kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inge Knutsson

Sten Inge Esbjörn Knutsson, född 10 maj 1948, död 5 oktober 2015, var en svensk översättare från isländska, färöiska, norska och (i mindre omfattning) från danska. Under 1970- och 1980-talen var han den främste introduktören av isländsk poesi för svensk publik. Bland författare han översatt märks Einar Már Guðmundsson, Kjartan Fløgstad, Jan Kjærstad och 1955 års nobelpristagare Halldór Laxness.

Böcker 
1972 – Tradition och förnyelse i en modern isländsk diktsamling: Úr landsuðri av Jón Helgason (Studentlitteratur)
1977 – Morgonen talar havets språk, dikter (Cavefors)

Översättningar (urval) 
1974 – Ord från ett utskär : sju isländska lyriska modernister (Cavefors)
1976 – Bränning och bleke : färöiska dikter (Cavefors)
1977 – Thor Vilhjálmsson: Månskära (Mánasigð) (Cavefors)
1984 – Snorri Hjartarson: Löv och stjärnor (Rabén & Sjögren)
1989 – Knut Faldbakken: Bad boy (Bad Boy) (Forum)
1994 – Vigdís Grímsdóttir: Flickan i skogen (Stúlkan í skóginum) (Anamma)
2010 – Steinar Bragi: Kvinnor (Konur) (Natur & Kultur)
2014 – Tore Skeie: Jungfrun från Norge (Jomfruen fra Norge) (Karneval)

Priser och utmärkelser 
1979 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst
2008 – Svenska Akademiens översättarpris

Källor 
 Nationalencyklopedin, band 11 (1993), s. 132
 ”Färöiska favoriter – och lite till” av Nanna Hermansson, daterat 10 april 2011 på Samfundet Sverige Färöarnas hemsida. Läst 16 april 2014
 "Inge Knutsson (1948–2015) in memoriam" av Nina Lekander, Expressens blogg, 9 oktober 2015. Läst 12 oktober 2015
 "Kollegan Inge Knutsson (1948–2015) till minne" av John Swedenmark. Läst 12 oktober 2015
 Till minne - nämner dödsdatum

Externa länkar 
 

Svenska översättare
Översättare från isländska
Översättare från färöiska
Översättare från norska
Översättare från danska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av Svenska Akademiens översättarpris
Födda 1948
Avlidna 2015
Män
Snöarv

Snöarv (Cerastium nigrescens) är en växtart i familjen nejlikväxter. 

 

Nejlikväxter
Sn Växtindex
Klavs Bruun Jørgensen

Klavs Bruun Hørlykke Jørgensen, född 3 april 1974 i Gentofte, är en dansk handbollstränare och före detta handbollsspelare (högernia).

Klubbkarriär 
Bruun Jørgensen började sin karriär i Virum-Sorgenfri och spelade där till han var 24 år. Klubben betydde mycket för honom under uppväxten och det var också där han träffade sin blivande hustru Rikke Hørlykke. Han spelade sedan ett år i Tyskland men återvände till moderklubben. 73 av landskamperna spelade han när han var i Virum-Sorgenfri medan 68 spelades under GOG-åren. Han kom till GOG 2001. Efter sex år i GOG bytte han klubb till FCK Håndbold.  Han var då också assisterande tränare i GOG. Motivet var bland annat att han var trött på alla resor från Köpenhamn till Fyn och att hans fru nu väntade barn och han ville ha mer tid för familjen. När FCK och AG slogs ihop 2010 var Bruun Jørgensen spelare i AG. Efter ett år i klubben som spelare blev han 2010 tränare för klubben.

Landslagskarriär 
Klavs Bruun Jørgensen spelade i danska handbollslandslaget i 15 år. Landslagsdebut 3 november 1994 mot Island när han spelade för Virum Sorgenfri. Han spelade sedan i landslaget till 2004 då han slutade men gjorde come back 2008 och spelade i OS 2008 för Danmark där laget blev 7:a. Han spelade  sedan även i VM året därpå. Bruun Jørgensen slutade definitivt i landslaget efter VM-2009 i Kroatien.

Tränarkarriär 
I oktober 2011 lämnade Bruun Jørgensen AG Köpenhamn efter att Magnus Andersson också blivit tränare i klubben. I pausen mellan AG och Team Tvis Holstebro  var han tränare i Nordsjælland Håndbold för anfallsspelet speciellt. Innan han blev dansk förbundskapten var han tränare för Team Tvis Holstebro. 2014 var han biträdande tränare i det danska herrlandslaget. Från sommaren 2015 till 2020 var han förbundskapten för Danmarks damlandslag.

Referenser 

Danska handbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Danmark
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Danska handbollstränare
Danska idrottare under 2000-talet
Personer från Gentofte kommun
Födda 1974
Levande personer
Män
Friedrich von Stülpnagel

Friedrich von Stülpnagel, född 16 juli 1913 i Lichterfelde i Berlin, död 7 juli 1996 i München, var en tysk friidrottare.

von Stülpnagel blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 400 meter vid sommarspelen 1936 i Berlin. von Stülpnagel kom från en militärfamilj och blev efter idrottskarriären överste i Bundeswehr.

Källor 

Tyska kortdistanslöpare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tyska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Berlin
Födda 1913
Avlidna 1996
Män
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Bigelow

Bigelow är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Erastus Brigham Bigelow (1814–1879), amerikansk uppfinnare
 Hobart B. Bigelow (1834–1891), amerikansk politiker
 Howard Elson Bigelow (1923–1987), amerikansk mykolog
 John Bigelow (1817–1911), amerikansk jurist
 Kathryn Bigelow (född 1951), amerikansk filmregissör
 Poultney Bigelow (1855–1954), amerikansk journalist och författare

Efternamn
Nissan Violet

Nissan Violet är en personbil som tillverkades av den japanska biltillverkaren Nissan Motor Co. Ltd mellan 1973 och 1981. På många exportmarknader såldes den som Datsun 140J respektive Datsun 160J, beroende på motorstorlek.

Nissan Violet 710

I början av 1970-talet hade skillnaden mellan Sunny- och Bluebird-modellerna växt så mycket att det fanns plats för en ny bil däremellan: Nissan Violet. Den första generationen var en tämligen enkel konstruktion med stel bakaxel upphängd i längsgående bladfjädrar men den sportigare SSS-versionen hade individuella hjulupphängning bak.

Varianter:

Nissan Violet A10

Den andra generationen Violet var något mindre än företrädaren. Bilen hade modernare formgivning och skruvfjädrar på bakaxeln. I Japan såldes den även under namnen Nissan Stanza och Nissan Auster.

Varianter:

Nissan Violet Liberta T11
Den framhjulsdrivna Stanza-modellen som kom 1981 såldes först även som Violet Liberta men namnet försvann snart, när Nissan rationaliserade utbudet. För mer uppgifter, se under huvudartikeln:
 Nissan Stanza.

Motorsport

Nissan Violet var en framgångsrik rallybil, framför allt i tuffa långdistanstävlingar på dåliga vägar. Shekhar Mehta vann Safarirallyt fyra år i rad mellan 1979 och 1982 för Nissan.

Referenser

Noter

Källor
 Histomobile.com

Externa länkar
 Nissan Heritage 

Violet
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
Michael Elmenbeck

Michael Ragnar Elmenbeck, är grundare av det svenska mode- och konstmagasinet Bon, creative director för den kreativa byrån Studio Bon, medgrundare av konstgalleri CFHILL och tidigare it-entreprenör, klubbarrangör och dj.

Biografi
Michael Elmenbeck inledde sin karriär som klubbarrangör och dj. Han stod bland annat bakom klubbarna le Garage, Wicked och Deep in Bleep. . Elmenbeck var även verksam som journalist och copywriter, som klubbredaktör på Expressen Fredag och senare som redaktör för tidningarna Citynytt och Ultra Magazine.

År 2001 grundade han tillsammans med Johan Lindskog mode- och konstmagasinet Bon. År 2005 lanserade han tillsammans med Krister Ragnarsson en engelsk version Bon International med global distribution.

2013 öppnade Elmenbeck Galleri Bon på Högbergsgatan 18 i Stockholm. Galleriet visar samtidskonst med koppling till mode. Elmenbeck sitter i styrelsen för Sven-Harrys Konstmuseum i Stockholm, där han stod bakom utställningen Svenskt Mode: 2000–2015 (23 maj–31 augusti 2014) .  I samarbete med Svenska Institutet visades utställningen Paris i samband med den parisiska modeveckan under hösten 2014 under namnet ”Swedish Fashion Goes Paris”..

Han är medgrundande rådsmedlem till Stockholm Fashion Week. . Han var även med 1998 och startade e-handelssajten zoovillage.com.

Elmenbeck är sedan länge en aktiv konstsamlare. I kompanjonskap med Anna-Karin Pusic och Michael Storåkers öppnade han 2016 konstgalleriet CFHILL vid Kungsträdgården, där han verkar som chef för utställningsverksamheten.

Referenser 

Svenska entreprenörer
Svenska diskjockeyer
Svenska publicister
Svenska gallerister
Män
Levande personer
Födelseår saknas
Yell

Yell är en ö i den norra delen av Shetlandsöarna i Skottland. Ön är ögruppens näst största. Den är 27 km lång och 11 km bred. Den hade 957 invånare 2001.

Färjeförbindelser finns från Ulsta till Mainland, från Gutcher till Belmont, Shetlandsöarna på Unst och till Oddsta på Fetlar. Andra samhällen på Yell är Burravoe, Camb, Mid Yell, Cullivoe och Gloup.

Referenser

Externa länkar
 Engelska Shetland Todays webbplats om Yell

Shetlandsöarnas öar
Fetlar

Fetlar är en av de norra öarna i ögruppen Shetlandsöarna i Skottland. Med sin areal av 120 km² är ön den fjärde största i ögruppen. Fetlar har en befolkning på 60 personer och huvudorten är Houbie på sydkusten.

Historia
Ett besynnerligt fynd på Fetlar är den långa mur som löper tvärs över ön, känd som Funzie Girt eller Finnigirt Dyke. Den antas vara från jägarstenåldern. Så skarpt uppdelad var ön, att vikingarna talade om den östra och västra ön.

En annan lämning på Fetlar är det gotiska Brough Lodge, uppfört av Arthur Nicolson omkring 1820, som restaureras av Brough Lodge Trust. Fetlars fårhundsuttagningar äger årligen rum, vanligen under juli månad. "The Fetlar Foy" är också en mycket uppskattad händelse under året av både shetländarna själva och turister. Den inträffar vid midsommar vid Tresta där folk blir underhållna med musik, mat och dryck.

Fiske och skeppsvrak
Fetlar har en lång tradition av fiske. Ett udda resultat av detta är enligt Guinness rekordbok den äldsta funna flaskposten som påträffades här i augusti 2012 då man fann en flaska som släppts i havet juni 1914. Flaskan hittades av Andrew Leaper, skeppare på båten Copious. Flaskan och Leapers certifikat på världsrekordet har donerats till Fetlar Interpretative Centre.
Fetlar har även en internationell samling skeppsvrak från bland andra Danmark, Nederländerna, Tyskland, England och Sovjetunionen.

Geografi och geologi 
På Fetlar finns en ultrabasisk ofiolit peridotit och gabbro, som är geologiska rester från bottnen av Iapetus Ocean.

Infrastruktur 
Det finns färjeförbindelser från Hamars Ness på Fetlar till Gutcher på Yell och till Belmont, Shetlandsöarna på Unst.

Referenser
 

Shetlandsöarnas öar
Ragna Essén

Ragna Thuresdotter Essén, född 25 juli 1946, är en svensk förlagsredaktör och översättare från franska, norska och (i mindre utsträckning) från engelska. Mellan 1970 och 1992 arbetade hon som redaktör på bokförlaget Forum. År 2010 var hennes översättning av Marie Ndiayes Tre starka kvinnor en av slutkandidaterna till priset Årets översättning. Bland författare hon översatt märks Anne Karin Elstad, Anne Wiazemsky och Yasmina Khadra.

Ragna Essén är gift med Christer Erlandson.

Översättningar (urval) 
1995 – Emmanuèle Bernheim: Hans fru (Sa femme) (Forum)
2005 - Gro Dahle: Djävulstanden (Djeveltanna) (Alfabeta)
2005 - Jean-Christophe Rufin: Globalia (Globalia) (Wahlström & Widstrand)
2008 – Tahar Ben Jelloun: Till andra sidan havet (Partir) (Alfabeta)
2009 - Alexandre Najjar: Krigets skola (L'école de la guerre) (Grate)
2010 – Marie Ndiaye: Tre starka kvinnor (Trois femmes puissantes) (Natur & Kultur)
2010 – Yasmina Khadra: Vad dagen är natten skyldig (Ce que le jour doit à la nuit) (Alfabeta)
2012 – Yasmine Ghata: Flickan som slutade tala (Muettes) (Grate)
2013 – Véronique Tadjo: Långt från min far (Loin de mon père) (Leopard)
2015 – Marie Ndiaye: Ladivine (Ladivine) (Natur & Kultur)
2015 - Michèle Desbordes: Den blå klänningen (La robe bleue) (Grate)
2018 - Gilles Paris: En ärthjärnas självbiografi ( Autobiographie d'une Courgette) (tillsammans med Rasmus Erlandsson; Grate)
2022 - Marie Ndiaye: Min är hämnden (La vengeance m'appartient) (Natur & Kultur)

Priser och utmärkelser
2011 – Jacques Outin-priset

Källor 
 Översättarens presentation på Översättarcentrum. Läst 16 april 2014
 Apicula AB:s hemsida. Läst 16 april 2014

Svenska översättare
Översättare från franska
Översättare från norska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Ragna
Sheridan Le Fanu

Sheridan Le Fanu, född den 28 augusti 1814 i Dublin, Irland, död den 7 februari 1873 i Dublin, var en irländsk författare som förvandlade berättande av spökhistorier till en skön konst.

Biografi
Le Fanu föddes i en litterär familj med hugenottbakgrund. Flera närstående medlemmar av släkten var dramatiker. Ett år efter hans födelse flyttade familjen till Phoenix Park där fadern utnämnts till kaplan för kyrkan vid den kungliga militärskolan.

År 1826 flyttade familjen till Abington i Limerick County, där Le Fanus far tillträdde sin andra rektortjänst i södra Irland. Trots att han hade en handledare, använde Le Fanu också faderns bibliotek för att utbilda sig.

Krigstider och sjukdomar under 1830-talet gjorde det svårt för folket att betala tionde till kyrkan och familjen tvingades leva under knappa, ekonomiska förhållanden. Vid faderns död tvingades familjen sälja biblioteket för att kunna betala sina skulder.

Sheridan Le Fanu studerade juridik vid Trinity College i Dublin, där han valdes till revisor i College Historical Society. Förhållandena på Irland gjorde det möjligt att studera på distans och enbart komma till Dublin för de prov som krävdes. År 1839 övergav han dock juridiken för journalistiken, och hade då redan börjat skriva spökhistorier i bland annat Dublin University Magazine. År 1840 blev han ägare till flera tidningar, exempelvis Dublin Evening Post och The Warder.

År 1861 blev han redaktör och ägare av Dublin University Magazine och han började utnyttja dubbel publicering: Först serialisering i Dublin University Magazine, sedan en reviderad upplaga för den engelska marknaden. Han publicerade både The House by the Churchyard och Wylders hand på detta sätt. 

Efter ljumma recensioner i Dublin träffade Le Fanu ett avtal med sin utgivare i London om att ge ut berättelser ”av engelska ämnen och i modern tid”, som denne trodde var nödvändigt för att tillfredsställa de engelska läsarna. Här publicerades kortnoveller som Carmilla och romaner som Uncle Silas (1864, senaste utgåvan 1966).

Le Fanu dog i Dublin den 7 februari 1873 vid 58 års ålder. Idag finns en väg och en park i Ballyfermot, i närheten av hans barndomshem i sydvästra Dublin, uppkallad efter honom.

Bibliografi i urval

Historiska berättelser
 The Cock and Anchor (1845),
 The Fortunes of Colonel Torlogh O'Brien (1847)
 The House by the Churchyard (1863).

Skräckhistorier
 Wylder's Hand (1864),
 Guy Deverell (1865).,
 All in the Dark (1866), 
 The Tenants of Malory (1867),
 A Lost Name (1868),
 Haunted Lives (1868),
 The Wyvern Mystery (1869),
 Checkmate (1871),
 The Rose and the Key (1871),
 Willing to Die (1872).

Större arbeten
 Uncle Silas (1864),
 "Carmilla" (1872)
 In a Glass Darkly (1872),
"Green Tea",
"The Familiar",
"Mr Justice Harbottle",
"The Room in the Dragon Volant"
.

Referenser

Noter

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977

Irländska författare under 1800-talet
Personer från Dublin
Födda 1814
Avlidna 1873
Män
Alumner från Trinity College, Dublin
Knut Samuel Sirelius

Knut Samuel Sirelius, född 9 februari 1827 i Tavastehus, död 3 november 1869 i Helsingfors, var en finländsk läkare.

Sirelius blev filosofie kandidat 1847, filosofie magister samma år, medicine kandidat 1850, medicine licentiat 1852 samt medicine och kirurgie doktor 1860. Han blev professor i barnförlossningskonst och barnsjukdomarnas klinik i Helsingfors 1861.

Bibliografi
Om uræmi (1858) 
Om lägeförändringar och böjningar af lifmodren (1859) 
Om placenta prævia, dess utveckling och behandling (1861) 
Om barnsängsfeber och barnbördshus  (1862)

Källor
Helsingin Yliopisto: Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

Finländska läkare inom obstetrik och gynekologi
Finländska barnläkare
Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer i Finland under 1800-talet
Personer från Tavastehus
Födda 1827
Avlidna 1869
Män
Erastus Brigham Bigelow

Erastus Brigham Bigelow, född den 2 april 1814 i West Boylston, Massachusetts, död den 6 december 1879 i Boston, var en nordamerikansk uppfinnare och nationalekonomisk författare. 

Han ågnade sig från sin ungdom åt textilindustrin och gjorde en mängd viktiga uppfinningar inom densamma samt grundade flera stora fabriker i staden Worcester. Sin utpräglat protektionistiska ståndpunkt framlade han bland annat i arbetet The tariff question considered in regard to the policy of England and the interests of the United states (1863).

Källor 

 

Amerikanska uppfinnare
Amerikanska nationalekonomer
Personer i USA under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Nationalekonomiska skribenter
Strömblad

Strömblad är ett svenskt efternamn som kan skrivas på något olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Strömblad 627
 Strömbladh 4 
Totalt blir detta 631 personer.

Personer med efternamnet Strömblad

 Charles Strömblad (1930–2020), läkare
 Erik Strömblad (1892–1958), fagottist, professors namn
 Gunnar Strömblad (född 1951), koncerndirektör i Schibsted
 Henrik Strömblad (född 1965), sportkommentator
 Holger Strömblad (1914–1991), konstnär
 Jesper Strömblad (född 1972), gitarrist, basist, låtskrivare och producent
 Lars Strömblad (1743–1807), orgelbyggare och organist
 Lars Strömblad (politiker) (född 1934), svinuppfödare och kommunalråd i Sävsjö, centerpartist
 Uno Strömblad (1891–1962), vissångare och visforskare

Källor

Svenska efternamn
Lars Solberg (orgelbyggare)

Lars Solberg tidigare Jonsson, född 16 februari 1697, död 22 januari 1767 i Norra Sandsjö socken, Jönköpings län, var en svensk orgelbyggare och soldat. Sonen Jonas Solberg var även han orgelbyggare.

Solberg var en svensk soldat som senare blev organist och klockare i Norra Sandsjö församling mellan 1734 och 1767. Byggde orglar omkring Småland och södra Östergötland mellan 1734 och 1748.

Familj
Brita, född 1700, död omkring 1749–1750. Gift med Lars Solberg.
Jonas Solberg, född 1721 i Skärkinds socken, Östergötlands län, död efter 1784, var en svensk orgelbyggare. Organist och klockare mellan 1742 och 1783 i Värnamo församling.
Märta Solberg, född 22 januari 1720, död 18 juli 1796 i Norra Sandsjö, gift med Carl Jacobsson (1693–1767).

Lista över orglar

Övriga orglar

Litteratur och källor
Einar Erici: Orgelinventarium, Kyrkomusikernas riksförbund (1964)
Västra häradsrätt BouReg:3
Norra Sandsjö AI:4 (sid 402)
Jönköpings läns landskontor Elc:48 (sida 2907)
Jönköpings läns landskontor Elc:49 (sida 3178)
Jönköpings läns landskontor Elc:50 (sida 1889)
Jönköpings läns landskontor Elc:51 (sida 1603)
Jönköpings läns landskontor Elc:52 (sida 1385)
Jönköpings läns landskontor Elc:53 (sida 1504–1506)
Jönköpings läns landskontor Elc:54 (sida 2458)
Jönköpings läns landskontor Elc:55 (sida 1438)
Jönköpings läns landskontor Elll:3 (sida 345)
Jönköpings läns landskontor Elll:4 (sida 357)
Jönköpings läns landskontor Elll:5 (sida 381)
Jönköpings läns landskontor Elll:6 (sida 368)

https://orgeldatabas.gu.se/webgoart/goart/go_pub.php?p=35&u=1&f=335&l=sv&sectsel=sform

Fotnoter

Svenska orgelbyggare
Personer från Norra Sandsjö socken
Födda 1697
Avlidna 1767
Män
Svenska orgelbyggare under 1700-talet
Frosti Sigurjonsson

Frosti Sigurjonsson, född 19 december 1962, är en isländsk politiker och ledamot i Alltinget, Islands parlament, för Framstegspartiet.

Referenser 

 

Isländska politiker under 2000-talet
Män
Födda 1962
Levande personer
Poultney Bigelow

Poultney Bigelow, född den 10 september 1855 i New York, död den 28 maj 1954, var en nordamerikansk skriftställare, son till John Bigelow.

Bigelow uppfostrades i Tyskland 1870–73 och trädde därunder i nära vänskapsförhållande till prins Vilhelm, samt graduerades 1875 vid Yaleuniversitetet, varefter han i segelbåt anträdde en äventyrlig världsomsegling, vilken avbröts genom en sjöolycka vid Japans kust. Senare gjorde Bigelow vidsträckta resor, bland annat kanotfärder på en mängd större europeiska floder och en till hälften på officiellt uppdrag företagen resa i Ryssland (1892, som tvärt avbröts genom hans utvisning), färder till Kina, Syd-Afrika med flera länder. År 1898 var han krigskorrespondent på Kuba åt "The Times" och "New York Herald" samt gjorde sig genom sin skarpa kritik af den amerikanska krigsledningen så misshaglig för denna, att han måste lämna ön. Bigelow skrev bland annat Paddles and politics down the Danube (1892), The borderland of Czar and Kaiser (1894), History of the german struggle for liberty (2 band, 1896), White man's Africa (1897) och The children of the nations, study of colonization (1901).

Källor  

 

Amerikanska journalister
Amerikanska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Amerikanska författare under 1800-talet
Personer från New York
Födda 1855
Avlidna 1954
Män
Ugglan
Kultur i Halland

Kultur i Halland är kulturförvaltningen i Region Halland. 2011 samlade Region Halland verksamheterna i Dans i Halland, Film i Halland, Konst i Halland, Slöjd i Halland och Regionbiblioteket i den nya förvaltningen Kultur i Halland. Den 1 januari 2012 tog man över verksamheten och länsmusikuppdraget från stiftelsen Musik i Halland. Förvaltningen är huvudman för Teater Halland.

Region Halland utser också, tillsammans med kommunerna och museiföreningarna, styrelsen i Stiftelsen Hallands länsmuseer, som driver Hallands konstmuseum i Halmstad och Hallands kulturhistoriska museum i Varberg.

Kultur i Halland har 13 olika arbetsområden:

Barn och unga
Dans
Film
Fria kulturaktörer
Internationellt
Konst
Kultur för livet
Kulturarv
Kulturella och kreativa sektorn
Kulturresidens
Musik
Regionbibliotek
Slöjd

Källor

Noter

Länsmusiken
Hallands län
Kultur i Halland
Rocco Chinnici

Rocco Chinnici, född 19 januari 1925 i Misilmeri, död 29 juli 1983 i Palermo, var en italiensk domare.

Biografi 
Chinnici avlade juristexamen vid Palermos universitet 1947 och inledde sin bana som domare i Trapani 1952. År 1966 kom han till åklagarämbetet i Palermo. I september 1979 mördades Cesare Terranova, chef för undersökningsbyrån vid Palermos domstol, och Chinnici efterträdde då denne.

Chinnici skapade den så kallade antimaffiapoolen, en grupp undersökningsdomare som sinsemellan delade information om maffians förehavanden. I denna pool skulle ansvaret spridas ut bland medlemmarna och förhindra att en domare ensam satt inne med information. Bland medlemmarna återfanns Giovanni Falcone, Paolo Borsellino, Gioacchino Natoli, Giuseppe Di Lello och Leonardo Guarnotta. Enligt Chinnici var det mycket viktigt att motverka omertà och därmed störa maffians inflytande.

Den 29 juli 1983 exploderade en bilbomb utanför Chinnicis bostad i Palermo. Förutom Chinnici dödades två livvakter, Mario Trapassi och Salvatore Bartolotta, och portvakten Stefano Li Sacchi. Bakom dådet låg Giuseppe Greco och Michele Greco. Chinnici efterträddes av Antonino Caponnetto.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Födda 1925
Avlidna 1983
Män
Personer från provinsen Palermo
Italienska domare
Personer som blivit mördade i Italien