Anton Dunckern

Anton Dunckern, född 29 juni 1905 i München, död 9 december 1985 i München, var en tysk jurist och SS-general. Under andra världskriget var han befälhavare för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD) i Metz.

Biografi 
Dunckern studerade rättsvetenskap vid Münchens universitet och avlade statsexamen 1930.

I unga år sökte sig Dunckern till völkisch-kretsar och deltog 1923 som medlem av Freikorps Oberland i Adolf Hitlers ölkällarkupp.

I september 1930 blev Dunckern medlem i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och Schutzstaffel (SS). Kort efter Hitlers utnämning till tysk rikskansler i januari 1933 anställdes Dunckern vid den bayerska politiska polisen, som var underställd Reinhard Heydrich. När Heydrich i april 1934 utnämndes till chef för Geheime Staatspolizeiamt (Gestapa) i Berlin, följde Dunckern med honom dit. Under de långa knivarnas natt den 30 juni 1934, då Hitler rensade ut SA:s ledarskap samt flera politiska motståndare, ledde Dunckern en grupp SS-män som intog vicekansler Franz von Papens kontor. Anledningen till detta var att von Papen den 17 juni i Marburg hållit ett tal, som förargat Hitler.

Efter att ha hjälp till med att organisera Gestapo-myndigheterna i Breslau och Liegnitz utsågs Dunckern i mars 1935 till chef för Gestapo i Saarbrücken. Gauleiter Josef Bürckel gjorde honom till sin politiska rådgivare.

Andra världskriget 
Efter Tysklands framgångsrika fälttåg mot Frankrike 1940 blev Dunckern befälhavare för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst (Befehlshaber der Sicherheitspolizei und des SD, BdS) i Metz.

Den 19 november 1944 intogs Metz av amerikanska 3:e armén under befäl av general George S. Patton. Då Dunckern var den högste SS-officeren som gripits i området, bestämde sig Patton för att personligen förhöra denne. Efter förhöret fastställde Patton att Dunckern skulle betraktas som politisk fånge och inte krigsfånge.

Efter andra världskriget 
Under de följande åren satt Dunckern internerad i Storbritannien och USA. År 1947 överfördes han ånyo till Metz. Han dömdes 1953 till 20 års fängelse som krigsförbrytare och internerades i ett fängelse i närheten av Loos i norra Frankrike. Han frisläpptes dock redan i juni året därpå. Dunckern återvände till Tyskland och öppnade egen praktik i München.

Münchens distriktsåklagare inledde i början av 1970-talet en förundersökning mot Dunckern. Det existerade misstankar om att han under sin tid som Sipo- och SD-chef i Metz hade medverkat till deportationen av franska judar till förintelseläger i Generalguvernementet. Dunckern tillbakavisade dessa misstankar och i brist på bevis lades förundersökningen ned.

Befordringshistorik 
 SS-Untersturmführer: juli 1933
 SS-Obersturmführer: 20 mars 1934
 SS-Hauptsturmführer: 20 april 1934
 SS-Sturmbannführer: juli 1934
 SS-Obersturmbannführer: 1 januari 195
 SS-Standartenführer: 24 december 1935
 SS-Oberführer: december 1940
 SS-Brigadeführer: 9 november 1942

Utmärkelser 
 Blodsorden: 9 november 1933
 Anschlussmedaljen (Die Medaille zur Erinnerung an den 13. März 1938): 13 mars 1938
 Sudetenlandmedaljen (Die Medaille zur Erinnerung an den 1. Oktober 1938): 1 oktober 1938
 Krigsförtjänstkorset av andra klassen med svärd: 1 december 1940
 Schutzwallmedaljen: 1 mars 1942
 Krigsförtjänstkorset av första klassen med svärd: 21 september 1942
 SS tjänsteutmärkelse
 SS Hederssvärd
 SS-Ehrenring (Totenkopfring)

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1905
Avlidna 1985
Män
Personer från München
Sicherheitsdienst
SS- und Polizeiführer
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Brigadeführer
Mottagare av Krigsförtjänstkorset av första klassen