kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Goran Karan

Goran Karan, född 2 april 1964 i Belgrad, är en kroatisk sångare.

Karan började sin musikaliska karriär på 1980-talet, då han sjöng i diverse band. Mest känd blev han som sångare i rockgruppen Big Blue på 1990-talet. Han lämnade gruppen 1997 för att satsa på en solokarriär. Han vann Zadarfestivalen 1998 med låten Kazna mi je što te ljubim och spelade samma år den manliga huvudrollen i musikalen Rock It på Ronacher i Wien. Han släppte sitt debutalbum 1999, som han skrev tillsammans med Zdenko Runjić.

1998 deltog Karan i en duett med Zrinka i Dora, den kroatiska uttagningen till Eurovision Song Contest, med låten Bolero. De kom på andraplats. Karan återkom till tävlingen 1999 och kom på tredjeplats med bidraget Nisam te vrijedan. Han återkom till tävlingen året därpå och vann med bidraget Kad zaspu anđeli. I Eurovision Song Contest kom han på niondeplats. Han deltog i Dora 2002 med bidraget Još uvijek vjerujem da ljubav postoji och senast 2005 med bidraget Bijele zastave, men lyckades inte kvalificera sig till slutfinalen. Karan har även varit en flitig deltagare i flera musikfestivaler runt om i det forna Jugoslavien, däribland Splitfestivalen, Zadarfest och Zagrebfest.

Karan har var en av domarna i den kroatiska upplagan av TV-programmet Idol 2004. Han har även medverkat i TV-programmen Evergreen (2010) och Pjevaj moju pjesmu (2011-2012).

Diskografi 
 Kao da te ne volim (1999)
 Vagabundo (2000)
 Dalmatinske Suze (2001)
 Ahoj! (2003)
 Od srca do usana (2005)
 Zlatna kolekcija (2005)
 Dite Ljubavi (2008)
 Čovik tvoj (2013)

Referenser 

Födda 1964
Levande personer
Män
Kroatiska popsångare
Artister som representerat Kroatien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2000
Musiker från Belgrad
Monument to the Unknown Artist

Monument to the Unknown Artist är en permanent installation på Holland Street på Bankside i London.

Monument to the Unknown Artist ser ut som en konventionell bronsstaty av en medelålders kostymklädd man på ett högt fundament av sten, men är autonomt rörlig och strävar efter att med hjälp av sensorer och robotmotorer ställa in sin pose efter någon omgivande betraktares kroppsställning. Konstverket är därmed ett exempel på interaktiv konst, och alluderar samtidigt till de gatuartister som uppträder som levande statyer.

Monument to the Unknown Artist restes 2007 av det av Andrew Shoben (född 1971) år 1993 grundade Londonbaserade konstnärskollektivet Greyworld. Skulpturen är beställd av fastighetsägaren Land Securities och Southwark Council och är placerad utanför Blue Fin House på trottoaren på Holland Street utmed gångstråket mellan Tate Modern och museets närmaste tunnelbanestation Southwark. Mittemot ligger NeoBankment, en grupp nyuppförda bostadshus med lägenheter av lyxkaraktär.

Skulpturen är sex meter hög och står på ett fundament med inskriptionen ''Non plaudite modo pecuniam jacite" ("Applådera inte, utan skänk bara pengar").

Källor
Om Monument to the Unknown Artist på Grewworld-kollektivets webbplats, läst 2013-11-10
Blogspot.se

Noter

Externa länkar
Andrew Shoben presenterar Monument to the Unknown Artist i en YouTube-film

Skulpturer i London
Stenhuggarmärke

Ett stenhuggarmärke är ett märke som har huggits in i många stenar i byggnader.

Det finns två slags märken:
 Sammansättningsmärken, som visar var en sten ska placeras.
 Signaturer, bomärken som visar vilken stenhuggare eller vilken verkstad som har levererat stenen.

Det är osäkert när denna märkestradition uppstod, men man antar att det helt enkelt var för att göra arbetet lättare och säkrare med sammansättningsmärken och i fallet bomärken säkra att stenhuggaren eller verkstaden fick korrekt betalning för arbetet.

Det antas att sådana märken kommit i bruk redan under antiken, men det var på medeltiden som traditionen spred sig. I Norge är särskilt Nidarosdomen känd för en stor mängd stenhuggarmärken i murverket från medeltiden. Karakteristiskt för många av dessa märken är att strecken avslutas med borrade hål.

