kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Auripigment

Auripigment även kallat orpiment eller operment är ett gulaktigt malmmineral som innehåller grundämnerna arsenik och svavel till 60,9 respektive 39,1%. Repas mineralet mot oglaserat porslin fås ett ljusgult streck. Namnet auripigment kommer från latinets auripigmentum, av orden aurum som betyder guld och pigmentum som betyder färgämne.

Auripigment kan bildas genom nedbrytning av till exempel realgar och andra mineral som innehåller arsenik. Det kan också bildas i vulkaniska områden kring heta källor och fumaroler. Man kan även hitta auripigment i andra lågtempererade hydrotermala miljöer. Man kan hitta det som pulverformigt, massivt eller i bladiga kristaller. Auripigment har hittats i Långbansgruvan.

Pigment 

Auripigment och realgar är närbesläktade mineral och som pigment ses de ofta tillsammans. Auripigment är vanligen gyllengult, medan realgar har rödorange färg.

Användningen har dock varit begränsad, dels på grund av arsenikens giftighet, dels för att svavelinnehållet ställde till problem vid samtidig användning av då vanliga pigment som innehöll bly eller koppar.

Under medeltiden importerades största delen av dessa pigment till Europa från Mindre Asien. De användes då oftast för illuminering av handskrifter, men även till målningar.

Det främsta bruket av auripigment inom målarkonsten ses hos renässansens venetianska målare. I övrigt har de använts mer sporadiskt; under 1600-talet hos nederländska landskapsmålare för blommor och att blanda grönt med, och under 1700-talet i franskt och brittiskt måleri. Exempelvis ses det i Turners tidiga oljemålningar, innan han bytte till kromgult när det kom i början av 1800-talet.

Auripigment, liksom det mer rödaktiga realgar, användes i svenskt inredningsmåleri under 1500-, 1600- och 1700-talen men var aldrig särskilt vanligt. Samma eller besläktade pigment kunde också kallas ryssgult.

I den internationella pigmentdatabasen Colour Index har svavelarsenikpigmenten beteckningen Pigment Yellow 39 (PY39) samt nummer 77085 och 77086.

Källor 

Mineral
Färgämnen och pigment
Arsenikföreningar
Sulfider
Dorotea i dödsriket

Dorotea i dödsriket är en svensk animerad kortfilm från 2007 i regi av Kati Mets. Som röstskådespelare hörs Gunilla Röör och Claes Ljungmark. Filmen handlar om Dorotea som vaknar upp en morgon och upptäcker att hon är död.

Referenser 

Svenska animerade filmer
Svenska kortfilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer 2007
Animerade filmer 2007
Jacob Blass

Jacob Blass, död 1683, var en gotländsk målare.

Blass anges vara "född svensk", vilket borde betyda att han ankommit till ön från fastlandet. Senast 1669 befann han sig på Gotland, då han målade altaruppsatsen i Grötlingbo kyrka. Johan Bartsch den yngre anklagade 1670 Blass för bönhaseri, men i stället för att förbjudas att arbeta togs han i försvar av landshövdingen, som gav Blass tillstånd att arbeta på gotländska landsbygden, medan Bartsch i första hand skulle verka i Visby. Vid mer betydande arbeten på den gotländska landsbygden skulle de båda konstnärerna samarbeta. Blass har utöver altaruppsatsen i Grötlingbo även målat altaruppsatsen i Alva kyrka 1671 och i Martebo kyrka 1676. På senare år var han bosatt på Klints i Lojsta socken.

Källor 
 Måleri på Gotland 1530-1830, Gunnar och Karin Svahnström 

Svenska målare under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1683
Män
Thorsten Hermelin

Thorsten Wilhelm Hermelin, född den 15 februari 1864 på Torsvi gård i Torsvi, Uppsala län, död den 1 december 1931 i Stockholm, var en svensk friherre och jägmästare. Han var brorson till Axel och Olof Hermelin samt svåger till Ewert Wrangel.

Biografi
Thorsten Hermelin var son till löjtnanten friherre Carl Hermelin och grevinnan Elise Mörner af Morlanda. Han blev elev vid Skogsinstitutet 1885 och utexaminerades därifrån 1887. Samma år blev han extra jägmästare i Pajala revir men fick transport till Norra Piteå revir 1888. År 1891 blev han assistent hos överjägmästaren i Norrbottens distrikt med transport till Mellersta Norrlands distrikt 1 maj 1895. Åren 1895–1899 var han skogsförvaltare hos Björkå ab och 1900–1901 hos Graningeverken. Därpå blev han jägmästare i Junsele revir 1901 och överjägmästare i Skellefteå distrikt 1907 samt slutligen byråchef i Domänstyrelsen 1909, där han tjänstgjorde till 1 april 1931. Åren 1925–1926 fungerade han som tillförordnad överdirektör vid Domänstyrelsen.

Åren 1906–1907 var Hermelin ordförande i Västernorrlands läns skogsvårdsstyrelse. Åren 1901–1908 var han sekreterare hos Föreningen för skogsvård i Norrland och redaktör för dess årsbok; i denna samt i andra skogs- och jakttidskrifter författade han flera uppsatser. Hermelin var ledamot i svensk-ryska Torneälvskommittén 1908–1910, ledamot av Tabellkommissionen från 1909, sakkunnig i Kommerskollegium för frågan om skogsarbetarnas förhållanden 1912 samt sakkunnig i de affärsdrivande verkens löneregleringskommitté beträffande behandlingen av domänfondens personal.

Hermelin var ledamot av Lantbruksakademien och blev riddare av Nordstjärneorden 1911 och kommendör av Vasaorden 1924. 

Thorsten Hermelin var från 1893 gift med Syrena Brännström (1867–1945), dotter till lantmätaren Per August Brännström och Augusta Hollström. Makarna Hermelin fick fem barn och är begravda på Torsvi kyrkogård.

Källor 

 
 https://www.adelsvapen.com/genealogi/Hermelin_nr_272
 Hermelin, Torsten Vilhelm på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska friherrar
Svenska jägmästare
Ledamöter av Lantbruksakademien
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av Vasaorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Torsvi socken
Födda 1864
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Kulasjärvi

Kulasjärvi kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Kulasjärvi (Gällivare socken, Lappland, 746172-173671), sjö i Gällivare kommun,  (8,05 ha)
Kulasjärvi (Gällivare socken, Lappland, 747636-172577), sjö i Gällivare kommun,  (7,24 ha)
Kulasjärvi (Gällivare socken, Lappland, 748299-173383), sjö i Gällivare kommun,  (6,43 ha)
Kulasjärvi (Gällivare socken, Lappland, 748314-173435), sjö i Gällivare kommun, 
Kulasjärvi (Karesuando socken, Lappland, 758316-177618), sjö i Kiruna kommun,  (15,2 ha)
Kulasjärvi (Karesuando socken, Lappland, 758361-178685), sjö i Kiruna kommun,  (11,3 ha)
Kulasjärvi (Karesuando socken, Lappland, 758637-177263), sjö i Kiruna kommun,  (9,84 ha)
Kulasjärvi (Karesuando socken, Lappland, 758796-175689), sjö i Kiruna kommun,  (3,81 ha)

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Kullagöl

Kullagöl kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Lilla Kullagölen, sjö i Ronneby kommun, 
Stora Kullagölen, sjö i Ronneby kommun, 
Kullagöl (Aneboda socken, Småland), sjö i Växjö kommun,  (1,1 ha)
Kullagöl (Linneryds socken, Småland), sjö i Tingsryds kommun, 
Stora Kullagölen, Småland, sjö i Vetlanda kommun, 
Kullagöl, Östergötland, sjö i Kinda kommun, 
Kullagölen, sjö i Ydre kommun, 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Kullsjön

Kullsjön kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Kullsjön (Håcksviks socken, Västergötland), sjö i Svenljunga kommun, 
Kullsjön (Ledsjö socken, Västergötland), sjö i Götene kommun, 
Kullsjön, Västerbotten, sjö i Vindelns kommun,  (12,4 ha)

Se även
Kullasjön
Kollsjön, Västergötland, sjö i Lerums kommun som även kallas Kullsjön.

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Kullbergstjärn

Kullbergstjärn kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Kullbergstjärnarna, Värmland, sjö i Torsby kommun, 
Kullbergstjärnarna (Anundsjö socken, Ångermanland), sjö i Örnsköldsviks kommun, 
Kullbergstjärnarna (Junsele socken, Ångermanland), sjö i Sollefteå kommun, 
Anders Kullbergstjärnen, sjö i Arvidsjaurs kommun, 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Kulltjärn

Kulltjärn kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Stora Kulltjärnen, sjö i Kungsbacka kommun,  (4 ha)
Kulltjärnet, Dalsland, sjö i Bengtsfors kommun,  (10,4 ha)
Kulltjärnen (Grythyttans socken, Västmanland), sjö i Hällefors kommun, 
Kulltjärnen (Hjulsjö socken, Västmanland), sjö i Hällefors kommun, 
Kulltjärnen (Gräsmarks socken, Värmland), sjö i Sunne kommun, 
Kulltjärnet (Brunskogs socken, Värmland), sjö i Arvika kommun, 
Kulltjärnen (Karlskoga socken, Värmland), sjö i Karlskoga kommun,  (1,3 ha)
Kulltjärnen (Östmarks socken, Värmland), sjö i Torsby kommun, 
Kulltjärnet, Värmland, sjö i Arvika kommun, 
Fubb-Kulltjärnarna, sjö i Rättviks kommun, 
Nörder-Kulltjärnen, sjö i Älvdalens kommun, 
Söder-Kulltjärnen, sjö i Älvdalens kommun, 
Kulltjärnen (Överhogdals socken, Härjedalen, 690962-144987), sjö i Härjedalens kommun,  (43,7 ha)
Kulltjärnen (Överhogdals socken, Härjedalen, 691174-145464), sjö i Härjedalens kommun, 
Kulltjärnen (Laxsjö socken, Jämtland), sjö i Krokoms kommun, 
Kulltjärnen (Sunne socken, Jämtland), sjö i Östersunds kommun, 
Kulltjärnen, Medelpad, sjö i Sundsvalls kommun,  (4,8 ha)
Nedre Kulltjärnen, sjö i Ånge kommun, 
Övre Kulltjärnen, sjö i Ånge kommun, 
Kulltjärnen (Fjällsjö socken, Ångermanland), sjö i Strömsunds kommun, 
Kulltjärnen (Ramsele socken, Ångermanland), sjö i Sollefteå kommun,  (7,33 ha)
Kulltjärnen (Arvidsjaurs socken, Lappland), sjö i Arvidsjaurs kommun,  (8,72 ha)
Kulltjärnen (Dorotea socken, Lappland), sjö i Dorotea kommun, 
Kulltjärnen (Vilhelmina socken, Lappland), sjö i Vilhelmina kommun,  (4,88 ha)

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Artibeus gnomus

Artibeus gnomus är en däggdjursart som först beskrevs av den amerikanske zoologen Charles Overton Handley, Jr. 1987. Arten ingår i släktet Artibeus, och fladdermusfamiljen bladnäsor. Populationen infogades en längre tid i Artibeus pumilo som i sin tur är ett synonym till Artibeus glaucus. Arten tillhör undersläktet Dermanura (Simmons 2005) som enligt en studie från 2009 ska godkännas som släkte.

Utbredning 
Arten finns i Sydamerika och har rapporterats i Bolivia, Brasilien, Colombia, Ecuador, Franska Guyana, Guyana, Peru, Surinam och Venezuela. I Brasilien har arten påträffats på upp till 800 meter över havet i Mato Grosso-området.

Utseende 
Tillsammans med Artibeus anderseni, är det den minsta arten i släktet. Den når en kroppslängd av 44 till 55 mm, saknar svans, har 34 till 38 mm långa underarmar och väger 8 till 13 g. Bakfötterna är 9 till 10 mm långa och öronen är 14 till 19 mm stora. Håren i ovansidans päls är ljusa nära roten, ljusgråa till mörkgråa i mitten och ljusbruna vid spetsen vas som ger ett ljusbrunt till mörkbrunt utseende. På undersidan förekommer ljusare päls. Påfallande är tydlig avgränsade lodräta vita strimmor i ansiktet. Hudflikarna på näsan består av en hästskoformig grundform och en bladformig uppsats. De är liksom öronen bruna i mitten och gula vid kanten. Pälsen fortsätter på underarmarnas ovansida. Artibeus gnomus har svarta flygmembran. I varje käkhalva finns 2 framtänder, 1 hörntand, 2 premolarer och 2 molarer, alltså 28 tänder i tanduppsättningen.

Ekologi 
Grupper med två till åtta individer vilar under blad av Monstera lechleriana, bananväxter eller palmer. Kanske förändras bladen så att de liknar ett tält. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar hittades under olika månader i olika regioner. Antagligen har arten två parningstider.

Artibeus gnomus lever på frukter och insekter och trivs i många typer av djungelskog (Emmons and Feer, 1997).

Hot 
Beståndet påverkas regionalt av skogsröjningar. Arten dokumenteras sällan, troligtvis på grund av levnadssättet i trädkronor. Artibeus gnomus har en stor utbredning och en bra anpassningsförmåga. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 
 Kalko, E. K. V., Handley Jr., C. O., Handley, D., "Organization, diversity, and long-term dynamics of a Neotropical bat community", i M. L. Cody och J. A. Smallwood (red.) "Long-term studies of vertebrate communities", sid. 503-553, Academic Press, San Diego, California, USA (1996)

 LaVal, R. K. och Rodriguez-H. B., "Murciélagos de Costa Rica", Instituto Nacional de Biodiversidad, Costa Rica (2002)

 Reid, F., "A field guide to the mammals of Central America and southeast Mexico", Oxford University Press, New York, USA (1997)

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen
gnomus
University of Management and Technology (Pakistan)

University of Management and Technology är ett privat universitet i Pakistan inom ekonomi, naturvetenskap och teknik. Universitetet har campus i Lahore och i Sialkot i Pakistan.

Externa länkar
UMT website

Lahore
Universitet och högskolor i Pakistan
Utbildningsinstitutioner bildade 1990
Primtalskusin

Två primtal är primtalskusiner om differensen mellan dem är 4. Jämför med primtalstvilling. 

Primtalskusinerna (följder  och  i OEIS) under 1000 är:

(3, 7), (7, 11), (13, 17), (19, 23), (37, 41), (43, 47), (67, 71), (79, 83), (97, 101), (103, 107), (109, 113), (127, 131), (163, 167), (193, 197), (223, 227), (229, 233), (277, 281), (307, 311), (313, 317), (349, 353), (379, 383), (397, 401), (439, 443), (457, 461), (463, 467), (487, 491), (499, 503), (613, 617), (643, 647), (673, 677), (739, 743), (757, 761), (769, 773), (823, 827), (853, 857), (859, 863), (877, 881), (883, 887), (907, 911), (937, 941), 967, 971)

Egenskaper

Det enda primtalet som är en del av två par primtalskusiner är 7. Ty ett av talen n, n+4, n+8 är alltid delbart med 3, så n = 3 är det enda tal för vilket alla dessa tre tal är primtal.

Maj 2009 är de största kända kusinprimtalen (p, p + 4) för

p = (311778476 · 587502 · 9001# · (587502 · 9001# + 1) + 210)·(587502 · 9001# − 1)/35 + 1

där 9001# betecknar primorial. Den upptäcktes av Ken Davis och har 11594 siffror.

Se även 
 Primtalstvilling
 Primtalsgap
 Primtalstrilling
 Primtalsfyrling
 Prim k-tupel

Referenser 

Primtalsklasser
Lista över fotbollsövergångar i Sverige vintern 2013/2014

Detta är en lista över fotbollsövergångar i Sverige vintern 2013/2014.

Endast övergångar i Allsvenskan och Superettan är inkluderade.

Allsvenskan

AIK

In:

Ut:

IF Brommapojkarna

In:

Ut:

Djurgårdens IF

In:

Ut:

IF Elfsborg
Källa:

In:

Ut:

Gefle IF
Källa:

In:

Ut:

Halmstads BK

In:

Ut:

Helsingborgs IF

In:

Ut:

BK Häcken

In:

 

Ut:

Falkenbergs FF
Källa:

In:

Ut:

IFK Göteborg

In:

Ut:

Kalmar FF

In:

Ut:

Malmö FF

In:

Ut:

Mjällby AIF

In:

Ut:

IFK Norrköping

In:

Ut:

Åtvidabergs FF

In:

Ut:

Örebro SK

In:

Ut:

Källor

Fotboll i Sverige 2014
Fotboll i Sverige 2013
Fotbollsövergångar Sverige 2013/2014
Sverige 2013/2014
Filippinerna i olympiska sommarspelen 1964

Filippinerna deltog i de olympiska sommarspelen 1964 med en trupp bestående av 47 deltagare. De erövrade en silvermedalj.

Medaljer

Silver 
 Anthony Villanueva - Boxning

Källor 
 

1964 i Filippinerna
Nationer i olympiska sommarspelen 1964
1964
Sunde

Sunde är en ort i Kvinnherads kommun i Hordaland fylke i Norge. Staden ligger sydväst om Folgefonnhalvøya. Statistisk sentralbyrå räknar Sunde och Valen som samma tätort och tillsammans bor det 1 798 invånare i orterna tillsammans (2007).

Förutom en sardinfabrik och konservindustri var skeppsbygge mycket viktigt för orten. Under dess storhetstid under början av 1900-talet förvandlades Sunde till trafikknutpunkt och handelscentrum för hela Sunnhordland. Vad som fanns här var t.ex. en vårdcentral, post och många butiker. Men efter att industrin försvunnit under andra hälften av 1900-talet försvann en stor del av servicen.

Fram tills att Halsnøytunnelen öppnade år 2008 var Sunde trafikknutpunkt för färjelinjerna i området med färjelinjer till bland annat Stord. Idag används färjeterminalen till kaj för hurtigruten och oregelbundna färjelinjer.

Referenser 

Kvinnherads kommun
Orter i Hordaland fylke
Obruten mark

Obruten mark ( Nov) är en roman från 1877 av den ryske författaren Ivan Turgenjev. Handlingen utspelar sig i Sankt Petersburg år 1868, en tid präglad av upprorsanda. Huvudperson är den unge adelsmannen Nezjdanov, som talar eldigt om revolution men vars egentliga övertygelse är osäker och vacklande. Boken gavs ut på svenska 1878, översatt via en fransk utgåva. En nyöversättning av Kjell Johansson från originalspråket gavs ut 2011.

Mottagande
Crister Enander skrev i Tidningen Kulturen 2011: "Det är inte en av Turgenjevs mer välkända böcker, men den är likväl ytterst läsvärd. ... Obruten mark är en både bitsk och uppsluppen uppgörelse med den ryska politiken och det ryska klassamhällets absurda avarter, även om romanen saknar djupare politiska insikter. Den kraftigt västeuropeiskt orienterade Ivan Turgenjev hittar lätt karaktärer att satirisera och karikera med grova svarta streck och det gör romanen till en mycket underhållande läsning." Samma år skrev Johanna Lindbladh i Svenska Dagbladet: "Berättelsen är inledningsvis lite seg, men tar fart på riktigt i romanens andra del då 'låtsasrevolutionären' Nezjdanov i sin vaudevilleliknande förklädnad beger sig ut för att propagera det revolutionära budskapet bland stockkonservativa bönder som ingalunda låter sig duperas av denne 'tafflige köpman'. Här blir skildringen synnerligen underhållande, mycket tack vare författarens psykologiska lyhördhet, i stånd att locka fram de mest oväntade skratt då karaktärernas fåfänga sneglingar och irrationella snedsprång liksom helt apropå avslöjas i en bisats. Turgenjevs vackra språk och humoristiska talang fångas väl i Kjell Johanssons översättning[.]"

Källor

Externa länkar
 

Ryska romaner
Skönlitteratur 1877
1860-talet i skönlitteratur
1868 i fiktion
Ryssland i skönlitteratur
Verk av Ivan Turgenjev
Aulakogen

Aulakogen är en gravsänka som bildats i samband med att en kontinent brutits upp. Då kontinenten börjar brytas upp bildas runt ett centrum tre sprickor i cirka 120 graders vinkel i förhållande till varandra. Sprickorna vidgas genom en serie förkastningar till ordentliga trågformade gravsänkor men två av sprickorna djupnar och bildar inom några miljoner år en spridningszon där ny havsbotten bildas och fjärmar kontinentdelarna från varandra. Den tredje gravsänkan stannar i sin utveckling och kan snart fyllas med sediment och vulkaniska bergarter. 

Exempel på en aulakogen är linjen mellan Tschadsjön och öarna São Tomé och Principe. Här återfinns både sediment i Benues och Nigers dalgångar men också vulkaniska bergarter som dels bygger upp öarna Principe, São Tomé och Fernando Poo dels bergen i gränstrakterna mellan Nigeria och Kamerun. Denna aulakogen bildades då Sydamerika och Afrika lossnade från varandra för över 100 miljoner år sedan. Ett annat exempel är den aulakogen som löper genom Djibouti och Etiopien medan oceanbottenspridning sker i Röda havet respektive Adenviken.

Se även
plattektonik
kontinentaldrift
Plattektonik
Internationella kvinnospelen 1926

Internationella kvinnospelen 1926 (svenska II. Internationella Kvinnliga Idrottsspelen, franska 2èmes Jeux Féminins Mondiaux, engelska 2nd International Ladies Games, tyska Die II. Internationalen Frauenspiele) var den andra internationella Damolympiaden, tävlingarna hölls den 27 till 29 augusti 1926 på Slottsskogsvallen i Göteborg
 och var ett betydande steg för damidrotten i Sverige.

Tävlingarna
Tävlingen organiserades av Fédération Sportive Féminine Internationale under Alice Milliat och tillkom som en protest mot Internationella olympiska kommitténs (IOK) policy att endast tillåta damer till friidrott i enstaka grenar vid OS 1928., bland medlemmarna i organisationskommittén fanns bl.a. Arnold Bratt, Einar Lilie (ordförande i SKI), Per Welin, Sven Wijkman och Mary von Sydow.

Tävlingen samlade 100 deltagare från 8 nationer: Belgien, England, Frankrike, Japan, Lettland, Polen, Tjeckoslovakien och värdlandet Sverige.

Deltagarna tävlade i 13 grenar: Löpning (60 meter, 100 yards, 250 meter, 1000 meter,  stafettlöpning 4 x 110 yards,  gång 1000 meter) och  häcklöpning 100 yards), höjdhopp, längdhopp, längdhopp utan ansats, diskuskastning, spjutkastning och kulstötning.

Spelen öppnades som vanliga Olympiska spelen med en öppningsceremoni och deltagarnas inmarsch , invigningstalet hölls av Mary von Sydow (gift med landshövdingen Oscar von Sydow). Tävlingen samlade cirka 20 000 åskådare och uppmärksammades relativt stort i olika tidningar.

Den svenska truppen bestod av Anna-Lisa Adelsköld, Ann-Margret Ahlstrand, Inga Greta Broman, Inga Gentzel, Elsa Haglund, Märta Johansson, Vera Jacobsson, Asta Plathino, Emy Pettersson, Sylvia Stave, Maud Sundberg-Nörklit, Ruth Svedberg och Elsa Svensson.

Medaljörer, resultat
Placeringar i respektive gren

Vid kastgrenarna kulstötning och spjutkastning kastade varje tävlande dels med höger hand och dels med vänster hand, därefter adderades respektive bästa kast till ett slutresultat

Övriga svenska resultat:
Ann-Margret Ahlstrand slutade på 4.e plats i höjdhopp, Vera Jacobsson kom på en 6.e plats i stående längdhopp, Märta Johansson kom på 7.e plats i löpning 100 yards och en 5.e plats i stående längdhopp, Emy Pettersson slutade på en 6.e plats i löpning 1000 meter, Asta Plathino slutade på en 4.e plats i längdhopp,  Ruth Svedberg kom på 4.e plats i diskus och slutade på en 5.e plats i kulstötning, Sverige kom på 4.e plats i stafetten (med Sylvia Stave, Vera Jacobsson, Märta Johansson och Asta Plathino).

Slutställning
Ländernas slutplacering

En särskild minnesmedalj präntades till turneringen.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Bild program (omslag) (Kvinnohistoria.se)
 Bild minnesmedaljen (Beredskapsmärken1939-1945.se) web.archive.org
 Film från Damolympiaden 1926 (SVT)
 Film från Damolympiaden 1926 (British Pathé)
 Bilder från Damolympiaden 1926 (Göteborgs universitet)

Damidrott
Sporthistoria
Friidrottstävlingar
Internationella kvinnospelen
Sportåret 1926
Göteborg under 1920-talet
Internationella sportevenemang i Göteborg
1926 i Sverige
Boktjuven (film)

Boktjuven (originaltitel: The Book Thief) är en amerikansk dramafilm från 2013, baserad på romanen med samma namn. Regisserad av Brian Percival på ett manus av Michael Petroni. Filmen hade biopremiär den 28 februari 2014 i Sverige.

Handling 
När Liesel, en viljestark och modig ung flicka, tas om hand av en fosterfamilj i Tyskland under andra världskriget förändras livet för henne och alla omkring henne.

Rollista (i urval) 
 Sophie Nélisse – Liesel Meminger
 Geoffrey Rush – Hans Hubermann
 Emily Watson – Rosa Hubermann
 Ben Schnetzer – Max Vandenburg
 Nico Liersch – Rudy Steiner
 Joachim Paul Assböck – SS officer
 Sandra Nedeleff – Sarah
 Hildegard Schroedter – Frau Becker
 Rafael Gareisen – Walter Kugler
 Gotthard Lange – Gravedigger
 Godehard Giese – Polis
 Roger Allam – Döden
 Barbara Auer – Ilsa Hermann
 Heike Makatsch – Liesels mor

Mottagande 
Boktjuven fick blandade recensioner från flera filmkritiker.

Rotten Tomatoes rapporterade att 46 procent, baserat på 134 recensioner, hade gett filmen en blandad recension och satt ett genomsnittsbetyg på 5,6 av 10. På Metacritic nådde filmen genomsnittsbetyget 53 av 100, baserat på 31 recensioner.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 
 

Amerikanska filmer 2013
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmmusik av John Williams
Nazityskland på film
Filmer om föräldralösa