kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lielax kyrka

Lielax kyrka () är en kyrkobyggnad i Tammerfors i Finland. Den ligger i stadsdelen Lielax och tillhör Harju församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Kyrkobyggnaden ritades av arkitekten Pentti Turunen och är uppförd i rött tegel. Den invigdes i april 1961 av biskop Eelis Gulin. År 1991 fick kyrkan sin orgel. Kyrksalen rymmer 160 personer.

Referenser

Källor

Kyrkobyggnader i Tammerfors
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Kyrkobyggnader invigda 1961
1961 i Finland
Big Battle of Egos

Big Battle of Egos är ett samlingsalbum med den svenska eurodancegruppen Army of Lovers, utgivet våren 2013. Albumet sammanfattar gruppens mest framgångsrika singelskivor mellan 1990 och 2013. Därtill innehåller skivan fyra nya låtar, varav två släpptes som singlar under 2013, Rockin' the Ride (som även var gruppens tävlande bidrag i Melodifestivalen 2013) och Signed on My Tattoo, en duett med den svenska gruppen Gravitonas. 

I och med att bandmedlemmen La Camilla sparkades från gruppen ungefär samtidigt som albumet släpptes, förekommer hon på omslagsfotot och på solosång i de nya låtarna Rockin' the Ride och Tragedy, trots att hon inte längre var medlem i gruppen när skivan var aktuell. Hennes ersättare, Dominika Peczynski, kom att spela in en ny solostämma på Rockin' the Ride och hon delade på La Camillas solosång med Jean-Pierre Barda i Tragedy när dessa två låtar utgavs på gruppens EP-skiva Scandinavian Crime EP senare under 2013.

Låtlista 
 Rockin' The Ride 3:04
 Crashing Down 3:32
 Signed on My Tattoo (med Gravitonas) 3:45
 Give My Life 3:56
 Crucified 3:34
 Sexual Revolution (singelversion) 3:59
 My Army of Lovers 3:29
 Lit de Parade (singelversion, med Big Money) 3:27
 Obsession 3:45
 Israelism 3:22
 Ride the Bullet 3:28
 I Am 3:56
 King Midas 3:56
 La Plage de Saint Tropez 3:33
 Let the Sunshine In 3:55
 Tragedy 4:09

Försäljningsframgångar 
Albumet tog sig in på den svenska försäljningslistan 5 april 2013, men föll ur topp 60 veckan därefter. Den återkom på listan 26 april och intog då sin högsta placering på plats 40.

Källor

Musikalbum 2013
Album av Army of Lovers
Olympiska vinterspelen 2026

Olympiska vinterspelen 2026 blir de 25:e olympiska vinterspelen och kommer att äga rum i Milano i Italien.

Preliminära ansökningar om att få arrangera spelen inlämnades våren 2017 och formella ansökningar i mars 2018 till Internationella olympiska kommittén (IOK). Den 24 juni 2019 valdes Milano-Cortina d'Ampezzo till arrangör. Detta är andra gången OS planerats dit, då Olympiska vinterspelen 1944 var planerade till Cortina d'Ampezzo, Italien men ställdes in.

Kandidater
Den 4 oktober 2018 meddelade Thomas Bach att IOK ansåg att tre städer var huvudkandidater för att få arrangera vinterspelen. Calgary i Kanada var en av dessa, men den 14 november 2018 meddelade staden att den hade dragit sig ur efter en lokal folkomröstning.

Omröstningsresultatet
47 röster – Milano och Cortina d'Ampezzo i Italien 
34 röster – Stockholm, Åre och Falun

Stockholms OS-ansökan

Sverige sökte, men drog sig tillbaka från, OS 2022. Sveriges Olympiska Kommittés ordförande sade dock i december 2014 att Sverige kunde tänka sig att söka igen, med tanke på att IOK vill minska kostnaden för arrangörer. Kostnaden och osäkerheten kring dess storlek var problemet med ansökan till spelen 2022. Den 24 april 2017 meddelades att Sverige inte kommer att ansöka om vinterspelen 2026. Den 16 januari 2018 meddelade Sveriges Olympiska Kommitté (SOK) att man dock kommer att ansöka om att arrangera spelen, eftersom förutsättningarna såg bättre ut.

