kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jills veranda

Jills veranda är en dokumentärserie i SVT. I serien bjuder svenska countrysångerskan Jill Johnson in sex svenska artister att utforska staden Nashville tillsammans med henne. Jill Johnson och de gästande artisterna sjunger och spelar, utforskar countrymusikens historia och stöter under utflykterna på amerikanska samhällsfrågor som rasism, vapentätheten, homofobin och fattigdomen.

Första säsongen spelades in i Nashville under mitten av 2013, och sändes i SVT under tidigt 2014. Programmet vann Kristallen 2014 i kategorin ”Årets program” och ”Årets realityprogram”. Jill Johnson vann även i kategorin ”Årets kvinnliga programledare”.

Medverkande

Säsong 1
22 januari 2014 – Titiyo Jah
29 januari 2014 – Kakan Hermansson
5 februari 2014 – Rikard ”Skizz” Bizzi
12 februari 2014 – Marit Bergman
26 februari 2014 – Kristian Gidlund
5 mars 2014 – Magnus Carlson, Doug Seegers

Säsong 2
11 november 2015 – Seinabo Sey
18 november 2015 – Joel Alme
25 november 2015 – Veronica Maggio
2 december 2015 – Jerry Williams
9 december 2015 – Adam Baptiste
16 december 2015 – Annika Norlin

Säsong 3
15 november 2017 – Maxida Märak, Bill Miller
22 november 2017 – Mia Skäringer
29 november 2017 – Dregen
6 december 2017 – Lisa Nilsson
13 december 2017 – Ana Diaz
20 december 2017 – Erik Lundin

Säsong 4
12 februari 2020 – Miriam Bryant
19 februari 2020 – Mikael Wiehe
26 februari 2020 – Emil Svanängen
4 mars 2020 – Shima Niavarani
11 mars 2020 – Amanda Werne
18 mars 2020 – Mauro Scocco

Säsong 5
8 mars 2023 – Lisa Ekdahl
15 mars 2023 – David Ritschard
22 mars 2023 – Sara Parkman
29 mars 2023 – Ola Salo
5 april 2023 – Cleo
12 april 2023 – Frida Hyvönen

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Jills veranda på SVT Play 

Countrymusik i Sverige
Countrymusik i USA
Kristallenvinnare 2014
Kulturprogram i Sveriges Television
Kristallen för årets program
Musik i Nashville
Musikåret 2014
Musikåret 2015
Populärmusikprogram på TV
TV-året 2014
TV-året 2015
Oliver Mlakar

Oliver Mlakar, född 1 juli 1935 i Ptuj, Drava Banovina i Kungariket Jugoslavien, är en kroatisk tidigare TV-programledare. Han hörde till de mest populära programledarna i både Jugoslavien och i det självständiga Kroatien.

Mlakar föddes i den slovenska staden Ptuj, där fadern verksam inom militären. Mlakar flyttade med sin familj till Osijek 1945, där han sedan bodde till 1954. Han flyttade sedan till Zagreb för att studera franska och italienska vid universitetet. Han började sedan arbeta som hallåman på Radio Zagreb 1957. 1965 blev han programledare på heltid för Television Zagreb och ledde Jugoslaviens första tv-sända frågesport, Poziv na kviz, tillsammans med Jasmina Nikić. Han kom att inrikta sig på lek- och frågesportprogram, däribland Jeux Sans Frontières under 1970-talet och det mycket populära Kviskoteka, som sändes 1985-1995. Han var programledare för lekprogrammet Kolo sreće (”lyckohjulet”) 1993-2002. Han har även i flera år varit värd för musikfestivalen i Opatija.

Tillsammans med kollegan Helga Vlahović var han värd för Eurovision Song Contest 1990, som hölls i Zagreb. I samband med Eurovision Song Contest var han även kommentator för kroatisk TV 1970-1989, samt Jugoslaviens röstavlämnare 1964, 1965 och 1967. Han var även programledare för den jugoslaviska uttagningen till tävlingen 1969, 1973, 1974, 1975 och 1976. Han har även varit värd för den kroatiska uttagningen till Eurovision Song Contest 1999 tillsammans med Vlatka Pokos.

