kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Minamoto no Yoshitomo

Minamoto no Yoshitomo (源 義朝), född 1123, död 11 februari 1160, var ledare av Minamoto-klanen och general under senare delen av Heian-perioden i Japan. Hans son Minamoto no Yoritomo blev shogun och grundade Kamakura-shogunatet, det första shogunatet i Japans historia.

Asteroiden 3733 Yoshitomo är uppkallad efter honom.

Hōgen-upproret 
Under Hōgen-upproret 1156, kom Minamoto- och Taira-klanerna I konflikt. Yoshitomo lierade sig med Taira no Kiyomori och stödde kejsaren Go-Shirakawa och Fujiwara no Tadamichi. Yoshitomos far, Minamoto no Tameyoshi, som var ledare för Minamoto-klanen, stödde däremot den före detta kejsaren, Sutoku och Fujiwara no Yorinaga, tillsammans med Yoshitomos yngre bror, Minamoto no Tametomo.

Yoshitomo lyckades besegra sin far och Sutokus och  Yorinagas styrkor, och blev den nye ledaren för Minamoto i Kyoto. Fadern, Tameyoshi, blev avrättad, trots Yoshitomos önskan att skona honom. Hōgen-upproret kom att bli den händelse som gjorde Minamoto och Taira till de två starkaste konkurrenterna i landet om makten.

Heiji-upproret 
Tre år senare, 1159, satte Yoshitomo och Fujiwara no Nobuyori Go-Shirakawa i husarrest och avrättade hans trotjänare Fujiwara no Michinori i det som kom att kallas Heiji-upproret. Bakgrunden var att Taira favoriserades av hovets efter Hogen-upproret, trots de uppoffringar Minamoto gjort. Upproret slutade i nederlag för Yoshitomo, som med stöd av kejsaren besegrades av Taira no Kiyomori. Yoshitomos två äldsta söner avrättades och kejsaren befriades från sin husarrest.

Yoshitomo flydde från Kyoto men angavs och dödades i Owari-provinsen. Det sägs att han blev dödad medan han tog ett bad i heta källor och att han sista, legendariska ord skulle ha varit:

Yoshitomos grav finns i Aichi prefekturen.

Barn 
Yoshitomo fick totalt nio söner. Hans två äldsta söner Minamoto no Yoshihira och Minamoto no Tomonaga, avrättades efter Heiji-upproret. När Genpei-kriget utbröt 1180 var Minamoto no Yoritomo hans äldste son i livet. Hans sex återstående söner i åldersordning från äldst till yngst var Yoshikado, Mareyoshi, Noriyori, Zenjo, Gien, och  Yoshitsune.

Referenser

Noter

Källor 
 Sansom, George: “A History of Japan to 1334”, Stanford, California: Stanford University Press. pp 278–9. (1958)
 Turnbull, Stephen: “The Samurai Sourcebook”, London: Cassell & Co (1998)

 
WP:Projekt Japan
Födda 1123
Avlidna 1160
Japanska militärer
Minamoto-klanen
Män
Krohn

Krohn är ett efternamn, som burits av bland andra:

 August Krohn (1840–1889), tysk klassisk filolog
 Eino Krohn (1902–1987), finländsk litteraturvetare
 Ernst Krohn (1911–1934), finländsk målare
 Georg Herman Krohn (1831–1870), norsk skådespelare
 Hans Krohn (född 1919), tysk underofficerofficer 
 Helmi Krohn (1871–1967), finländsk författare
 Henrik Krohn (1826–1879), norsk skald
 Ilmari Krohn (1867–1960), finländsk tonsättare och musikvetare
 Inari Krohn (född 1945), finländsk målare och grafiker
 Jasmin Krohn (född 1966), svensk journalist och hastighetsåkare på skridskor
 Johan Krohn, dansk pedagog
 Julius Krohn (1835–1888), finländsk folklorist
 Kaarle Krohn (1863–1933), finländsk folklorist
 Leena Krohn (född 1947), finländsk författare
 Mario Krohn (1881–1922), dansk konsthistoriker
 Michael Krohn, flera personer
 Michael Krohn (1793–1878), norsk affärsman
 Michael Krohn (1867–1918), norsk skådespelare
 Michael Krohn (född 1959), norsk musiker
 Olaf Krohn (1863–1933), norsk målare och tecknare
 Pietro Krohn (1840–1905), dansk konstnär och museiman
 Sven Krohn (1903–1999), finländsk filosof och poet
 Thomas Krohn (född 1965), svensk musiker
 Tracy Krohn (född 1954), amerikansk racerförare och affärsman

Se även 

 Krohn, finländsk släkt
 Krohn, tysk släkt 

Svenska efternamn
Danska efternamn
Norska efternamn
Efternamn i Finland
Lust och begär

Lust och begär (originaltitel Vision Quest, i Storbritannien och Australien känd som Crazy for You) är en amerikansk film från 1985, baserad på romanen med samma originaltitel av Terry Davis. Filmen regisserades av Harold Becker och bland skådespelarna återfinns Matthew Modine, Linda Fiorentino och Ronny Cox.

Rollista 
 Matthew Modine som Louden Swain
 Linda Fiorentino som Carla
 Michael Schoeffling som Kuch
 Ronny Cox som Larry Swain
 Harold Sylvester som Gene Tanneran
 Daphne Zuniga som Margie Epstein
 Frank Jasper som Brian Shute
 Charles Hallahan som Coach
 J.C. Quinn som Elmo
 R.H. Thomson som Kevin
 Gary Kasper som Otto Laft
 Raphael Sbarge som Schmoozler
 Forest Whitaker som Balldozer
 Roberts Blossom som Grandpa (Farfar/morfar)
 James Gammon som Kuchs far
 Madonna som klubbsångerska

Referenser

Externa länkar 
 Vision Quest på Internet Movie Database

Amerikanska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1985
Carrs försvar

Carrs försvar är en ovanlig schacköppning som definieras av dragen:

1. e4 h6

Schacköppningar
NGA Human Resources

NGA Human Resources (tidigare känd som NorthgateArinso) är ett amerikanskt företag som arbetar med tjänster för Human resources (HR). Företaget har kontor i 35 länder med cirka 8500 anställda.

Externa länkar
företagets webbplats

Multinationella företag med huvudkontor i USA
St. Georges försvar

St. Georges försvar är en ovanlig schacköppning som definieras av dragen:

1. e4 a6

Schacköppningar
Borgs försvar

Borgs försvar är en ovanlig schacköppning som definieras av dragen:
1. e4 g5

Schacköppningar
Adams försvar

Adams försvar är en ovanlig schacköppning som definieras av dragen:

1. e4 Sh6

Schacköppningar
Polskt försvar

Polskt försvar är en ovanlig schacköppning som definieras av dragen:

1. d4 b5

Schacköppningar
Kvarnholmsbron

Kvarnholmsbron (även Hästholmssundsbron) är en bro strax öster om Finnberget i Nacka kommun. Bron invigdes 1924 och leder från Gäddviken över Hästholmssundet till Kvarnholmen. Bron har byggts om vid två tillfällen, 1932 och 1984 då den fick sitt nuvarande utseende. Trots förändringarna har bron fortfarande ett kulturhistoriskt värde.

Historik
År 1923 byggdes en knappt 100 meter lång bågbro i betong och två brospann över Hästholmssundet mellan Gäddviken och Kvarnholmen. Då var Hästholmssundet fortfarande ett vattenområde. Innan dess hade Kvarnholmen ingen fast landförbindelse och alla transporter till och från bland annat Kvarnen Tre Kronor skedde med pråmar och en kättingfärja. Bron var privatägd och byggdes på uppdrag av Kooperativa Förbundet. Den invigdes 1924 av landshövdingen Nils Edén. Bron var en del av den nya Kvarnholmsvägen/Brovägen (vägen Henriksdal–Kvarnholmen) som öppnades för trafiken den 22 augusti 1925. Pråmtransporterna till och från Stadsgården kunde därmed upphöra. Den nya vägen, som var en av Sveriges första privata betongvägar, och bron var en viktig förutsättning för kvarnens expansion och för byggandet av ett bostadsområde för kvarnens arbetare bestående av 30 radhus och ett stort lamellhus byggt 1928-30, arkitekt Olof Thunström (se Tre kronors väg, bostadshus).

Historiska bilder

Ombyggnader
Kvarnholmsbron kompletterades den 15 oktober 1932 med ytterligare en bro ovanför den gamla. Dubbelbron kom att räknas till Sveriges första i sitt slag. Den övre körbanan ledde upp till  den nya bostadsbebyggelsen vid Tre kronors väg (dåvarande Övre Kvarnvägen) medan den nedre svarade för förbindelsen med de norra delarna av ön mot Stockholms inlopp. Öns brofäste för den övre vägbanan fick omsorgsfullt kallmurade sidor av granitblock som finns kvar än idag.

Hästholmssundet fylldes igen under slutet 1970-talet för att skapa säkra transporter för industrierna på holmen, bland annat en oljehamn vid Svindersvikens inlopp. År 1985 genomfördes en större ombyggnad av Kvarnholmsbron, då revs det övre broplanet och den nedre körbanan ner till valvkonstruktionen som skyddades av ett lager sprutbetong. Sedan uppfördes en ny, något bredare körbana med separat gång- och cykelfil och bron fick sitt nuvarande utseende. I samband med den ombyggnaden stängdes även den direkta vägförbindelsen till bostadsområdet vid Tre Kronors väg.

Nutida bilder

Referenser

Noter

Källor
Kvarnholmsvägen: Beskrivning av vägens historia och kulturvärden inför breddning, Johan Aspfors, Nacka kommun, januari 2012

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Broar i Stockholms län
Broar invigda 1924
1924 i Sverige
Kvarnholmen
Inre omvandling

Inre omvandling eller inre konversion är ett fysikaliskt fenomen som kan uppträda i samband med att en exiterad atomkärna övergår till ett lägre energitillstånd. Den frigjorda energin avges därvid vanligen som gammastrålning, men det förekommer också att energin istället används för att frigöra en elektron ur atomens elektronskal. Den fria elektronens rörelseenergi blir då skillnaden mellan den energi som kärnan gör sig av med och den energi som erfordras för att frigöra elektronen.

De frigjorda, snabba elektronerna från inre omvandling är inte betapartiklar, eftersom dessa kommer från betasönderfall. Eftersom inget betasönderfall sker under inre omvandling ändras inte elementets atomnummer och således ingen transmutation av ett grundämne till ett annat. Men eftersom en elektron har avgivits blir den tidigare neutrala atomen joniserad. Dessutom sker ingen emission av neutrino vid inre omvandling.

Inre konvertering ska inte förväxlas med den liknande fotoelektriska effekten, som också kan förekomma med emission av en elektron tillsammans med gammastrålning och där en gammafoton, avgiven från en atomkärna växelverkan med en elektron för att frigöra elektronen från atomen.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar 
 

 
Kärnfysik
Radioaktivitet
Xiangshui

Xiangshui, tidigare romaniserat Siangshuikow, är ett härad i Jiangsu-provinsen i östra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Håkan Jonsson (samepolitiker)

Rune Håkan Jonsson, född 20 mars 1960 i Sorsele församling, Västerbottens län, är en svensk samepolitiker.

Håkan Jonsson kommer från Vuovosberg i Sorsele kommun. Han är ordförande för Sametingets största parti Jakt- och fiskesamerna och var mellan augusti 2013-2017 ordförande i Sametingets styrelse. Han är bosatt i Sorsele.

Referenser
Presentation på Sametingets hemsida, läst 2021-04-30

Noter 

Ledamöter av Sametinget (Sverige)
Sametingstalmän
Samer i Sverige 
Födda 1960
Levande personer¨
Män
Personer från Sorsele socken
Annika Nordin

Annika Elisabeth Nordin, född 11 december 1959 i Gudmundrå socken, Ångermanland, är en svensk skådespelare. Nordin tog masterexamen i teater, inriktning fördjupat skådespeleri, på Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska dansare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1959
Levande personer
Personer från Kramfors
Lien Chan

Lien Chan, född 27 augusti 1936 i Xi'ani Kina, är en taiwanesisk politiker tillhörande partiet Kuomintang.

Han har bland annat tjänstgjort som ambassadör i  El Salvador (1975–1976), minister för kommunikation och transport (1981–1987), vice premiärminister (1987–1988), utrikesminister (1988–1990) och guvernör for provinsen Taiwan.

Han var premiärminister mellan 1993 och 1997. Från 1996 till 2000 var han vice president för Republiken Kina (Taiwan). Efter att ha förlorat i presidentvalet mot Chen Shui-bian 2000 blev han partiledare för Kuomintang, vilket han förblev till den 16 juli 2005 då han ersattes av Ma Ying-jeou, efter mycket knappt valnederlag.

Lien Chan blev 2010 korad som förste mottagare av Konfucius' fredspris för hans strävan att utveckla förbindelserna mellan Taiwan och Folkrepubliken Kina, men han accepterade dock inte priset.

Födda 1936
Personer från Xi'an
Politiker i Kuomintang
Taiwanesiska politiker under 1900-talet
Män
WP:Projekt Kina
Levande personer
Alumner från University of Chicago
Alumner från National Taiwan University
Taiwans vicepresidenter
Taiwanesiska politiker under 2000-talet
Henrik Krohn

Henrik Krohn, född den 10 maj 1826 i Bergen, död den 14 juni 1879 på Stedje (Sogn), var en norsk författare, brorson till Michael Krohn. 

Krohn var 1846-58 handlande i sin födelsestad och köpte 1866 gården Stedje, bekant för sin fruktodling, och anlade där bland annat en tändsticksfabrik. Krohn var en kunskapsrik man och en av de främsta i den krets, som redan på 1850-talet gjorde till sin uppgift att få det dansk-norska skriftspråket ersatt, med ett norskt normalspråk, bildat på grundval av de mest karakteristiska dialekterna; senare var han varm anhängare av "maalstrævet" och utgav 1865-67 veckotidningen "Ferdamannen". Sedan han 1868 stiftat den litterära klubben Vestmannalaget, redigerade han från 1870 till sin död denna förenings lilla tidskrift "Fra by og bygd" (10 band). Bland hans särskilt utgivna skrifter märks Minne fraa ei Stockholmsfird (1867), Smaakraede (samma år), Fraa Vestlandet (1868) samt den episka dikten Geirstad-Trond (samma år) och Svein og Gudveig (1869) samt lustspelet Den rette sida (1875). Hans samlade arbeten utgavs 1909 i ett band av Vestmannalaget.

Källor 

 

Norska romanförfattare
Norskspråkiga romanförfattare
Nynorskspråkiga författare
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Norska författare under 1800-talet
Näringslivspersoner från Bergen
Födda 1826
Avlidna 1879
Män
Författare från Bergen
Georg Herman Krohn

Georg Herman Krohn, född den 16 augusti 1831, död den 15 maj 1870, var en norsk skådespelare, son till Michael Krohn, far till Olaf och Michael Krohn. 

Krohn studerade någon tid teologi, debuterade 1856 på Bergens teater, engagerades 1860 vid norska teatern i Kristiania och övergick 1863 till Kristiania teater. Efter flera års uppehåll i utlandet förnyade han 1869 där sitt engagemang och utmärkte sig som Lundestad i "De unges forbund".

Källor 

 

Norska skådespelare under 1800-talet
Födda 1831
Avlidna 1870
Män
Olaf Krohn

Olaf Krohn, född den 4 juni 1863 i Kristiania (nuvarande Oslo), död den 18 juni 1933, var en norsk målare och tecknare, son till Georg Herman Krohn.

Krohn utgav åtskilliga humoristiska blad, karikatyrer av samtida politiker med mera och är särskilt känd för sina med märket Joujou signerade teckningar till Vikingen och andra skämttidningar, i vilka han var medarbetare.

Källor

Externa länkar 
 
 

Norska satirtecknare
Norska illustratörer
Norska målare under 1900-talet
Personer i Norge under 1900-talet
Konstnärer från Oslo
Födda 1863
Avlidna 1933
Män
Ugglan
Minamoto no Tameyoshi

Minamoto no Tameyoshi (源 為義), född 1096, död 17 augusti 1156, var sonson till Minamoto no Yoshiie och ledare för Minamoto-klanen. Han ledde Hōgen-upproret. Tameyoshi var också känd under namnet Mutsu Shirō (陸奥 四郎).

Förutom sin roll i Hōgen-upproret ska Tameyoshi också ha haft en ledande roll i flera konflikter tidigare i sitt liv. 1113 utvecklades maktkampen mellan krigarmunkarna (sōhei, 僧兵, bokstavligen ”krigarmunk”) från Mii-dera och Enryaku-ji till regelrätta strider på Kyotos gator. Fastän palatsvakterna mobiliserades snabbt för att skydda kejsaren, sägs det att det var Tameyoshi, som med en liten skara beridna samurajer drev undan mobben.

Efter att ha blivit besegrad i Hōgen-upproret fängslades Tameyoshi av sin son, Minamoto no Yoshitomo. Han blev senare halshuggen trots sin sons försök att få hovet att benåda honom.

Referenser 
 Sansom, George: “A History of Japan to 1334”, Stanford, California: Stanford University Press. (1958)
 Varley, Paul H: “A Chronicle of Gods and Sovereigns 'Jinnō Shōtōki' of Kitabatake Chikafusa”, New York: Columbia University Press. (Översättning 1980)

 
WP:Projekt Japan
Födda 1096
Avlidna 1156
Japanska militärer
Minamoto-klanen
Män
Inskjutning

Inskjutning är när man gör provskott med eldvapen för att få den information man behöver för att korrigera riktmedlen.

En vapentyps skjutegenskaper och spridning undersöks genom tabellinskjutning, som sker bland annat under vissa väderleksförhållanden och på exakta avstånd. Resultaten av sådan inskjutning sammanställs i tabeller, vilka ligger till grund för fältmässig inskjutning, som görs för att korrigera yttre, tillfälliga omständigheter.

Inskjutning inleder varje större skjutning med artilleri.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20130926231213/http://www.jagareforbundet.se/sormland/vingaker/default.asp?path=19180&pageid=21148
 

 
Eldvapen
Maria Trägårdh

Maria Birgitta Bodell Trägårdh, född 11 december 1964, är en svensk journalist verksam på SVT Dokumentär, tidigare på Aftonbladet.

Trägårdh är den första kvinnliga grävande journalist som vunnit Guldspaden, vilket skedde 1992 tillsammans med Magnus Ringman samt fotografen Åke Ericson för reportageserien "VI och DOM" i Aftonbladet. 1995 fick hon ett hedersomnämnande för en reportageserie om den nya knarkvågen tillsammans med Jan Karlsson (numera känd som Jan Helin, programdirektör på SVT) och fotograf Åke Ericson. 1999 tilldelades hon Stora journalistpriset, även denna gång ihop med Magnus Ringman, för en artikelserie om biobanker, där information om miljontals svenskars arvsmassa finns lagrad. Avslöjandet ledde till ett initiativ om ny lagstiftning. Hon medverkade även i tv-programmet Drevet som sändes på TV4 under 2006.

Trägårdh fick vid prisutdelningen för Guldspaden 2015 priset som årets arbetsledare, den s.k. Gyllene dynamon.
2017 utsågs Maria Trägårdh till mäktigaste grävaren i Sverige av Föreningen grävande journalisters tidskrift Scoop.

I november 2018 lämnade Trägårdh chefskapet för Gräv&Story, specialreportage och tidningens nyhetskolumnister samt som medlem av redaktionsledningen efter 29 år på Aftonbladet. Den 1 december 2018 tillträdde hon rollen som projektledare på SVT Dokumentär. Hon är gift och bosatt på Södermalm i Stockholm.

Referenser

Noter

Externa länkar

Maria Trägårdh på twitter

Levande personer
Kvinnor
Födda 1964
Svenska journalister under 1900-talet
Vinnare av Stora journalistpriset
Svenska journalister under 2000-talet
Lännviken

Lännviken är en by och ett fritidshusområde i Malungs socken i Malung-Sälens kommun, belägen vid sjön Öjen och E45 cirka sex kilometer söder om Öje.

Lännviken, eller Lämviken i äldre tid, var en mindre fäbod tills man i slutet av 1800-talet började utnyttja det lertag som fanns på vallen. Ett tegelbruk grundades vilket skapade arbetstillfällen så folk kunde bosätta sig permanent vid viken. På 1960-talet kom ett fritidshusområde på 30 stugor att byggas i anslutning till det gamla Lännviken. Idag är båda områdena bebodda året runt. Sedan 2012 planeras ett nytt stugområde på Törnäset intill Lännviken med 19 sjönära tomter.

I januari 2017 framförde traktens ungdomar lokalrevyn Trättskurär för närmare 200 revyentusiaster i en källarlokal i Lännviken. Denna revy var den femte och jubilerande i serien av Lännviksrevyn som årligen uppförs i byn.

Lännviksdagen med bland annat uppträdanden firades i slutet av maj 2015 för tredje gången.

Se även
Lännviksrevyn

Källor

Externa länkar
Lännvikens webbplats

Orter i Malung-Sälens kommun
Oz (musikgrupp)

OZ  är ett svenskt-finskt heavy metal-band. Det bildades 1977 i Nakkila, Finland. Sedan 1983 har bandet varit aktivt i Sverige. OZ har givit ut åtta studioalbum och det nya albumet "Forced Commandments" släpptes 22/5 2020 av Massacre Records.

Nuvarande gruppen består av 4 Medlemmar från Pori/Björneborg i Finland och trumslagaren Mark Ruffneck (egentligen Pekka Mark) som har jobbat som forskarassistent i teoretisk kemi vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar

 Mark Ruffneck (Pekka Mark) – trummor, percussion (1977–1991, 2010–)
 Peppi Peltola – basgitarr, sång (2015–)
 Juzzy Kangas – gitarr, sång (2015–)
 Johnny Cross – gitarr, sång (2015–)
 Vince Koivula – sång (2016–)

Tidigare medlemmar 

 Ape De Martini (Tapani Hämäläinen) – sång (1977–1991, 2010–2016)
 Jay C. Blade (Jukka Lewis) – basgitarr, sång (1982–1987, 2010–2016)
 Markku Petander – gitarr (2010–2011)
 Costello Hautamäki – gitarr (2010)
 Michael Lundholm – gitarr (1990–1991)
 Jörgen Schelander – keyboard (1990–1991)
 Fredrik Thörnholm – basgitarr (1990–1991)
 Tobbe Moen – basgitarr (1990)
 Spooky Wolff – gitarr (1983–1987)
 Speedy Foxx – gitarr (1983–1987)
 Esa Niva – gitarr (1982–1983)
 Tauno Vajavaara – basgitarr (1977–1982)
 Kari Elo – gitarr (1977–1982)

Livemedlemmar 

 Michel Santunione – gitarr
 John Berg – gitarr
 Johannes Sandberg – basgitarr

Diskografi 
Studioalbum 

 Heavy Metal Heroes (OZ) (1982)
 Fire in the Brain (1983)
 III Warning (1984)
 ...Decibel Storm... (1986)
 Roll the Dice (1991)
Dominator (Promo CD) (2011)
 Burning Leather (2011)
 Transition State (2017)
Forced Commandments (2020)

EP
1984 – Turn the Cross Upside Down 

Singlar
1982 – "Second-Hand Lady" / "Rather Knight"
2011 – "Dominator"
2012 – "The Show Must Go On" / "Signs from the Dead"

Samlingsalbum
1987 – III Warning + ...Decibel Storm...
2012 – Vinyl Tracks

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
OZ på Encyclopaedia Metallum

Svenska metalgrupper
Finländska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1977
Günther Schwägermann

Günther August Wilhelm Schwägermann, född 24 juli 1915 i Uelzen, var en tysk SS-Hauptsturmführer. Han var Joseph Goebbels adjutant.

Biografi 
Schwägermann blev medlem av Leibstandarte-SS Adolf Hitler i april 1937. Mellan 1938 och 1939 var han inskriven vid officersskolan i Bad Tölz. Under andra världskriget stred han i 4. SS-Polizei-Division i Frankrike och i Sovjetunionen. Efter att ha sårats på östfronten blev han Joseph Goebbels adjutant i slutet av 1941.

Berlin 1945 
I januari 1945 flyttade Adolf Hitler in i bunkern under Rikskansliet i Berlin. Han följdes så småningom av Joseph och Magda Goebbels och deras sex barn. På eftermiddagen den 30 april begick Hitler självmord tillsammans med sin nyblivna hustru Eva Braun. Dagen därpå, den 1 maj, förgiftade paret Goebbels sina barn. Strax efter klockan 20:00 gick paret Goebbels upp ur bunkern till Rikskansliets trädgård. Joseph Goebbels bad då Schwägermann att bränna familjen efter döden. Vad som sedan hände har inte blivit helt klarlagt. Det existerar olika redogörelser för deras död. Enligt en skildring sköt Goebbels först sin hustru och därefter sig själv; enligt en annan sköt Goebbels sig och hans hustru tog gift. Enligt en tredje redogörelse hade Goebbels bett Schwägermann att ge dem nådaskott efter att de båda hade tagit gift. Då Schwägermann, som kände Goebbels väl, inte hade förmått sig att göra detta, sköts de av Goebbels kammartjänare, Oberscharführer Günther Ochs. När paret Goebbels var döda, hällde Schwägermann, Ochs och Goebbels chaufför, Hauptsturmführer Alfred Rach, bensin över liken och antände dem.

Schwägermann flydde från bunkern senare samma dag och tog sig ut ur Berlin. I slutet av juni 1945 greps han av amerikanska trupper och hölls internerad till den 24 april 1947. Under denna tid förhördes han av bland andra Michael A. Musmanno.

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 
 
 
 
 
 

 

Födda 1915
Avlidna okänt år
Män
Personer från Uelzen
SS-Hauptsturmführer
Hånäset

Hånäset är en by i Malungs socken i Malung-Sälens kommun belägen vid sjön Öjen. 2013 fanns det cirka 25 bofasta i Hånäset. Ljungkiosken är ett café som också finns i Hånäset och där bredvid brukar det spraka en eld på valborgsmässoafton.

Historia
1892−1934 gick järnvägen mellan Brintbodarna och Malung genom Hånäset, där Öje station var belägen.
Under järnvägsepoken var Hånäset en relativt stor by, då skola, affär, bageri, tjärfabrik, kolmila och sågverk fanns i byn. Skolan öppnades år 1917 i det förstbyggda huset i Hånäset, sedan flyttades den till Öje villa vid järnvägsstationen i Hånäset.

Externa länkar
http://www.hånäset.se/

orter i Malung-Sälens kommun
En galen natt

En galen natt () är en amerikansk långfilm från 2010 i regi av Shawn Levy, med Steve Carell, Tina Fey, Mark Wahlberg och Taraji P. Henson i rollerna.

Handling
Det äkta paret Phil (Steve Carell) och Claire Foster (Tina Fey) försöker hålla lågan uppe i sitt äktenskap. Varje torsdag går de ut på en date. När de försöker få bord på en fin restaurang i New York blir de avvisade för att stället är fullt. Ett annat par verkar inte dyka upp till sina platser och Phil och Claire låtsas då vara dom för att komma in. Vad de inte hade räknat med var att paret som inte dök upp var inblandad i maffians angelägenheter.

Rollista

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Shawn Levy
Filmmusik av Christophe Beck
New York på film