Paul Meijer-Granqvist

Paul Meijer-Granqvist, född 30 augusti 1867 i Rackeby socken och död 9 mars 1940 i Östhammar, var en svensk journalist och författare. Han skrev under en stor mängd pseudonymer såsom Bolstervar von Rosen, Börje Trolle, Citoyen, Ex-diplomat, Lazarus von Rothschild, Nicolai Besborodko, Paul de Lyes, Peder Knagg j:r, A. E. I, P. M. G. och Ancien Grand Chambellan.

Biografi
Meijer-Granqvist publicerade följetonger och romaner, historiska skildringar av slag som närmar sig fiktion, och journalistik varav en del även gavs ut i bokform. Han skrev om de europeiska kungahusens släktrelationer, om borgarfamiljer, affärsmän och finansfamiljer och andra berömdheter. Meijer-Granqvists specialintressen var genealogi och personhistoria. Han var ingen forskare, däremot beläst och med sinne för detaljer. I Nordisk familjeboks andra upplaga ("Uggleupplagan") medverkade han som ansvarig för området genealogi.

Vid seklets början var Meijer-Granqvist en uppmärksammad journalist. Han var utrikesredaktör på Vårt Land 1904-1908 och på Aftonbladet 1909-1915. Troligen var det omkring 1905 som han började att samtidigt skriva i den ökända tidningen Fäderneslandet. Under 1920-talet var han en av Fäderneslandets mest betydelsefulla journalister och skrev allt ifrån skvallerspalter till en lång artikelserie Rikt folk. I respektabla tidningar höll Meijer-Granqvist en hövlig ton, men det han skrev anonymt i boulevardtidningen var ofta aggressivt och nedlåtande även mot människor som han annars skrivit väl om. Småningom drog hans verksamhet i Fäderneslandet till sig uppmärksamhet. När det 1923 gavs ut en särskild veckotidning, Dementin, med syfte att bekämpa Fäderneslandet, gick den hårt åt skandaltidningen och dess medarbetare. Meijer-Granqvist kallades för "Skandinaviens störste nidskrivare" och man blottade hänsynslöst hans homosexualitet. 

Sedan Fäderneslandet 1927 fått klappa igen efter en bojkott av Stockholms dagliga tidningars distributionsnämnd skrev Meijer-Granqvist en serie böcker i snabb följd, delvis baserade på eget tidigare utgivet journalistiskt material. Böckerna gavs ut under pseudonym så hans dåliga rykte störde inte recensionerna, som huvudsakligen var välvilliga, eller försäljningen. Under 1930-talet syntes han knappt alls i pressen. När han dog 1940 var den enda tidning som kostade på honom en dödsruna den lilla lokaltidning, Östhammars Allehanda, där han på sin ålders höst hoppat in och vikarierat. 

Enligt Ingemar Oscarsson, som skrivit artikeln om Paul Meijer-Granqvist i Svenskt biografiskt lexikon, består skribentens värde idag främst av de personporträtt och dödsrunor han skrev, som ofta har information om de beskrivna personerna som inte återfinns på annat håll. 

Paul Meijer-Granqvist var bror till missionären och författarinnan Ida Granqvist.

Bibliografi

Skönlitteratur
 - Anges som Auktor. öfvers., men är ett originalverk av Meijer-Granqvist.

Varia

Redaktörskap
Smålands allehanda 1891 (redaktionssekreterare), Korrespondenten Landskrona tidning juni 1892–september 1893, Södertelge tidning juli–november 1894 (medredaktör), Förgät mig ej aug 1895–nov 1896 (redaktionssekreterare), Hemmet 1896–1897 och 1903-1904 (redaktionssekreterare), Östgöta correspondenten oktober 1898–april 1899 (redaktionssekreterare), Vårt land 1904-1908 (utrikesavdelningen) och 1907–1908 (söndagsnumret).

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Födda 1867
Avlidna 1940
Män