kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Propithecus coronatus

Propithecus coronatus är en primat i släktet sifakor som förekommer i västra Madagaskar. Djurets taxonomiska status är omstridd. Wilson & Reeder (2005) listar populationen som underart till Propithecus deckenii. IUCN godkänner den som självständig art på grund av avvikande detaljer i skallens konstruktion.

Utseende 

Denna sifaka når en kroppslängd (huvud och bål) av 39,5 till 45,5 cm och en svanslängd av 47,5 till 56,5 cm. Vikten ligger mellan 3,5 och 4,2 kg. Pälsen är övervägande vitaktig. Som kontrast har huvudets hår en mörkbrun färg. Ansiktet är nästan naken och mörkgrå. Även pälsen på buken, bröstet, övre låren och ibland på skuldrorna är mörkare i gulbrun.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet ligger i centrala delen av provinsen Mahajanga. Arten vistas där i låglandet och i kulliga områden upp till 700 meter över havet. Habitatet utgörs av mangrove och av mera torra skogar.

Ekologi 

Individerna är aktiva på dagen och vilar på natten uppe i träd. De klättrar vanligen i växtligheten och kommer ibland ner till marken. Propithecus coronatus äter blad, omogna frukter och unga växtskott. Ibland intar den jord, troligen för att kompensera giftiga ämnen i födan.

Två till åtta individer bildar en flock som har ett 1,2 till 1,5 hektar stort revir. De har ett typiskt varningsläte men är allmänt ljudlös. Fortplantningssättet borde motsvara andra sifakor.

Hot och status 

Det största hotet mot arten är habitatförstöringar. Ibland dödas en individ av jägare och ibland fångas ungdjur för att hålla de som sällskapsdjur. IUCN uppskattar att beståndet minskade med 50 procent under de senaste 30 åren (tre generationer) och listar Propithecus coronatus som starkt hotad (EN).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder på ARKive.org

Sifakor
coronatus
Däggdjur i etiopiska regionen
Maskinparken

Maskinparken är en park på Kungliga Tekniska högskolans campusområde på Norra Djurgården i Stockholm. Parken ligger mellan Drottning Kristinas väg i sydväst och Brinellvägen i nordost. Parken skiljer det nordligaste området av Campus Valhallavägen där Danshögskolan och institutionen för maskinteknik ligger, i folkmun kallat Brasilien, från resten av campus. Genom parken går en gångväg från Drottning Kristinas väg österut över Brinnellvägen och vidare bort till Uggleviksvägen vid Ugglevikskällan.

Parker i Stockholms kommun
Campus vid Kungliga Tekniska högskolan
Norra Djurgården
Gustaf Göthlin

Gustaf Wilhelm Göthlin, född 13 december 1839 i Götlunda socken, Örebro län, död 7 juli 1895 på herrgården Naddö i Örberga socken, Östergötlands län, var en svensk psykiater. Han var far till Gösta Göthlin.

Göthlin blev student vid Uppsala universitet 1859, medicine kandidat 1868 och medicine licentiat 1872. Han var läkare vid kronoarbetsstationen i Borghamn 1871–80, stadsläkare i Vadstena 1872–78, biträdande läkare vid Vadstena hospital 1872–78 och överläkare där från 1878.

Källor

Svenska psykiatrer
Personer från Götlunda socken, Närke
Födda 1839
Avlidna 1895
Män
Anne Marie Rådström

Anne Marie Rådström, född Wahlgren 9 december 1919 i Malmö, död 21 februari 2014, var en svensk journalist och teaterchef. 

Anne Marie Rådström började arbeta som journalist på Skånska Dagbladet under 1940-talet. Mellan 1955 och 1962 arbetade hon på Folket i Bild (FIB) i Stockholm och innehade därefter en tjänst som pressekreterare på biståndsorganet NIB. Åren 1964-68 var hon presskommissarie på Dramaten och under sexton år, 1968-84, chef för Parkteatern i Stockholm.

Rådström hade ett sommarhus i Gagnef i Dalarna och engagerade sig i ortens spelmanslag, folkdanslag och kulturhistoria. Hon skrev bland annat en pjäs om bokillustratören Ottilia Adelborg som bodde i Gagnef i början av 1900-talet. Pjäsen uruppfördes i Gagnef 1976 med Mimmo Wåhlander i huvudrollen. Rådström skrev även en bok om Adelborg och andra böcker med anknytning till Dalarnas kulturhistoria.