Mlakar gick i pension år 2002, men återkom senare som programledare för den kommersiella tv-kanalen Nova TV 2006.

Se även 
 Miša Molk

Referenser 

Kroatiska TV-programledare
Personer i Kroatien under 1900-talet
Personer från Ptuj
Födda 1935
Levande personer
Män
Walter Niemann

Walter Rudolph Niemann, född 10 oktober 1876, död 17 juni 1953, var en tysk musikskriftställare och kompositör.

Niemann var elev till Engelbert Humperdinck och vid konservatoriet i Leipzig. Han skrev Das Klavierbuch (1907, 12:e upplagan 1925), Die Musik der Gegenwart (1913, 20:e upplagan 1927), Die nordische Klaviermusik (1918), Die Virginalmusik (1919) samt arbeten om Grieg, Sibelius och Brahms.

Källor 
 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska författare under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1953
Män
Kriget om Transnistrien

Kriget om Transnistrien var en militär konflikt som bröt ut i november 1990 i Dubăsari mellan pro-transnistriska och pro-moldaviska styrkor. Striderna intensifierades den 1 mars 1992, med växlande vapenvilor fram till tidig sommar 1992. Den 21 juli 1992 beslutades om en permanent vapenvila, som har rått sedan dess. Konflikten fortsatte att vara olöst fram till 2011, då samtal hölls i beskydd av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa, med Litauen som dåvarande ordförandenation.

Bakgrund

Historisk bakgrund 
Innan Sovjetunionen ockuperade Bessarabien och Norra Bukovina och skapandet av Moldaviska SSR 1940 var Bessarabien en del av Moldavien. Den del som låg väster om floden Dnestr (Nistru) tillhörde Rumänien (1918-1940). Bidragande faktor i skapandet av Moldaviska SSR var Molotov–Ribbentrop-pakten mellan Sovjetunionen och Nazityskland. Dagens Moldavien har sedan sin självständighetsförklaring 1991 ansett denna indelning ogiltig. De territoriella förändringarna som skedde till följd av skapandet av Sovjetunionen har dock efter dess fall kvarstått.

Före skapandet av Moldaviska SSR var dagens Transnistrien en del av Ukrainska SSR som en autonom republik kallad Moldaviska Autonoma Socialistiska Sovjet Republiken (Moldaviska ASSR) med Tiraspol som sin huvudstad (1924-1940). Dess yta motsvarade ca 10 % av Moldaviens territorium.

Politisk bakgrund 
Under sovjetiskt styre blev Moldaviska SSR föremål för russifiering vilket även innebar en isolering från den rumänska kulturen samt införande av det kyrilliska alfabetet för det rumänska språket. Under de sista åren av 1980-talet ändrades det sovjetiska politiska landskapet i och med Michail Gorbatjovs nya policyer perestrojka och glasnost. Detta möjliggjorde pluralism på regional nivå. I Moldaviska SSR, som i många andra delar av Sovjet, bidrog detta till att nationella rörelser blev dominerande inom politiken.

Referenser

Externa länkar 

Transnistrien
Ryska krig
André Boniface Louis Riqueti de Mirabeau

André Boniface Louis de Riquetti, vicomte de Mirabeau, född 1754, död 1792 i Freiburg im Breisgau (Baden), var en fransk ädling, son till Victor Riqueti de Mirabeau och bror till Honoré Gabriel Riqueti de Mirabeau.

Mirabeau, för sin fetma vanligen kallad Mirabeau-Tonneau ("tunnan"), var lika utsvävande som brodern, men saknade hans högre egenskaper. Även han var medlem av 1789 års nationalförsamling, där han, i motsats till brodern, uppträdde som en våldsam försvarare av den gamla samhällsordningen. Han emigrerade snart för att från utlandet bekämpa revolutionen.

