigare Översiktsplan 1999 (ÖP 99).

Bakgrund
År 2007 fick Stockholms stadsbyggnadskontor i uppdrag att ta fram en ny översiktsplan för Stockholms stad. Enligt uppdraget skulle den vara ”strategisk, genomförande- och världsinriktad och svara bättre mot de utmaningar som staden stod inför”. Åren 2008 till 2009 följde samråds- och utställningsperioden med  informations- och diskussionsmöten. Bland annat engagerades ett hundratal ungdomar under en dag på Kulturhuset om stadens framtid och tjänstemän från stadsbyggnadskontoret kom till Kista Galleria, Farsta centrum, Vällingby centrum och Skärholmens centrum för att dela ut informationsmaterial, svara på frågor och låta folk pricka ut sina favoritplatser i Stockholm på översiktsplanens karta. Totalt inkom cirka 350 skriftliga synpunkter från myndigheter, intresseorganisationer och privatpersoner.  

Ansvarig politiker var under denna tid stadsbyggnads- och fastighetsborgarrådet Kristina Alvendal (m), som också var den som för första gången döpte en översiktsplan och gav den namnet Promenadstaden. Det blev inte bara ett namn utan även en vision om hur städer växer.

Översiktsplanen
Översiktsplanen ”Promenadstaden” antogs av kommunfullmäktige den 15 mars 2010 och beslutet att anta översiktsplanen vann laga kraft den 10 april 2012. Den var vägledande för mark- och vattenanvändningen i Stockholm och utgjorde även ett dokument för staden då den pekar ut fyra stadsutvecklingsstrategier för en hållbar tillväxt i strävan att nå stadens långsiktiga mål i ”Vision 2030, en stad i världsklass”. Enligt Stockholms dåvarande stadsbyggnads- och idrottsborgarråd, Regina Kevius, innebar översiktsplanen att Stockholm skulle skapa fler stadsmiljöer med ambitionen att låta innerstaden växa utanför tullarna. 

De fyra strategierna skulle leda till ett tätare och mer sammankopplat Stockholm, med sammanhängande stadsmiljöer att kunna promenera emellan (därav namnet).

De fyra strategierna är:
 Strategi 1: Fortsätt att stärka centrala Stockholm.
 Strategi 2: Satsa på attraktiva tyngdpunkter.
 Strategi 3: Koppla samman stadens delar.
 Strategi 4: Främja en levande stadsmiljö i hela staden.

Områden (i urval)
Områden som utpekades vara aktuella för ”Promenadstaden - Översiktsplan för Stockholm” (i alfabetisk ordning):

 Alvik
 Albano
 Aspudden och Midsommarkransen
 Brommaplan
 Farsta
 Frihamnen och Loudden
 Fruängen
 Högdalen
 Kista
 Liljeholmen
 Slussen
 Norra Djurgårdsstaden
 Norra stationsområdet (Hagastaden)
 Rinkeby och Tensta
 Ulvsunda
 Skärholmen
 Spånga
 Stockholms city
 Västra Kungsholmen
 Vällingby
 Årstafältet
 Årsta
 Älvsjö

Se även
 Arkitektur Stockholm – Strategier för stadens gestaltning
 Vision Stockholm 2030 - " Ett Stockholm i världsklass"
 Vision 2040 - "Ett Stockholm för alla"

Referenser

Samhällsplanering
Stadsplanering i Stockholm
Svenska kyrkohistoriska föreningen

Svenska Kyrkohistoriska Föreningen är en vetenskaplig sammanslutning bildad i Uppsala år 1900 på initiativ av professorn i kyrkohistoria vid Uppsala universitet Herman Lundström.

Syftet är att samla och offentliggöra bidrag bidrag till företrädesvis svensk kyrkohistoria samt att även på andra lämpliga sätt främja den kyrkohistoriska forskningen och utbreda kyrkohistoriskt intresse (stadgarna). Föreningen utger sedan 1901 årligen Kyrkohistorisk årsskrift som svenskt forum för kyrkohistorisk vetenskaplig forskning. Den utger också den vetenskapliga bokserien Skrifter utgivna av Svenska Kyrkohistoriska Föreningen som hittills utkommit med ett sjuttiotal nummer.  Föreningen är ingår i den internationella organisationen Commission internationale d'histoire et d'Etudes du Christianisme (CIHEC). I styrelsen ingår sedan 2021professor Urban Claesson, professor Martin Berntson, professor em Anders Jarlert, professor em Bertil Nilsson, docent Stina Fallberg Sundmark, teol. master Ida Olenius och teol. dr Andreas Wejderstam.