Referenser 

Arkitekturhistoria
Stenhuggare
Gnistahögen

Gnistahögen är en gravhög belägen i Gnista (Fyrislund, Uppsala stad).

Området

Området vid Gnista utgörs idag av en gräsbevuxen kulle mitt på en golfbana. År 1727 fanns här den numer försvunna runstenen U 927. Vid en arkeologisk undersökning 1976 undersökte Upplandsmuseet tre brandgravar från 900-talet vid landsvägen norr om Gnistahögen. Fyndmaterialet var mycket rikt och utgjordes av bland annat svärd, hästutrustning, dräktdetaljer, pilspetsar, pärlor, sköldbuckla och keramik. Själva högen har undersökts 2013.

Se även
Upplands runinskrifter 972
Anundshögen
Hågahögen

Källor

Externa länkar
 i Raä:s fornminnesdatabas

Gravhögar i Sverige
Fornminnen i Uppsala kommun
Fornminnen från bronsåldern i Sverige
Fornminnen i Uppland
Uppsalas historia
Finlands NUTS-indelning

Finlands NUTS-indelning () har utarbetats av EU:s statistikorgan Eurostat. NUTS-regionerna är statistiska regionenheter.

Finland (FI) är indelat i tre NUTS-nivåer och två LAU-nivåer. De två LAU-nivåerna kallades tidigare för NUTS 4 och NUTS 5. Ur statistisk synpunkt är NUTS 2-nivån (storområden) viktigast. Gällande(1 januari 2012) NUTS-nivåer är följande:

NUTS-koder

LAU-indelning, (engelska: Local administrative units)
Nedan LAU-nivåerna i Finland, de två LAU-nivåerna är:

Se även
 Finlands ekonomiska regioner

Källor
Webbkällor
 Info om NUTS-indelningen inom EU på Eurostats webbplats.  Läst 11 november 2013. (All aktuell statistisk fakta om NUTS-indelningen kan hämtas här.) 
 Finlands regionala indelningar. Statistikcentralens webbplats.  Läst 11 november 2013.
 Förteckning över Finlands NUTS-koder. Statistikcentralen  Läst 11 november 2013.

Finlands geografi
Finlands samhälle
Europeiska unionens administrativa indelning
V1229 Aquilae

V1229 Aquilae eller Nova Aquilae 1970 var en snabb nova i stjärnbilden Örnen. Novan upptäcktes den 10 april 1970 av den japanske astronomen Minoru Honda. Den nådde magnitud +6,6 i maximum och avklingade snabbt. Den är nu en stjärna av 18:e magnituden.

Se även 
 Novor
 Lista över novor i Vintergatan

Referenser 

Stjärnbilden Örnen
Novor
Astronomiska upptäckter 1970
Eldforsen

Eldforsen är ett kraftverk och ett tidigare träsliperi vid Västerdalälven cirka 8 km söder om Vansbro, Dalarnas län. Orten ligger vid riksväg 26 (Inlandsvägen Syd). Kraftverket ägs av Fortum och har byggts om och har en kapacitet om 8,5 MW och en årlig produktion av 41 GWh.

Historia 
Västerdalälven gör vid Eldforsen en kraftig sväng och har tre älvfåror. Fallhöjden togs i anspråk för en trämassefabrik och senare ett vattenkraftverk.

Träsliperiet 
Träsliperiet anlades 1894-1898 av AB Mölnbacka-Trysil. Det såldes 1900 till Trävaru AB Dalarne och var efter 1929 ett dotterbolag till Korsnäs AB. Träsliperiet drevs med kraft från sex turbiner, en sjunde turbin med generator lämnade belysningsström.

Virket för träsliperiets behov kom från flottning i älven och skildes ut vid en skilje vid Inlandsbanans bro några km uppströms och omfattade 1920-1934 i medeltal 140 000 klampar per år. Veden barkades och slipades av slipstenar till massa som passerade någon av de tio pappersmaskinerna som gav en cirka en meter bred pappersmasseremsa som klipptes till ark. Torkningen av arken skedde i ett hängarhus och sedan i torktorn. De färdiga arken buntades till 150 kg tunga balar. Dessa transporterades på en 3 km lång hästbana till Tretjärns station vid Mora–Vänerns järnväg (Inlandsbanan) men sedan landsväg tillkommit 1923 skedde mot slutet av 1920-talet transporterna av massabalar med bil till Tretjärn.