Källor 

  

Födda 1754
Avlidna 1792

Fransk adel
Personer under franska revolutionen
Män
Ugglan
1117 Reginita

1117 Reginita är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 maj 1927 av den spanske astronomen Josep Comas i Solà vid Observatori Fabra i Barcelona. Dess preliminära beteckning var 1927 KA. Det namngavs senare efter en yngre släkting till upptäckaren.

Reginitas senaste periheliepassage skedde den 12 februari 2022. Dess rotationstid har beräknats till ungefär 2,95 timmar.

Referenser

Externa länkar 	

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av J Comas i Solà
Astronomiska upptäckter 1927
Schipkau

Schipkau (högsorbiska: Šejkow) är en kommun och ort i Tyskland, belägen i Landkreis Oberspreewald-Lausitz i förbundslandet Brandenburg, 7 km väster om kreisstaden Senftenberg. Kommunen bildades genom sammanslagning 2001 av de sex tidigare kommuner Annahütte, Drochow, Hörlitz, Klettwitz, Meuro och Schipkau i den nya kommunen Schipkau.

Historia 
Ortens namn stavades före 1937 Zschipkau på tyska. Områdets ekonomi dominerades från 1870 fram till Tysklands återförening 1990 av brunkolsbrytning. År 2000 invigdes racingbanan EuroSpeedway Lausitz, som då var avsedd att ersätta banan AVUS i Berlin. Sedan dess har kommunen blivit ett viktigt centrum för motorsport och biltestning i Tyskland. Kommunens nuvarande gränser etablerades genom en sammanslagning 2001. Både den historiska gruvverksamheten och motorsporten är representerade i det nyskapade kommunvapnet, i form av gruvarbetarverktyg och en racingflagga.

Kultur och sevärdheter 
I orten Klettwitz i kommunen ligger EuroSpeedway Lausitz, en racingbana invigd år 2000 som bland annat har den enda ovalracingbanan i kontinentala Europa.

Kommunikationer 
Genom kommunen passerar motorvägen A13 (E55), med avfarterna Klettwitz, Schwarzheide, Ruhland och Grossräschen. I närheten passerar även förbundsvägarna B 96 och B 169.

Bussförbindelse finns till den närmaste järnvägsstationen i Senftenberg.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Oberspreewald-Lausitz
Gudmundsson

Gudmundsson, även skrivet Gudmundson är ett svenskt efternamn, ursprungligen ett patronymikon med betydelsen Gudmunds son. Den 31 december 2012 var det i Sverige 1 242 personer med stavningen Gudmundsson och 127 med stavningen Gudmundson. Totalt blir detta 1 369 personer.

På Island skrivs namnet Guðmundsson, men den svenska folkbokföringen har inte registrerat några namn med den isländska specialbokstaven ð.

Personer med efternamnet Gudmundsson eller varianter av detta namn
 Ágúst Guðmundsson (född 1947), isländsk filmregissör
 Albert Guðmundsson (1923–1994), isländsk politiker och fotbollsspelare
 Anders Gudmundsson, flera personer
 Anders Gudmundson (bildkonstnär) (född 1966)
 Anders Gudmundsson i Berte (1804–1869), lantbrukare och politiker
 Anders Magnus Gudmundson (1843–1926), lantbrukare och politiker

 Bengt Gudmundsson (1804–1855), bonde och politiker

 Einar Már Guðmundsson (född 1954), isländsk författare

 Gabriel Gudmundsson (född 1999), fotbollsspelare
 Guðmundur Guðmundsson (född 1960), handbollsspelare och tränare
 Guðmundur Guðmundsson (konstnär), känd som Erró (född 1932), isländsk popkonstnär
 Guðmundur Arnar Guðmundsson (född 1982), isländsk filmregissör, producent och manusförfattare

 Hreiðar Levý Guðmundsson (född 1980), isländsk handbollsmålvakt

 Jan Gudmundsson (1938–2022), författare och läkare
 Jóhann Guðmundsson (född 1977), isländsk fotbollsspelare
 Jóhann Berg Guðmundsson (född 1990), isländsk fotbollsspelare
 Jón lærði Guðmundsson (1574–1658), isländsk autodidakt

 Karl Bjarni Guðmundsson (född 1976), isländsk sångare
 Kristján Gudmundsson (född 1941), isländsk konstnär
 Kristmann Gudmundsson (1901–1983),isländsk författare

 Lennart Gudmundsson (född 1945), typograf och musiker
 Margareta Gudmundson (född 1947), skådespelare
 Magnús Guðmundsson (1879–1937), isländsk politiker
 Niklas Gudmundsson (född 1972), fotbollsspelare
 Ólafur Guðmundsson (född 1990), isländsk handbollsspelare

 Peder Gudmundsson Strömberg (1575–1655), borgmästare och riksdagsman
 Per Gudmundson, flera personer
 Per Gudmundson (journalist) (född 1969), i Svenska Dagbladet
 Per Gudmundson (musiker) (född 1955), folkmusiker
 Peter Gudmundson (född 1955), materialforskare, professor

 Sigurdur Gudmundsson (född 1942), isländsk konstnär
 Sigvard Gudmundson (1909–2011), väg- och vattenbyggnadsingenjör

 Tore Gudmundsson (död 1213), norsk ärkebiskop
 Ture Gudmundsson (1908–1979), folkmusiker och musikdirektör

 Ulla Gudmundson (född 1949), diplomat
 Ulrika Gudmundsson Schönberger (född 1970), sångerska och låtskrivare

Källor

Svenska efternamn
Sonnamn
Ture Rinman

Ture Fredrik Rinman, född 4 december 1906 i Göteborg, död 10 juni 1987, var en svensk redaktör och sjöfartsskribent.

Rinman tog examen vid Göteborgs handelsinstitut 1925. Han var anställd vid AB Baltic i Stockholm 1926-28 och vid sjöfartsanknutna företag i London 1928-1932 (skeppsmäkleri och haveriombud). Han var 1932-1939 sjöfartsredaktör vid Morgontidningen och 1940-1945 vid Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning. Åren 1946-1970 var han chefredaktör för Svensk Sjöfartstidning, där han för övrigt efterträddes på denna post av sonen Thorsten Rinman. Han gav ut flera böcker om sjöfart och varvsnäring.

Ture Rinman var son till Ulla Rinman och Thorsten Rinman d ä (1877-1943), samt far till Thorsten Rinman d y (1934-2017).

Bibliografi (urval) 
 1937 Segelsällskapet Æolus 1887-1937 : Minnesskrift vid 50-årsjubiléet
 1944 Rederiaktiebolaget Svenska Lloyd 1869-1944 : [en krönika vid 75-årsjubileet]
 1946 Kingdom of skerries : in praise of Bohuslän, (fler upplagor)
 1953 Eriksbergs mekaniska verkstad 1853-1953 [foto Carl E. Rosenberg och E. Börjesson]
 1956 Handelsflotta och sjöfart : Sverige på världshaven 1964 The story of an engine : 25th anniversary of the Götaverken diesel engine 1969 Svenska Lloyd genom etthundra år''

Referenser

Noter 

Svenska chefredaktörer
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Göteborg
Födda 1906
Avlidna 1987
Män
Sophie Petersen

Catharina Sophie Cecilie Petersen, född 30 maj 1837 i Köpenhamn, död 15 februari 1874, var en dansk kvinnosakskämpe.

Sophie Petersen var dotter till bokhållaren Ludvig Wilhelm Petersen (1788–1876) och Dorthea Sophie Bruhn (1797–1869). Hon blev tidigt inspirerad av Søren Kierkegaards filosofi och sökte 1861 upp filosofen Rasmus Nielsen. Hon gick på hans föreläsningar på universitetet, samt lärde sig grekiska och fornnordiska.

Petersen är framför allt känd för att vara upphovskvinnan bakom Kvindelig Læseforening, en förening med målet att främja kvinnors bildning och intellekt. Hon fick inspiration till idén efter att ha läst en artikel i Fædrelandet om att den svenska Läsesalong för Damer hade öppnat i Stockholm 1867. Hon bad freds- och kvinnosaksaktivisten Fredrik Bajer om hjälp för att upprätta en dansk motsvarighet i Köpenhamn. Hon fann sedan stöd bland andra danska feminister som Elise Ploug, Charlotte Klein, Marie Rovsing, Jenny Adler och Nathalie Zahle. Genom en namninsamling, som räknade 55 kvinnor och 9 män, och en pengainsamling kunde Kvindelig Læseforening bildas 1872. Petersen var föreningens första sekreterare, men lämnade uppdraget efter ett år på grund av dels samarbetssvårigheter inom styrelsen och dels för att hennes hälsa blivit allt svagare.

Referenser 

Litteratur
 Jytte Larsen (red.) (2001). Dansk Kvindebiografisk Leksikon. Köpenhamn: Rosinante.  

Danska kvinnorättskämpar
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1837
Avlidna 1874
Kvinnor
M/S Visby

M/S Visby kan syfta på

 M/S Visby (2000), passagerarfartyg byggt 2000
 M/S Visby (1980), passagerarfartyg byggt 1980, 2003 namnändrad till M/S Visborg
 M/S Visby (1972), passagerarfartyg byggt 1972, 1980 namnändrad till M/S Drotten
 M/S Visby (1964), passagerarfartyg byggt 1964, 1970 namnändrad till M/S Skandynawia

Se även 
 S/S Visby, passagerarfartyg byggt 1923
 S/S Wisby, passagerarfartyg byggt 1866
Hans Hellers

Pehr August Hans Hellers, född 10 februari 1919 i Örgryte församling, Göteborg, död 13 september 1993 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk lärare och fackföreningsman.

Efter studentexamen 1938 och folkskollärarexamen 1947 var Hellers folkskollärare på Öckerö 1947–50 och i Göteborg 1950–58. Han blev ombudsman i Sveriges folkskollärarförbund 1958, i Sveriges lärarförbund 1963 och var förbundsordförande där 1967–85. Han blev styrelseledamot i Tjänstemännens centralorganisations statstjänstemannasektion (TCO-S) 1964, vice ordförande där 1967 och var ordförande 1976–85.

Källor

Litteratur
"Jag var nog en ganska säregen begåvning": samtal med Hans Hellers (1985)

Noter 

Svenska lärare under 1900-talet
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Lärare från Göteborg
Födda 1919
Avlidna 1993
Män
Otto Niemeyer

Otto Ernst Niemeyer, född 1883, död 6 februari 1971, var en brittisk finansman.

Niemeyer var styrelseledamot i Bank of England och Bank for International Settlements. Han var medlem av Nationernas förbunds finansutskott och blev dess ordförande 1927. Niemeyer blev vid flera tillfällen tillkallad av olika stater för sanering av deras finanser, bland annat Australien, Brasilien med flera.

Källor

Tryckta källor

Noter

 

Personer inom brittiskt bankväsen
Personer inom Bank for International Settlements
Personer inom Nationernas förbund
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Alumner från Balliol College, Oxford
Födda 1883
Avlidna 1971
Män
Altdöbern

Altdöbern (lågsorbiska: Stara Darbnja) är en ort och kommun i Niederlausitz i östra Tyskland, belägen i Landkreis Oberspreewald-Lausitz i förbundslandet Brandenburg, omkring 25 km sydväst om Cottbus och 120 km söder om Berlin.

Altdöbern är administrativ huvudort i kommunalförbundet Amt Altdöbern, där förutom Altdöbern även grannkommunerna Bronkow, Luckaitztal, Neupetershain och Neu-Seeland ingår. De tidigare kommunerna Ranzow och Reddern uppgick i  den 1 februari 2002.

Kultur och sevärdheter 
Altdöberns slott uppfördes ursprungligen 1717 och fick sitt nuvarande utseende på 1880-talet. Slottet utgjorde under andra världskriget från 1943 tillfälligt säte för delar av Sveriges ambassad, som utlokaliserats dit från Berlin under bombangreppen.

Författaren Günter Grass var stationerad i närheten av orten under sin tid som soldat i Waffen-SS 1945 och har skildrat detta i sin självbiografi När man skalar lök (Beim Häuten der Zwiebel, 2006).

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Oberspreewald-Lausitz
Max Niemeyer Verlag

Max Niemeyer Verlag är ett tyskt bokförlag, grundat i Halle 1870.

Max Niemeyer Verlag utgav tidigare främst språkvetenskaplig litteratur.

Maxi Niemeyer Verlag övertogs 2005 av K.G. Saur Verlag som 2006 sålde det vidare till Verlag Walter de Gruyter

Källor 

Niemeyer
Företag bildade 1870
Japanese bobtail

Japanese bobtail är en korthårig kattras som härrör från Japan. Dess främsta kännetecken är dess korta svans.

Utseende
Japanese bobtail är en medelstor katt med triangelformat huvud, stora öron och lång bål. Bakbenen är något längre än frambenen. Kattens främsta kännetecken, den korta och vanligtvis böjda svansen, kan vara 10–13 cm lång i fullt utsträckt läge. Pälsen på svansen är tjockare än på övriga kroppen, vilket ger den ett utseende av en rund tofs, inte olikt en tamkanins.

Temperament
Japanese bobtail är en energisk och lekfull katt som gärna umgås med människor och som uppnår goda resultat i kattagility. Den trivs bra ihop med barn, hundar och andra djur.

Referenser

Noter

Externa länkar

Kattraser från Asien
Tim Murray (befattningshavare)

Timothy "Tim" Murray, född 31 oktober 1963, är en kanadensisk befattningshavare som var senast general manager för ishockeyorganisationen Buffalo Sabres i NHL.

Han är brorson till Bryan Murray som är före detta NHL–tränare och nuvarande general manager för Ottawa Senators och Terry Murray, som är tränare för Adirondack Phantoms i AHL och före detta NHL–tränare.

Murrays karriär i NHL har till stora delar berott på hans farbror Bryan, och var han har varit anställd. 1993 blev Murray anställd som talangscout för Detroit Red Wings när Bryan var där som general manager. Ett år senare valde han att följa med Bryan till Florida Panthers, när Bryan blev general manager där och Murray fortsatte sitt jobb som talangscout. Den 21 juni 1998 anslöt sig även Murrays andra farbror Terry till laget som Panthers nya tränare. Den 28 december 2000 lämnade både Bryan och Terry sina positioner inom Panthers och han blev kvar i organisationen fram till 2002, när han fick ett nytt jobberbjudande från Bryan som hade blivit general manager för Anaheim Mighty Ducks. Tim anställdes som chef för spelarpersonalen (Director of Player Personnel). Bryan lämnade Mighty Ducks 2004 och Tim var kvar tills 2005. Den 7 juli 2005 blev han anställd av New York Rangers som återigen talangscout. Det varade fram till 2007 när hans farbror Bryan blev general manager för Ottawa Senators och kom med ett nytt erbjudande till honom om att bli assisterande general manager för Senators och general manager för Senators primära samarbetspartner Binghamton Senators i AHL. Detta erbjudande kunde han inte tacka nej till. Det blev officiellt den 5 juli 2007. Den 9 januari 2014 blev det offentligt att Senators divisionskonkurrent Buffalo Sabres hade anställt Murray som deras nya general manager.

Den 20 april 2017 meddelade Sabres ägare Terrence Pegula att Sabres hade sparkat Murray med omedelbar verkan.

Referenser

Externa länkar
Eliteprospects.com – Tim Murray (staff profile)

Befattningshavare i Buffalo Sabres
Befattningshavare i Ottawa Senators
Befattningshavare i Mighty Ducks of Anaheim
Personer i Kanada under 2000-talet
Personer i Kanada under 1900-talet
Personer från Québec
Födda 1963
Levande personer
Män
1118 Hanskya

1118 Hanskya är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 augusti 1927 av de ryska astronomerna Sergej Beljavskij och N. Ivanov vid Simeizobservatoriet på Krim. Dess preliminära beteckning var 1927 QD. Det namngavs sedan den först verksamme astronomen vid Simeis-observatoriet, Aleksej Ganskij, vid 25-årsdagen av dennes bortgång.

Det gjorde också en oberoende upptäckt av asteroiden den 30 augusti, av Karl Wilhelm Reinmuth, en upptäckt som kungjordes först.

Den tillhör och har givit namn åt asteroidgruppen Hanskya.

Hanskyas senaste periheliepassage skedde den 20 juli 2018. Dess rotationstid har beräknats till ungefär 15,61 timmar.

Referenser

Externa länkar 	

Huvudbältesasteroider
Hanskya-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av S Beljavskij
Astronomiska upptäckter av N Ivanov
Astronomiska upptäckter 1927
Kreativt skrivande

Kreativt skrivande innebär att uttrycka sig litterärt i olika genrer, utanför facklitteratur och journalistik, främst inom skönlitteratur. Det finns som ämne och studieområde vid ett flertal universitet, högskolor och folkhögskolor i Sverige, där det går under namn som kreativt skrivande, litterär gestaltning, kreativ svenska och författarskola.

Källor 
 http://allastudier.se/utbildningar/?q=kreativt+skrivande

Skrivande
Esther Kjerner

Esther Emilia Léontine Kjerner, född den 29 oktober 1873 i Stockholm, död den 3 oktober 1952 i Stockholm, var en svensk målare och grafiker.

Biografi
Kjerner var elev vid Tekniska skolan och vid Konstakademin 1890–1895 dessutom studerade hon etsning för Axel Tallberg 1895–1896. Hon lämnade Sverige tillsammans med Eva Bagge hösten 1896, de vistades först under vintern i Rom och sökte sig 1897 till Frankrike där de målade en tid vid kusten av Bretagne. Därefter for de till Paris och tecknade  modell på Académie Colarossi.

Sin debut gjorde Kjerner på en utställning 1898 på Svenska konstnärernas förening och hon deltog senare i utställningar med Sveriges allmänna konstförening samt samlingsutställningar i München, Budapest och USA. Tillsammans med Eva Bagge och Anna Nordgren ställde hon ut på en ateljéutställning i Stockholm 1907. 

Hon uppmärksammades dock först omkring 1940 för stilleben och lyriska parklandskap, målade med utpräglad känsla för stoff och valör och influerade av äldre holländskt och franskt måleri. Det var ett mycket konsekvent och vitalt livsverk, som redovisades, när hennes första separatutställning ordnades 1941 i Stenmans konstsalong.

Kjerner är representerad vid Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum, Prins Eugens Waldemarsudde, Örebro läns museum, Norrköpings konstmuseum, Kalmar konstmuseum, Gävle museum och Eskilstuna konstmuseum.

Hon var dotter till överläkaren Karl Kjerner och Emilie Magnell, och syster till konstnären Hildur Kjerner. De är begravda på Solna kyrkogård.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1976

Svenskt konstnärslexikon del III sid 376-377, Allhems Förlag Malmö.

Noter

Externa länkar
 Goggle sökning

Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1873
Avlidna 1952
Kvinnor