Externa länkar
Officiell webbplats
Kyrkohistorisk Årsskrift, äldre årgångar digitaliserade

Referenser

Intresseföreningar i Sverige
Steven Price

Steven Price, född 22 april 1977 i Nottingham, är en brittisk filmmusikkompositör. Han är mest känd för att ha komponerat filmerna The World's End och Gravity. För den sistnämnda vann han pris i kategorin Bästa filmmusik vid Oscarsgalan 2014.

Filmografi (i urval) 
 2011 – Attack the Block
 2013 – The World's End
 2013 – Gravity
 2014 – Believe (TV-serie)
 2014 – Fury

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1977
Män
Levande personer
Brittiska filmmusikkompositörer
Personer från Nottingham
Oscar för bästa filmmusik
Semiperfekt tal

Inom talteorin är ett semiperfekt tal eller pseudoperfekt tal ett naturligt tal n  som är lika med summan av alla eller några av dess äkta delare. Ett semiperfekt tal som är lika med summan av alla dess äkta delare är ett perfekt tal.

De första semiperfekta talen är:

6, 12, 18, 20, 24, 28, 30, 36, 40, 42, 48, 54, 56, 60, 66, 72, 78, 80, 84, 88, 90, 96, 100, 102, 104, 108, 112, 114, 120, 126, 132, 138, 140, 144, 150, 156, 160, 162, 168, 174, 176, 180, 186, 192, 196, 198, 200, 204, 208, 210, 216, 220, 222, 224, 228, 234, 240, 246, 252, 258, 260, 264, …

Egenskaper 
 Varje multipel av ett semiperfekt tal är semiperfekta. Ett semiperfekt tal som inte är delbart med något mindre semiperfekt tal är primitivt.
 Varje tal av formen 2mp för ett naturligt tal m och ett primtal p sådana att p < 2m + 1 också är semiperfekt.
 I synnerhet varje tal av formen 2m − 1(2m − 1) är semiperfect, och faktiskt perfekt om 2m − 1 är ett Mersenneprimtal.
 Det minsta udda semiperfekta talet är 945 (se till exempel Friedman 1993).
 Ett semiperfekt tal är nödvändigtvis antingen perfekt eller ymnigt. Ett ymnigt tal som inte är semiperfekt kallas övernaturligt tal.
 Med undantag av 2 är alla primära pseudoperfekta tal semiperfekta. 
 Alla praktiska tal som inte är tvåpotenser är semiperfekta.
 Den naturliga densiteten av mängden av semiperfekta tal existerar.

Primitiva semiperfekta tal 
Ett primitivt semiperfekt tal (även kallat primitivt pseudoperfekt tal, irreducibelt semiperfekt tal eller irreducibelt pseudoperfekt tal) är ett semiperfekt tal som inte har någon semiperfekt äkta delare.

De första primitiva semiperfekta talen är:

6, 20, 28, 88, 104, 272, 304, 350, 368, 464, 490, 496, 550, 572, 650, 748, 770, 910, 945, 1184, 1190, 1312, 1330, 1376, 1430, 1504, 1575, 1610, 1696, 1870, 1888, 1952, 2002, 2030, 2090, 2170, 2205, 2210, 2470, 2530, 2584, 2590, 2870, 2990, 3010, 3128, 3190, 3230, 3290, 3410, 3465, 3496, 3710, 3770, 3944, 4070, 4095, 4130, 4216, 4270, 4288, 4408, 4510, 4544, 4672, 4690, 4712, 4730, 4970, … 

Det finns oändligt många sådana tal. Alla tal av formen 2mp, med p ett primtal mellan 2m och 2m+1, är semiperfekta, men detta är inte den enda formen: till exempel 770. Det finns oändligt många udda primitiva semiperfekta tal, det minsta är 945, en följd av Paul Erdős: Det finns också oändligt många primitiva semiperfekta tal som inte är harmoniska delartal.

Se även 
 Hemiperfekt tal

Källor 
 

 
  Section B2.

Externa länkar 
 
 

Heltalsmängder

de:Vollkommene Zahl#Pseudovollkommene Zahlen
Lärdomshistoriska samfundet

Lärdomshistoriska samfundet är en vetenskaplig sammanslutning bildad i Uppsala 1934 på initiativ av professor Johan Nordström.

Samfundets ändamål är att främja studiet av den vetenskapliga forskningens och de vetenskapliga idéernas historia. 

