kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sachsen-Wittenberg

Sachsen-Wittenberg var ett hertigdöme i det Tysk-romerska riket kring staden Wittenberg, vilket uppstod då stamhertigdömet Sachsen delades på två linjer, Sachsen-Lauenburg och Sachsen-Wittenberg. De askaniska furstarna i Wittenberg gjorde anspråk på den sachsiska kurfurstevärdigheten.  Efter långvariga strider fick den wittenbergska linjen sin rätt att deltaga i kejsarvalet och sin kurfurstevärdighet bekräftad 1356, då kurfurstendömet Sachsen uppstod.

Hertigar av Sachsen-Wittenberg 
 1180–1212 Bernhard III av Sachsen
 1212–1260 Albrekt I av Sachsen
 1260–1298 Albrekt II av Sachsen-Wittenberg
 1298–1356 Rudolf I av Sachsen-Wittenberg
Rudolf I upphöjdes 1356 till kurfurste av Sachsen; se även Kurfurstendömet Sachsen och Lista över Sachsens regenter.

Hertigar och kurfurstar

Huset Askanien 
 1356 Rudolf I av Sachsen-Wittenberg (omkr. 1284–1356)
 1356–1370 Rudolf II av Sachsen-Wittenberg (omkr. 1307–1370)
 1370–1388 Wenzel I av Sachsen-Wittenberg (omkr. 1337–1388)
 1388–1419 Rudolf III av Sachsen-Wittenberg (död 1419)
 1419–1423 Albrekt III av Sachsen-Wittenberg

Huset Wettin 
 1423–1428 Fredrik I av Sachsen, "den stridbare" (1370–1428)
 1428–1464 Fredrik II av Sachsen "den saktmodige" (1412–1464)
Fredrik II:s söner Ernst och Albrekt kom att dela Sachsen mellan sig, i den ernestinska respektive den albertinska linjen. Wittenberg och kurfurstetiteln tillföll Ernst, medan Albrekt titulerades hertig av Sachsen, med säte i Dresden.
 1464–1486 Ernst av Sachsen (1441–1486)
 1486–1525 Fredrik III av Sachsen, "den vise" (1463–1525)
 1525–1532 Johan den ståndaktige av Sachsen, (död 1532)
 1532–1547 Johan Fredrik I av Sachsen, "den ädelmodige" (död 1554)
Genom Johan Fredrik I:s förlust i Schmalkaldiska kriget kom Wittenberg och kurfurstetiteln att övergå till hertig Moritz av den albertinska linjen. Under hans regering kom Sachsen-Wittenberg att administrativt uppgå i det sammanslagna hertig- och kurfurstendömet; se vidare Kurfurstendömet Sachsen.
 1547–1553 Moritz av Sachsen (1521–1553)

Källa

Sachsen-Anhalts historia
Sachsens historia
Tysk-romerska riket
Historiska tyska stater
Stater och territorier bildade 1296
Stater och territorier upplösta 1356
Europeiska detroniserade furstehus
Historiska hertigdömen
Knoevenagel-kondensation

Koevenagel-kondensation är en metod i organisk kemi för att syntetisera kol-kol-dubbelbindningar uppkallad efter Emil Knoevenagel. Det är en modifiering av aldolkondensation.

En Knoevenagel-kondensation är en nukleofil addition av en aktiv väteförening till en karbonylgrupp följt av en dehydratiseringsreaktion, i vilken en vattenmolekyl elimineras (därav kondensation). Produkten är ofta en α,β-konjugerad enon.

I denna reaktion är karbonylgruppen en aldehyd eller en keton. Katalysator är vanligen en svagt basisk amin. Den aktiva vätgaskomponenten har formen

Z-CH 2 –Z eller Z-CHR-Z t. ex. dietylmalonat, Meldrums syra, etylacetoacetat eller malonsyra,
Z-CHR 1  R 2  t. ex. nitrometan,

där Z är en elektrondragande funktionell grupp. Z måste vara tillräckligt kraftfull för att underlätta avprotonering till enolatjon även med en mild bas. Med användning av en stark bas i denna reaktion skulle självkondensation av aldehyden eller ketonen induceras.

Hantzsch-pyridinsyntesen, Gewaldreaktionen och Feist-Benary-furansyntesen innehåller alla ett Knoevenagel-reaktionssteg. Reaktionen ledde också till upptäckten av tårgas.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20140201214325/http://snypa.co.uk/concept/synth/knoevenagel.php
https://web.archive.org/web/20140211022018/http://teaching.ust.hk/~lab6115/aca26104109.pdf
http://www.arkat-usa.org/get-file/22840/

Organisk-kemiska reaktioner
Holmiensis

Holmiensis kan avse:

 Holmiensis (tidskrift) – en tidskrift utgiven av Stockholms Nation vid Uppsala universitet
 A Capella Holmiensis – en a cappellagrupp som sjunger musik från medeltid och renässan
 Papyrus graecus Holmiensis – ett papyrusmanuskript daterat till cirka 300-talet e.Kr.
 Codex Holmiensis – beteckning för handskrifter tillhörande Kungliga biblioteket i Stockholm
 Petrus Holmiensis – pseudonym för en svensk regissör och dramatiker
Landaus problem

Vid internationella matematikerkongressen 1912 presenterade Edmund Landau fyra fundamentala problem om primtal. Han beskrev problemen som "oangripbara med dagens vetenskap". Problemen är numera kända som Landaus problem. Problemen är följande:

 Goldbachs förmodan: Kan varje jämnt heltal större än 2 skrivas som summan av två primtal?
 Primtalstvillingsförmodan: Finns det oändligt många primtal p sådana att också p + 2 är ett primtal?
 Legendres förmodan: Finns det alltid ett primtal mellan två kvadrater som kommer efter varandra?
 Finns det oändligt många primtal av formen n2 + 1? .

2013 är alla problem fortfarande olösta.

Källor

Externa länkar 
 

Förmodanden om primtal
Chens sats

Inom talteori är Chens sats en sats som säger att varje tillräckligt stort jämnt tal kan skrivas som summan av antingen två primtal eller ett primtal och ett semiprimtal (produkten av två primtal). Satsen är uppkallad efter den kinesiska matematikern Chen Jingrun.

Referenser

Källor 
  Chapter 10

Externa länkar 
 Jean-Claude Evard, Almost twin primes and Chen's theorem
 

Satser inom analytisk talteori
Satser om primtal
Russkie Gorki hoppkomplex

Russkie Gorki hoppkomplex (ryska: Комплекс для прыжков с трамплина, Kompleks dlja pryzjkov c tramplina), Gorki, är en backhoppningsanläggning i Krasnaja Poljana (Sotji) i södra Ryssland. Anläggningen färdigställdes 2012, och de två huvudbackarna användes vid vinter-OS 2014.

Beskrivning
Hoppkomplexet ligger i Kaukasus, i byn Esto-Sadok – del av skidorten Krasnaja Poljana och cirka 60 km nordost om kommuncentrum i Sotji. Här arrangerades backhoppningen vid OS 2014. Även backhoppningsdelen i nordisk kombination avgjordes här.

Anläggningen har en total kapacitet på 7 500 personer.

Gorki innehåller två olympiska backar med K-punkter på 95 (normalbacke) respektive 125 meter (stor backe), vilka färdigställdes 2012. Kompletterande backar på K72, K45 och K25 bygg(de)s senare.

Referenser

Externa länkar 

 Sochi-OS 2014: «RusSki Gorki» Jumping Center. Läst 28 januari 2014. 
 Sochi-OS 2014: Комплекс для прыжков с трамплинов «Русские Горки». Läst 28 januari 2014. 

Arenor vid olympiska vinterspelen 2014
Hoppbackar i Ryssland
Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014
Sportanläggningar i Ryssland
Arenor i Ryssland
Damernas normalbacke i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014

Damernas normalbacke i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014 hölls den 11 februari 2014 i skidorten Krasnaja Poljana, Ryssland, vid backhoppningsanläggningen Russkie Gorki, cirka 60 km från själva Sotji.

Medaljörer

Resultat 
 Omgång 1 startade den 11 februari 2014 klockan 21:30 lokal tid och 18:30 svensk tid.
 Finalen startade den 11 februari 2014 klockan 22:20 lokal tid, 19:20 svensk tid. Guldmedaljör blev Carina Vogt från Tyskland

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Sochi-OS 2014 
 Ski Jumping at the Sochi-OS 2014 

Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014
Nilssonia

Nilssonia kan syfta på:

 Nilssonia (sköldpaddssläkte) – ett släkte sköldpaddor
 Nilssonia (växtsläkte) – ett fossilt växtsläkte
Herrarnas stora backe i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014

Herrarnas stora backe i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014 hölls i Russkie Gorki, i närheten av Krasnaja Poljana, Ryssland, den 14-15 februari 2014.

Stora backen

Resultat

Kval
61 tävlande deltog i kvalomgången .

Q = Kvalificerad till final
QQ = "För-kvalificerad" till final. Hoppade dock, men fick inga jurypoäng.
DNS = Startade inte

Final 
Finalen bestod av två hopp. Den som fick högst totalpoäng vann.

DSQ = Diskvalificerad

Referenser

Externa länkar 
 Sochi-OS 2014 
 Ski Jumping at the Sochi-OS 2014 

Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014
Herrarnas lagtävling i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014

Herrarnas lagtävling i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014 hölls den 17 februari 2014 i skidorten Krasnaja Poljana, Ryssland, vid backhoppningsanläggningen Russkie Gorki, cirka 60 km från själva Sotji.

Medaljörer

Resultat 
Finalen startade den 17 februari 2014 klockan 22:15 lokal tid, 19:15 svensk tid.

Referenser

Externa länkar 
 Sochi-OS 2014 
 Ski Jumping at the Sochi-OS 2014 

Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2014
Jerofej Arena

Jerofej Arena är en inomhushall för bandy i Chabarovsk, Fjärran österns federala distrikt i Ryssland.

Källor

Bandyhallar i Ryssland
Sport i Chabarovsk
Sportanläggningar invigda 2013
Neftyanik Stadion, Chabarovsk

Neftianik Stadion är en bandyarena i Chabarovsk, Fjärran österns federala distrikt i Ryssland.

Källor

Externa länkar
Bild på stadion

Byggnader och anläggningar i Chabarovsk
Sport i Chabarovsk
Sportanläggningar invigda 1973
Bandyanläggningar i Ryssland
Jadranka Đokić

Jadranka Đokić, född 14 januari 1981 i Pula, är en kroatisk skådespelare.

Jadranka Đokić debuterade 1999 i filmen Šverceri hlapić.

Đokić spelade mellan 2004 och 2007 rollen som Helga i den kroatiska situationskomedin Naša mala klinika på Nova TV.

Källor

Externa länkar

Kroatiska skådespelare
Kroatiska TV-skådespelare
Personer i Kroatien under 2000-talet
Personer från Pula
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Leif Hermansson

Sir Leif Eric Hermansson, född den 10 mars 1953 i Åbo Finland, är en svensk budo-ka, instruktör sedan 1970 med japanska hederstitlarna  soke och hanshi. Han flyttade till Sverige 1978 och är numera bosatt i Åkersberga där han driver sin kampsportcenter, Kaizenkan Bujutsu Academy.

Graderingar
Han graderades 2012 till 10 dan hanshi i karatejutsu och Ryūkyū kobujutsu av stormästaren Hokama Tetsuhiro i Okinawa. 

Till Okinawa, Japan åker sensei Leif två gånger om året, varje år, för sin träning och som han gjort sedan 1979. Han har fram till 2022 hunnit göra 53 träningsresor till Japan. Därtill har han graderats av stormästaren Hamamoto Hisao från Okinawa inom Mugairyu iaido samt Hachimanryu battōjutsu till titeln Okuden (en äldre term) Shihan,  samt innehar graden 5 dan i (ZNKR) iaidō av EKF sedan 2002. Han har faktiskt svart bälte i 8 olika kampsporter däribland, Judo, Jujitsu, Jodo och även Kickboxning.

Kampsportskarriär
Hermansson har tränat budō sedan 1963 och de senaste drygt 40 åren oftast i Japan och Okinawa. Han har undervisat i 23 länder på seminarium och och träningsläger och har elever i 8 länder som han instruerar regelbundet, varje år. I Finland hann han med att starta tre karateklubbar innan han flyttade till Sverige där han startat 13 klubbar på olika orter.

Han har suttit i styrelsen för Finska Karateförbundet och i Sverige som styrelseledamot och ordförande i bland annat Södermanlands Budoförbund, Svenska Kendoförbundet och Svenska Budoförbundet.

2006 blev Hermansson Sveriges förste kampsportinstruktör att klara den högre tränarutbildningen till elitidrottsinstruktör från Elitidrottens Utvecklingscentrum på Bosöns Idrottshögskola i samarbete med Sisu, Riksidrottsförbundet och Sveriges Olympiska Kommitté.

1998 var Hermansson med och anordnade europeiska mästerskapen i BJJ.

Utmärkelser
2004 valdes han in i International Ryukyu Karate Research Society Hall of fame på ett lifetime Achievement-pris.

2020 godkändes han som medlem i KMFAP - Knights of Malta, Sovereign Order of Saint John of Jerusalem, Federation of the autonomous priories och dubbades till riddare med titeln Sir Leif i en ceremoni på slottet Chateau Bela i Slovakien av H.M.E.H. Prince Jose Manuel Costa Leca da Veiga Cosmelli från Malta.

Publikationer
2013 gav Hermansson tillsammans med Andreas Quast ut boken Okinawa Kobudo - Volume I & Volume II via http://lulu.com i pocket.

Politisk karriär
Hermansson är även fritidspolitiker för SD där han suttit som ledamot i kommunfullmäktige i Österåker mandatperioden 2018–2022, i Kultur- och Fritidsnämnden 2019–2022, och som ledamot i ett av kommunens fastighetsbolag 2019–2022.
Han sitter som nämndeman vid Attunda Tingsrätt sedan 2019 och omvaldes i kommunfullmäktige samt i Kultur- och Fritidsnämnden i Österåker även mandatperioden 2022-2026.

Noter

Externa länkar 
 Leif Hermansson – kaizenkai.se

Sociala media
Leif Hermansson – Twitter

Svenska kampsportare
Karate
Svenska jujutsuutövare
Födda 1953
Levande personer
Män
Personer från Åbo
Arsenal Stadion, Chabarovsk

Arsenal Stadion är en bandyarena i Chabarovsk, Fjärran österns federala distrikt i Ryssland.

Bild på arenan

Källor

Sport i Chabarovsk
Sportanläggningar invigda 2013
Bandyanläggningar i Ryssland
Edmond Richer

Edmond Richer, född den 15 september 1560 i Chaource, död den 29 november 1631, var en fransk romersk-katolsk teolog, gallikanismens främste teoretiske utbildare.

Richer var en mycket lärd och mycket djärv anhängare av Ligan, som under Henrik IV av Frankrike sysslade med att utge Jean Gersons skrifter. Härunder fördjupade han sig i gallikanska tankegångar och framlade dem i Apologia pro Joanno Gersonio (1606). Trots den påvlige nuntiens förbud fortsatte han att ge ut Gerson under parlamentets beskydd och valdes 1602 till teologiska fakultetens syndikus. Han offentliggjorde efter mordet på Henrik IV ett nytt verk, De ecclesiastica et politica potestate (3 band, 1611), vilket blev en verkligt symbolisk skrift för fransk katolsk kyrkosjälvständighet. Richer själv tvangs 1627 av statspolitiska skäl av Richelieu under lejda mördares dolkar att återkalla sina meningar; men hans inflytande förblev stort.

Källor 

 

 

Franska teologer
Romersk-katolska teologer
Personer i Frankrike under 1600-talet
Personer från Aube
Födda 1560
Avlidna 1631
Män
Ugglan
Villa Ekudden, Djursholm

Villa Ekudden är en exklusiv villafastighet i kvarteret Baldershage vid Strandvägen 13A i Djursholm, Danderyds kommun. Den dåvarande ägaren och finansmannen Per Landgren avyttrade den tidigare fastigheten 1993 till finansmannen Fredrik Lundberg som upprättade en ny arkitektritad fastighet i sin nuvarande form.

Historik
Villa Ekudden har sitt namn efter halvön Ekudden som ligger nedanför (sydost om) villan. På platsen byggdes den första villan omkring år 1890. Ägare var politikern Sven Palme. Huset förvärvades senare av Carl Heijkenskjöld. Hans änka flyttade 1943 över till ett ombyggd stall. Den stora tomten i kvarteret Baldershage delades och norra delen bebyggdes med en låg villa.  Ursprungsbyggnaden på södra delen revs och ersattes med en ny villa i början av 1960-talet.

Dagens  Villa Ekudden
I början av 1990-talet förvärvades Baldershagens södra del för 20 miljoner kronor av finansmannen Fredrik Lundberg som då flyttade tillbaka till Sverige efter sju år i Schweiz. Han lät riva det befintliga huset som var nyrenoverat, vilket förorsakade en del kritik.

Gillberg arkitekter fick sedan uppdraget att rita en exklusiv villa åt familjen Lundberg. Byggnaden har en boyta av 1592 m² och lär vara genomritad in i minsta detalj på ett sätt som troligen inte skett sedan Djursholms grundningstid. Produktionskostnaden är en väl bevarad hemlighet, år 2009 var fastighetens taxeringsvärde 28,6 miljoner kronor.

Referenser

Externa länkar

Ekudden
Pigault-Lebrun

Charles-Antoine-Guillaume Pigault de l'Épinoy, känd under pseudonymen Pigault-Lebrun, född den 8 april 1753 i Calais, död den 24 juli 1835 i La Celle-Saint-Cloud, var fransk roman- och lustspelsförfattare, morfar till dramatikern Émile Augier. 

Pigault-Lebrun begick i ungdomen åtskilliga snedsprång, på grund varav hans stränge fader två gånger genom lettres de cachet lät sätta honom i fängelse. Efter att ömsom ha varit soldat, aktör och språklärare, gjorde sig Pigault-Lebrun på 1790-talet känd genom dramer och romaner. Han försonades med fadern och innehade 1806–24 en tullsyssla. I Nordisk familjebok heter det: "P:s berättelser äro alster af en naturlig verv, en fruktbar fantasi samt en outtömlig, uppsluppen gladlynthet, men spela ogeneradt in på de plumpt frivola äfventyrens område. Intrycket försonas i viss mån genom det städse framträdande hatet mot allt förtryck samt genom glimtar af känsla". Bäst bland hans 24 romaner är L'enfant du carnaval (1792; "Fastlagsbarnet", 1851), Les barons de Felsheim (1798; "Baronerne af Felsheim", 1827–28), La folie espagnole (1799), Mon oncle Thomas (samma år) och Monsieur Botte (1802; "Herr Botte", 1817). Nästan lika stor framgång hade Pigault-Lebrun med sina lustspel och vådeviller, av vilka åtskilliga även i Sverige spelats mycket. Till de mer lyckade hör L'amour et la raison (1791; "Kärleken och förnuftet", 1801), Le petit matelot ("Den lilla matrosen", 1799), Les empiriques ("Charlatanerne", 1800) och Les rivaux d'eux-mêmes (1798; "Man och hustru sine egne rivaler", 1802). Pigault-Lebrun  hopskrev bland annat en föga värdefull Histoire de France (8 band, 1823–28). Hans Oeuvres complètes utgavs i 21 band 1822–24.

Källor 

  

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Personer fängslade genom lettre de cachet
Franska författare under 1800-talet
Personer från Calais
Födda 1753
Avlidna 1835
Män
Ugglan
Seguin

Seguin eller Séguin är ett i grunden franskt namn som både kan syfta på personer och platser.

Geografi
 Seguin, Ontario – ett township i Parry Sound District
Seguin, Texas – administrativ huvudort i Guadalupe County i Texas
Épineux-le-Seguin – en kommun i departementet Mayenne i regionen Pays de la Loire i nordvästra Frankrike

Personer
 Seguin de Badefol (1330–1366), fransk legosoldat
 Seguin de Lugny biskop i burgundiska Mâcon 1242–1262
 Albert Séguin (1891–1948), fransk gymnast, Olympisk mästare 1924
 Armand Seguin (kemist) (1767–1835), fransk kemist, läkare, bankir och industriman
 Armand Seguin (konstnär) (1869–1903), fransk post-impressionistisk målare
 Cédric Séguin (född 1973), fransk fäktare
 Édouard Séguin (1812–1880), fransk-amerikansk läkare och pedagog
 Fernand Seguin (1922–1988), kanadensisk biokemist
 Isabelle Seguin (1955–2012), fransk förläggare
 Jean-Pierre Séguin (konstnär) (född 1951), kanadensisk målare och fotograf
 Laurent Seguin (1883–1944), fransk uppfinnare och industriman
 Louis Seguin (ingenjör) (1869–1918)
 Louis Seguin (författare) (1929–2008)
 Marc Seguin (1786–1875), fransk ingenjör
 Marc Séguin (konstnär) (född 1970), fransk-kanadensisk konstnär och romanförfattare
 Marie-Claire Séguin (född 1952), låtskrivare och musiklärare, tvillingsyster till Richard Séguin
 Maurice Séguin (1918–1984), kanadensisk historiker från Quebec
 Normand Séguin (född 1944), kanadensisk forskare
 Philippe Séguin (1943–2010), fransk politiker
 Richard Séguin (född 1952), singer-songwriter, tvillingbror till Marie-Claire Séguin
 Richard Seguin (historiker) (1772–1847), historiker
 Robert-Lionel Séguin (1920–1982), kanadensisk författare från Quebec
 Tyler Seguin, (född 1992) kanadensisk ishockeyspelare
 Wolfgang Seguin (född 1945), östtysk fotbollsspelare
 Yves Séguin (född 1951), fransk-kanadensisk politiker
Värmlänningarna (1962)

Värmlänningarna är en svensk TV-teaterfilm från 1962 i regi av Bengt Lagerkvist. I huvudrollen som Anna ses Helena Brodin.

Rollista 
 Erik "Bullen" Berglund – gjuteriägaren
 Carl Billquist – Wilhelm
 Halvar Björk – Hinrik i Backa		
 Helena Brodin – Anna
 Mona Dan-Bergman – Brita
 Ernst Eklund – kontraktsprost
 Åke Grönberg – Löpare-Nisse		
 Björn Gustafson – Anders		
 Berta Hall – Lisa Ersson
 Margaretha Krook – Stina, piga
 Jan Erik Lindqvist – Per, dräng
 Per Myrberg – Erik Ersson, son till Sven och Lisa
 Monica Nielsen – Lotta
 Sven Nilsson – Sven Ersson, Storsven
 Artur Rolén – Ola i Gyllby		
 Olof Widgren – Jan Hansson

Referenser 

TV-teater i Sverige
Svenska TV-filmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 1962
Filmer från Sveriges Television
Filmer i regi av Bengt Lagerkvist
Adolph von der Recke

Adolph Frederik von der Recke, född 17 maj 1820 i Sparresholm, död 6 december 1867 i Köpenhamn, var en dansk ämbetsman, författare, översättare och dramatiker.

Adolph von der Recke var son till ingenjörsmajoren Peter Blankenborg Prydz von der Recke (1793–1847) och Caroline Cecilie Petersen (1795–1868). Han tog studentexamen 1838 och blev cand. jur. från Köpenhamns universitet 1844. Han gjorde sedan karriär som ämbetsman, först som anställd i admiralitetskollegiet. Han avancerade sedan till att bli kanslist (1847) och fullmäktig (1863) i det danska marindepartementet. Utöver detta var han från 1846 även löjtnant i det kungliga livgardet, artistisk direktör på Tivoli (1857-1867) och i tolv år lärare vid Det Kongelige Blindinstitut.