Den 4 oktober 2018 meddelade IOK på en presskonferens i Buenos Aires att Stockholm är en av 3 möjliga värdstäder för vinter-OS 2026. För att gå vidare med en formell ansökan måste dock ansvariga politiker samt regeringen "leverera ett ja innan året är slut" enligt Peter Reinebo, verksamhetschef på SOK. SOK fick i december 2018 dispens från kravet att ha statliga garantier i sin ansökan om att arrangera vinter-OS, eftersom regeringsfrågan inte var löst än.

11 januari 2019, samma dag som SOK:s ansökan skulle skickas in, öppnade Stockholms stad för att OS skulle kunna arrangeras i staden och att allmänna platser och arenor skulle upplåtas för ändamålet. Staden ämnade dock inte ta några kostnader. Den 9 april 2019 gav regeringen klartecken till att staten kan bekosta säkerheten under evenemanget.

Tillbakadragna ansökningar
  Calgary i Kanada.
 Erzurum i Turkiet (drog sig ur oktober 2018)
 Sapporo (och Niseko i Japan (drog sig ur september 2018)
 Almaty i Kazakstan
 Sion i Schweiz (drog sig ur juni 2018)
 Dresden (Berlin och Garmisch-Partenkirchen) i Tyskland
 Graz i Österrike (drog sig ur juli 2018)
 Boston, Bozeman, Denver, Reno och Anchorage i USA.
 Lillehammer i Norge

Källor

Noter

 
Sportåret 2026
Milano
Erkka Petäjä

Erkka Petäjä, född 13 februari 1964 i Åbo, är en finländsk tidigare fotbollsspelare som spelade 84 landskamper för Finland åren 1983-1994. Erkka Petäjä var back, och spelade professionellt i Finland, Sverige och Schweiz för TPS, Östers IF, Helsingborgs IF, Malmö FF, Yverdon-Sport, Husqvarna FF och FC Inter Åbo.

Källor

Referenser 

Finländska idrottare under 1900-talet
Finländska landslagsspelare i fotboll
Födda 1964
Idrottare från Åbo
Levande personer
Män
Spelare i FC Inter Åbo
Fotbollsspelare i Husqvarna FF
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i TPS Åbo
Fotbollsspelare i Östers IF
Hervanta kyrka

Hervanta kyrka () är en kyrkobyggnad i Tammerfors i Finland. Den ligger i stadsdelen Hervanta och är församlingskyrka i Hervanta församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Kyrkobyggnaden, som ritades av arkitekterna Reima och Raili Pietilä, färdigställdes hösten 1979. I kyrkan finns en 21-stämmig orgel byggd av Kangasala orgelbyggeri.
Kyrkan planerades som en helhet med idrottsgården och fritidsgården och de båda delarna kan förenas.

Referenser

Källor

Kyrkobyggnader i Tammerfors
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Hervanta
Roger Vivier

Roger Vivier, född 13 november 1907 i Paris, död 2 oktober 1998 i Toulouse, var en fransk skodesigner. Han är främst känd som skapare av stilettklacken. Vivier kallades "skornas Fabergé".

Biografi
Vid 17 års ålder började Vivier arbeta i en skofabrik i Paris där han lärde sig grunderna i skotillverkning. Senare kom han att studera skulptur på École des Beaux-Arts, där han började designa sina egna skor. År 1937 öppnade han sin första butik på Rue Royale i centrala Paris.

År 1953 började Vivier samarbeta med modeskaparen Christian Dior, då han designade skomodeller som skulle passa till Diors kollektion The New Look. Skorna var av silke eller läder och pryddes ofta med detaljer av pärlor och juveler. År 1954 konstruerade Vivier den första stilettklacken, en smal klack som hölls upp av en nio centimeters spik. Skådespelerskan Marlene Dietrich bar ofta Vivers stiletter. Viviers skor har även burits av celebriteter som Ava Gardner, Grace Kelly, Diana Vreeland och The Beatles. Han designade de skor även drottning Elizabeth II bar vid sin kröning den 2 juni 1953.

Källor

Noter

Externa länkar

Officiell webbplats

Personer från Paris
Födda 1907
Avlidna 1998
Franska modeskapare
Män
Mästaren av Marias levnad

Mästaren av Marias levnad är en anonym i Köln under slutet av 1400-talet verksam målare, känd genom en nu i München befintlig serie av sju bilder med motiv ur Jungfru Marias liv.

I Nürnberg finns en målning av motivet Konungarnas tillbedjan av samme mästare.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska målare under 1400-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Anonymnamn
Män
Walter Höijer

Walter Teodor Höijer, född den 7 mars 1892 i Tiflis, Ryssland, död 24 januari 1948, var en svensk direktör.

Biografi
Walter Höijer var son till missionärerna Anna (född Dahlman) och Nils Fredrik Höijer. Han växte upp i Karlstad där han avlade studentexamen. Han blev fil. mag. efter studier i geografi och biologi vid Uppsala universitet. 

Walter Höijer kom in i statens verk vid folkhushållningskommissionen och blev amanuens i statistiska centralbyrån 1918 och i kontrollstyrelsen 1919. Han flyttade till Halmstad då han 1930 blev direktör för spritbolaget Pihl&Co (sedermera Systembolaget). Han var ledamot av styrelsen för Systembolagens arbetsgivareförening och kontrolldelegationen för västra Sverige. Han tillhörde länsnykterhetsnämnden i Halland län och styrelsen för Hallands nykterhetsnämnders länsförbund, nykterhetsnämnden och skolstyrelsen i Halmstad. Han var till fem–sex år före sin död ordförande i kristidsnämnden i Halmstad och chef för kristidsstyrelsens priskontrollbyrå. 

Höijer var sekreterare och intendent i Hallands konstförening. För sin personals trivsel bildade han Konstklubben vid Systembolaget, en av de första i sitt slag, likaså  Kamratgillet Pilträdet, en sammanslutning av personalen vid Halmstads systembolag med filialer. För Rädda Barnens verksamhet la han ner "gagneligt arbete" och tog initiativet till de sparbössor, som sen kom att finnas vid systembolagens kassor. 

I en tävling 1944 om att skriva "Hallandssången" vann Walter Höijer med En Hallandssång, ”Vinden och vågen" (tonsatt av Sven-Åke Welin). Han var gift med Hanna, född Bröms, Leksand, och de hade en dotter. Bland utmärkelser kan nämnas Pro Patrias stora guldmedalj och finska krigets minnesmedalj i brons.

Källor
Hallandsposten
"Passion för det omöjliga" av A-Ch Fritzon
Hallands Konstförenings Årsbok 2007

män
Avlidna 1948
Födda 1892
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Tbilisi
Samantabhadra

Samantabhadra (kinesiska Puxian; Japanska Fugen Bosatsu) är inom mahayana- och vajrayanabuddhismen en bodhisattva som symboliserar dygd och buddhistiskt utövande. Han blev dock aldrig särskilt populär, och avbildas sällan ensam.

I Avatmasakasutra berättas det om hur han tog tio kända löften.

Referenser

Externa länkar

The Vows of Bodhisattva Samantabhadra Sutra (engelska)

Bodhisattvor
T Coronae Borealis

T Coronae Borealis eller  Nova Coronae Borealis 1946 är en rekurrent nova i stjärnbilden Norra kronan. Den har vanligen magnitud på ungefär 10, vilket är gränsen för en typisk fältkikare. Den har haft observerade utbrott vid två tillfällen. 12 maj 1866 nådde den magnitud 2,0 och 9 februari 1946 magnitud 3,0.  Nya uppgifter ger vid handen att novan 1866 hade magnitud i maximum 2,5 ± 0,5.

Upptäckten 1866 gjordes av den irländske astronomen John Birmingham. Stjärnan är en av cirka 10 kända rekurrenta novor i Vintergatan.

Vidare läsning 

 R och T Coronae Borealis: Två motsatser bland stjärnorna Sky & Telescope

Se även 
 Novor
 Lista över novor i Vintergatan

Referenser 
  

Stjärnbilden Norra kronan
Rekurrenta novor
Astronomiska upptäckter 1866
HR-objekt
Röda jättar
HD-objekt
Mönstring (militärväsen)

Mönstring var i äldre tid en förrättning, varigenom en särskilt förordnad mönsterherre kontrollerade befintligheten vid truppförbanden av personal, hästar, materiel med mera, såsom generalmönstring eller brödmönstring, eller godkände och kasserade manskap och hästar, approbations- och kassationsmönstring.

Källor 
 

Militära termer och begrepp
Sveriges militärhistoria
Mönstring (sjöfart)

Mönstring är namnet på de formaliteter som förekommer när en sjöman tillträder (påmönstring) eller frånträder (avmönstring) en befattning ombord på ett fartyg.

Mönstringsförfarandet på svenska handelsfartyg är reglerat i lag, och bland annat krävs vid påmönstring läkarintyg och sjöfartsbok.

I äldre tid ansågs en sjöman påmönstrad när han antecknats i sjömansrullan eller mönstringsbeviset. Varje arbetsgivare skulle föra en mönstringsliggare där avmönstrade sjömän skulle strykas då de tog avsked från sin tjänst.

Källor 

Sjöfart
Occa Johanna von Riperda

Occa Johanna von Riperda, född 1619, död 1687, var en svensk hovfunktionär (överhovmästarinna). 

Occa Johanna von Riperda kom ursprungligen från Nederländerna och var dotter till riksfriherren Hero Moritz Riperda och Anna Margareta von Rengers. Hon gifte sig för andra gången 1656 med den svenska greven Erik Stenbock (död 1659). Paret fick inga barn, men hon hade många styvbarn i sitt andra äktenskap, bland andra Hedvig Eleonora Stenbock.  

Hon blev 1671 överhovmästarinna hos änkedrottning Hedvig Eleonora, och därmed i praktiken för hela svenska hovstaten eftersom det då inte fanns en drottning. Som svenska hovets överhovmästarinna ersattes hon formellt av Maria Elisabeth Stenbock vid den nya drottningens ankomst 1680, men hon var fortsatt överhovmästarinna i änkedrottningens privata hovstat fram till sin död, då hon ersattes av Märta Berendes. Riperda var inflytelserik vid hovet och beskrivs som mäktig. Genom sin ställning kunde hon ägna sig åt att ta emot ansökningar från supplikanter och ge rekommendationer för tjänstetillsättningar, en vanlig maktutövning för inflytelserika hovdamer; år 1672 lovar hon exempelvis Hans Ulfsparre att tala med riksänkedrottningen för hans räkning.  

Som person var hon impopulär och rentav avskydd, då hon sades inte kunna komma överens med folk. I ett brev från en hovfröken till Hedvig Eleonoras systerdotter Magdalena Sibylla av Holstein-Gottorp nämns att Occa Johanna von Riperdas död var allmänt välkomnad, och som ett tecken på hennes impopularitet tändes ett bål vid ett av riksänkedrottningens residens för att fira hennes död, något som dock ansågs vara uttryck för dålig smak.

Referenser
 
Kvinnor vid maktens sida , 1632-1772 Svante Norrhem 
Johan Hultman, urn:sbl:13882, Svenskt biografiskt lexikon (art av Sven Grauers), hämtad 2013-12-23. 
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Stenbock_nr_12
 Eva Österberg, red (1997). Jämmerdal & Fröjdesal. Kvinnor i stormaktstidens Sverige. Stockholm: Atlantis AB.  

Kvinnor
Födda 1619
Avlidna 1687
Svenska överhovmästarinnor
Hedvig Eleonoras hovstat
Katarina Ebba Horn af Åminne

Katarina Ebba Horn af Åminne, född 18 maj 1666, död 9 november 1736, var en svensk grevinna och hovfunktionär. Hon var överhovmästarinna vid det kungliga hovet 1717–1736.

Biografi
Katarina Ebba Horns föräldrar var riksrådet och fältmarskalken friherre Bengt Horn af Åminne och friherrinnan Ingeborg Banér, en dotter till riksrådet Axel Banér. Hon gifte sig 7 januari 1708 med sin syssling, riksrådet friherre (greve) Axel Banér.

Katarina Ebba Horn fick en kröningsklänning av drottning Ulrika Eleonora, vilken hon sedan, tillsammans med mässhake, antependium, hov och handbok skänkte till Gottröra kyrka, där hon ligger begravd med sina föräldrar och sin make i kopparkistor och murad grav.

Referenser
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Horn_af_%C3%85minne_nr_2
 Upplands fornminnesförenings tidskrift / IV

Noter

Kvinnor
Födda 1666
Avlidna 1736
Svenska överhovmästarinnor
Svenska grevinnor
Katarina Ebba Horn
Ulrika Eleonoras hovstat
Stilettklack

Stilettklacken är en lång, smal skoklack, som främst används på pumps och stövlar avsedda för kvinnor.
Klacken skapades av Roger Vivier 1954. André Perugia, Charles Jourdan och Herman Delman var även modeskapare var tidiga med att använda sig av stilettklacken i sina kollektioner.

Namnet är inspirerat av stickvapnet stilett. Stilettklackar kortare än fem centimeter brukar kallas taxklack.

Källor
 Caroline Cox: Vintage shoes Carlton Books

Noter

Skor
Adolf Øien

Adolf Ferdinand Øien, född 9 oktober 1849 i Trondheim, död 19 november 1918 i Stockholm, var en norsk affärsman och donator. 

Øien blev 1876 delägare i och 1885 ensam innehavare av handelsfirman "Øien & Wahl", deltog därjämte i upprättande av betydande industriella företag (bland annat Ilens såpfabrik och smältverk och Trondheims trådspikfabrik) och hade en mängd kommunala förtroendeuppdrag. År 1912 blev han svensk konsul och 1918 generalkonsul i Trondheim. 

Under årens lopp ihågkom Øien institutioner och föreningar med gåvor och efterlämnade mycket betydande förmögenhet. Han gjorde betydande donationer till inrättande av en handelshögskola i Trondheim, till en kapitalfond för denna skola och Norges tekniska högskola samt till bland annat upprättande av allmännyttiga och kulturella institutioner i Trondheim och till ålderdomshem.

Källor

Norska donatorer
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Personer inom Norges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Trondheim
Födda 1849
Avlidna 1918
Män
Ugglan
Jacob Mörck

Jacob Mörck, född 1748, död 1787, var en svensk målare.

Mörck var elev till Lars Bolander och anställdes 1776 som dekorationsmålare vid Kungliga Teatern, för vars räkning han 1780 företog en utländsk studieresa. Mörck var bland annat verksam för utsmyckningen av Carl Fredrik Adelcrantz' operabyggnad 1772-1782. Mörck finns representerad vid bland annat Uppsala universitetsbibliotek och Nationalmuseum

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Svenska målare under 1700-talet
Födda 1748
Avlidna 1787
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Johan Jørgen Schwartz

Johan Jørgen Schwartz, född 10 februari 1824 i Drammen, död där 17 mars 1898, var en norsk affärsman och politiker. 

Schwartz var från 1848 trävaruhandlande, sågverksägare och skeppsredare i sin födelsestad, vars ledande man han var och där han hade alla slags förtroendeuppdrag. Han representerade Drammen i Stortinget 1857–76, utom 1865–67, och var där mycket inflytelserik. Åren 1874–76 var han president i Lagtinget. Han var ledamot av en mängd stortings- och kungliga kommittéer samt av deputationerna till Stockholm med anledning av den 4 november 1864 och kröningen 1873. Ett monument över honom restes på järnvägstorget i Drammen 1900.

Källor

Norska Stortingsledamöter
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Norska politiker under 1800-talet
Personer från Drammen
Födda 1824
Avlidna 1898
Män
Ugglan
László Németh

László Németh, född 18 april 1901 i Baia Mare, Österrike-Ungern (nuvarande Rumänien), död 3 mars 1975 i Budapest, Ungern, var en ungersk författare, kritiker och översättare.

Németh var en ledande figur inom ungersk prosa och intellektuellt liv från 1930 och fram till sin död. Åren 1932–1937 gav han ut tidskriften Tanu ("Vittne"). På 1930-talet var han en av de ledande ideologerna för den sociallitterära rörelsen "de folkliga". Hans mest kända essäsamling är A minőség forradalma ("Kvalitetens revolution", 1941), och hans viktigaste romaner är Iszony (1947; Som stenen faller, översatt av Calman de Pandy, Kerstin Tovi och Alvar Zacke, Bonnier, 1968), Égetö Eszter ("Brinnande Ester", 1956) och Irgalom ("Nåd", 1965). Han skrev också ett flertal historiska skådespel och samhällsdramer, bland annat Galilei (1956). Han översatte bland annat Henrik Ibsens Ett dockhem till ungerska. På svenska finns också romanen Den ensamma (Gyász) (översättning Maria Ortman, Bonnier,1971).

Källor

Externa länkar 

Ungerska författare
Ungerskspråkiga författare
Ungerska översättare
Födda 1901
Avlidna 1975
Män
Personer från Baia Mare
Teisko kyrka

Teisko kyrka () är en kyrkobyggnad i Tammerfors i Finland. Den ligger i Teisko, som fram till 1972 utgjorde en egen kommun, och är församlingskyrka i Teisko församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Byggnaden är en korskyrka i trä, uppförd av byggmästare Matti Åkerblom. Den invigdes redan i augusti 1787 men var inte färdigställd förrän 1788. Klockstapeln tillkom tio år senare.

Referenser

Källor

Kyrkobyggnader i Tammerfors
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Kyrkobyggnader invigda 1787
1787 i Finland
John Lund

John Theodor Lund, född 9 oktober 1842 i Bergen, död där 8 januari 1913, var en norsk affärsman och politiker (Venstre). 

Lund drev 1867–1900 i sin födelsestad agentur- och kommissionsaffär samt skeppsrederi. Han tillhörde sedan 1879 i 30 år Bergens kommunalstyrelse och var 1882–1900 stortingsrepresentant, sedan 1893 president i Lagtinget. Sedan 1901 var han "toldskriver" (tulldirektör) i Bergen. 

Lund tog initiativ till beslutet om en fast, statsunderstödd ångbåtslinje mellan Bergen och England, var en av Bergensbanens ivrigaste förespråkare, fick fiskeristyrelsen förlagd till Bergen och stiftade Bergens "skogselskab". Han har stor andel i Norges fredspolitik och organiserade interparlamentariska konferensen i Kristiania 1899. Han var medlem av Stortingets Nobelkommitté sedan dess upprättande 1897 och sedan 1908 fullmäktig vid Nobelstiftelsen. Han utgav 1910 jubileumsskriften Ole Bull 1810–1910.

Källor

Stortingsledamöter för Venstre (Norge)
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Norska politiker under 1800-talet
Norska politiker under 1900-talet
Näringslivspersoner från Bergen
Födda 1842
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Politiker från Bergen
Kari Hiran

Kari Rasmusdatter Hiran var en norsk bonde, känd för sitt agerande under Karl XII:s krigståg mot Norge 1716.

Kari Rasmusdotter var gift med bonden Bent Aslessen på gården Hiran (senare Benteplassen) i Krokskogen. Hennes make kallades ibland historiskt Bent Finne eftersom paret ryktades vara Norges första invandrare från Finland, men i själva verket ska paret ha kommit från Tyristrand.

1716 invaderades Norge av Karl XII av Sverige, som erövrade Oslo och planerade att söka upp den norska huvudstyrkan. Kari Hiran erbjöd sig att ge svenska armén felaktiga upplysningar om den norska arméns antal och planer. Under förhör av de svenska officerarna lyckades hon övertyga dem om att den norska armén vid Nordkleiva var betydligt större än den var. Resultatet var att svenskarna uppgav detta försök att erövra Norge. Hiran ansökte hos staten om en belöning, men fogden på Ringerike tog åt sig äran och rekommenderade att hon endast skulle få tre års skattefrihet och två riksdaler för omaket.

År 1956 restes en minnessten över Kari Hiran vid Benteplassen.

Källor
 

Kvinnor
Personer i Norge under 1700-talet
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Mesta mästarmötet

Mesta mästarmötet är namnet på en fotbollsmatch mellan de svenska storlagen IFK Göteborg och Malmö FF. Även om matcherna inte är derbymatcher så är Mesta Mästarmöten ett av de främsta rivalmötena inom Svensk klubbfotboll, då de två lagen är landets två i särklass mest framgångsrika genom tiderna. Malmö FF leder för närvarande Allsvenskans maratontabell med IFK Göteborg tätt bakom. Skillnaden lagen emellan är 55 poäng stor inför säsongen 2018. Malmö FF och IFK Göteborg är också de enda svenska lag som nått final i en större europeisk turnering. IFK vann Uefacupen (numera Uefa Europa League) 1982 och 1987, och Malmö FF spelade final i Europacupen (numera Uefa Champions League) 1979. I nuvarande Uefa Champions League har IFK Göteborg spelat  fyra gånger och som bäst nått kvartsfinal medan Malmö FF spelat i turneringen vid tre tillfällen.

Översikt
Av alla Mesta Mästarmöten genom historien har Malmö FF plusstatistik, där de har vunnit 77 av 182 tävlingsmatcher från och med 18 juni 1922, där lagen möttes för första gången.

Statistik

Matchstatistik

Meriter

Resultat genom åren

MFF:s hemmamatcher

IFK:s hemmamatcher

Resultat i cupmatcher
Detta är en lista över cupmatcher som har spelats på någon av lagens hemmaplan.

Resultat på neutral plan

Publiksiffror

2000-talet
Topp 10 publiksiffror under 2000-talet:

Genom tiderna
Topp 10 publiksiffror genom tiderna:

Anmärkningslista

Se även 
Malmö FF
IFK Göteborg

Källor

Fotnoter

Malmö FF
IFK Göteborg
Rivaliteter i fotboll i Sverige
Kvasivänskapligt tal

Kvasivänskapliga tal är två positiva heltal sådana att summan av de riktiga delarna till endera talet är mer än värdet av andra tal. Med andra ord, (m, n) är ett par kvasivänskapliga tal om s(m) = n + 1 och s(n) = m + 1 där s(n) är den äkta summan av n: ett ekvivalent tillstånd är att σ(m) = σ(n) = m + n + 1, där σ betecknar delarsumman.

De första paren av kvasivänskapliga tal är:

(48, 75), (140, 195), (1050, 1575), (1648, 1925), (2024, 2295), (5775, 6128), (8892, 9504), (16587, 20735), (62744, 75495), (186615, 196664), (199760, 206504), (219975, 266000), (309135, 312620), (507759, 526575), (544784, 549219), (573560, 587460), (817479, 1000824), (1057595, 1081184), … 

Alla kända par av kvasivänskapliga tal består av tal med olika paritet. Varje par med tal med samma paritet måste överstiga 1010.

Källor

Externa länkar

Se även
 Naturliga tal

Sigmafunktionen
Heltalsmängder