Av naturliga skäl är den svenska lärdomshistorien "föremål för samfundets särskilda nitälskan" (stadgarna).

Samfundet utger sedan 1936 årsboken Lychnos.

Källor
Lärdomshistoriska samfundet från Uppsala universitet
Lärdomshistoriska samfundet i Nationalencyklopedins nätupplaga

Externa länkar
Officiell webbplats

Uppsala universitet
Organisationer bildade 1934
Intresseföreningar i Sverige
Université Paris-Sorbonne

Université Paris-Sorbonne (svenska: Paris-Sorbonne Universitet), Paris IV, metonym: Sorbonne, är ett franskt statligt universitet beläget i Paris, Frankrike. Det grundades 1970 som huvudefterträdare till Paris universitet, grundat på 1100-talet som världens näst äldsta universitet, efter dess uppdelning till följd av majrevolten i Paris 1968. Université Paris-Sorbonne rankas regelbundet som Frankrikes främsta tillika ett av världens främsta inom humaniora, med 13:e plats i världen inom humaniora år 2010 samt 17:e plats 2011 och 2012. Det utgör Frankrikes totalt sett internationellt högst ansedda lärosäte.

Universitetet räknar omkring 24 000 studenter årligen, fördelade i 20 institutioner, omfattande bland annat Frankrikes prestigefulla journalistiskt inriktade grande école CELSA belägen i Neuilly-sur-Seine. Dessutom har det, förutom cirka 400 internationella bilaterala avtal, inrikessamarbeten med bland annat Sciences Po och HEC Paris, samt utgör grundande medlem av samverkansprojektet Sorbonne Universités (2010). Universitetet ackrediteras genom franska Ministeriet för högre utbildning och forskning.

Arkitektoniskt inhyser universitetet 12 campus varav sju är belägna i det historiska Latinkvarteret och tre i Marais, Malesherbes, respektive Clignancourt. Bland dessa märks till exempel Paris universitets kulturminnesmärkta universitetsbyggnader Sorbonne (1253; 1635) i barockstil och Institut d'Art et d'Archéologie (1928) i neomesopotamsk stil belägen intill Luxembourgträdgården.

Historia 
Universitetet, som är inhyst i den gamla universitetsbyggnaden Sorbonne, räknar sin historia tillbaka till Paris universitet, grundat på 1100-talet, vars valspråk "Hic et ubique terrarum" (latin) (svenska: "Här och överallt på jorden") det exklusivt förvaltar. Université Paris-Sorbonne räknas vidare som direkt arvtagare till Faculté des Lettres et Sciences Humaines (svenska: Fakulteten för humaniora och samhällsvetenskap) vid Paris universitet.

I dag utgör Université Paris-Sorbonne Frankrikes största och främsta institution för högre utbildning inom humaniora, språk och samhällsvetenskap.

Bildgalleri

Alumni i urval 
 Luc Ferry, fransk politiker, professor och utbildnings- och forskningsminister
 Christiane Taubira, fransk politiker och justitieminister
 Michel Sapin, fransk politiker och finansminister
 Jean-Luc Marion, fransk filosof och ledamot av Franska akademin
 Patrick Grainville, fransk författare och professor
 Jean Baechler, professor i sociologi
 Janine Chanteur, fransk professor i moralfilosofi
 Jean Peyrelevade, fransk politiker och affärsman
 Jean-François Delmas, fransk arkivarie och direktör
 Ahmed el-Tayeb, stormufti av Egypten och storimam av Al-Azharuniversitetet
 El Hadj Ibrahima Sall, senegalesisk politiker och minister

Se även 
 Utbildning i Frankrike
 Sorbonne

Referenser

Externa länkar 

 Université Paris-Sorbonne

Utbildning i Paris
Universitet och högskolor i Frankrike
Frankrikes utbildningshistoria
Utbildningsåret 1970
Utbildningsinstitutioner bildade 1970
Drebkau

Drebkau (lågsorbiska: Drjowk) är en stad i östra Tyskland, belägen i Landkreis Spree-Neisse i förbundslandet Brandenburg, omkring 15 km sydväst om den närmaste storstaden Cottbus och 125 km sydost om Berlin.  Staden har sina nuvarande administrativa gränser sedan 2001, då grannkommunerna Casel, Domsdorf, Greifenhain, Jehserig, Laubst, Leuthen, Schorbus och Siewisch slogs ihop med staden.

Källor

Externa länkar

Kommuner och städer i Landkreis Spree-Neisse