År 1980 tilldelades hon Samfundet S:t Eriks plakett.

Anne Marie Rådström var gift med författaren Pär Rådström 1951–1960 och med professor Gösta Tunevall 1968–2003. Hon var mor till författaren Niklas Rådström.

Referenser 
 Vem är hon, 1988
  Nekrolog dt.se, 2014-02-21
 Gagnefs spelmanslag, kronologi.

Externa länkar 
 

Svenska teaterchefer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Malmö
Födda 1919
Avlidna 2014
Kvinnor
Journalister från Malmö
Seyni Kountché

Seyni Kountché, född den 1 juli 1931 i Damana Fandou, Niger, död den 10 november 1987  i Paris, var en nigerisk general och Nigers president efter militärkuppen 1974.

Biografi
Kountché tillhörde den furstliga familjen Tondikandie och gick i skola i Mali från 1944 och senare i Saint-Louis i Senegal. Han gjorde militär tjänst i Indokina och Algeriet och blev sergeant 1957.

Kort efter att Niger blev självständigt den 3 augusti 1960 gick han 1961 in i den nya försvarsmakten. Efter att ha genomgått officersutbildning i Paris, blev han 1965 biträdande chef för de väpnade styrkorna i Niger och därefter stabschef 1973.

Den 15 april 1974 genomförde dåvarande överstelöjtnant Kountché en militärkupp mot presidenten Hamani Diori, som misslycktas med landets ledning efter att svår torka under flera år medfört svår hungersnöd i landet. Av detta följde att politiska partier förbjöds och nationalförsamlingen upplöstes, samtidigt som politiska fångar frisläpptes dagen efter kuppen.

Den 17 april utsåg högsta militära rådet Kountché till Nigers president med fast mandat. Den första regeringen bildades uteslutande av officerare, med uppgiften att återupprätta landet ekonomi och stärka moraleni det politiska livet. Under åren utsattes regimen för flera kuppförsök 1975, 1976 och 1983, och Kountché, som eftersträvade civilt deltagande i regeringen utvämnde 1973 en civil premiärminister, Mamane Oumarou.

Trots vissa kuppförsök kunde general Koutché regera fram till sin död som den absolute statschefen och chef för de väpnade styrkorna fram till slutet av 1987 då hans hälsoproblem förvärrades och han avled på ett sjukhus i Paris.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977
http://www.esacademic.com/dic.nsf/eswiki/1082882

Externa länkar

Födda 1931
Avlidna 1987
Män
Nigers presidenter
Nigeriska generaler
Bobinack

Bobinack är en roman av Eyvind Johnson utgiven 1932.

Romanen var den första som Eyvind Johnson skrev efter återkomsten till Sverige efter en tids vistelse i Frankrike. Den rymmer en kritik och ett ifrågasättande av borgerligheten och den borgerliga kulturen. Romanen är skriven i en experimentell komposition, sannolikt inspirerad av Alfred Döblins Berlin Alexanderplatz och John Dos Passos Till Manhattan. Liksom dessa romaner knyts händelserna till en central plats i en storstad. Handlingen börjar med en bilolycka på Kungsgatan i Stockholm där nästan alla personer i romanen är närvarande.

Som en representant för borgerligheten i romanen framstår Kyndel Romaticus, direktör för ett företag som tillverkar parfym. Hans liv förstörs av den förbryllande titelfiguren Bobinack, som är en amoralisk och hänsynslös gestalt. Dennes namn är lånat från jätten i en saga av L.E. Björkman som Eyvind Johnson läst i sin barndom.

Källor
Eyvind Johnson, Bobinack (1932), Eyvind Johnson-sällskapets faksimilutgåva 1994 med efterord av Örjan Lindberger 

Romaner av Eyvind Johnson
Skönlitteratur 1932
Gustaf Knös (läkare)

Gustaf Birger Knös, född 6 december 1836 i Uppsala, död 18 juli 1899 i Vadstena, var en svensk psykiater. Han var son till Anders Erik Knös och Gabriella Schönherr samt bror till Carl Johan, Vilhelm och Arvid Erik Knös. 

Knös blev student vid Uppsala universitet 1857, medicine kandidat 1867 och medicine licentiat 1871. Han var distriktsläkare i Kinnekulle distrikt, Skaraborgs län, 1872, biträdande läkare vid Göteborgs hospital 1872–74, lasarettsläkare i Ljungby, Kronobergs län, 1874–80 och biträdande läkare vid Vadstena hospital från 1880.