Träsliperiet hade en årsproduktion om 6 000 ton.  Det lades ned 1935 medan kraftverket byggdes om. De flesta av träsliperiets byggnader revs i slutet av 1940-talet.

Kraftverket 
1935 års kraftverk hade en turbin med effekten 3 MW. Vid kraftverksbygget deltog Byggnads AB Konstruktör, Gävle.

Kraftverket ägs av Fortum och byggdes helt om till 2009 för en kapacitet om 8,5 MW och en årlig produktion av 41 GWh. Kraftverket togs inte omedelbart i bruk i avvaktan på dom.

Referenser

Noter 

Vattenkraftverk i Dalälven
Byggnader och anläggningar i Vansbro kommun
Ej längre existerande svenska massa- och papperstillverkare
Orter i Vansbro kommun
Klyxen

Klyxen är ett område söder om Öregrund.

Namnet
Namnet är besläktat med klyka och dialektordet klysna, som betyder samma sak. Klyxen är ett så kallat ö-namn och 5-meterskurvan visar på den gamla öns sydsida en äldre strandkontur som påminner om en klyka. Den södra är nu nästan uttorkad men har sträckt sig norrut nära den andra. Namnet visar delningen eller klyvningen av två grannsjöar. Namnet finns för första gången på en karta från år 1686, och omnämns i skrift år 1802. Ett annat tänkbart ursprung till ortnamnet Klyxen är formen på den intilliggande Rackfjärden som från ovan har formen av en klyka.

Källor
Ortnamnsarkivet, Uppsala
Calissendorff, ”Ortnamn i Uppland"

Östhammars kommun
Sven Oftedal

Sven Oftedal, född 3 juni 1905 i Stavanger, död 23 juni 1948 i Oslo, var en norsk läkare och politiker (Arbeiderpartiet). Han var son till Lars Oftedal. 

Oftedal blev student 1923, candidatus medicinæ 1930, vistades flera gånger i utlandet i syfte att studera bostadsfrågor och hygien samt var praktiserande läkare i Stavanger från 1933. Han var statsråd för socialdepartementet i Einar Gerhardsens samlingsregering 1945 och i hans andra regering 1945–48. Han var ordförande i Rogalandskretsen av Norges Badeforbund samt stavangeravdelningen av Norsk Folkehjelp och Stavanger Spanienkommitté. Han var ledamot av stads- och skolstyrelserna i Stavanger samt ledamot av Stortinget från 1945.

Källor

Norska hygieniker
Stortingsledamöter för Arbeiderpartiet
Norges socialministrar
Alumner från universitetet i Oslo
Norska läkare under 1900-talet
Norska politiker under 1900-talet
Personer från Stavanger
Födda 1905
Avlidna 1948
Män
Christian S. Oftedal

Christian Stephansen Oftedal, född 14 januari 1907 i Stavanger, död 11 juli 1955, var en norsk tidningsman och politiker (Venstre). Han var son till Lars Oftedal. 

Oftedal blev student 1926, candidatus magisterii 1931, studerade vid universitetet i Poitiers 1930 och vid den internationella högskolan i Genève 1931. Han var redaktör för och styrelseledamot i Stavanger Aftenblad från 1932 samt dess styrelseordförande från 1947. Han var ledamot av Norsk Telegrambyrås styrelse från 1946, Det Norske Luftfartselskaps representantskap från 1946, Stortingets Nobelkommitté från 1945, Stavangers stadsstyrelse och formandskap från 1937 samt stortingsrepresentant för Vest-Agder och Rogaland fylkes städer från 1945.

Bibliografi
I skyggen av et tukthus; glimt fra fangelivet i Tyskland, Stavanger 1945
Verden er ny; tegninger og tanker fra et tysk tukthus, Stavanger 1946
Tvers over Atlanteren; en reportasje fra USA, Oslo 1947
Norge netop nu; en politisk oversigt, København 1948
Daglig liv i Norges Storting, Oslo 1950
Ni venner i profil, Oslo 1952
Storpolitikk på nært hold; om fred og ufred i FN, Oslo 1953

Källor

Norska chefredaktörer
Stortingsledamöter för Venstre (Norge)
Födda 1907
Avlidna 1955
Män
Personer från Stavanger
Hur ska det gå för Pettersson?

Hur ska det gå för Pettersson? är en svensk TV-teaterföreställning från 1984 i regi av Vilgot Sjöman. I rollerna ses bland andra Börje Ahlstedt, Christina Stenius och Magnus Bergquist.

