kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lenka Çuko

Lenka Çuko, född den 8 juli 1938 i Lushnja i Albanien, är en albansk kommunistisk politiker.

Lenka Çuko arbetade sig uppåt i det kommunistiska maktcentret. Hon ansågs som kunnig inom lantbruk och fick ansvaret att administrera ett kollektivjordbruk. Hon färdigutbildades 1971 vid högskolan i Tirana. Lenka Çuko var fullvärdig medlem i centralkommittén 1976-1991 och i politbyrån 1981-1990. Efter kommunismens fall anklagades hon för brott mot mänskligheten och dömdes till 15 års fängelse.

Källor 
 

Albanska politiker under 1900-talet
Albanska kommunister
Personer från Lushnja
Födda 1938
Möjligen levande personer
Kvinnor
Jon Spencer

Jon Spencer, född 4 februari 1965 i Hanover, New Hampshire, är en amerikansk sångare, gitarrist och låtskrivare. Band han har medverkat i är t.ex. Boss Hog, Pussy Galore, Jon Spencer Blues Explosion och Heavy Trash - ibland tillsammans med sin fru Cristina Martinez. Musiken var alltid punkig, men ofta med klara influenser av blues och garage. Jon är känd för sina energiska liveframträdanden.

Biografi 
Jon Spencer  gick på universitet på Rhode Island där han var med i bandet Shithaus där även framtida sångaren i Cop Shoot Cop - Tod Ashley medverkade. Bandet som hade tydliga influenser från Einstürzende Neubauten blev dock kortlivat och Jon flyttade till Washington, D.C. där han startade bandet Pussy Galore som snabbt flyttade till New York.

Senare startade han bandet Boss Hog med bland annat sin fru Cristina Martinez och senare även Jon Spencer Blues Explosion. Senast medverkande han i Heavy Trash, ett band Jon Spencer bildade tillsammans med Matt Verta-Ray som tidigare spelade i Madder Rose och Speedball Baby.

Referenser

Externa länkar

 
 

Amerikanska rocksångare
Personer från Hanover, New Hampshire
Födda 1965
Levande personer
Män
Jeanette Öhman

Jeanette Öhman, även Peppe Öhman, född 1976 i Helsingfors, är en finlandssvensk journalist och författare. 

Hon bor med sin man Magnus Silfvenius Öhman och två barn i Santa Monica i USA. I bloggen Livet & L.A. skriver hon om feminism, böcker och familjeliv. Hon gör också podden Magnus och Peppes podcast om feminism och samhälle, samt podden Mellan raderna med Jihde och Öhman. Sedan början av 2021 är hon en av tre programledare för podden Skåpet, tillsammans med Cecilia Blankens och Johanna Swanberg.

Bibliografi
 Livet och barnet, Schildts & Söderströms (2011)
 Vackra människor, Schildts & Söderströms (2014)
 Livet & patriarkatet, Schildts & Söderströms (2016)
 Mitt Los Angeles, Karavan förlag (2017)
 Monster på toaletten och andra historier om Kim, Tactic (2017) 
 The Diamond Year – början på resten av ditt liv (medförfattare), Harper Collins Nordic (2018)
 Förälskelsen (medförfattare), Forum förlag (2019)
 Ett himla tjat om hästar, Schildts & Söderströms (2019)
 Den lilla arga boken, Harper Collins Nordic (2019)
 En dag, Jennifer, Harper Collins Nordic (2019)
 En gång om året, Norstedts (2022)

Referenser

Externa länkar
 Författarpresentation från förlaget

Finlandssvenska författare
Journalister från Helsingfors
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Finländska författare under 2000-talet
Författare från Helsingfors
Sommarpratare 2022
Zinetula Biljaletdinov

Zinetula Chajdarovitj Biljaletdinov (), född 13 mars 1955 i Moskva, Ryska SFSR, Sovjetunionen, är en rysk  före detta ishockeyback, ishockeytränare och sedan 2011 huvudansvarig för ryska landslaget. Biljaletdinov är sexfaldig världsmästare och olympisk guld- och silvermedaljör.

Karriär 

Under hela sin karriär spelade Zinetula Biljaletdinov back för HK Dynamo Moskva. Totalt gjorde han 63 mål på 588 matcher i Superligan, den sovjetiska ishockeyligan. Den 20 augusti 1976 debuterade Biljaletdinov för Sovjetunionen i en match mot Sverige. Zinetula Biljaletdinovs internationella karriär kröntes med guldmedaljen vid OS 1984. Fyra år tidigare vann han en silvermedalj. Biljaletdinov deltog i sex världsmästerskap i ishockey, 1978, 1979, 1981, 1982, 1983 och 1986. År 1978 blev han invald i Ryska Hockey Hall of Fame. Biljaletdinovs sista landskamp spelade han den 2 februari 1988.

1988 blev Biljaletdinov assisterande tränare i Dynamo Moskva i Superligan. Säsongerna 1993/1994 till 1996/1997 var Biljaletdinov assisterande tränare i NHL och AHL i lagen Winnipeg Jets, Springfield Falcons och Phoenix Coyotes. 1997 återvände Zinetula Biljaletdinov som huvudtränare för Dynamo Moskva och som assisterande coach för ryska landslaget. 2001/2002 var Biljaletdinov huvudtränare i NLA-laget HC Lugano. Zinetula Biljaletdinov var även huvudtränare för ryska landslaget under World Cup i ishockey 2004. Han återvände som tränare i Ryssland i Ak Bars Kazan 2005, en anställning han hade till säsongen 2011/2012 då han återvände som huvudtränare för ryska landslaget.

Privatliv
Han är farfar till ishockeyspelaren Aleksandr Romanov som spelar för Montreal Canadiens i National Hockey League (NHL).

Meriter 
 1984 Guldmedalj i OS
 1980 Silvermedalj i OS
 1974 JVM-guld
 Världsmästare i ishockey 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1986.
 1987 Silvermedalj i VM
 1985 Bronsmedalj i VM

Utmärkelser 
 Dekoration av Sovjetunionen (1978, 1981)
 Order of Friendship av Peoples (1984)
 Orden "För förtjänster till Republiken Tatarstan" (2009)
 Medal of honor i Ryssland (2011)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Födda 1955
Sovjetiska ishockeyspelare
Sovjetiska ishockeytränare
Ryska ishockeytränare
Ishockeyspelare i HK Dynamo Moskva
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1980
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1984
Män
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Idrottare från Moskva
Alfred Ernest Wileman

Alfred Ernest Wileman, född 27 februari 1860, död 15 februari 1929, var en brittisk diplomat och amatörlepidopterist.

Han utsågs till brittisk vicekonsul för den japanska staden Hakodate och omkringliggande prefekturer i april 1901, flyttade för att bli konsul i Taiwan 1903, därefter Hawaiiterritoriet 1908 och generalkonsul i Filippinerna 1909 (då amerikanskt territorium).

Referenser

Noter

Brittiska diplomater
Lepidopterister
Brittiska entomologer
Män
Födda 1860
Avlidna 1929
Josef Auinger

Josef Auinger, född 1 december 1897 i Enzendorf, död 11 maj 1961 i Grieskirchen, var en tysk promoverad jurist och SS-Obersturmbannführer. Under andra världskriget var han bland annat chef för Sonderkommando 7b i Sovjetunionen och kommendör för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD) i ungerska Pécs.

Biografi 
Auinger deltog i första världskriget. Han studerade rättsvetenskap och blev polisjurist i Ottakring i Wien.

Efter Anschluss, Tysklands annektering av Österrike i mars 1938, var Auinger verksam vid Gestapo i Sankt Pölten. Efter att 1939 ha promoverats till juris doktor och Regierungsrat övertog han ledningen för Gestapo i Sankt Pölten.

Operation Barbarossa 
Den 22 juni 1941 anföll Tyskland sin tidigare bundsförvant Sovjetunionen och inledde Operation Barbarossa. Enligt Adolf Hitler innebar kriget mot Sovjetunionen ett ideologiskt förintelsekrig och den ”judisk-bolsjevikiska intelligentian” måste elimineras. Efter de framryckande tyska arméerna följde Einsatzgruppen, mobila insatsgrupper. Chefen för Reichssicherheitshauptamt, Reinhard Heydrich, gav insatsgrupperna i uppdrag att mörda judar, romer, partisaner, politiska kommissarier (så kallade politruker) och andra personer som ansågs hota Tredje rikets säkerhet. Beträffande insatsgruppernas massmord på judar mördades initialt endast män, men i augusti 1941 gav Reichsführer-SS Heinrich Himmler order om att massmordet även skulle inbegripa kvinnor och barn. Auinger efterträdde Adolf Ott som befälhavare för Sonderkommando 7b inom Einsatzgruppe B.

Efter andra världskriget 
Auinger greps i september 1945 och utlämnades två år senare till Sovjetunionen. År 1956 frigavs han ur krigsfångenskapen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 
 
 

Födda 1897
Avlidna 1961
Män
Personer från Oberösterreich
Tyska jurister
Sicherheitsdienst
Gestapo
Personer inom Einsatzgruppen
SS-Obersturmbannführer
Michael Erici Kolmodin

Michael Erici Kolmodin, född 1597 i Kolmod, Arbrå socken, död 8 mars 1677 i Simtuna socken, var en svensk präst och riksdagsman, en av stamfäderna för släkten Kolmodin.

Biografi
Michael Erici Kolmodin var son till häradsfogden Eric Jonsson och hans hustru Gertrud. Han gick i skola i Enköping och sedan i Strängnäs, för att 1619 inskrivas vid Uppsala universitet. Under studieåren var han informator för riksrådet Brahes son. Sedan han disputerat för Jonas Magni Wexionensis och Martinus Gestrinius blev han magister 1625, varpå han disputerade för Olaus Laurelius. 

Därefter var han notarie i konsistoriet och vid universitet, innan han prästvigdes 1628. Han verkade då i Enköpings skola, från 1633 som dess rektor, tills han 1641 blev kyrkoherde i Simtuna socken. År 1657 blev han kontraktsprost. Kolmodin var riksdagsman 1644, 1654, riksdagen i Göteborg 1660 och riksdagen i Stockholm 1660.

År 1635 gifte sig Kolmodin med Christina Emporagria, dotter till Nicolaus Erici Emporagrius av prästslekten Emporagrius och släkt med Erik Gabrielsson Emporagrius. Av deras många barn stannade nästan alla i prästeståndet. Deras son superintendenten Israel Kolmodin blev känd som författare av Den blomstertid nu kommer. Dottern Anna Kolmodina var gift med kyrkoherden och riksdagsmannen Jacob Martini Waldius.

Källor
 Lars-Otto Berg och Ragnar Norrman, "Fjärdhundra kontrakt", Uppsala stifts herdaminne 1997

Noter 

Svenska skolledare
Svenska kontraktsprostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Personer under stormaktstiden
Personer från Arbrå socken
Födda 1597
Avlidna 1677
Män
Svenska lärare under 1600-talet
Jeanette Björkqvist

Jeanette Björkqvist född 1973 i Borgå, Nyland, är en finlandssvensk journalist och författare. Hon har arbetat som nyhetsreporter på Hufvudstadsbladet i Helsingfors, som medarbetare för Svenska Dagbladet i Helsingfors och sedan 2016 som frilansare. Björkqvist är också ständig studiogäst i radioprogrammet Eftersnack och har också deltagit i fredagspanelen Jälkiviisaat. År 2010 tilldelades hon EU:s journalistpris och 2011 Midaspriset för sitt reportage "Det oönskade folket", om de östeuropeiska romerna. Våren 2014 hade pjäsen Kvinna till salu, där Björkqvist var en av medförfattarna, premiär på Svenska teatern i Helsingfors. Pjäsen belönades med det finlandssvenska dramatikerpriset 2014. Hösten 2015 belönades Björkqvist med årets Fredrika Runebergs-stipendium och 2017 tilldelades hon Topeliuspriset. Hon valdes till Årets freelancer 2019 . 
År 2020 utkom hennes bok "Hård mot de hårda" (Förlaget) och översatt "Kovat kadut" (WSOY).
Björkqvist var Vegas sommarpratare år 2014.

Bibliografi
 I mina kvarter : kända finländare berättar om Helsingfors Schildts 2000, 
 "Naken – en antologi om sorg" Schildts & Söderströms 2013, 
 "Hård mot de hårda – en bok om brott" Förlaget 2020

Referenser

Noter 

Finländska journalister under 2000-talet
Finlandssvenska författare
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Personer från Borgå
Sommarpratare 2014
Georg Raabe

Karl Hermann Georg Raabe, född 11 juni 1905 i Mühlhausen, död 9 september 1989 i Salzhausen, var en tysk SS-Obersturmbannführer. Under andra världskriget var han bland annat chef för Sonderkommando 7b i Sovjetunionen.

Biografi

Operation Barbarossa 
Den 22 juni 1941 anföll Tyskland sin tidigare bundsförvant Sovjetunionen och inledde Operation Barbarossa. Enligt Adolf Hitler innebar kriget mot Sovjetunionen ett ideologiskt förintelsekrig och den ”judisk-bolsjevikiska intelligentian” måste elimineras. Efter de framryckande tyska arméerna följde Einsatzgruppen, mobila insatsgrupper. Chefen för Reichssicherheitshauptamt, Reinhard Heydrich, gav insatsgrupperna i uppdrag att mörda judar, romer, partisaner, politiska kommissarier (så kallade politruker) och andra personer som ansågs hota Tredje rikets säkerhet. Beträffande insatsgruppernas massmord på judar mördades initialt endast män, men i augusti 1941 gav Reichsführer-SS Heinrich Himmler order om att massmordet även skulle inbegripa kvinnor och barn. Raabe efterträdde i januari 1943 Josef Auinger som befälhavare för Sonderkommando 7b inom Einsatzgruppe B.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1905
Avlidna 1989
Män
Personer inom Einsatzgruppen
SS-Obersturmbannführer
Jacob Martini Waldius

Jacob Martini Waldius, född i Solvalla, död 24 december 1697 i Simtuna socken, var en svensk kyrkoman och riksdagsman.

Biografi
Jacob Martini Waldius var son till en Mårten i Solvalla, och kallade sig under studierna omväxlande Solwallius och Roslagius. Han inskrevs vid Uppsala universitet 1645 och disputerade 1658 för Olaus Unonius, varpå han blev notarie vid domkaptlet, prästvigdes 1660 och promoverades till magister 1661. han fick 1670 tjänsten som kyrkoherde i Uppsala-Näs, för att 1685 bli kyrkoherde i Simtuna socken. Han var kontraktsprost från 1688 tills han av sjukdom 1695 inte längre kunde ha sysslan

Waldius var 1675 riksdagsman.

Han var gift med Anna Kolmodin, dotter till Michael Erici Kolmodin och syster till Israel Kolmodin. Deras sonson var Eric Waldius. En dotter var gift med hans efterträdare i Simtuna och mor till 
Martin Wilhelmsson Kammecker.

Källor
 Lars-Otto Berg och Ragnar Norrman, "Fjärdhundra kontrakt", Uppsala stifts herdaminne 1997

Noter 

Födda okänt år
Avlidna 1697
Män
Svenska kontraktsprostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Politiker från Stockholm
Präster från Stockholm
Torbernit

Torbernit är ett sällsynt kopparhaltigt och uranylhaltigt fosfat med kristallvatten. Det är ett grönfärgat radioaktivt och sekundärt mineral med den kemiska formeln Cu2+(UO2)2(PO4)2·12H2O. Mineralets kristallsystem är tetragonalt.

Historia och etymologi 
Torbernit hittades första gången i Gruvan Georg Wagsfort i Johanngeorgenstadt, Sachsen, Tyskland. Mineralet har fått namn efter svensken  Torbern Bergman.

Egenskaper 
 Hårdheten på Mohs hårdhetsskala är 2 till 2½ och densiteten 3,22 g/cm3. Vanligtvis fluorecerar mineral som innehåller uranyljoner i gröna färger. Men det samtidiga innehållet av kopparjoner släcker effekten. När torbernit förlorar en del av sitt kristallvatten övergår det till mineralet metatorbernit, Cu2+(UO2)2(PO4)2·8H2O.

Förekomst 
Torbernit hittas oftast tillsammans med andra fosfater i malmer som innehåller koppar och uran. 
Torbernit samt andra sekundära uranmineral har hittats i gruvor i Cornwall i England.

Källor 

Mineral
Fosfater
Gillian Gilbert

Gillian Lesley Gilbert, född 27 januari 1961, är en engelsk musiker som är mest känd som medlem i New Order där hon spelar gitarr och keyboard. Hon är också medlem i The Other Two tillsammans med sin man Stephen Morris.

Diskografi (urval)

Studioalbum med New Order

 Brotherhood (1986)

Studioalbum med The Other Two

Referenser

Externa länkar

Intervju med Gillian Gilbert på Pitchfork

Födda 1961
Brittiska gitarrister
Brittiska keyboardister
Brittiska musiker under 1900-talet
Brittiska musiker under 2000-talet
Brittiska sångare
Kvinnor
Levande personer
Medlemmar i New Order
Personer från Manchester
Henrik Schouboe

Henrik August Schouboe,  född den 16 juni 1876 i Ringsted, död den 31 oktober 1949 på Frederiksberg, var en dansk målare. 

Schouboe fick sin utbildning vid akademien och studerade därefter flera år självständigt på modellskola. Han företog redan tidigt studieresor till Paris, London, Holland och Italien. Mest uppmärksamhet väckte han med egendomliga framställningar av nakna figurer, där vikten lades på en poetisk stämningsförbindelse med landskaplig omgivning och bakgrund. Likaså behandlade han flera gånger ämnen med en reconvalescent, dessutom interiörer och porträtt. Sina landskapliga motiv hämtade han under många år från trakten kring Mariager Fjord vid herrgården Havnø vid Hadsund. 

Bland hans arbeten kan särskilt nämnas Vår (1906), Danaider (1907), April (1908), Dryade (1911), Najad (1913), Nymf (1921) och Nornorna (1923). Dessutom utförde han gravvårdar över målaren Oluf Hartmann på Holmens kyrkogård, etatsrådet Hammerich på Ørslevs kyrkogård och konferensrådet Philip Schou på Frederiksbergs kyrkogård.

Källor 

 

Födda 1876
Avlidna 1949
Män
Danska målare under 1900-talet
Personer från Ringsted
Salmonsens
Chaos;Child

är en visuell roman i genren hård science fiction, som utvecklades av 5pb. och Nitroplus, och släpptes av 5pb. till Xbox One den 18 december 2014. Den planeras också att släppas till Playstation 3, Playstation 4 och Playstation Vita den 25 juni 2015.

Spelet är den åttonde delen i hela Science Adventure-serien, och den fjärde i huvudserien.

Spelupplägg 
Liksom föregående Science Adventure-spel är Chaos;Childs gameplay till största delen typisk för visuell roman-genren, med undantag för Trigger-systemet, genom vilket spelaren kan påverka hur handlingen förflyter.

Handling 
Spelets handling är kopplad till det första Science Adventure-spelet, Chaos;Head, och knyter ihop vissa lösa trådar från slutet av det, såsom Noah-systemet. Chaos;Child utspelar sig år 2015 i Shibuya. En viktig del i handlingen är "Power Seals", en typ av mystiska förseglingar som har börjat dyka upp där.

Utveckling 
Spelet tillkännagavs för första gången den 23 november under ett 5pb.-event i Tokyo Dome City Hall. I maj 2014 tillkännagavs det att spelet skulle släppas till Xbox One. I mars 2015, efter att Xbox One-versionen hade sålt under förväntan, tillkännagavs det att spelet skulle porteras till Playstation 3, Playstation 4 och Playstation Vita, och att det skulle ges ut till de här plattformarna den 25 juni 2015. En Microsoft Windows-version tillkännagavs i december 2015.

Annan media 
Det planeras en anime baserad på spelet; det är ännu inte känt vilken studio den ska produceras på eller när den kommer att ha premiär.

Mottagande

Försäljning 
Xbox One-versionen av spelet såldes enbart i 1.415 exemplar under sin debutvecka, vilket innebar ett kommersiellt misslyckande. Detta var den första gången ett spel i serien under sin första vecka inte har varit med i Media Creates veckovisa lista över 50 bästsäljande datorspel i Japan.

Källor

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbsida 
 Chaos;Child på The Visual Novel Database 

2015 i fiktion
Tokyo i fiktion
Visuella romaner
Science fiction-datorspel
Datorspel 2014
Xbox One-spel
Playstation 3-spel
Playstation 4-spel
Playstation Vita-spel
Eric Waldius

Eric Waldius, född 15 maj 1704, död 23 maj 1777 i Torstuna socken, var en svensk präst och riksdagsman.

Biografi
Eric Waldius var son till prosten i Östervåla socken Jacob Waldius och Beata Margareta Frondin, sonson till Jacob Martini Waldius, släkt med Israel Kolmodin, och professor Elias Frondin var hans morbror. Vid tolv års ålder inskrevs han vid Uppsala universitet och disputerade vid 24 för Fabian Törner och år 1731 för sin morbror varpå han promoverades till magister. Sedan han prästvigts 1733 blev han nådårspredikant och sedan adjunkt i domkyrkan för att 1737 bli vice pastor i Uppsala. Han var också notarie i domkapitlet, innan han fick sin första tjänst som kyrkoherde, i Börje socken 1746, varvid han också blev teologie adjunkt. 1753 fick han pastoratet i Torstuna, blev prost 1754 och kontraktsprost 1765.

Vid riksdagarna 1740/41 och 1742/43 var Waldius förste notarie för prästeståndet.

Waldius var först gift med en dotter till hovjägmästaren Schönberg och sedan med en dotter till domprosten Lars Hydrén. I de båda äktenskapen föddes 17 barn. En dotter var gift med Pehr Fabian Aurivillius, och sonen Elias Waldius var kunglig hovpredikant.

Källor
 Lars-Otto Berg och Ragnar Norrman, "Fjärdhundra kontrakt", Uppsala stifts herdaminne 1997
 http://wc.rootsweb.ancestry.com/cgi-bin/igm.cgi?op=PED&db=janeur&id=I10007

Födda 1704
Avlidna 1777
Män
Bureätten
Svenska kontraktsprostar
Waldemar Victorino

Waldemar Victorino Barreto, född 22 maj 1952 i Montevideo, död 29 augusti 2023 i Montevideo, var en uruguayansk fotbollsspelare, aktiv under 1970- och 1980-talen.

Victorino debuterade i Uruguays herrlandslag i fotboll den 9 juni 1976, och spelade sin sista landslagsmatch den 13 september 1981 (), med 33 spelade matcher och 15 gjorda mål.

Waldemar Victorino var farbror till fotbollsspelaren Mauricio Victorino, även han landslagsman för Uruguay.

Källor

Referenser

Män
Födda 1952
Avlidna 2023  
Personer från Montevideo
Uruguayanska fotbollsspelare
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Copa América 1979
Spelare i Mundialito 1980
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i CA Cerro
Spelare i CA Progreso
Spelare i CA River Plate (Uruguay)
Spelare i Club Nacional de Football
Spelare i Serie A
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i Newell's Old Boys
Spelare i Club Atlético Colón
Västarmén (1918)

Västarmén organiserades efter Tammerforsoperationen under finska inbördeskriget i april 1918. 

Området för operation blev mellan Bottenhavet och Päijänne och dess främsta uppgift var att attackera mot Riihimäki. Tillsammans med den tyska landstigningsstyrkan skulle Västarmén rensa södra och västra Finland från röda. Väster om Lahtis kapitulerade de röda den 2 maj.

Arméstab
Chef: generalmajor Martin Wetzer
 Stabschef
Överste Erik Grafström
Generalstaben
Operativa avdelningen:
Adjutant ryttmästare Berno von Bornstedt, förbindelse och telegraf- och telefonkårens chef löjtnant Erik von Frenckell
Internavdelningen:
Chef: överstelöjtnant Maximilian Spåre.
Intendentuuri:
Arméintendent löjtnant Bruno Swendelin, kamrer löjtnant Rudolf Bäckman.
Vapenavdelningen:
Vapen- och artilleriinspektör överste Paul Londén, gevärs- och kulsprutedepåns chef V. Keynäs.
Sanitäravdelning:
Arméläkaren Ernst V. Knape.
Veterinäravdelningen
Arméveterinären J. N. Pettersson.
Kommendaturen
Stabskommendant generalmajor Torsten Leonard Lode.
 Juridiska avdelningen
Armé-auditör Per Antell.

Truppavdelningar
Linders grupp
Kommendör: generalmajor Ernst Linder.
Hjalmarsons grupp
Kommendör: överste Harald Hjalmarson.
Bergströms grupp
Chef: överstelöjtnant Maximilian Spåre, sedermera överstelöjtnant J. A. K. Renvald.
Västarméns reserv
Chef: major Martin Ekström.
14. Batteriet
Chef: kapten Erik Beskow.

Källor
 Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

Finska inbördeskriget
Finlands historia under självständigheten
Svenska frivilligsoldater
Organisationer bildade 1918
James Nasmyth

James Nasmyth, född 19 augusti 1808 i Edinburgh, död 7 maj 1890 i London, var en brittisk ingenjör och astronom. Han var son till Alexander Nasmyth och bror till Patrick Nasmyth.

Nedslagskratern Nasmyth på månen och asteroiden 5680 Nasmyth är uppkallade efter honom.

Nasmyth bedrev studier i matematik och fysik vid Edinburghs universitet, var 1829–1831 biträde vid en mekanisk verkstad i London och grundlade samt skötte (till 1857) ett gjuteri i Manchester. Bland hans många mekaniska uppfinningar kan nämnas en ånghammare, en säkerhetsgjutslev och en gruvventilator. Inom astronomin sysselsatte sig Nasmyth i synnerhet med solsystemets kosmogoni och himlakropparnas fysiska tillstånd. Viktiga är hans iakttagelser av solens, månens och planeternas ytor. Nasmyth fäste först uppmärksamheten på solytans granulering, den så kallade "videbladsstrukturen", samt framställde åsikten om planeten Jupiters ännu glödflytande konsistens. Det mest kända resultatet av Nasmyths undersökningar är hans gemensamt med James Carpenter utgivna arbete The Moon: Considered as a Planet, a World, and a Satellite (1874), innehållande en mängd väl utförda bilder, av vilka en fullständig månkarta.

Källor

Noter

Skotska ingenjörer
Skotska astronomer
Ingenjörer under 1800-talet
Astronomer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer inom Englands näringsliv under 1800-talet
Personer från Edinburgh
Födda 1808
Avlidna 1890
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan