kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Delff

Delff är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Hugo Delff (1840–1898), tysk filosof
 
 Willem Jacobszoon Delff (1580–1638), holländsk kopparstickare och målare

Se även 

 Delf

Efternamn
Jacob Willemszoon Delff

Jacob Willemszoon Delff kan syfta på följande personer:

* Jacob Willemszoon Delff den äldre (omkring 1550–1601), holländsk kopparstickare och målare
 Jacob Willemszoon Delff den yngre (1619–1661), holländsk målare och ämbetsman
Hörstel

Hörstel är en stad i Kreis Steinfurt i det tyska förbundslandet Nordrhein-Westfalen. Hörstel har cirka  invånare.

Stadsdelar 
Till Hörstel hör följande fyra stadsdelar:

 Bevergern
 Hörstel
 Dreierwalde
 Riesenbeck

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinfurt
Eduard Krebsbach

Eduard Krebsbach, född 8 augusti 1894 i Bonn, död 28 maj 1947 i Landsberg am Lech, var en tysk promoverad läkare och SS-officer. Han var garnisonsläkare i koncentrationslägret Mauthausen från 1941 till 1943.

Biografi 
Krebsbach studerade medicin vid Freiburgs universitet och disputerade år 1919 på avhandlingen Über Spirochaeten-Befunde im Kleinhirn bei progressiver Paralyse.

Efter Adolf Hitlers maktövertagande år 1933 gick Krebsbach med i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och Schutzstaffel (SS). Han öppnade en praktik i Freiburg och arbetade även som läkare åt Freiburgs polismyndighet. I oktober 1939 anslöt sig Krebsbach till Waffen-SS och deltog året därpå i slaget om Frankrike.

Mauthausen 
I juli 1941 utnämndes Krebsbach till garnisonsläkare i koncentrationslägret Mauthausen. Detta innebar att han hade ansvaret för sjukvården och all sjukvårdspersonal i lägret. Inom ramen för Aktion 14f13 bestämde Krebsbach vilka interner som skulle dödas. Enligt uppgift övervakade Krebsbach dödandet av omkring 900 funktionshindrade och sjuka fångar, vilka gavs en fenolinjektion i hjärtat. På grund av detta fick han i lägret öknamnet ”Dr. Spritzbach”. Krebsbach begärde att en gasvagn skulle anskaffas för att döda interner, innan den stationära gaskammaren var färdig i december 1941.

Kaiserwald 
Den 22 maj 1943 råkade Krebsbach om natten skjuta ihjäl en Wehrmachtsoldat utanför sin bostad. Senare samma år förflyttades Krebsbach till koncentrationslägret Kaiserwald i Riga. I lägret valde han ut sjuka och arbetsoförmögna och dödade dem med injektioner eller lät arkebusera dem. Han förövade även tyfusexperiment på interner. År 1944 ledde han flera särskilda selektioner, vid vilka barn och gamla mördades.

Rättegång 
Efter andra världskriget ställdes Krebsbach 1946 inför rätta vid Mauthausenrättegången. Av domstolsprotokollet framgår det att det aldrig föll Krebsbach in att det han gjorde i Mauthausen var brottsligt. Den 13 maj 1946 dömdes Krebsbach till döden genom hängning.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1894
Avlidna 1947
Män
Personer från Bonn
Tyska läkare
Förintelsen
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-officerare som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personal i Mauthausen
SS-läkare
SS-Sturmbannführer
Personal i Riga-Kaiserwald
Victor Lefranc

Bernard Edme Victor Etienne Lefranc, född den 3 februari 1809 i Garlin (Basses-Pyrénées), död den 12 september 1883 i Montsoué (Landes), nära Saint-Sever, var en fransk politiker.

Biografi 
Lefranc ägnade sig åt advokatyrket, utsågs 1848 till republikens generalkommissarie i departementet Landes, invaldes samma år i konstituerande och 1849 i lagstiftande församlingen, men hindrades efter 1851 års statsstreck som oppositionsman att spela någon politisk roll, förrän kejsardömet störtats (1870). Han invaldes 1871 i nationalförsamlingen och frambar där förslaget om verkställande maktens överlämnande åt Thiers samt bidrog genom sin övertygande argumentering väsentligt till att förmå nationalförsamlingens flertal att rörande fredsvillkoren med Preussen finna sig i det nödvändiga. Juni 1871-februari 1872 var han jordbruks- och handelsminister samt februari-november 1872 inrikesminister, invaldes 1876 i deputeradekammaren och slöt sig på våren 1877 till den stora koalition, som uttalade sitt misstroende mot kabinettet Broglie. Efter kammarens därav föranledda upplösning blev han inte omvald. Han blev emellertid 1881 vald till livstidssenator.

Källor 

 

Frankrikes handelsministrar
Frankrikes jordbruksministrar
Frankrikes inrikesministrar
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1809
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Personer från Pyrénées-Atlantiques
Auguste Lefranc

Pierre-Charles-Joseph-Auguste Lefranc, född den 2 februari 1814 i Bussières (Saône-et-Loire), död den 15 december 1878 i Suresnes (Seine), var en fransk lustspelsförfattare och tidningsman.

Lefranc skrev i samarbete med Eugène Labiche en mängd vådeviller, bland annat Une femme tombée du ciel (1836), L’enfant de quelqu’un (1847; "Den faderlöse", 1861) och Un ut de poitrine (1853; "Det höga C", 1858).

Källor  

 

Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Franska journalister
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1878
Män
Ugglan
Personer från Saône-et-Loire
Gusen

Gusen var under andra världskriget ett komplex av tre arbets- och koncentrationsläger, beläget i Oberösterreich i Österrike. Gusen, som initialt benämndes "Mauthausen II", bestod vid krigsslutet av:

Gusen I 
Gusen I hade interner som arbetade för DEST (Deutsche Erd- und Steinwerke GmbH) i Gusen.
Kommandanturstab
 Schutzhaftlagerführer I:
 Karl Chmielewski (1940–1942)
 Fritz Seidler (1942–1945)
 Schutzhaftlagerführer II:
 Michael Redwitz (1941–1942)
 Walter Ernstberger (1942)
 Johann Beck (1942–1944)

Gusen II 
Gusen II hade interner som arbetade för DEST i Sankt Georgen an der Gusen.

Gusen III 
Gusen III hade interner som arbetade för DEST i Lungitz.

Referenser

Externa länkar 
 KZ-Gedenkstätte Gusen
 Filmen "Fotografen i Mauthausen" - originaltitel "El fotógrafo de Mauthausen" 2018
 Google Map KZ-Gedenkstätte Gusen 1
 Google Map KZ-Gedenkstätte Gusen 2

Koncentrationsläger i Nazityskland
Förintelsen i Österrike
Bofors Musikkår

Bofors Musikkår är en svensk symfonisk blåsorkester i Karlskoga.

Orkestern bildades 1918 och bestod till en början av en brassoktett. Den första ledaren var musiksergeanten och flöjtisten Acke Pettersson. Denne ersattes 191 av Eric Gustafson som kom att vara musikkårens dirigent fram till 1950, då hans son Stig Gustafson övertog uppdraget för att, fram till 1991, leda kåren. 

Under 1920- och 30-talen ökades antalet musiker och besättningen utökades med träblås till att så småningom ha en blåsarsymfonisk besättning. Bofors Musikkår ger minst två egna konserter per år och gör ett flertal uppdragsspelningar i regionen. Orkestern har gjort ett stort antal utlandsturnéer och vunnit flera förstapris i internationella tävlingar. Under 2000-talet har kåren samarbetat med bland andra Roger Pontare, Triple & Touch, Nils Landgren, The Brazz Brothers och Jan Johansen.

Dirigenter 
1918–1919 Acke Pettersson
1919–1950 Eric Gustafson
1950–1991 Stig Gustafson
1991–1997 Per Sjöberg
1997–2005 Torbjörn Lundqvist
 2005-2010 Martin Lindor
2010– Anders Nordquist

Styrelse
Ordförande är Tea Skoglund

Diskografi 
 1976 – Music from Bofors
 1979 – Älvsborgslåtar
 2001 – Bofors Musikkår

Källor 
 Officiell webbplats

Svenska blåsorkestrar
Eir 10

Eir 10 (Villa Hirsch) är en villafastighet i kvarteret Eir vid Danavägen 4C i Djursholm, Danderyds kommun. Villan uppfördes 1896 efter ritningar av arkitekt Rudolf Arborelius på uppdrag av grosshandlaren Isaak Hirsch. Byggnaden har år 2003 av Danderyds kommun klassats som ”omistlig”.

Byggnadsbeskrivning
Tomten, som ursprungligen även omfattade fastigheterna Eir 8 och 9 (Danavägen 4A och 4B) har i sin nordvästliga del en kulle, på vilken villan uppfördes. Beställare var Isaak Hirsch, en av de ledande byggherrarna i Stockholm kring sekelskiftet 1900. Hirsch grundade även Oscarsteatern i Stockholm 1905. År 1892 gav han arkitekt Rudolf Arborelius uppdraget att rita en representativ villa i nybildade Djursholms villastad. Resultatet blev ingen byggnad i nationalromantikens stilriktning (annars övervägande i Djursholm) utan en pastisch med barock och karolinsk stil som främsta inspirationskälla. Riddarhuspalatsetsets flygelbyggnader lär ha stått som förebild, när Arborelius ritade Hirschs villa. Byggnaden är ett högt timmerhus i två våningar med säteritak. Fasaderna accentueras av pilaster och falska ankarslut, samt ett stort årtal ”1896” i smide över entrén. Entrén ramas in av en balkong  som bärs upp av två kolonner. 

Efter Isaak Hirsch bodde bankmannen Alfred Berg i villan, som han förvärvade 1910. Berg var passionerad samlare av konst och antikviteter, vilka fyllde huset vid Danavägen. Strax efter giftermålet med Berta Nystöm flyttade Berg från Djursholm till Viks slott i Uppland, där hade han plats för ännu mera konst.

Källor

Referenser

Tryckta källor

Villor i Djursholm
Polignacs förmodan

Inom talteori är Polignacs förmodan, uppkallad efter Alphonse de Polignac som framlade den 1849, en förmodan om primtal som säger följande:

För alla positiva jämna tal n finns det oändligt många primtal pk, pk+1 så att   

Förmodan har varken bevisats eller motbevisats för något värde på n. 

För n = 2 säger förmodan att primtalstvillingsförmodan är sann. För n = 4 säger den att det finns oändligt många kusinprimtal.

Källor 
 
 Alphonse de Polignac, Recherches nouvelles sur les nombres premiers. Comptes Rendus des Séances de l'Académie des Sciences (1849)
 
 

Förmodanden om primtal
De 120 dagarna i Sodom

De 120 dagarna i Sodom eller Liderlighetens skola (originaltitel: Les Cent Vingt Journées de Sodome, ou l'École du libertinage) är en roman skriven 1785 av Markis de Sade. Romanen skrevs på Bastiljen 1785 men publicerades för första gången 1904, då med många transkriptionsfel. Denna utgåva följdes upp av en avsevärt förbättrad utgåva publicerad 1931–1935.
Originalmanuskriptet har haft flera olika ägare och ägs för närvarande (2021) av en schweizisk stiftelse. Franska staten har beslutat att köpa manuskriptet, som betecknas som en nationalskatt, till Bibliothèque nationale de France med hjälp av donationer.

Se även 
Salò, eller Sodoms 120 dagar, film från 1975, som är baserad på romanen, i regi av Pier Paolo Pasolini

Källor

Externa länkar 

 Hela romanen på originalspråket franska 

Skönlitteratur 1785
Hans Carl Nipperdey

Hans Carl Nipperdey, född 21 januari 1895, död 21 november 1968, var en tysk jurist.

Nipperdey blev professor i Jena 1924 och 1925 i Köln. Han utgav bland annat Erpressung (1917), Vertragstreue (1921), Wettbewerb und Existensvernichtung (1930), Arbeitsvertragsrecht (3 band, 1928-30) och Lehrbuch des Arbeitsrechts (2 band, 1927-30, 5:e upplagan 1931).

Källor 
 

Tyska jurister
Personer i Tyskland under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1968
Män
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Anders Bergius

Anders Bergius kan syfta på:

 Anders Bergius (präst) (1693-1750), svensk prästman
 Anders Bergius (konstnär) (1718-1793), svensk konstnär
Munch (olika betydelser)

Munch är ett norskt och danskt efternamn. Det kan avse::

Edvard Munch
 Edvard Munch (1863-1944) norsk konstnär
 Edvard Munch (film) - norsk-svensk film 1984
 Munchmuseet  - konstmuseum i Oslo
 :Kategori:Målningar av Edvard Munch
 5699 Munch -  asteroid i huvudbältet

Andra personer med namnet
 Agnete Munch-Petersen (1917-2004), dansk biokemist
 Andreas Munch (1811-1884) norsk författare
 Anna Munch (1856-1932) norsk författare
 Arne Munch-Petersen (1904–1940), dansk politiker
 Charlotte Glaser Munch (född 1972) norsk författare av ungdomsböcker
 Elna Munch (1871-1945) dansk politiker och kvinnosakskämpe
 Emerentze Munch (1786-1868) norsk memoarförfattare
 Erland Munch-Petersen (1930–1997), dansk litteraturvetare
 Gustaf Munch-Petersen (1912–1938), dansk författare och konstnär
 Hans Munch-Nisted (1897–1975), dansk-svensk målare och köksmästare
 Hans Munch-Petersen (1869–1934), dansk jurist
 Jacob Munch (1776-1829) norsk konstnär
 Jacob Munch Heiberg (1843-1888) norsk anatom
 Johan Storm Munch (1778-1832) norsk biskop och författare
 Jon Munch-Petersen (1873–1939), dansk ingenjör
 Ole Munch Ræder (1815-1895) norsk jurist och ämbetsman
 Peter Munch – flera personer
 Peter Munch (musiker) (född 1978), dansk musiker
 Peter A. Munch (1908-1984) norsk-amerikansk sociolog
 Peter Andreas Munch (1810-1863) norsk historiker och språkforskare
 Peter Rochegune Munch (1870-1948) dansk historiker och politiker
 Ursula Munch-Petersen (född 1937), dansk keramiker
 Valfrid Palmgren Munch-Petersen (1877–1967), svensk pionjär inom biblioteksväsendet

Fiktiva gestalter
 John Munch, rollfigur i flera amerikanska TV-serier

Se även 
 Münch
 Munck

Norska efternamn
Danska efternamn
Munch-Petersen

Munch-Petersen är ett danskt efternamn som burits av bland andra:

 Arne Munch-Petersen (1904–1940), dansk politiker
 Erland Munch-Petersen (1930–1997), dansk litteraturvetare
 Gustaf Munch-Petersen (1912–1938), dansk författare och konstnär
 Hans Munch-Petersen (1869–1934), dansk jurist
 Jon Munch-Petersen (1873–1939), dansk ingenjör
 Valfrid Palmgren Munch-Petersen (1877–1967), svensk pionjär inom biblioteksväsendet

Danska efternamn
Münch

Münch kan syfta på

 Charles Münch (1891-1968) fransk dirigent
 Hans Münch (1911-2001) tysk lägerläkare i Auschwitz

Se även 
  Eligius Franz Joseph von Münch-Bellinghausen (1806-1871) österrikisk friherre och dramatiker
 Munch (olika betydelser)
Siegfried I av Anhalt

Siegfried I av Anhalt-Zerbst, född omkring 1230, död någon gång efter 25 mars 1298 i Köthen, var regerande furste av Anhalt-Zerbst och tillhörde huset Askanien. Han var regerande furste från 1252 till 1298, de sista åren från 1290 endast till namnet, då han dragit sig tillbaka som predikarmunk och överlämnat regeringen till sin son Albrekt I. Genom sitt äktenskap med den svenska kungasystern Katarina Birgersdotter var han även svärson till Birger Jarl av Sverige och svåger till svenska kungarna Valdemar Birgersson och Magnus Ladulås.

Biografi 
Siegfried I föddes som tredje son till fursten Henrik I av Anhalt och Irmingard av Thüringen, dotter till lantgreven Hermann I av Thüringen.  Vid faderns död 1252 delades furstendömet mellan sönerna Henrik II av Anhalt-Aschersleben, Bernhard I av Anhalt-Bernburg och Siegfried av Anhalt-Zerbst.

Efter den siste ludowinger-lantgreven Henrik Raspes död ockuperade Siegfried under det thüringsk-hessiska arvskriget pfalzgrevskapet, på vilket han gjorde anspråk som son till Irmingard av Thüringen. Han avsade sig senare anspråken på lantgrevetiteln till huset Wettin och erhöll av dessa kompensation. I kungavalet år 1273 var Siegfried en av kandidaterna till kunga- och kejsartiteln, som vanns av Rudolf av Habsburg.

Siegfried gifte sig 1259 med Katarina Birgersdotter av Sverige (född före 1245, avliden omkring 1289), dotter till Birger Jarl och syster till kungarna Valdemar Birgersson och Magnus Ladulås. De sista åren av sin regering, efter 1290, drog sig Siegfried tillbaka som predikarmunk, och sonen Albrekt I av Anhalt övertog regentskapet, efter Siegfrieds död 1298 även till namnet.

Barn 
 Albrekt I av Anhalt-Zerbst, furste av Anhalt-Zerbst (död 1316).
 Henrik (död 1340/1341), prost i Halberstadt.
 Siegfried (död 1317), kanik i Magdeburg.
 Hermann (död efter juni 1328), riddare i Tyska orden, komtur i Dessau 1327.
 Agnes (död efter augusti 1316), abbedissa i Coswig.
 Hedwig (död efter februari 1319), abbedissa i Coswig.
 Elisabet (död efter augusti 1316), nunna i Coswig.
 Jutta (död efter augusti 1316), nunna i Coswig.
 Konstanze (död efter augusti 1316), nunna i Coswig.
 Sophie (död efter januari 1290), gift med Ludvig av Hakeborn.

Källor 

Assing, Helmut: Die frühen Askanier und ihre Frauen. Kulturstiftung Bernburg, Bernburg 2002, .
Kühne, Heinrich : Die Askanier. Aus der Geschichte der sächsisch-askanischen Herzöge und Kurfürsten von Sachsen-Wittenberg (1180–1422). Drei-Kastanien-Verlag, Wittenberg 1999, .
Köhn, Tilo (utgivare): Brandenburg, Anhalt und Thüringen im Mittelalter. Askanier und Ludowinger beim Aufbau fürstlicher Territorialherrschaften, Böhlau, Köln-Weimar-Wien 1997 

Födda 1200-talet
Avlidna 1298
Män
Tyska furstar
Huset Askanien
Personer i Tyskland under 1200-talet
Eva Nedinkovska

Eva Nedinkovska (makedonska: Ева Нединковска), född 26 augusti 1983 i Ohrid är en makedonsk sångerska.

Biografi 
Nedinkovaska inledde karriären 2003 med låten "Dali denot ke e raj". Därefter deltog hon i musiktävlingen Ohrid Fest i hennes hemstad Ohrid. En av hennes mest framgångsrika singlar är låten "Enigma" som nådde toppen av de makedonska singellistorna. 

2006 deltog Nedinkovska i Makedoniens uttagning till Eurovision Song Contest 2006 med låten "Taan i med" (Таан и мед) som skrivits av den makedonska sångerskan Kaliopi och komponerats av Garo Tavitjan. I finalen fick hon 631 röster vilket räckte till en 10:e plats.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Popsångare från Nordmakedonien
Personer i Makedonien under 2000-talet
Personer från Ohrid
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Makosi Musambasi

Makosi Musambasi, född 24 september 1980 i Harare, Zimbabwe, är en zimbabwisk fotomodell och programledare, som debuterade 2005 vid 25 års ålder.

Biografi 
Makosi Musambasis mor är sydafrikan och hennes far är moçambikier, och hon bor i Storbritannien. Vid 18 års ålder började hon arbeta som sjuksköterska. Makosi har deltagit ett flertal gånger i den brittiska upplagan av tv-serien Big Brother. Hennes första medverkan där var som hjärt-sjuksköterska.

Makosi har även jobbat som programpresentatör på MTV, och har presenterat flera Music Awards. Hon är också deltids-modell.

Externa länkar

Makosi Musambasi på FreeOnes (engelska)

Zimbabwiska fotomodeller
Levande personer
Personer från Harare
Födda 1980
Kvinnor
Vid Balog

Vid Balog, född 31 januari 1972 i Koprivnica är en kroatisk skådespelare.

Vid Balog debuterade 1998 i filmen Kavica.

Balog spelade mellan 2008 och 2009 rollen som dr. Nevid Kulen Herdervary i den kroatiska situationskomedin Bez komentara.

Externa länkar

Kroatiska skådespelare
Kroatiska TV-skådespelare
Personer i Kroatien under 2000-talet
Personer från Koprivnica
Födda 1972
Levande personer
Män
John Hick

John Harwood Hick, född 20 januari 1922 i Scarborough, död 9 februari 2012 i Birmingham, var en brittisk teolog och religionsfilosof. Han var bland annat professor vid Universitetet i Birmingham.

Bibliografi 
Faith and Knowledge, 1957
Philosophy of Religion, 1963 (svensk översättning Religionsfilosofi, 1972)
Arguments for the Existence of God, 1970
God and the Universe of Faiths, 1973
God Has Many Names, 1980
An Interpretation of Religion, 1984
The Rainbow of Faiths,1995
John Hick: An Autobiography, 2003The Fifth Dimension: An Exploration of the Spiritual Realm, 2004The New Frontier of Religion and Science'', 2006

Referenser 

 

Religionsfilosofer
Brittiska teologer
Brittiska professorer
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Personer i Storbritannien under 2000-talet
Personer från Scarborough
Födda 1922
Avlidna 2012
Män
Alumner från Oriel College, Oxford
Alumner från Edinburghs universitet
Kubisk form

Kubisk form är inom matematiken ett homogent polynom av grad 3, och en kubisk hyperyta är nollmängd av en kvadratisk form.

I  visade Boris Delone och Dmitriĭ Faddeev att binära kubiska former med heltalskoefficienter kan användas för att parametrisera ordningar i kubiska kroppar. Deras arbete blev i  generaliserat till att inkludera alla kubiska ringar, vilket ger en diskriminant-bevarande bijektion mellan banor av en GL(2, Z)-verkan på rummet av binära kubiska former med heltalskoefficienter, och kubiska ringar upp till isomorfi.

Klassificeringen av reella kubiska former  är kopplad till klassificeringen av navelpunkter av ytor. Ekvivalensklasser av sådana kubiska former bildar ett tredimensionellt reellt produktrum och delmängden av paraboliska former definierar en yta – naveltorus.

Exempel
Elliptisk kurva

Kommentarer

Källor

Noter

Homogena polynom
Multilinjär algebra
Algebraisk geometri
Algebraiska varieteter
Johan Gustaf Bergius

Johan Gustaf Bergius, född 21 mars 1721 i Eds socken, Uppland, död 28 februari 1805, var en svensk präst.

Bergius var son till kyrkoherden i Askersund Andreas Bergius den yngre. Han studerade vid Strängnäs gymnasium från 1735, blev student vid Uppsala universitet 1742 och avlade där en filosofie kandidatexamen 1747. Bergius blev filosofie magister 1749 och prästvigdes 1753, och blev därpå konsistorieadjunkt i Strängnäs. 1757 utnämndes han till extra skvadronspredikant vid livregementet till häst. Bergius var även huspredikant hos grevinnan Beata Douglas. Han blev kyrkoherde i Skagershults socken 1760, i Björkviks socken 1769. Om än främst verksam som landsbygdspräst kom Bergius att få betydelse för samtiden genom sina predikningar och predikosamlingar. Hans predikoutkast, ofta tre för varje söndag, kom lång fram i tiden att bli en ofta anlitad källa för svenska prästers predikningar.

Källor 
 Johan Gustaf Bergius i Svenskt biografiskt lexikon

Svenska präster under 1700-talet
Personer från Eds socken, Uppland
Födda 1721
Avlidna 1805
Män
Olaus Andreae Bergius

Olaus Andreae Bergius, född 1627 i Åkers socken, Södermanland, död 19 april 1692 i Stockholm, var en svensk präst.

Bergius var son till bonden Anders Hansson. Han blev student vid Uppsala universitet 1638 och reste senare utomlands och studerade bland annat i Dorpat. 1652 disputerade han vid Strängnäs gymnasium och var från 1653 student vid Åbo universitet, där han 1654–1657 innehade stipendium. 1656 blev Bergius filosofie magister. Kort därefter sedan han prästvigts blev han regementspastor vid ett finskt regemente vid armén i Polen. 1657 kallades han att som predikant följa med Claes Rålamb under hans ambassad till Turkiet. Han skall enligt egen uppgift ha verkat nio år som skollärare. 1665 blev Bergius huspredikant hos riksskattmästaren Gustaf Bonde och hovpredikant hos änkedrottning Hedvig Eleonora. Han utnämndes 1668 till kyrkoherde i Riddarholmsförsamlingen men kom aldrig att tillträda tjänsten. 1672 blev han kyrkoherde i Klara församling. Från samma år var han även ledamot av Stockholms stads konsistorium. Bergius var riksdagsman 1675 och 1682 samt ledamot av sekreta utskottet 1682 och ledamot av trolldomskommissionen 1676.

Referenser
 Olaus Andreae Bergius i Svenskt biografiskt lexikon

Noter 

Svenska hovpredikanter
Prästeståndets riksdagsledamöter
Kyrkoherdar i Stockholm
Svenska präster under 1600-talet
Svenska politiker under 1600-talet
Personer från Åkers socken, Södermanland
Personer under stormaktstiden
Födda 1627
Avlidna 1692
Män
Olle Berglund

Olle Berglund kan syfta på:

 Olle Berglund (psalmförfattare) (1908-1998), missionär och psalmförfattare
 Olof "Olle" Berglund (1924–2018), TV-man och producent

Referenser
Svartmåla

Svartmåla är en småort i Vårdnäs socken i södra delen av Linköpings kommun i Östergötlands län, belägen invid Stora Rängen, strax norr om Västerby och Bestorp.

Befolkningsutveckling 
SCB har räknat Svartmåla som en småort sedan 1995. Orten har hela tiden omfattat 53 hektar och befolkningen har ökat för varje år.

Noter

Orter i Linköpings kommun
Småorter i Sverige