Handling 
Plåtslagare Rulle Järnhammar har en oäkta dotter på Gotland och plötsligt dyker hon upp för att träffa sin far. Han vågar dock inte berätta för sin hustru utan säljer faderskapet till sin granne. Pojken Linus bevittnar storögt det hela från åskådarbänk.

Om teatern 
Pjäsen skrevs ursprungligen av Siegfried Fischer 1935 och hette då Hur ska' de' gå för Pettersson?. Den uruppfördes den 7 juni 1935 på Söders Friluftsteater i Stockholm. Pjäsen omarbetades till TV-teatermanus av Sjöman.

Hur ska det gå för Pettersson? är uppdelad i tre akter. Första akten Skräddare Amandus Philén åtagar sig faderskapet för 100 kr sändes den 6 april 1984, andra akten Två pappor bekänner färg och ett flickhjärta krossas den 8 april 1984 och tredje akten Hemligheterna exploderar den 13 april 1984. Serien sändes och producerades av Sveriges Television och repriserades 1999. Musiken komponerades av Bengt Ernryd.

Rollista 
 Börje Ahlstedt – Rulle Järnhammar, före detta Pettersson, plåtslagare
 Christina Stenius	– Maja Järnhammar, Rulles fru
 Magnus Bergquist – Herbert, Rulles son
 Pernilla Wallgren	– Ingrid, Rulles utomäktenskapliga dotter
 Björn Gustafson – Amandus Philén, skräddare
 Gunilla Olsson – Josefina "Fina" Fager, piga
 Mats Bergman – 191:an Mandel
 Peter Harryson – Holger Jönsson, furir
 Iwar Wiklander – 42:an Alfredsson, korpral i flottan
 Johannes Sjöman – Linus Thorsson / springpojke i pjäsen
 Bernt Lundquist – Sigge, Linus pappa
 Solveig Ternström	– Linus mamma
 Ewa Fröling – Blenda Krook, hembiträde

Referenser 

Svenska TV-filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer 1984
Filmer i regi av Vilgot Sjöman
Filmer från Sveriges Television
Svenska filmer baserade på pjäser
Tom Boyd

Thomas "Tom" Boyd MBE, född 24 november 1965 i Glasgow, är en skotsk före detta fotbollsspelare. Under sin karriär spelade han för Motherwell, Chelsea och Celtic. Han gjorde totalt 72 landskamper för Skottlands landslag och var bland annat med i VM 1998.

Karriär
Tom Boyd startade sin karriär i Motherwell där han kom att göra 252 ligamatcher. Han vann även sin första pokal då Motherwell vann med 4-3 över Dundee United i 1991 års Cupfinal, en match som anses vara en av tidernas mest minnesvärda matcher i Skottland.

Efter cuptriumfen flyttade Boyd till engelska Chelsea, där han stannade till februari 1992 innan han flyttade till Celtic i utbyte mot Tony Cascarino. I Celtic spelade han under resten av sin karriär, där han kom att bli lagkapten under 1997–2002. 1998 bröt Celtic Rangers dominans när de spelade hem Premier League för första gången på 10 år. När sedan Martin O'Neill tog över som tränare 2000 vann Celtic trippeln (Premier League, Skotska cupen samt ligacupen), för tredje gången i klubbens historia. Boyd var även med och försvarade ligatiteln säsongen därpå.

I Skottlands landslag är Tom Boyd den femte spelaren med flest landskamper, 72 st. Han var med och spelade tre stora mästerskap; EM 1992, EM 1996 och VM 1998. I VM-turneringen gjorde Boyd självmål i matchen mot Brasilien, vilket gjorde att Brasilien kunde vinna med 2-1 i öppningsmatchen.

Meriter
Motherwell
Skotska cupen: 1991

Celtic
Skotska Premier League: 1998, 2001, 2002
Skotska cupen: 1995, 2001
Skotska ligacupen: 1997, 2000, 2001

Referenser

Externa länkar

Tom Boyd på transfermarkt.co.uk

Levande personer
Idrottare från Glasgow
Födda 1965
Män
Skotska fotbollsspelare
Skotska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Motherwell FC
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Celtic FC
Spelare i English Football League
Spelare i Scottish Football League
Spelare i Scottish Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1992
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i VM i fotboll 1998
Johann Karl Köpping

Johann Karl Köpping, född 1848, död 1914 var en tysk i Sverige och Berlin verksam konstnär.

Köpping var främst verksam som målare och grafiker men verkade även som glaskonstnär. Han erhöll "grand prix" vid världsutställningen i Paris 1900 och guldmedalj vid utställningarna i Berlin och München.

Källor 

 Ett Köppingglas, William Karlsson i Kulturens årsbok 1944

Födda 1848
Tyska grafiker
Tyska målare
Tyska glaskonstnärer
Avlidna okänt år
Män
László Nagy

László Nagy kan syfta på följande personer:

 László Nagy (scouting) (1921–2009), generalsekreterare för scouternas världsorganisation
 László Nagy (författare) (1925–1978), ungersk författare
 László Nagy (handbollsspelare) (f. 1981), ungersk handbollsspelare
 László Nagy (fotbollsspelare) (f. 1949), ungersk fotbollsspelare
Örebro skofabrik AB

Örebro skofabrik var en skofabrik i Örebro, verksam 1894-1968.

Örebro skofabrik var den första skofabriken i Närke, frånsett ett kortare försök av Carl August Olsson i Gällersta 1874-79. Grundare var Johan Fagerlind, född i Näsby socken som arbetade som försäljare i den 1890 grundade förläggar- och försäljarfirman inom skohandeln Carlsson & Åqvist. Carlsson & Åqvist var intresserad av att få till stånd en industriell skoproduktion. Fagerlind valde till kompanjon John Palmborg, bankvaktmästare och anställd vid Örebro Enskilda Bank, vilken skulle stå för det ekonomiska kunnandet. Under 1894 vistades Fagerlind i Tyskland där han som anställd i skoindustrin studerade skomakarmaskiner och kartlade de olika fabrikernas maskiner. Hösten 1894 flyttade man in i en av Örebro skofabrik tillhörande byggnad, som tidigare tillhört den 1892 nedlagda Örebro tändsticksfabrik. Under årens lopp valde Palmborg att skjuta till mer pengar i firman, medan Fagerlind tog ut lön för sitt uppehälle. 1896 löste slutligen Palmborg ut Fagerlind, och fortsatte bolaget i ensam regi. 1907 uppfördes ett eget fabrikskomplex vid Järnvägsgatan. Fabriken var huvudsaklig leverantör till firman Carlsson & Åqvist fram till 1912, då Carlsson & Åqvist köpte skofabriken Örnen.

Ökad skoimport under 1960-talet innebar ett hårt slag för skoindustrin i Sverige. 1968 lades fabriken ned.

Källor 
 Den första skofabriken i Närke. En gammal kassakladd berättar, Håkan Perman i Från bergslag och bondebygd 1970.
 Skoindustrin i Sverige och Örebro län - en krönikemässig återblick på nära hundra år, Sten Egnell i Från bergslag och bondebygd 1970.

Skotillverkning
Företag bildade 1894
Företag upplösta 1968
Företag i Örebro
Channel One Cup 2013

Channel One Cup 2013 spelades under perioden 19 - 22 december 2013. Huvudspelorten var Sotji, Ryssland. En utbruten match spelades i Prag, Tjeckien. Turneringen ingick som den tredje delturneringen i Euro Hockey Tour 2013/2014. 

Vinnare av Channel One Cup 2013 blev Tjeckien före Finland och med Ryssland på tredje plats.

Tabell

Resultat
Alla tider som anges är lokala. UTC+3 för matcher i Ryssland och UTC+1 för matchen i Tjeckien.

Se även
Channel One Cup
Czech Hockey Games
Euro Hockey Tour
Karjala Tournament
Oddset Hockey Games

Noter

2013 i Ryssland
2013 i Tjeckien
Euro Hockey Tour 2013/2014
Sportevenemang i Prag
Sportevenemang i Sotji
Prag under 2000-talet
Internationella ishockeytävlingar i Tjeckien
Castlebar Song Contest

Castlebar Song Contest var en årlig sångtävling, started 1966 i Castlebar i County Mayo i Republiken Irland.  Tävlingen arrangerades ursprungligen av Castlebars handelskammare i hopp om att öka turistströmningen till staden.

Vinnare

Källor

Fotnoter

Musik i Irland
Musiktävlingar
Återkommande evenemang i oktober
Återkommande evenemang med premiär 1966
Petrus Jacobus Joubert

Petrus Jacobus Joubert, även Piet Joubert, född 20 januari 1834 i Oudtshoorn i Sydafrika, död 28 mars 1900 i Pretoria, var en sydafrikansk boergeneral och politiker.

Biografi
Joubert var ättling till en fransk huguenot som år 1688 flydde till Sydafrika efter att Ludvig XIV återkallat Ediktet i Nantes. Lämnad föräldralös i tidig ålder och inflyttade som ung från Natal till Transvaal där han blev en framgångsrik farmare och senare började studera juridik.

Hans blev på 1860-talet blev invald till  det lokala parlamentet för Wakkerstroom. Efter omval 1870 blev han med sina juridiska kunskaper utsedd till attorney general (motsvarar justitiekansler i Sverige) i republiken och var 1874 presidentens ställföreträdare under dennes resa till Europa. Han deltog flera gånger i val till Transvaals president men lyckades aldrig nå denna position.

Sedan Storbritannien 1877 annekterat Transvaal, verkade Joubert energiskt för landets frigörelse från brittiska väldet och blev, då republiken proklamerats 1880, överbefälhavare i det utbrytande kriget. Här vann han 27 februari 1881 den avgörande segern i slaget vid Majuba hill, som ledde till krigets slut. Joubert blev 1893 vicepresident och vid det andra boerkriget i oktober 1899 överbefälhavare för Transvaals och Oranjefristatens styrkor.  Han vann i början åtskilliga framgångar och ledde belägringen av Ladysmith, men sedan han tvingats häva denna år 1900 nedlade befälet och drog sig tillbaka till Pretoria, där han samma år avled.

Hedersbetygelse
Staden Pietersburg (numera heter Polokwane) i norra delen av dåvarande Transvaalrepubliken (nuvarande Limpopo-provinsen) namngavs efter Piet Joubert. Rudyard Kipling skrev en dikt efter hans död, Piet Joubert, där han friade honom från delaktighet i anstiftan av krig, och höll hans kollegor ansvariga.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976
 

Födda 1834
Avlidna 1900
Män
Svensk uppslagsbok
Sydafrikanska generaler
Sydafrikanska politiker under 1800-talet
Personer från Västra Kapprovinsen
Djurgårdens IF Fotboll 1981

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1981. Åkte dock ur serien samma år. 
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 4967. 

Interna skytteliga vinnare med 3 gjorda mål: Tommy Berggren, Arne Erlandsen, Hans Holmqvist och Lars Stenbäck.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1981

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1981
1981
Fotbollssäsongen 1981 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1980

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1980. DIF slutade på en 12:e plats i serien.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 5438. 

Interna skytteliga vinnare med 5 gjorda mål: Anders Grönhagen och Hans Holmqvist.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1980

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1980
1980
Fotbollssäsongen 1980 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1979

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1979. DIF slutade på en 10:e plats i serien.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 8289. 
Innan säsongen hade börjat hade Djurgården redan sparkat sin dåvarande tränare Alan Ball Sr och tagit in Gösta Sandberg och Lars Arnesson

Interna skytteliga vinnare med 10 gjorda mål: Anders Grönhagen.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1979

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1979
1979
Fotbollssäsongen 1979 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1977

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1977. DIF slutade på en 10:e plats i serien.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 8157. 

Interna skytteliga vinnare med 7 gjorda mål: Anders Grönhagen.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1977

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1977
1977
Fotbollssäsongen 1977 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1976

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1976. DIF slutade på en 11:e plats i serien.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 6992. 

Interna skytteliga vinnare med 5 gjorda mål: Tommy Berggren, Kjell Karlsson och Håkan Stenbäck.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1976

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1976
1976
Fotbollssäsongen 1976 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1975

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1975. DIF slutade på en 3:e plats i serien och blev bäst i Stockholm.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 7940. 

Interna skytteliga vinnare med 11 gjorda mål: Harry Svensson.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1975

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1975
1975
Fotbollssäsongen 1975 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1961

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Division 2 Svealand 1961. DIF vann serien och gick upp till Allsvenskan.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 3998.

Interna skytteliga vinnare med 27 gjorda mål: Leif Skiöld.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1961

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1961
1961
Fotbollssäsongen 1961 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1962

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i allsvenskan 1962. DIF slutade på en 2:a plats i serien efter IFK Norrköping, så man blev även den bästa klubben ifrån Stockholm.
Publiksnittet på hemmamatcherna denna säsong var 16264. 

Interna skytteliga vinnare med 21 gjorda mål: Leif Skiöld.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1962

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1962
1962
Fotbollssäsongen 1962 efter lag