kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Museum Sarganserland

Museum Sarganserland är ett regionalhistoriskt museum i tornet på Schloss Sargans i Sargans i kantonen Sankt Gallen i Schweiz.

Slottet började troligen byggas i början av 1200-talet. Tornet Bergfried och ringmuren är de äldsta delar som fortfarande finns kvar. Slottet hamnade vid mitten av 1200-talet i ätten von Werdenbergs ägo och från denna tid är också palatset på västsidan. Detta rasade vid en jordbävning 1459, men byggdes långsamt upp igen.

Orten Sargans brändes ned under det första Zürichkriget 1436–1450, men slottet klarade sig.

Slottet övergick i statlig ägo efter franska revolutionen och i den nybildade kantonen Sankt Gallens ägo 1803. År 1811 brann orten Sargans och slottet inrättades som skola. Det köptes senare, 1832, av Johann Georg von Toggenburg, men familjen von Toggenburg bosatte sig aldrig där och slottet förföll. Det har renoverats under 1900-talet och senast 1969–1970 har murar och fasader restaurerats.

I slottet finns idag en restaurang och sedan 1966 ett lokalt museum. Detta är sedan 1983 inrymt i tornet Bergfried. Detta har innermåtten 8,5 × 5,3 meter och är täck av ett halmtak. Tjockleken på murarna varierar mellan 2,1 och 2,5 meter. Tornet är fem våningar högt och byggdes ursprungligen som bostad med sovrum på våningsplan tre, där det finns spår av en kamin.

År 1983 blev museet utnämnt till European Museum of the Year.

Fotogalleri

Litteratur 
 Mathias Bugg: Das Schloss Sargans um 1900. Festschrift zum Jubiläum 100 Jahre Schloss Sargans im Besitz der Ortsgemeinde Sargans, 1999

Källor 
Denna artikel baseras på artikeln Schloss Sargans på tyskspråkiga Wikipedia.

Sankt Gallen
Mottagare av European Museum of the Year Award
Museer i Schweiz
Slott i Schweiz
Tetris & Dr. Mario

Tetris & Dr. Mario är en dubbelkassett från 1994 med spelen Tetris och Dr. Mario.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1994
Datorspelssamlingar
Datorspelsremaker
Mario-spel
Super NES-spel
Daniel Astgren

Daniel Astgren, född 6 juni 1979 i Stockholm, är en svensk trummis och musiker, känd för att kunna spela både höger- och vänsterhänt. 
Han var med och formade banden Last Match (1997-1999) samt Trapdoor Fucking Exit (1999-2007). Han har även ägnat sig åt session-spelande med band som The Flare-Up, Arsedestroyer och konstnären B. Deaths musikaliska projekt.

Han spelar 2014 i Pig Eyes, ett projekt med medlemmar från In Solitude, Nitad, Kvoteringen, Paper och Nine.

Diskografi

Last Match
1997: Foottapper (Insect Records)
1998: Last Match/Switchblade - Split  (La Calavera Discos)
1998: V/a Brand - 100 År Av Frihetlig Socialism (Brand)
1999: 1997-1999 Discography (Sound Virus Records)

Trapdoor Fucking Exit
2001: S/t (No Idea Records)
2003: Devils Egg (No Idea Records)
2004: Be Not Content (No Idea Records)
2006: Crooked Life Straight World (No Idea Records)

Pig Eyes
2012: Total Destruction Of The Present Moment (De Nihil Records)
2014: Second Album (Not released yet)

Externa länkar
 Pig Eyes
Trapdoor Fucking Exit

Män
Födda 1979
Levande personer
Svenska trummisar
Musiker från Stockholm
Svenska musiker under 2000-talet
Sherlock Holmes: Consulting Detective

Sherlock Holmes: Consulting Detective är ett dator/TV-spel från 1991 baserat på Arthur Conan Doyles böcker om Sherlock Holmes och Dr. Watson. Spelet utvecklades av ICOM Simulations till FM Towns och porterades senare till DOS, Apple Macintosh, Commodore CDTV, PC Engine och Mega-CD, vilka alla använde sig av CD-rom. 1999 släpptes det till DVD-spelare, och senare även till Ipad, Microsoft Windows, och, den 18 september 2012, till.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1991
London i fiktion
MS-DOS-spel
FM Towns-spel
Macintosh-spel
Mega CD-spel
PC Engine-spel
Datorspel baserade på litteratur
Äventyrsspel
Nicolas Lémery

Nicolas Lémery, född den 17 november 1645 i Rouen, död den 19 juni 1715 i Paris, var en fransk kemist. Han var far till Louis och Jacques Lémery.