Källor

Svenska psykiatrer
Läkare från Uppsala
Födda 1836
Avlidna 1899
Män
Matteo Renzi

Matteo Renzi, född 11 januari 1975 i Florens, är en italiensk politiker som var Italiens premiärminister 2014–16.

Biografi
Renzi har studerat juridik vid Universitetet i Florens. 2004–2009 var han president i provinsen Florens, och 2009–2014 var han borgmästare i Florens. Från den 15 december 2013 till den 19 februari 2017 var han partisekreterare för Demokratiska partiet. Renzi tillträdde som Italiens premiärminister den 22 februari 2014; han var då 39 år gammal och den yngste italienska premiärministern någonsin.

Som premiärminister ansåg Renzi att en ändring av grundlagen var nödvändig för att kunna genomföra reformer för att strukturera om Italiens skuldtyngda ekonomi, och den 4 december 2016 hölls en folkomröstning om Renzis förslag om en ny grundlag. Efter att ja-sidan, med sina 40,89 % av rösterna, förlorat mot nej-sidan, som fick 59,11 % av rösterna, meddelade Renzi att han tänkte avgå, vilket han gjorde den 12 december. Han efterträddes av Paolo Gentiloni.

År 2019 lämnade Renzo Demokratiska partiet och grundade i oktober ett nytt parti, Italia Viva (Levande Italien). Han förklarade att detta skulle stödja regeringen Conte.

Referenser

Italiens premiärministrar
Personer i Italien under 2000-talet
Personer från Florens
Födda 1975
Levande personer
män
Alumner från Florens universitet
Kötthack

Kötthack eller hackkniv var ett äldre redskap för tillverkning av köttfärs. Hackknivarna kunde även användas vid grönsakshackning. De brukades parvis – en i varje hand i en hacklåda. En variant med helsmitt skaft i stället för byglar kallades Kålhack. Avgränsningen vad gäller användning var inte så exakt.

Särskilda hackknivar blev vanliga under 1600-talet, då i en typ som liknar senare tiders köttyxor. Modellen uppkommer troligen i Tyskland. De ersätts under 1700-talet av en ny typ av kötthackar. Vira bruk var fram till slutet av 1800-talet en betydande tillverkare av kötthackar. Den hantverksmässiga tillverkningen ersattes i slutet av 1800-talet av en industriell tillverkning vid större fabriker som Eskilstuna jernmanufaktur. I början av 1900-talet ersattes kötthacken av köttkvarnen.

Källor 
 Hackknivar från Wira, Lars Edberg i årsboken Uppland 1992.

Kött
Husgeråd
Club de Deportes Malleco Unido

Club de Deportes Malleco Unido, ofta enbart Malleco Unido, är en fotbollsklubb från staden Angol i Chile. Klubbens namn härrör från provinsen i vilken Angol ligger, Provincia de Malleco, som ligger i Region de la Araucanía i mitten av landet. Malleco Unido bildades den 25 mars 1974 och spelar sina hemmamatcher på Estadio Municipal Alberto Larraguibel Morales som tar cirka 4 000 åskådare vid fullsatt.

Historia
Klubben grundades den 25 mars 1974 och bildades ur Mallecos provinslag. Malleco Unido inledde med att spela femton säsonger i Segunda División, den näst högsta divisionen i Chile, dock utan att lyckas gå upp i den högsta divisionen. Säsongen 1988 flyttades klubben ner till den tredje divisionen och fick fortsätta spela i densamma fram till och med 2008, då de återigen flyttades ner och fick spela i de regionala serierna istället för de nationella. Säsongen 2012 gick klubben återigen upp i de nationella serierna och deltog i den femte högsta divisionen, Tercera B de Chile, och kom tvåa, vilket innebar uppflyttning till den fjärde högsta divisionen, Tercera División de Chile säsongen 2013. Malleco blev dock inbjudna till att spela Segunda División de Chile 2013/2014, det vill säga den tredje högsta divisionen, innan Tercera División 2013 hann dra igång (som bara spelades ett halvår till följd av en serieomläggning). Av denna anledning deltog Malleco Unido inte i något seriespel det första halvåret 2013, utan började spela direkt i Segunda División 2013/14.

Externa länkar 
Officiell hemsida (spanska)

Källa

Fotbollsklubbar i Chile
Sportklubbar bildade 1974
Storbritannien i Eurovision Song Contest 2014

Storbritannien kommer att delta i Eurovision Song Contest 2014 i Köpenhamn i Danmark.