Adolph von der Recke översatte en stor mängd franska och tyska skådespel, lustspel, operetter och vaudeviller till danska. Till dessa hör verk av Louis François Clairville, Eugène Labiche, Ludwig Schneider, Jules Barbier och Victorien Sardou. Han skrev dessutom själv, ofta tillsammans med Poul Chievitz, ett femtiotal pjäser, lustspel och vaudeviller som sattes upp på Det Kongelige Teater, det danska hovet och på Folketeatret.

Bibliografi (i urval) 
 En Aften i Djurgården, en Bellmansk Skitse (1846)
 Peer kommer hjem (1849)
 En høiere Dannelses-anstalt (1851)
 Lodsen (1851)
 En Fortid (1853)
 Berthas Klaver (1855)
 Den sidste Nat (1856)
 Trop som Ægtemand (1856)
 For Alvor (1858)
 Fyret ved Vesterhavet (1860)
 Naar kommer Dansken (1862)
 Pantser eller Ikke Pantser (1862)
 Nytaarsaften paa Hveen (1863)
 Verdens Hercules (1868)
 Viser (1868)

Externa länkar 
 Uttömmande lista över von der Reckes författarskap

Referenser 

Danska ämbetsmän
Danska dramatiker
Danskspråkiga dramatiker
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Danska sångtextförfattare
Danska översättare
Danska författare under 1800-talet
Alumner från Köpenhamns universitet
Födda 1820
Avlidna 1867
Män
Canon EOS 700D

Canon EOS 700D är en digital systemkamera från Canon.

Teknik i urval 
 3" vridbar LED-skärm med touchfunktion
 18,2 megapixel
 Full HD videoinspelning
 5 bps
 Stereoinspelning
 Bildprocessor DIGIC 5
 vikt: 580 g

Externa länkar 

Canon EOS DSLR-kameror
Dubai Mall

Dubai Mall i Dubai, Förenade Arabemiraten är till ytan världens största galleria med fler än 1 200 butiker i fyra våningar. Den ligger bredvid världens högsta byggnad, Burj Khalifa och innehåller förutom butiker, biografer, restauranger och kaféer bland annat ett stort saltvattenakvarium samt en isbana.

I anslutning till gallerian ligger även fontänen i Dubai.

Bildgalleri

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Dubai
Köpcentrum i Förenade arabemiraten
Arkitekturåret 2008
Avaaz.org

Avaaz är en organisation som driver ett världsomspännande kampanjnätverk med målet att främja inflytandet av alla människors åsikter och värderingar på viktiga beslut med global relevans. Man försöker uppnå målet med hjälp av petitioner som publiceras på webben och sprids via e-post och sociala medier. Försöken att rätta till missförhållanden har ofta varit framgångsrika. Organisationen i sig har ingen egen ideologi. Den grundades i januari 2007 av den kanadensiske internetaktivisten Ricken Patel och den har numera deltagare i alla länder. Den använder sig av 15 arbetsspråk, dock inget skandinaviskt. 

I januari 2014 hade fler än 32 miljoner människor givit sitt stöd till minst en av petitionerna lanserade av Avaaz. Totalt har det blivit 173 miljoner aktioner.

Nätverket gör det numera även möjligt att driva kampanjer av regionalt begränsad relevans. 

Organisationens namn är taget från persiskans آواز [ɒvɒz] 'röst'. Förutom i de iranska språken (kurdiska, persiska/dari/tadzjikiska, pashto) finns ordet även som lånord i serbokroatiskan, i turkspråken (turkiska, azeriska, tatariska, uzbekiska mfl.) och i de indoariska språken (sindhi, panjabi, urdu/hindi, gujarati, marathi, nepali, bengali mfl.).

Kritik 
Avaaz anses vara en internationell lobby-organisation som är förklädd till en NGO. Organisationen grundades med hjälp av medel från organisationerna Res Publica och MoveOn.org. Res Publica finansieras av George Soros Open Society Institute. Även MoveOn.org ingår i samma nätverk och finansieras av Soros Open Society Institute. Res Publica har beskrivit Avaaz som sitt primära projekt.

Avaaz har fått kritik för deras arbete i Syrien. Representanter för organisationen uttalade stöd för att störta Bashar al-Assad.

Referenser

Noter

Internetaktivism
Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 2007