Lémery höll från 1672 mycket besökta föreläsningar i Paris, där han bosatt sig som apotekare. Ursprungligen protestant såg han sig 1686 nödsakad att anta katolicismen för att undgå de förföljelser, som framkallades av Nantesiska ediktets upphävande. Lémerys Cours de chymie (1675) upplevde många upplagor och översattes till flera språk. Han var från 1699 medlem ("chimiste pensionnaire") i franska vetenskapsakademien.

Källor 

 

Franska apotekare
Franska kemister
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Kemister under 1700-talet
Franska forskare under 1700-talet
Personer från Rouen
Födda 1645
Avlidna 1715
Män
Ugglan
Antoine-Marin Lemierre

Antoine-Marin Lemierre, född den 12 januari 1733 i Paris, död den 4 juli 1793 i Saint-Germain-en-Laye, var en fransk dramatiker.

Lemierre rönte framgång med åtskilliga deklamatoriska tragedier, bland annat Hypermnestre (1758) och Guillanme Tell (1766). Lemierre skrev även lärodikter, bland annat La peinture (1769) och Les fastes, ou les usages de l'année (1779). Lemierre invaldes 1781 i Franska akademien. Hans Oeuvres utgavs i 3 band 1810.

Källor

Noter

Franska dramatiker under 1700-talet
Franskspråkiga dramatiker
Ledamöter av Franska Akademien
Franska författare under 1700-talet
Författare från Paris
Födda 1733
Avlidna 1793
Män
Ugglan
Shawn McEachern

Shawn K. McEachern, född 28 februari 1969, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare som tillbringade 14 säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Pittsburgh Penguins, Los Angeles Kings, Boston Bruins, Ottawa Senators och Atlanta Thrashers. Han producerade 579 poäng (256 mål och 323 assists) samt drog på sig 506 utvisningsminuter på 911 grundspelsmatcher. Han spelade också på lägre nivåer för Malmö Redhawks i Elitserien, Kiekko-Esbo (nu Esbo Blues) i Liiga och Boston University Terriers (Boston University) i NCAA.

Han draftades i sjätte rundan i 1987 års draft av Pittsburgh Penguins som 110:e spelaren totalt.

Under större delen av lockoutsäsongen var han assisterande tränare åt Salem International Tigers som är skollaget i ishockey till Salem International University. Direkt efter avslutad spelarkarriär, fick han jobb som assisterande tränare åt Northeastern University:s ishockeylag Northeastern Huskies i NCAA. Det varade fram till 2008 när han valde gå vidare i karriären och bli assisterande tränare för ligakonkurrenten UMass Lowell River Hawks som har sin bas på universitetet University of Massachusetts Lowell. Efter två år på den posten, fick han ett jobberbjudande om att bli chefstränare för The Rivers School:s ishockeylag Rivers Athletics. Han är också vice chef för skolans hela idrottsprogram.

Referenser

Externa länkar
Shawn McEachern – Stats – NHL.com
Shawn McEachern NHL Statistics | Hockey–Reference.com
Shawn McEachern hockey statistics and profile at hockeydb.com

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i Boston Bruins
Spelare i Los Angeles Kings
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Esbo Blues
Spelare i Malmö Redhawks
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Massachusetts
Personer från Waltham, Massachusetts
Födda 1969
Levande personer
Män
Stanley Cup-mästare 1992
Ishockeyspelare i Boston University Terriers (herrar)
Alumner från Boston University
Lagkaptener i Atlanta Thrashers
Spelare valda i NHL Entry Draft 1987
Spelare valda av Pittsburgh Penguins i NHL Entry Draft
Sven Hansson Munthe

Sven Hansson Munthe,  född den 13 juni 1718 i Simrishamn, död den 2 mars 1790 i Malmö, var en svensk homilet. Han var kusins son till Sven Johan Munthe, bror till Berent Munthe och far till Lars Peter Munthe. 

Munthe blev student i Lund 1735, prästvigd 1744 och filosofie magister 1745. Han tjänstgjorde sedan i Malmö som adjunkt och komminister samt blev 1763 kyrkoherde där, 1772 teol. doktor och 1779 kontraktsprost över Oxie härads kontrakt. Munthe var, skriver Ludvig Munthe i Nordisk familjebok, "en nitisk prästman, en framstående lärd och lycklig andlig talare". Han är särskilt bekant för sina likpredikningar, av vilka flera är tryckta.

Källor 

 

Svenska kontraktsprostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Simrishamn
Födda 1718
Avlidna 1790
Män
Ugglan
Haags centralstation

Haags centralstation är med sina tolv spår Nederländernas största säckstation. Stationen öppnades år 1973, nästan seklet efter den väldigt nära belägna stationen Hollands Spoor. Tåg mot Leiden och Amsterdam som börjar/slutar i Haag använder denna station som sydlig ändpunkt, intercitytågen till Bryssel använder inte den här stationen med anledning av dess brist på rundgångsmöjligheter, dessa tåg använder istället station Hollands Spoor för att den har bättre sådana.

Tåg från stationen 

 Intercity (12)700 mot Schiphol, Lelystad - Zwolle och Groningen
 Intercity 1700 mot Enschede via Utrecht, Amersfoort, Deventer, Almelo och Hengelo
 Intercity 2000 Haag - Gouda - Utrecht
 Intercity 2100 Haag - Amsterdam Centraal via Leiden och Haarlem
 Sprinter 4300 Leiden - Hoofddorp - Schiphol - Weesp - Almere Oostvardes (endast vissa turer i rusningstimmarna)
 Lokaltåg 5100 Haag - Rotterdam - Doordrecht - Roosendaal (Halvtimmestrafik i rusningstimmarna, annars bara heltimmestrafik)
 Sprinter 15100 Haag - Delft - Rotterdam - Breda
 Lokaltåg 5700: Utrecht - Weesp - Amsterdam Zuid - Schiphol - Leiden - Haag
 Sprinter 6300: Haag - Leiden - Heemstede-Aerdenhout - Haarlem (På kvällar och helger endast till Leiden)
 Intercity 11700: Amersfoort - Utrecht - Gouda - Haag
 Intercity 12700: Haag - Schiphol - Zwolle - Leeuwarden
 Sprinter 19800: Haag - Gouda Goverwelle

Spårvagnar från den här stationen 

 RandstadRail linje 2: Loosduinen - Den Haag Centraal - Den Haag Laan van Nieuw Oost Indië - Leidschendam
 RandstadRail 3 (ZSL) : Loosduinen - gvc - Laan van NOI - Zoetermeer Centrum-West - Zoetermeer NS - Zoetermeer Centrum-Wset
 RandstadRail 4: Den Haag de Uithof- Den Haag Centraal - Zoetermeer Voorweg Laag - Centrum-West - Javalaan
 Rotterdams tunnelbanelinje E: Haag - Rotterdam Centraal - Rotterdam Slinge
 HTM linje 6: Leyenburg - gvc - Mariahoeve - Leidschendam Noord Dillenburgsingel
 HTM linje 9: Scheveningen -  Centraal Station - Station Hollands Spoor - Vrederust De Dreef
 HTM linje 15: Nootdorp Centrum - Den Haag HS - Bierkade - Den Haag CS - Korte Voorhout - Centrum - Bierkade
 HTM linje 16: Den Haag CS - HS - Moerwijkstation - Wateringen
 HTM linje 17: Haag Centraal - HS - Rijswijkstation - Wateringen

Järnvägsstationer invigda 1973
Haag, Centralstation
Byggnader och anläggningar i Haag
1973 i Nederländerna
Sanda Ladoși

Sanda Ladoși, född 2 januari 1970 i Târgu Mureș, är en rumänsk popsångerska.

Redan som barn sjöng Ladoși i olika körer och musikgrupper. Hon fick även musikundervisning i piano, klassisk gitarr och sång. Hon utbildade sig till lärare men valde sedan att satsa på en karriär inom musiken. Hon släppte sitt debutalbum, Când vine seara, 1993.

Ladoși deltog första gången i den rumänska uttagningen till Eurovision Song Contest 1998, då hon tillsammans med Marina Florea, Adrian Enache, Aurelian Temisan och Daniel Iordachioaie framförde bidraget E....e....iubire (3:e plats). 2004 deltog hon igen och vann med bidraget I admit. I Eurovision Song Contest samma år kom hon på 18:e plats med 18 poäng.

Diskografi 
 Când vine seara (1993)
 Între noi mai e un pas (1994)
 Nu mă iubi (1997)
 Mi-e dor (1999)
 Khalini (2006)

Referenser 

Rumänska popsångare
Artister som representerat Rumänien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2004
Rumänska musiker under 1900-talet
Rumänska musiker under 2000-talet
Personer från Târgu Mureş
Födda 1970
Levande personer
Kvinnor
Berent Munthe

Berent (eller Bernhard) Munthe, född 28 januari 1737 i Helsingborg, död den 1 juni 1799, var en svensk lärare. Han var bror till Sven Hansson Munthe.

Munthe blev magister i Lund 1760, docent i romersk vältalighet och poesi där 1762, adjunkt utan bestämt läroämne där 1768 och rektor vid Malmö skola 1780. Han var, skriver Ludvig Munthe i Nordisk familjebok, "en af sin tids lyckligaste tillfällighetspoeter, hvarom många i behåll varande dikter, mest bröllops- och begrafningskväden, bära vittne".

Källor 

 
 

Svenska skolledare under 1700-talet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Lärare från Helsingborg
Födda 1737
Avlidna 1799
Män
Ugglan
Måns Ekvall

Måns Ekvall, född 4 januari 1995 i Landskrona, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Vasalunds IF.

Karriär
Ekvall började spela fotboll i IK Wormo som sexåring. 2009 gick han till Helsingborgs IF. Ekvall lånades under 2013 ut till HIF:s farmarklubb HIF Akademi, där han efter säsongen blev utnämnd till "Årets Helsingborgs IF Akademispelare". Till säsongen 2014 flyttades han upp i HIF:s A-trupp och var utlånad till  Örgryte IS. 

I december 2014 skrev Ekvall på för Landskrona BoIS. I december 2019 förlängde Ekvall sitt kontrakt med ett år och i december 2020 förlängde han sitt kontrakt med ytterligare ett år. Efter säsongen 2021 lämnade Ekvall klubben.

I december 2021 värvades Ekvall av Vasalunds IF, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Källor

Måns Ekvall på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IK Wormo
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Spelare i Vasalunds IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Idrottare från Landskrona
Födda 1995
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Åsa Hellman

Åsa Katarina Hellman, född 23 september 1947 i Borgå, är en finländsk keramikkonstnär.

Åsa Hellman är dotter till konstnärerna Karin och Åke Hellman. Hon utbildade sig i konsthistoria vid Helsingfors universitet 1967–1969 och keramik vid Konstindustriella högskolan 1969–1973. Hon studerade även i Belgrad 1974–1975 och vid Royal College of Art i London 1978–1979. Från 1973 till 1993 var hon verksam i gruppverkstaden Pot Viapori på Sveaborg.

Hellman började sin karriär med att formge mindre föremål som fat och vaser för att senare övergå till keramiska konstverk i stort format, ofta inspirerade av Medelhavskulturernas bildspråk och dekorerade med lysterglasyr. Hon har utfört flera offentliga utsmyckningar, bland annat reliefen Resande i Kårböle svenska lågstadieskolas matsal (1995). Sin första utställning, av abstrakta skulpturer, hade hon 1973 på Konstsalongen i Helsingfors. Hennes verk finns i samlingarna av bland annat Victoria and Albert Museum i London, Nationalmuseum, i Stockholm Röhsska museet i Göteborg och Designmuseet i Helsingfors.

Åren 1983–1985 arbetade Hellman som timlärare vid Konstindustriella högskolan i Helsingfors. Sedan 1968 är hon även verksam som frilansande konstskribent. Hennes år 2004 utgivna bok Taidekeramiikka Suomessa (svensk utgåva Keramikkonsten i Finland, 2006) fick Finska Konstföreningens pris för årets konstbok.

Priser och utmärkelser
1982 – Finska statens konstindustripris
1997 – Borgå stads kulturpris
2002 – Stina Krooks Stiftelses pris
2004 – Årets konstbok, för Keramikkonsten i Finland
2021 – Svenska kulturfondens pris

Referenser

Noter

Källor

Representerade vid Nationalmuseum
Finländska keramiker
Personer i Finland under 1900-talet
Personer i Finland under 2000-talet
Personer från Borgå
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Carlo Promis

Carlo Promis, född den 18 februari 1808 i Turin, död där den 20 maj 1872, var en italiensk arkeolog. Han var bror till Domenico Promis och farbror till Vincenzo Promis

Promis utbildade sig till arkitekt, bedrev sedermera arkeologiska studier i Rom och Florens, varefter kung Karl Albert av Sardinien 1839 utnämnde honom till kunglig arkeolog. År 1842 blev han ledamot av akademien i Turin och 1843 professor i byggnadskonst vid universitetet där. 

Promis utgav Antichità di Luni e d'Alba jucense (1836), Archeologia architettonica, Antichità d'Aosta (1862), Julia Augusta Taurinorum, storia di Torino antica (1869) och det på kungens uppmaning planlagda och utförda urkundsverket Guerre dell'indipendenza d'Italia nell 1868 per un ufficiale piemontese.

Källor 
 

Italienska arkeologer
Alumner från universitetet i Turin
Italienska arkitekter under 1800-talet
Arkeologer under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Turin
Födda 1808
Avlidna 1872
Män
Ugglan
David R. Porter

David Rittenhouse Porter, född 31 oktober 1788 i Norristown i Pennsylvania, död 6 augusti 1867 i Harrisburg i Pennsylvania, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Pennsylvanias guvernör 1839–1845. 

Porter var verksam inom järnindustrin i Pennsylvania och satt i båda kamrarna av delstatens lagstiftande församling innan han valdes till guvernör.

Porter efterträdde 1839 Joseph Ritner som Pennsylvanias guvernör och efterträddes 1845 av Francis R. Shunk. Porter avled 1867 och gravsattes i Harrisburg.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Pennsylvania
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Norristown
Födda 1788
Avlidna 1867
Män
Margery Corbett Ashby

Dame Margery Irene Corbett Ashby, född 19 april 1882 i Danehill, East Sussex, död 15 maj 1981 i Horsted Keynes, West Sussex, var en brittisk suffragett, feminist, liberal politiker och internationalist.

Margery Corbett Ashby var dotter till Charles Corbett, advokat och liberal parlamentsledamot för East Grindsted (1906–1910), och Marie Gray som bl.a. var aktiv i kampanjen för kvinnlig rösträtt och rådsmedlem i Uckfield. Som ung fick Margery hemundervisning av sina föräldrar och guvernanter. Hon tog examen i klassiska studier från Newnham College, Cambridge 1904. Hon utbildade sig sedan till lärarinna, men kom aldrig att utöva yrket. 1907 blev hon sekreterare på National Union of Women's Suffrage Societies, ett jobb hon innehade till 1908. Hon gifte sig 1910 med advokaten (Arthur) Brian Ashby.

Tillsammans med sin mor deltog Corbett Ashby i den kongress i Berlin 1904 som ledde till grundandet av International Alliance of Women (IAW). Hon engagerade sig djupt i organisationen som sekreterare, styrelseledamot och som dess president 1923–1946. Hon deltog dessutom i organisationens kongresser till 1976. Hon var även en övertygad förespråkare för Nationernas Förbund och deltog regelbundet i dess generalförsamlingar.

Partipolitiskt var Corbett Ashby engagerad i Liberal Party och var bl.a. president för dess kvinnoförbund, Women's Liberal Federation. Hon ställde även upp för partiet i åtta parlamentsval; 1918, 1922, 1923, 1924, 1929, 1935, 1937 och 1944. Hon lyckades dock inte bli invald någon av gångerna.

Corbett Ashby innehade många förtroendeposter i organisationer som Association for Moral and Social Hygiene, the County Federation of Women's Institutes, the British Commonwealth League och the Women's Freedom League. Hon var även redaktör för International Women's News 1952–1961.