Internval 
Den 19 februari meddelade BBC att man tänker använda sig av internval, som man gjort för fjärde året i rad.

Den 3 mars meddelade BBC att Molly Smitten-Downes skulle delta för landet. Ett fast beslut kom samma kväll då hon uppträdde med låten "Children of the Universe" i en talkshow.

Vid Eurovision 
Storbritannien kommer att vara direktkvalificerat till finalen den 10 maj.

Referenser 

Länder i Eurovision Song Contest 2014
2014 i Storbritannien
Musik i Storbritannien
Gyllenram

Gyllenram är en svensk adlig ätt som härstammar från Danzig. Hette före adlande Ram. Ätten adlades 1717 och introducerades på Riddarhuset 1719 som adlig ätt nummer 1 528.

Personer ur ätten 
 Fredrik Gyllenram (1684–1737), militär
 Natanael Gyllenram (1686–1746), militär
 Carl Anton Gyllenram (1773–1826), författare
 Henrik Gyllenram (1814–1890), militär, politiker och ämbetsman
 Henric Fredric Gyllenram (1842–1918), militär
 Rudolf Gyllenram (1853–1934), militär
 René Gyllenram (1884–1959), militär och diplomat
 Rutger Gyllenram (1886–1969), militär
 Bertil Gyllenram (1887–1948), företagsledare
 Fredrik Bertilsson Gyllenram (1929–2010), militär
 Gunnar Gyllenram (född 1931), jurist

Källor 
 

Svenska adelsätter
Likbärarelaget Enigheten

Understödsföreningen Likbärarlaget Enigheten i Malmö är en förening som bildades den 24 juni 1729 av handskmakareskrået i Malmö och idag drivs som en begravningskassa och står därmed under Finansinspektionens kontroll. Föreningen styrs av ett lagråd och har verkat obrutet sedan bildandet vilket gör det till den äldsta bevisligen oavbrutet igångvarande föreningen i Malmö.  Samtliga protokoll från urkunden vid bildandet och framåt finns bevarade och är deponerade på Malmö Stadsarkiv.

Enigheten har genomgått flera förändringar, och efter EU-direktiv har ombildning skett till Försäkringsförening 2021 vilket finns registrerat på både Finansinspektionens. (www.fi.se) hemsida under Försäkringsföreningar och på Bolagsverket (www.bolagsverket.se) båda med registreringsnummer 846001-4510.

Finansinspektionen är tillsynsmyndighet vars regelverk för försäkringsrörelser med undantag Enigheten lyder under.

Historia
Malmö var vid tiden för föreningens bildande förutom en "stapel- och handelsstad" en garnisonsstad med omfattande militärt inslag. Handskmakarskrået var vid samma tid det dominerande hantverkarskrået i Malmö där en stor del av verksamheten var direkt riktad mot de militära verksamheterna. Handskar och även andra skinn- och lädervaror förbrukades därmed i stor mängd av de i staden förlagda trupperna.
Många städer hade vid tiden för detta lags bildande vanligtvis flera olika likbärarlag representerande olika grupperingar i samhället som exempelvis hantverkarskrån. Omfattande farsoter som ofta kunde halvera befolkningarna gjorde det nödvändigt att kunna transportera bort och begrava avlidna på ett enkelt, men dock värdigt sätt. I Malmö fanns vid den tiden ytterligare ett något äldre likbärarlag som tillhörde garnisonen och ett som hette Hantverkarnas i Malmö likbärarlag bildat 1710 och som upphörde 1944. Även militären som fanns i staden hade sitt eget lag och det finns en konflikt beskriven i rättsprotokoll från 1730-talet kring rätten att bära lik.

Källor 

 
 http://www.kringla.nu/kringla/objekt?referens=MM/objekt/28851
 http://runeberg.org/svfolket/11/0452.html
 http://www.historisktidskrift.se/fulltext/2011-3/pdf/HT_2011_3_459-490_onnerfors.pdf
 http://dhlc.se/lc_om.html
 Stadsbiblioteket, Likbärarlaget Enighetens 250-årsjubileum

Referenser

Externa länkar
Enighetens webbplats

Föreningar i Sverige
Organisationer i Malmö
Salzgitter Klöckner-Werke

Salzgitter Klöckner-Werke GmbH är en internationell koncern som verkar på en rad områden, bland annat inom anläggnings- buteljerings- och förpackningsindustrin. Företaget grundades ursprungligen 1906 som Klöckner-Werke AG, men förvärvades år 2007 av Salzgitter AG. Salzgitter Klöckner-Werke GmbH exporterar 90 procent av sin produktion.

Referenser 

Tyska företag
Företag bildade 1906
Marina förband i Ryska federationens inrikestrupper

Marina förband i Ryska federationens inrikestrupper, sedan 2016 Marina förband i Rysslands nationalgarde är en funktionell underavdelning av Rysslands nationalgarde vilken bildades 1978 och är avsedd att opererar vid havskusten samt på sjöar och floder.

Uppdrag
 Objektskydd av viktiga kommunikationsanläggningar belägna vid havskusten eller vid sjöar och floder.
 Biträda vid räddningstjänsten vid dessa skyddsobjekt
 Objektskydd av andra viktiga anläggningar belägna vid havskusten eller vid sjöar och floder.
 Biträda polisen vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet till sjöss vid särskilt viktiga naturresursområden.
 Biträda gränstrupperna med gränsövervakning.

Historia
Inrikestruppernas marina förband tillkom i samband med byggandet av Bajkal–Amur-magistralen.

Personal
Personalen utgörs av stamanställda och värnpliktiga. Redan vid tillkomsten av Inrikestruppernas marina förband fick dess personal samma uniformer och tjänstgöringsvillkor som flottan. 1981 tillkom flottans gradbeteckningar och 1985 sjömilitära grader.

Personalen utbildas vid den marina utbildningsdivisionen i Severobajkalsk. Följande utbildningslinjer finns:
 Röjdykare
 Båtmekaniker
 Båtchef
 Signalstyrman

Förband
Underställda de regionala kommandona och dess underordnade förband.
 1. Marinavdelningen i Chabarovsk
 2. Marinavdelningen i Murmansk
 5. Marina utbildningsdivisionen i Severobajkalsk
 32. Marinavdelningen i Oziorsk och Snezjinsk
 En patrullbåtsdivision vilken ingår i objektskyddet för Leningrad kärnkraftverk

Dykeriväsendet
Inrikestruppernas dykeriväsende bildades 1978. Dess uppgift är att undanröja undervattenshot mot skyddsobjekt. Utbildningen äger rum i Severobajkalsk. Dykarna är licensierade av en särskild prövningskommission i Inrikesministeriet, som upprättats i samband med sjöräddningsväsendet vid Rysslands flotta. I dykeriväsendet ingår särskilda röjdykaravdelningar samt röjdykare som tillhör patrullbåtsbesättningar. Chef är kommendör V. A. Strakovitj.

Framtida utveckling
Enligt uppgift avser den ryska regeringen att utöka Inrikestruppernas ansvarsområde med objektskydd av vattenkraftverk vilket kommer att leda till att ytterligare marina förband behövs. Planerade vågkraftverk till havs är andra presumtiva skyddsobjekt för de marina förbanden. Det skall även finnas planer på att skapa sjötransportförband inom Inrikestrupperna.

Bilder

Referenser

Inrikestrupperna
Sara Benz

Sara Benz, född 25 augusti 1992 i Zürich, är en schweizisk ishockeyforward. Hon har representerat Schweiz i OS två gånger, i Vancouver där det blev en femteplats och i Sotji där det blev brons. I bronsmatchen mot Sverige i Sotji gjorde hon det första schweiziska målet i matchen som Schweiz vann 4–3.

Meriter

OS
OS i Vancouver 2010: 5:a
OS i Sotji 2014: 3:a

VM
VM 2009: 7:a
VM 2011: 6:a
VM 2012: 3:a
VM 2013: 6:a

Referenser

Schweiziska ishockeyspelare
Schweiziska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Schweiz
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Schweiz
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Schweiz
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2018
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Zürich
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Ledamöter av Europaparlamentet från Irland 2009–2014

Ledamöter av Europaparlamentet från Irland 2009–2014 förtecknar ledamöter som representerar Republiken Irland i Europaparlamentet under mandatperioden 2009–2014. Irland hade denna mandatperiod tolv mandat.

Källor 
 

 
 
Irländska politiker under 2000-talet
Fredrik Ludvigsson

Fredrik Ludvigsson, född 19 april 1994, är en svensk landsvägscyklist, som tävlar för UCI World Tour-laget Team Giant-Alpecin.

Fredriks äldre bror, Tobias Ludvigsson, är också proffs i samma lag.

Resultat - Landsväg

2011
 2:a, Svenska mästerskapen (Juniorer)
 3:a, Svenska tempomästerskapen (Juniorer)

2012
 2:a Totalt, Trofeo Karlsberg
 3:a, Svenska tempomästerskapen (Juniorer)

2013
 1:a Totalt, Boucle de l'Artois
 1:a, Etapp 2
 2:a, Totalt Tour of Estonia

Externa länkar
http://www.procyclingstats.com/rider/Fredrik_Ludvigsson

Svenska tävlingscyklister
Födda 1994
Levande personer
Män
Fyrnationsturneringen i bandy 1954

Fyrnationsturneringen i bandy 1954 spelades i Moskva i februari månad 1954, och vanns av Sverige. Turneringen kan räknas som ett slags för-VM. Länderna hade en del olika regler före turneringen. Regler jämkades ihop. Bland annat introducerades sargen i Norden.

Matcher
24 februari 1954: Sovjetunionen-Finland 2-1 (0-1) Moskva, Sovjetunionen
24 februari 1954: Sverige-Norge 4-0 (1-0) Moskva, Sovjetunionen
26 februari 1954: Sovjetunionen-Norge 8-0 (6-0) Moskva, Sovjetunionen
26 februari 1954: Sverige-Finland 4-4 (3-2) Moskva, Sovjetunionen
28 februari 1954: Finland-Norge 2-0 Moskva, Sovjetunionen
28 februari 1954: Sverige-Sovjetunionen 2-1 (2-1) Moskva, Sovjetunionen

Sluttabell

Källor

Fotnoter

1954 i Sovjetunionen
Internationella sportevenemang i Sovjetunionen
Bandysäsongen 1953/1954
Sportevenemang i Moskva
Moskva under 1900-talet
Ryska federationens gränsbevakning

Ryska federationens gränsbevakning är en truppslag inom Ryska federationens federala säkerhetstjänst med ansvar för gränsövervakning och gränskontroll.

Uppdrag
 Upprätthålla den Ryska federationens territoriella och fiskala suveränitet genom att förhindra olaga gränsöverträdelser av personer och varor
 Skydda den Ryska federationens ekonomiska intressen och naturresurser till lands och till havs, vari ingår bekämpning av illegal jakt och fiske
 Bekämpa terrorism, utländsk infiltration och andra hot mot den Ryska federationens nationella säkerhet i landets gränsområden

Organisation

 Gränsbevakningens ledning
 Chef, tillika ställföreträdande chef för  Ryska federationens federala säkerhetstjänst
 Huvudstab
 8 regioner (en för vart och ett av Rysslands federala distrikt)
 39 gränsmyndigheter
 Ryska federationens kustbevakning
 Utbildningsanstalter
 Gränsbevakningens militärhögskolor i Moskva, Golitsyn, Kaliningrad, Kurgan och Chabarovsk
 Kustbevakningens högskola i Anapa
 Gränsbevakningens första kadettkår (militärgymnasium) i Gatjina

Militärhögskolor
Ryska federationens gränsbevakning har fem militärhögskolor i Chabarovsk, Golitsyn, Kaliningrad, Kurgan och Moskva, som ger grundläggande utbildning för gränsbevakningens officerare och specialistofficerare (прапорщики).

Officerare

 Ch = Chabarovsk, G = Golitsyn, Ka = Kaliningrad, Ku = Kurgan, M = Moskva. 

Källa:

Specialistofficerare

 Ch = Chabarovsk, G = Golitsyn, Ka = Kaliningrad, Ku = Kurgan, M = Moskva.
Källa:

Bildgalleri

Referenser

Rysslands militär
Natalia Czerwonka

Natalia Barbara Czerwonka, född den 20 oktober 1988 i Lubin, Polen, är en polsk skridskoåkare.

Hon tog OS-slver i damernas lagtempo i samband med de olympiska skridskotävlingarna 2014 i Sotji.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Polska skridskoåkare
Polska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Polen
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Polen
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Polen
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2018
Polska idrottare under 2000-talet
Personer från Lubin
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Julija Skokova

Julija Igorevna Skokova (), född den 1 december 1982 i Sverdlovsk oblast, Ryska SFSR, Sovjetunionen, är en rysk skridskoåkare.

Hon tog OS-brons i damernas lagtempo i samband med de olympiska skridskotävlingarna 2014 i Sotji.

I februari 2014 erhöll hon Fäderneslandets förtjänstordens medalj av andra klassen.

Referenser

Källor

Ryska skridskoåkare
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Ryssland
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2014
Ryska idrottare under 2000-talet
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor