kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thore Gustaf Appelgren

Thore Gustaf Hjalmar Appelgren, T.G. Appelgren, född 6 november 1872 i Skövde, död 8 mars 1950 i Stockholm, var en svensk numismatiker.

Appelgren, som var son till en bankkassör, inskrevs 1887 vid Skara högre allmänna läroverk och var från 1892 verksam som postexpeditör men begärde 1908 avsked från Postverket. Han var mynthandlare i Stockholm från hösten samma år och 1925–33 anställd vid Kungliga Myntkabinettet. Appelgren utvecklade en kvalitetsskala för mynt och i sina studier av Gustav Vasas mynt drog han av myntens olika stilar slutsatser om gravörernas identitet. Han utgav beskrivningar av Herman Antells mynt från tiden fram till 1568. Appelgren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
Konung Gustaf I:s mynt. Beskrifna (Numismatiska meddelanden 16, 1905)
Förteckning öfver Antellska myntsamlingens i Helsingfors svenska mynt (två volymer, 1906–08)
Svenska myntmästare- och myntskrivaremärken (1916)
Svenska myntgravörer, gravörsmärken och prägelstilar (1917)
Schwedische Münzmeisterzeichen 1522–1574 (1917)
Sten Sture den yngres markstycken (1923)
De svenska mynten: kort mynthistorisk översikt och plan för myntens uppläggning i samling (1923, ny upplaga 1940)
Doktor Otto Smiths Münzensammlung im Kgl. Münzkabinett, Stockholm (Kungl. Vitterhets, historie och antikvitetsakademiens handlingar, 1931)
Gustav Vasas mynt (1933)
Gustav Vasas mynt och tabellstriden (1936)

Källor

Nationalencyklopedin, band 1 (1989), sid. 465.

Noter 

Svenska numismatiker
Forskare från Skövde
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1872
Avlidna 1950
Män
Sigrid Eklöf-Trobäck

Sigrid Evelina Eklöf-Trobäck, född 14 maj 1873 i Stockholm, död 19 juni 1948 i Täby, var en svensk operettsångerska (sopran) och teaterdirektör.

Biografi
Eklöf kom redan som nioåring till Stockholmsoperans balettskola, där hon stannade i sex år. Som sextonårig fick hon engagemang vid Wilhelm Rydbergs teatersällskap och därmed började ett turnéliv som kom att vara livet ut. Karriären fortsatte med engagemang hos Axel Collijn 1890, Axel Bosin 1891, Vasateatern 1892-1895. Hösten 1895 kom hon till Mauriz Fröbergs operettsällskap, där hon spelade Fiametta i Boccaccio och Adèle i Läderlappen. Under 1896-1900 spelade hon på Eldorado i Kristiania och 1900-1902 hos Emil Lindén. Hon återvände för en tid till Kristiania för att sedan 1903-1904 få en anställning vid Albert Ranfts sällskap och 1907-1909 hos Anton Salmson.

Hösten 1909 startade Eklöf ett eget opera- och operettsällskap. Efter kontakter med Folkparkernas centralorganisation blev hon ledare för deras första egna operettproduktion 1918. Det blev starten för Centraloperetten, där Eklöf-Trobäck var chef för olika avdelningar under 1920- och 1930-talen. Hon arrangerade egna turnéer i folkparkerna fram till 1943.

Hon var 1903–1912 gift med musikdirektör Otto Trobäck (1872–1938).

Teater

Roller

Referenser

Tryckta källor

 Sigrid Evelina Eklöf i Svenskt Porträttgalleri XXI, sida 27 (1895-1913).

Externa länkar 

Svenska sångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1873
Avlidna 1948
Kvinnor
Hans Schemm

Hans Schemm, född 6 oktober 1891 i Bayreuth, död 5 mars 1935 i Bayreuth, var en tysk nazistisk politiker. Han var Gauleiter för Gau Bayerische Ostmark. Han var därtill kultusminister i Fristaten Bayern och grundare av Nationalsozialistischer Lehrerbund.

Biografi 
Hans Schemm var son till Konrad Schemm och Babette Meyer. Under första världskriget tjänstgjorde han på ett fältlasarett. Han insjuknade dock i tuberkulos och togs ur krigstjänst. Våren 1919 var han medlem i Freikorps Bayreuth, en av många frikårer i Tyskland åren efter kriget.

År 1920 anställdes Schemm som laboratorietekniker vid ett bakteriologisk-kemiskt företag i Thale. Företaget gick dock i konkurs året därpå och Schemm kom istället att undervisa på en folkhögskola.

NSDAP 
År 1923 fick Schemm kontakt med Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och blev samma år medlem. Han träffade Adolf Hitler för första gången den 30 september 1923. Den 27 februari 1925 grundade Schemm Bayreuths partidistrikt och byggde målmedvetet upp detta. År 1928 blev han ledamot av den bayerska lantdagen. Året därpå grundade Schemm Nationalsozialistischer Lehrerbund (NSLB, Nationalsocialistiska Lärarförbundet) och blev dess ledare. År 1930 invaldes Schemm i Tyska riksdagen.

Under slutet av 1920-talet och början av 1930-talet var Schemm utgivare av flera tidningar och tidskrifter, bland andra Streiter, Weckruf och Nationale Zeitung; han grundade även Nationalsozialistische Lehrerzeitung.

År 1928 utnämndes Schemm till Gauleiter i Gau Oberfranken, som 1933 tillsammans Gau Oberpfalz-Niederbayern bildade Gau Bayerische Ostmark. Bayerns riksståthållare Franz von Epp utsåg Schemm till kultusminister i mars 1933.

Död 
Den 5 mars 1935 skulle Schemm flyga från Bayreuth, men planet störtade kort efter start. Hitler beordrade kirurgen Ferdinand Sauerbruch till Bayreuth, men Schemm avled innan denne hann anlända dit.

Bibliografi 
 Der rote Krieg. Mutter oder Genossin, 1931
 Unsere Religion heißt Christus, unsere Politik heißt Deutschland!, 1933
 Hans Schemm spricht. Seine Reden und sein Werk, 1935

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Födda 1891
Avlidna 1935
Män
Personer från Bayreuth
Tyska politiker under 1900-talet
Nazister
Gauleiter
Personer som omkommit i flygincidenter
Tysklands kultusministrar
Inga Lindskog

Karin Ingeborg "Inga" Lindskog, under en period Zimmerman, ogift Arwin, född 25 september 1897 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 14 september 1989 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk författare, ibland verksam under namnet Inga Arwin-Lindskog. Hon var morfars mor till journalisten Malin Arwin Härenstam.

Inga Lindskog kom som spädbarn med sina föräldrar till Danderyd. Hennes far var ingenjören Hjalmar Arwin och modern Carin tillhörde ätten Rudebeck. Inga Lindskog gav ut flera böcker om Karlskrona och sjukhuset där samt en släktskildring om familjen Fürst.

Hon var gift med löjtnanten Olof Gabriel Fredrik Zimmerman (1890–1963), son till handlanden Johan Fredrik Zimmerman och Anna Maria Fredrika Johansson, innan hon 1928 gifte sig med Algot Lindskog (1889–1947), marinläkare av första graden och sjukhusläkare vid Flottans sjukhus i Karlskrona. Han var bror till tidningsmannen Oscar Lindskog och son till hovlakejen och vaktmästaren Olov Lindskog och Anna Charlotta Söderlund.

Inga Lindskog är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi i urval

Referenser

Externa länkar
Inga Lindskog på Libris

Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1897
Avlidna 1989
Kvinnor
Brovaktarparken

Brovaktarparken är en park under Essingeleden i stadsdelen Kungsholmen i Stockholm. Brovaktarparken  har sitt namn efter kvarteret Brovakten, som i sin tur är uppkallad efter den ännu bevarade vaktstugan, Lilla Hornsberg intill Karlbergskanalen, som tillhörde malmgården Stora Hornsberg. Parken nominerades till Årets Stockholmsbyggnad 2014.

Beskrivning

Historisk bakgrund

Där Brovaktarparken finns idag planerades år 1887 Hornsbergs villastad, men det blev aldrig någon framgång och bolaget lyckades inte sälja en enda tomt. Idag påminner bara några av de romantiska kvartersnamnen om projektet. Istället uppfördes industri- och kontorshus och i slutet på 1960-talet drogs Essingeleden på en viadukt genom området som blev delat. Platsen under Essingeleden nyttjades huvudsakligen som förråd och bilparkering och hade inget större estetiskt värde.

Projekt Lindhagen och Brovaktarparken
Projekt Lindhagen var ett stadsutvecklingsprojekt i stadsdelarna  Stadshagen och Kristineberg på nordvästra Kungsholmen. Bland kvarteren som ingick i projektet fanns Brovakten och Lusten, båda omfattar bostadsbebyggelsen Hornsbergs strand som stod färdig år 2013. Så fick området under Essingeleden ny betydelse. Byggherre för Brovaktarparken var Stockholms stad och landskapsarkitekten var Nod Combine. 

Brovaktarparken sträcker sig längs Karlbergskanalens strand och in mellan tvillingtornen Kungsholmsporten samt en bit in under den upphöjda Essingeleden. I väst ansluter Hornsbergs strandpark som invigdes den 16 maj 2012. Under Essingeledens viadukt skapades en sluttande terrasspark med fokus på ljussättning och tillgänglighet. Trots att parken ligger i en sluttning ner mot kanalen har trappor helt undvikits. På så vis är Brovaktarparken handikappanpassad och blivit till en ny plats för skateboardare. Ytorna är råa med hårda kontraster mellan ljus betong och makadam och svart grus. I mitten står ett dött och på kvällen upplyst träd.

Sienapriset
Brovaktarparken fick Sienapriset 2014.

Bilder

Se även 
Andra nya parker i området:
 Hornsbergs strandpark
 Kristinebergs strandpark
 Nelly Sachs park

Källor

Noter

Externa länkar

Parker i Stockholms kommun
Stadshagen
Sienapriset
Cypressen i Abarkuh

Cypressen i Abarkuh (persiska: سرو ابرکوه sarv-e abarkuh), även kallad "den zoroastriska cypressen" är en äkta cypress (cupressus sempervirens) i Abarkuh i provinsen Yazd i Iran. Trädet är skyddat av Irans Kulturarvsorganisation som ett nationellt naturmonument och är i dag en viktig turistattraktion.

Cypressen i Abarkuh är 25 meter hög och uppskattas vara mellan 4 000 år och 4 500 år gammal enligt den ryske forskaren Alexander Rouf. Cypressen är därmed det äldsta trädet i Asien och ett av de äldsta levande träden i världen.

Cypresser anses heliga i zoroastrismen som var statsreligion i Iran under antiken. Det finns ännu några cypresser i Iran som är mer än 2 000 år gamla men de mest berömda har huggits ned under islamiskt styre. Den mest kända cypressen, den s.k. Sarv-e Kashmar (Cypressen i Kashmar), lät huggas ned på order av den abbasidiska kalifen Al-Mutawakkil.

Cypressen i Abarkuh är ett viktigt pilgrimsmål för zoroastrier från hela världen.

Se även 
 Cypressen i Kashmar

Referenser

Externa länkar 
 The World's Ten Oldest Trees Om Cypressen i Abarkuh

Cypressväxter
Cypressen i Abarkuh
Cypressen i Abarkuh
Zoroastrism i Iran
Abarkuh

Abarkuh (persiska: ابرکوه) är en stad i provinsen Fars i Iran. Folkmängden uppgick till cirka 28 000 invånare vid folkräkningen 2016.

Ett landmärke och sevärdhet i Abarkuh är en mer än 4 000 år gammal cypress, kallad Cypressen i Abarkuh.

Referenser

Externa länkar

Orter i Yazd (provins)
Karin Fridell Anter

Karin Margareta Fridell Anter, född 25 april 1950, är en svensk arkitekt, teknologie doktor och docent, verksam som färgforskare och författare av facklitteratur om färgteori och färgsättning.

Karin Fridell Anter tog studentexamen i Danderyd 1968 och studerade därefter arkitektur vid Kungliga tekniska högskolan (KTH) i Stockholm, där hon tog arkitektexamen år 1973. Därefter har hon främst arbetat som konsult och forskare, bland annat vid KTH, Chalmers i Göteborg och Konstfack i Stockholm. Hennes specialområde gäller hur färger uppfattas i olika rumsliga sammanhang, till exempel på fasader och andra byggnadsmiljöer, samt samverkan mellan färg och ljus.

Hon tog doktorsexamen vid KTH år 2000. Avhandlingen, What colour is the red house?, beskriver hur människan uppfattar färgen på målade fasader, när de betraktas under olika omständigheter. Hon blev docent vid KTH år 2007. 

Bland hennes övriga böcker finns Så målade man (tillsammans med Henrik Wannfors, 1989), Färgen på huset (tillsammans med Åke Svedmyr, 2003) och Byggnadsmåleriets färger: material och användning (tillsammans med Åke Svedmyr och Henrik Wannfors, 2010). Hon medverkar regelbundet i facklitteratur och tidskrifter.

Från 2016 har Fridell Anter engagerat sig i nätverket Stoppa utvisningarna till Afghanistan. Sedan 2019 är hon ordförande för Stöttepelaren - stödförening för ensamkommande barn och ungdomar. År 2021 nominerades Fridell Anter till Raoul Wallenbergs stora pris. Fridell Anter är huvudredaktör (tillsammans med Ingrid Eckerman) för antologin Den onödiga flyktingkrisen - rättssäkerheten, civilsamhället och flyktingarna 2015 - 2021.

Källor

Noter

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 2000-talet
Svenska docenter
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Svenska fackboksförfattare
Färgforskare
Sjöholm

Sjöholm kan syfta på:

 Sjöholm (efternamn) – svenskt efternamn samt personer med namnet
 Sjöholm (ätt) – en svensk utslocknad adelsätt
 Sjöholm (säteri) – säteri i Östra Vingåkers socken i Katrineholms kommun
 Sjöholm (förening) – navalakademisk förening
Cypressen i Kashmar

Cypressen i Kashmar är en äkta cypress som växte i distriktet Kashmar i provinsen Khorasan i nordöstra Iran. Trädet ansågs heligt av zoroastrier och enligt traditionen skall det ha planterats av profeten Zarathustra själv. 

I zoroastrismens heliga bok Avesta och eposet Shahnameh berättas att Zarathustra planterade cypressen för att ära sin skyddspatron Vishtaspa. Trädet var enligt författaren Ferdousi redan en pilgrimsort under Zarathustras levnad. 

Cypressen i Kashmar höggs ned på order av den abbasidiske kalifen Al-Mutawakkil år 861 eftersom han ansåg att trädet var en källa till avgudadyrkan och stred mot islam. Han lät hugga ned trädet och frakta det till Samarra i nuvarande Irak. Han själv fick dock aldrig möjlighet att beskåda trädet eftersom han mördades av en tjänare bara någon dag innan leveransen kommit fram.

Källor
 Mary Boyce, Zoroastrians - Their Religious Beliefs and Practices, London: Routledge, 2001 (2:a uppl.).
 Ashk Dahlén, He addressed the Kayānian king: “I am a prophet!” – The Image of Zoroaster in the Dāstān-e Goshtāsp (Tale of Goshtāsp), Orientalia Suecana, vol. 60, Uppsala, 2011.

Se även
 Cypressen i Abarkuh

Cypressväxter
Irans geografi
Zoroastrism
Kashmar

Kashmar (persiska: كاشمر) är en stad i provinsen Razavikhorasan i nordöstra Iran. Folkmängden uppgår till cirka 100 000 invånare. Staden är känd för sin heliga cypress som höggs ned på 800-talet och som är känd som Cypressen i Kashmar.

Referenser 

Orter i Razavikhorasan
Ragnhild Simunsdatter

Ragnhild Simunsdatter , född 1250, död 1300, var en innevånare på Shetlandsöarna. Hon är känd för det mål för bedrägeri hon drev mot flera manliga makthavare på Shetlandsöarna under år 1299 och som betraktas som ett historiskt viktigt rättsfall.

Källor 
 The Biographical Dictionary of Scottish Women (Hardcover) by Elizabeth L. Ewan, Sue Innes
 
 Ragnhild Simunsdatter and women’s social and economic position in Norse society

Personer i Skottland under 1200-talet
Kvinnor
Födda 1250
Avlidna 1300
Olli Heikkonen

Olli Heikkonen, född 28 maj 1965 i Kontiolax, är en finländsk poet. Han debuterade 2000 med diktsamlingen Jakutian aurinko för vilken han belönades med Helsingin Sanomats litteraturpris. Han har studerat inhemsk litteratur vid Helsingfors universitet.

Priser och utmärkelser
1999 – pris i Finska kulturfondens lyriktävling
2000 – Helsingin Sanomats litteraturpris
2000 – finalist i Den dansande björnen-tävlingen

Verk
Jakutian aurinko (2000)
Kuinka maa muuttui musiikiksi (2003)
Jäätikön ääri (2007)

Källor

Finländska poeter
Finskspråkiga poeter
Finländska författare under 2000-talet
Födda 1965
Levande personer
Män
Personer från Kontiolax
Sarah Gadon

Sarah Lynn Gadon, född 4 april 1987 i Toronto, är en kanadensisk skådespelare. 

Hennes far är psykolog och modern är lärare. Hon har en bror som heter James. Gadon studerade vid University of Toronto och tog examen under 2011.

Referenser

Externa länkar 

 

Kanadensiska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Toronto
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Annika Ernstson

Anna-Cajsa Ernstson (folkbokförd Anna Cajsa Carolina Ernstson), känd som Annika Ernstson, ogift Grahn, född 26 december 1913 i Öja församling i Kronobergs län, död 18 april 2004 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk översättare som översatte från spanska. Hon ägnade sig huvudsakligen åt latin- och sydamerikanska författare, däribland nobelpristagarna Miguel Ángel Asturias och Mario Vargas Llosa.

Annika Ernstson var 1935–1960 gift med byggnadsingenjören Gunnar Ernstson (1910–1976) och fick barnen Stefan (född 1936), Marie-Louise (född 1944) och Sylvia (född 1948). Hon är begravd på Lidingö kyrkogård.

Översättningar 
 Miguel Delibes: Råttorna (Las ratas) (Tiden, 1965)
 Miguel Ángel Asturias: Mulattkvinnan (La mulata de tal) (Prisma, 1967)
 Manuel Mejía Vallejo: Tuppar och män (El día señalado) (Tiden, 1969)
 Héctor Rivera Béjar: Peru 65: anteckningar från en gerillaerfarenhet (Péru 1965: apuntes sobre una experiencia guerrillera) (Rabén & Sjögren, 1970)
 Mario Vargas Llosa: Valparna (Los cachorros och Los jefes) (PAN/Norstedt, 1978)
 Miguel Delibes: Fem timmar med Mario (Cinco horas con Mario) (Coeckelberghs, 1978)
 Carlos Fuentes: Terra Nostra (Terra nostra) (Rabén & Sjögren, 1983)
 María Luisa Bombal: Den sista dimman (La última niebla) (Norstedt, 1983)
 Heberto Padilla: I min trädgård betar hjältarna (En mi jardín pastan los héroes) (Norstedt, 1985)
 Ernesto Sabato: Abaddon, utplånaren (Abaddón el exterminador) (Norstedt, 1986)
 Carlos Fuentes: Där luften är klarast (La región más transparente) (Stenström, 1987)
 Mario Vargas Llosa: Berättaren (El hablador) (Norstedt, 1991)
 Mario Vargas Llosa: Till styvmoderns lov (Elogio de la madrastra) (Norstedt, 1992)
 Carlos Fuentes: Ömsa skinn (Campio de piel) (Stenström, 1993)
 Mario Vargas Llosa: Samtal i katedralen (Conversación en la Catedral) (Norstedt, 1994)
 Mario Vargas Llosa: Döden i Anderna (Lituma en los Andes) (Norstedt, 1998)
 María Luisa Bombal: Den sista dimman: noveller (La última niebla) (Tranan, 2011)

Priser och utmärkelser
1979 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst
1983 – Rabén & Sjögrens översättarpris
1987 – De Nios översättarpris

Källor
Annika Ernstson på Libris (bibliotekskatalog)

Noter

Svenska översättare
Översättare från spanska
Svenskspråkiga översättare
Personer från Öja socken, Småland
Kvinnor
Födda 1913
Avlidna 2004
Mottagare av De Nios översättarpris
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Kössen

Kössen är en kommun i distriktet Kitzbühel i det österrikiska förbundslandet Tyrolen. Kommunen hade cirka 4 300 invånare (2018). Kössen heter på den lokala dialekten Kessn.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Tyrolen
Kommuner i Tyrolen
Provinsen Nassau

Provinsen Nassau (tyska Provinz Nassau) var en preussisk provins mellan 1944 och 1945. Provinshuvudstad var Wiesbaden. Jakob Sprenger var Oberpräsident.

Den 1 april 1944 delades den preussiska provinsen Hessen-Nassau i provinsen Nassau och Kurhessen.

Referenser 

Preussens provinser
Hessens historia
Stater och territorier bildade 1944
Stater och territorier upplösta 1945
Oberhausen (Bad Bergzabern)

Oberhausen är en kommun och ort i Landkreis Südliche Weinstraße i det tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. Oberhausen, som för första gången nämns i ett dokument från år 1219, har cirka  invånare.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Bad Bergzabern tillsammans med ytterligare 20 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Südliche Weinstrasse
Johan Malm

Johan Edvard Gösta Alkman Malm, född 25 mars 1931 i Högalids församling i Stockholm, död 10 november 2017 i Täby, var en svensk översättare som översatte från polska och tjeckiska samt (i mindre utsträckning) från ryska och engelska. Han hade en filosofisk ämbetsexamen vid Stockholms universitet och var från slutet av 1960-talet anställd som översättare vid Sveriges television..

Johan Malm var son till Einar Malm och Eva Alkman-Malm, senare von Zweigbergk samt sonson till Gösta Malm och dotterson till Edvard Alkman och Annastina Alkman.

Böcker 
1968 – Polen: ordlista, vardagsuttryck och turistinformation (tillsammans med Krystyna Kwiatkowska) (Bonnier)

Översättningar (urval) 
1978 – Zbigniew Brzozowski: Såsom i en verklighet (W miasteczku, które jak ogród Andersena) (Rabén & Sjögren)
1980 – Josef Skvorecky: Saxofonen (Bassaxofon) (Bromberg)
1980 – Jerzy Andrzejewski: Dödens karusell (Wielki tydzień) (Bromberg)
1981 – Stanisław Lem: Snuvan (Katar) (Alba)
1983 – Bruno Schulz: Kanelbutikerna (Sklepy cynamonowe) (Prisma)
1990 – Andrzej Szczypiorski: Den vackra fru Seidenman (Początek) (Alba)
1998 – Dawid Sierakowiak: Dagbok från gettot (The diary of Dawid Sierakowiak) (översatt från engelska och polska) (Natur & Kultur)

Priser 
1985 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst
1987 – De Nios översättarpris
1991 – Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris

Referenser

Svenska översättare
Översättare från polska till svenska
Översättare från tjeckiska till svenska
Översättare från ryska till svenska
Översättare från engelska till svenska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av De Nios översättarpris
Mottagare av Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
Författare från Stockholm
Födda 1931
Avlidna 2017
Män
Översättare från Stockholm
Johan Bernhard von Borck

Johan Bernhard von Borck, född 17 juli 1821 i Karlskrona, död 12 april 1855 i Lund, var en svensk kemist.

Johan Bernhard von Borck var son till premiärlöjtnanten vid flottan Johan August von Borck. Han blev student i Lund 1839, filosofie kandidat 1843, filosofie magister 1844 och docent i kemi vid Lunds universitet 1848. 1851 blev Johan Bernhard von Borck tillförordnad laborator och efterträdde 1851 Carl Fredrik Fagerström som adjunkt i kemi och mineralogi vid Lunds universitet. Hans docentavhandling innehöll en undersökning av kinesisk, vegetabilisk talg, framställd ur frukten av talgträdet, men därutöver sysslade von Borck med parfymframställning och ägde även en butik för försäljning av parfym. Han upptog även studiet av Volframs halogenföreningar, troligen på initiativ av Nils Johan Berlin, och var den förste som påvisade 5-värdig valens hos denna metall i en bromförening. Borck avled ogift 33 år gammal på höjden av sin kemistbana.

Källor 
 

Svenska docenter
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska kemister under 1800-talet
Forskare från Karlskrona
Födda 1821
Avlidna 1855
Män
Vineta

Vineta är en mytisk stad som ska ha legat vid Östersjöns södra strand. Myten har utvecklats kring traditionen om den medeltida handelsstaden Jumne, Jomsborg, Julin etc. som Vineta ibland antagits vara identisk med. Det finns flera myter om Vineta, alla har det gemensamt att staden översvämmades till följd av stadsbornas hädiska levnadssätt. 

Staden finns omnämnd i flera skönlitterära verk, till exempel Selma Lagerlöfs Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige.

Källor 

Mytiska städer
Ferdinand Ludvig Borgström

Ferdinand Ludvig Borgström, född 23 april 1821 i Karlstad, död 7 november 1846 i Lund, var en svensk etnolog och botaniker. Han var son till Ludvig Borgström.

Borgström genomgick Karlstads lärdoms- och apologistskola 1830-1837 och därefter dess gymnasium 1837-1840. Han hade ärvt sin fars begåvning och vetenskapliga intresse, men redan tidigt kom hans intresse för botaniken att ta överhanden, troligen under påverkan av sin lärare botanikern Sven Hardin, och möjligen även påverkad av biskopen Carl Adolph Agardh. 1840 blev han student vid Lunds universitet, där han i likhet med sin lärare kom att specialisera sin studier kring mossorna. 1844-1846 kom han att bidrada vid redigeringen av de i Lund utkommande botaniska notiserna. Borgström har dock främst blivit känd för den reseberättelse han 1845 företog med understöd från Vitterhetsakademin genom den väster om Klarälven belägna delen av Värmland. Trots att han redan vid denna tid var märkt av sjukdom är hans berättelse, varav delar kom att tryckas först 1875, mängder med värdefulla upplysningar som språk, klädedräkt, seder och bruk bland värmlandsallmogen på 1840-talet. Däremot är hans teorier om en keltisk folkstam som levat i Värmland före asarnas invandring mer daterade. Borgström upptecknade även en mängd sagor, sägner och folkvisor.
Under studietiden i Lund var Borgström nära vän till C.V.A. Strandberg och hans dikt Natursvärmaren är tillägnad Borgström.

Källor

Noter

Svenska botaniker under 1800-talet
Svenska etnologer
Forskare från Karlstad
Födda 1821
Avlidna 1846
Män
Hans Rott

Hans Rott kan syfta på:

* Hans Rott (1858–1884), österrikisk komponist och organist
 Hans Rott (1876–1942), tysk arkeolog och konsthistoriker
 Hans Rott (1886–1962), österrikisk politiker