Referenser 

Brittiska politiker under 1900-talet
Brittiska feminister
Personer från East Sussex
Födda 1882
Avlidna 1981
Kvinnor
Brittiska rösträttskvinnor
Carl Johansson (fotbollsspelare född 1994)

Carl Anders Lorentz Johansson, född 23 maj 1994 i Lund, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Holstein Kiel i 2. Bundesliga.

Klubbkarriär
Johansson började spela fotboll i Höörs IS som femåring. Som femtonåring fick han provspela med Helsingborgs IF:s P15-lag, vilket resulterade i att han erbjöds ett ungdomskontrakt. Han spelade som innermittfältare men blev omskolad till mittback i HIF:s ungdomslag.

Under 2013 fick Johansson spela i HIF:s farmarklubb HIF Akademi i division 2. Efter ett halvår flyttades han upp i A-truppen där det blev en match från start samt två inhopp under hösten i Allsvenskan 2013.

I november 2018 värvades Johansson av Falkenbergs FF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 15 december 2020 värvades Johansson av IFK Göteborg, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 31 januari 2023 lånades Johansson ut till danska Randers på ett låneavtal fram till sommaren.

I maj 2023 värvades Johansson av tyska Holstein Kiel, där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär
Johansson landslagsdebuterade den 9 oktober 2013 för Sveriges U19-landslag i en match mot Finland som Sverige vann med 2–1. Den 5 juni 2014 gjorde han sin debut i U21-landslaget i en match mot Island. Sverige vann matchen med 2–0 och Johansson blev inbytt i den 86:e minuten mot Joseph Baffo.

Källor

Carl Johansson på elitefootball

Noter

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i Falkenbergs FF
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i Randers FC
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Idrottare från Lund
Födda 1994
Levande personer
Män
Tyska riksidrottsutmärkelsen

Tyska riksidrottsutmärkelsen (tyska Deutsches Reichssportabzeichen) var en tysk utmärkelse som delades ut från 1933 till 1944. År 1937 gjordes den till statlig utmärkelse. Bedömningssporter var bland annat simning, höjdhopp, löpning, kulstötning och cykling.

Referenser 

Sport i Tyskland
HIF Akademi

HIF Akademi, var en svensk fotbollsklubb i Helsingborg. Klubben var ett farmarlag till Helsingborgs IF.

HIF Akademi grundades den 2 mars 2013 efter att Helsingborgs IF tagit över klubben Ramlösa Södra FF och döpt om den till Helsingborgs IF Akademi. Klubben spelade i Division 2 Västra Götaland, vilket är den fjärde nivån i svensk fotboll. De spelade sina hemmamatcher på Olympia i Helsingborg. Klubben upplöstes efter säsongen 2016.

Källor

Externa länkar
 Helsingborgs IF Akademi – Officiell Facebook sida

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 2013
Sportklubbar i Helsingborg
Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Kanadas Grand Prix 2014

Kanadas Grand Prix , officiellt Formula 1 Grand Prix du Canada 2014, var en Formel 1-tävling som hölls den 8 juni 2014 på Circuit Gilles Villeneuve i Montreal, Kanada. Det var den sjunde tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 70 varv. Vinnare av loppet blev Daniel Ricciardo för Red Bull, tvåa blev Nico Rosberg för Mercedes, och trea blev Sebastian Vettel för Red Bull.

Kvalet 

Noteringar:
  — Kamui Kobayashi fick fem platsers nedflyttning efter ett otillåtet växellådsbyte.
  — Esteban Gutiérrez deltog inte i kvalet eftersom hans stall inte kunde reparera skadorna på hans bil, på grund av en krasch under fria träningen.
  — Gutiérrez fick starta loppet från depån som straff för ett otillåtet växellådsbyte.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Noteringar 
 Daniel Ricciardos första F1-vinst.
 Kimi Räikkönens tvåhundrade Formel 1-lopp.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ”Formula 1 Grand Prix du Canada 2014 (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 7 juni 2014. Läst 22 december 2014.
 ”Formula 1 Grand Prix du Canada 2014 (Race)” (på engelska). Formula1.com. 8 juni 2014. Läst 22 december 2014.

Externa länkar 
 

2014 i Kanada
Kanadas Grand Prix