kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jonas Otter (orientalist)

Jonas Otter (i Frankrike kallad Jean, vilket i en del äldre texter på svenska återgivits med Johan), född den 23 oktober 1707 i Kristianstad, död den 26 september 1748 i Paris, var en svensk orientalist verksam i Frankrike.

Otter blev 1724 student vid Lunds universitet men övergick 1728 i Stockholm till romersk-katolska läran, varefter han reste till Frankrike. I Rouen intogs han i prästseminariet och tillbragte där tre år, men ansåg sig inte kunna anlägga tonsuren. I stället antog han, som redan med lätthet skrev och talade nästan alla europeiska språk, en plats vid postverket i Paris. Beskyddad av kardinal Fleury och greve de Maurepas, erhöll Otter 1734 uppdrag att resa till Orienten, dels för att grundligt studera österländska språk, dels även för att tillse, genom vilka åtgärder Frankrikes handelsförbindelser med Persien åter skulle kunna upprättas. Han reste först till Konstantinopel samt begav sig 1736 till Esfahan i sällskap med guvernören i Bagdad Ahmed Pascha. I Esfahan och Basra uppehöll han sig, delvis under ganska svåra förhållanden, till 1743, ständigt sysselsatt med språkstudier och iakttagelser, samt återvände då på kallelse till Frankrike efter att ha lyckats åstadkomma en överenskommelse med Ahmed pascha rörande franska handeln i Basra. 

Efter återkomsten utarbetade Otter sina anteckningar och utgav 1748 Voyage en Turquie et en Perse (översatt till tyska 1781, 1789), ett arbete som lämnar utmärkta upplysningar om de persiska orter författaren besökt och även meddelar en historik över Nadir Shah och hans framfart. Reseskildringen väckte betydligt uppseende samt åstadkom en fullständig omvälvning i dittills rådande åsikter och kännedomen om dessa avlägsna orter. I Sverige framhöll Samuel Ödmann arbetets betydelse. Otter erhöll en pension och anställdes vid kungliga biblioteket i Paris som uttolkare i österländska språk. År 1746 utnämndes han till professor i arabiska vid Collège Royal, blev 1748 ledamot av Académie des inscriptions et belles-lettres och tog inträde där med ett föredrag om arabernas erövring av Afrika, vilket trycktes i akademiens handlingar. Han utgav även en översättning av Olof von Dalins Svea rikes historia (1:a delen 1748). Från sin resa i Orienten hemförde Otter flera skrifter på mandeiska, som blev underlaget för Matthias Norbergs arbeten om språket.

Källor 
 
 

Svenska professorer i österländska språk
Personer verksamma vid Collège de France
Alumner från Lunds universitet
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Filologer under 1700-talet
Svenska forskare under 1700-talet
Personer i Frankrike under 1700-talet
Personer från Kristianstad
Födda 1707
Avlidna 1748
Män
Ugglan
Salomon von Otter (1647–1732)

Salomon von Otter, född den 11 oktober 1647 i Örebro, död den 23 november 1732 i Karlskrona, var en svensk friherre och ämbetsman. Han var  son till Casten Otter och far till Salomon von Otter samt stamfar till ätten von Otter.

Otter gjorde sig bemärkt som duktig kameralkarl och fältkommissarie (1669–80) samt utnämndes 1693 till överkommissarie vid Amiralitetet. År 1712 blev han krigsråd, och 1719–29 var han landshövding i Blekinge. Han blev 1691 adlad och 1719 friherre. Med egen hand utskrev han 1662–65 års landsböcker för Örebro län, framlade plan och instruktion för ett särskilt kammarverk för Amiralitetet, ordnade Amiralitetskrigsmanskassan, så att denna, som, då von Otter övertog densamma, var nästan förstörd, vid hans avträdande hade ett fruktbart kapital av 300 000 daler silvermynt, samt uppgjorde den intrasslade likvidationen av flera miljoner mellan kronan och kammarrådet Gripenstierna med mera.

Källor 

 

Landshövdingar i Blekinge län
Krigsråd
Svenska friherrar
Svenskt adlade
Personer under stormaktstiden
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ämbetsmän från Örebro
Salomon
Födda 1647
Avlidna 1732
Män
Ugglan
Mattias Johansson (bandyspelare)

Mattias Johansson, född 1991, är en svensk bandyspelare som spelar för Villa Lidköping BK.

Säsongen 2007-2008 utsågs Mattias Johansson till årets pojkspelare i svensk bandy. Till säsongen efter, 2008-2009, vid 16 års ålder lämnade han moderklubben Frillesås BK för elitserielaget IFK Kungälv. Efter fem säsonger som ordinarie på IFK Kungälvs mittfält valde han att lämna för Villa Lidköping där han skrev på för ett år med option på ytterligare två år. År 2014 skrev han på ett nytt ettårskontrakt istället för tvåårsoptionen som fanns i hans förra kontrakt.

Han har också representerat svenska u-23 landslaget.

Klubbkarriär

statistik uppdaterad 2014-03-11

Referenser

Svenska bandyspelare
Bandyspelare i IFK Kungälv
Bandyspelare i Villa Lidköping BK
Födda 1991
Levande personer
Män
Henry Rein

Henry Rein, född 25 november 1884 i Vasa, död 21 augusti 1953 i Helsingfors, var en finlandssvensk journalist.

Henry Rein var Aftonbladets korrespondent i London 1907–1909, medarbetare i Nya Pressen 1909–1914 och redaktör för den finlandssvenska jultidningen Lucifer 1916–1930.

Han var politisk liberal och grundade den satiriska finländska tidskriften Garm för vilken han var redaktör och ansvarig utgivare under hela utgivningsperioden 1923–1953. Han arbetade för svenskhetens bevarande i Finland och mot samtida diktatursträvanden inom landet (Lapporörelsen) och utomlands (nazism och kommunism).

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
Bild av Henry Rein från 1922

Finlandssvenska journalister
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Vasa
Födda 1884
Avlidna 1953
Män
Herrarnas spelartrupper i ishockey vid olympiska vinterspelen 2014

Herrarnas spelartrupper i ishockey vid olympiska vinterspelen 2014 är en lista över spelartrupperna för de tolv deltagande nationerna vid ishockeyturneringen i OS 2014. Varje nation får anmäla 20 utespelare och 3 målvakter.

Grupp A

Ryssland

Slovakien

Slovenien

USA

Grupp B

Österrike

Kanada

Finland

Norge

Grupp C

Lettland

Schweiz

Sverige

Tjeckien

Referenser

Herrar
Widar Bagge

Widar Bagge, född 30 april 1886 i Fuxerna, Älvsborgs län, död 18 april 1970, var en svensk diplomat.

Bagge var son till grosshandlare John Bagge och Fredrika Corin. Han tog juris kandidatexamen i Stockholm 1914, var extra ordinarie tjänsteman i Kommerskollegium 1918 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1919. Bagge tjänstgjorde därefter som byråsekreterare 1920, andre legationssekreterare i London 1921, tillförordnad chargé d’affaires i Bryssel 1922 och förste legationssekreterare i Rom 1923, Helsingfors 1924 samt Tokyo 1928. Han var tillförordnad generalkonsul i Shanghai 1930, byråchef vid UD 1931, chargés d’affaires i Warszawa 1934 och legationsråd i Paris 1934. Bagge var envoyé i Tokyo och Bangkok 1937, Kairo och Addis Abeba 1945-1951, även Damaskus och Beirut från 1947.

Bagge avled den 18 april 1970 och gravsattes den 11 maj 1970 på Norra begravningsplatsen i Solna.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 

  Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 70-årsdagen, 1928.
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1951.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1939.

Utländska utmärkelser 

   Storkorset av Belgiska Leopold II:s orden, senast 1947.
   Storofficer av Bolivianska Kondororden, senast 1950.
  Storkorset av Egyptiska Nilorden, senast 1955.
  Kommendör av Finlands Vita Ros’ orden, senast 1931.
  Riddare av första klassen av Finlands Vita Ros’ orden, senast 1925.
  Storkorset av Finlands Lejons orden, senast 1950.
  Kommendör av Franska Hederslegionen, senast 1940.
  Storkorset av Grekiska Fenixorden, senast 1950.
  Kommendör av Italienska kronorden, senast 1931.
  Första klassen av Japanska Helgade skattens orden, senast 1947.
  Tredje klassen av Japanska Heliga skattens orden, senast 1931.
  Storkorset av Nederländska Oranien-Nassauorden, senast 1947.
  Storkorset av Norska Sankt Olavsorden, senast 1947.
  Kommendör av Portugisiska Kristusorden, senast 1940.
  Storkorset av Siamesiska Kronorden, senast 1947.
  Storkorset av Ungerska republikens Förtjänstorden, senast 1950.
  Kommendör av Österrikiska Hederstecknet, senast 1940.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1886
Avlidna 1970
Sveriges generalkonsuler i Shanghai
Sveriges ambassadörer i Japan
Sveriges ambassadörer i Thailand
Sveriges ambassadörer i Egypten
Sveriges ambassadörer i Etiopien
Sveriges ambassadörer i Syrien
Sveriges ambassadörer i Libanon
Personer från Fuxerna socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Mottagare av Österrikiska Hederstecknet
Mottagare av Thailändska kronorden
Mottagare av Leopold II:s orden
Inge Krogh

Inge Marie Krogh, född 13 november 1920 i Odense, död 6 februari 2023 i Horsens, var en dansk läkare och politiker för Kristeligt Folkeparti. Hon var folketingsledamot 1973–1984.

Inge Krogh var dotter till grosshandlaren Hans Peter Krogh (1897–1976) och Elfrida Roe (1899–1984). Fadern var en av de mest framträdande personerna inom partiet Retsforbundet. Hemmet var inte religiöst och det var genom kontakten med Kristne Gymnasiaster som hon anslöt sig till den kristna tron. Hon lämnade sedan Folkekirken och gick med i Den Apostolske Kirke. Hon tog studentexamen från Skt. Knuds Gymnasium i Odense 1939. Efter en kort anställning på faderns kontor flyttade hon till Köpenhamn för att studera medicin på universitetet. Hon tog examen 1949 och vidareutbildade sig sedan till specialistläkare i intern medicin (1962) och psykiatri (1964). Hon arbetade som läkare vid psykiatriska och neurologiska avdelningar i bl.a. Randers, Sønderborg, Haderslev, Aarhus och Bispebjerg Hospital i Köpenhamn. Från 1962 arbetade hon inom handikappomsorgen i Nyborg; först som reservläkare och från 1964 som överläkare. Hon arbetade bl.a. med att öppna upp verksamheten och bedrev föreläsningar för att informera allmänheten om utvecklingsstörningar.

Krogh anslöt sig tidigt till Kristeligt Folkeparti, som bildades 1970. Hon var ledamot i partistyrelsen 1971-1979 och 1984-1992. Hon var en av de sju kristdemokrater som blev invalda i Folketinget 1973. Tillsammans med Inger Stilling Pedersen blev hon partiets mest framträdande kvinna. Hon var bl.a. ledamot i socialutskottet och Grönlandsutskottet samt ordförande av det s.k. paragraf 71-utskottet (1973-1977), som behandlade ärenden rörande tvångsvård. Hon var även en del av den danska delegation i FN:s generalförsamling 1975, 1976 och 1981. Hon utmärkte sig som en hårdnackad motståndare av fri abort och pornografi, som båda blivit legaliserad respektive liberaliserad i Danmark 1969 respektive 1970. Hon var även nykterist och arbetade mot utbrett alkoholförbruk. Hon orsakade en del kontroverser: Hon benämnde Fremskridtspartiets partiledare, Mogens Glistrup, som ”en av landets största psykopater”. Vid ett annat tillfälle tog Den Almindelige Danske Lægeforening avstånd från henne efter att hon i en kampanj mot abort hade jämfört bilder med lik från tyska koncentrationsläger med bilder på döda foster.

Krogh lämnade Folketinget 1984, och efterträddes av Flemming Kofod-Svendsen, för att satsa på en karriär inom lokalpolitiken i Nyborg. Hon blev dock inte invald i kommunfullmäktige och återvände till sitt arbete som överläkare. Hon öppnade sedan en egen läkarpraktik i Horsens och blev bl.a. ordförande av den lokala avdelningen för Blå korset.

Referenser

Noter

Litteratur
 Jytte Larsen (red.) (2001). Dansk Kvindebiografisk Leksikon. Köpenhamn: Rosinante. 
 Ove Krak (red.) (1983). Kraks Blå Bog 1983. Köpenhamn: Kraks Legat. 

Alumner från Köpenhamns universitet
Danska läkare under 1900-talet
Folketingsledamöter från Kristendemokraterne
Danska politiker under 1900-talet
Personer från Odense
Födda 1920
Kvinnor
Hundraåringar
Avlidna 2023
Stiftelsen Konung Oscar I:s Minne

Stiftelsen Konung Oscar I:s Minne är ett äldreboende i Bagarmossen som invigdes 1953. Stiftelsen grundades av Drottning Josefina 1876 till minne av sin make Oscar I, och äldreboendet flyttade från Södermalm i Stockholm till de nybyggda lokalerna. Stiftelsen startades för att ge mindre bemedlade och bildade damer ett gott och fridfullt hem.

Historia

Stiftelsen grundades 1876 av Drottning Josefina till minne av hennes make Oscar I. Drottning Josefina uppmärksammade kvinnor som inte var utfattiga men ändå hade svårt att klara sig. Detta var ofta änkor till lägre ämbetsmän och officerare. Detta ledde till att hon grundade Stiftelsen Konung Oscar I:s Minne och Josefinahemmet, dessa var "ett hem för mindre bemedlade fruntimmer af ståndsklassen". Pengarna hade hon fått från Amalia av Leuchtenberg. 

Bygget började 1873, drottningen hade själv varit med och gjort en del av skisserna. Arkitekten var Per Ulrik Stenhammar. Huset blev färdigt i slutet av 1875 och ligger vid Björngårdsgatan 23 på Södermalm. Intill hade Drottning Josefina uppfört Josefinahemmet för fattiga katoliker.

Flytt till Bagarmossen
När SJ 1946 planerade att utvidga Södra station så skulle en bit av huset bli tvunget att sprängas bort. Därför valde stiftelsen att förhandla med Stockholms stad om att de skulle köpa hela fastigheten vilket det gjorde 1950 för 1 250 000 kronor. Stiftelsen fick även en tomt i Bagarmossen mot en revers på 100 000 kronor Denna summa efterskänktes senare av Stockholms stad. De 1 250 000 kronor som räckte till att bygga det nya huset i Bagarmossen. Arkitekt var Ernst Grönwall och entreprenör Olle Engkvist. Huset blev klart i maj 1952. 

På våren 1953 invigde Gustav VI Adolf det nya hemmet. Många av möblerna var samma som i det ursprungliga huset. Från början var det Elisabethsystrarna som hade hand om verksamheten men 1965 efterträddes de av Serafimsystrar från Polen. Totalt finns det (fr o m juli 2019) 41 lägenheter på 35 kvadrat vardera. Det är fortfarande de polska serafimsystrarna som tar hand om matlagningen och omvårdnaden.

Under 2004 visades på SVT dokumentären "Nunnorna och damerna i Bagarmossen" som handlar om äldreboendet.

Se även

 Oscar I:s Minne (byggnad)
Stiftelsen Konung Oscar I:s minne församling

Källor

Externa länkar

https://web.archive.org/web/20130912231808/http://www.stiftelsenoscarsminne.se/]

Stiftelser i Sverige
Bagarmossen
Organisationer bildade 1876
Verksamheter med anknytning till Huset Bernadotte
Drömmen

Drömmen kan avse

 Drömmen (tidning) – en tidning som ges ut av Ekonomiföreningen vid Linköpings universitet
 Drömmen (film) – en film från 2006 av den danske regissören Niels Arden Oplev
 Drömmen (låt av Alexander Schöld) – en låt framförd av Alexander Schöld
 Drömmen (målning) – en oljemålning av den franske naivistiske konstnären Henri Rousseau

Se även 
 Dröm
Kohomologi

Inom matematiken, speciellt inom homologiteori och algebraisk topologi, är kohomologi en allmän term för en följd av abelska grupper definierade från ett visst kokedjekomplex. Kohomologi kan ses som en metod att ge algebraiska invarianter åt ett topologiskt rum med mer raffinerad algebraisk struktur än homologi. Kohomologi uppstår från algebraiska dualiseringen av homologi.

Historia 
Även om kohomologin är en fundamental del av algebraisk topologi förstod man dess vikt först ungefär 40 år efter att man utvecklat homologin.

1931 relaterade Georges de Rham homologi och yttre differentiala former och bevisade De Rhams sats. Det här resultatet kan behandlas mer naturligt med hjälp av kohomologi.
1934 bevisade Lev Pontryagin Pontryagins dualitetssats, ett resultat om topologiska grupper. I speciella fall berättar satsen om Poincarés dualitet och Alexanders dualitet med hjälp av gruppkaraktärer.
1935 vid en konferens i Moskva introducerade Andrej Kolmogorov och Alexander kohomologi och försökte konstruera en produktstruktur för kohomologi.
1936 publicerade Norman Steenrod en artikel där han konstruerade Čechkohomologi genom att dualisera Čechhomologi.
1945 introducerade Samuel Eilenberg och Steenrod Eilenberg–Steenrods axiom som definierar homologi- eller kohomologiteori. I deras bok Foundations of Algebraic Topology (1952) bevisade de att de existerande homolgi- och kohomologiteorierna satisfierar axiomen.
1948 utvecklade Edwin Spanier Alexander–Spaniers kohomologi.

Kohomologiteorier
 André–Quillenkohomologi
 Begränsad kohomologi
 Bonar–Clavenkohomologi
 BRST-kohomologi
 Čechkohomologi
 Cyclisk kohomologi
 de Rhamkohomologi
 Delignekohomologi
 Dirackohomologi
 Elliptisk kohomologi
 Étalekohomologi
 Galoiskohomologi
 Gel'fand–Fukskohomologi
 Gruppkohomologi
 Harrisonkohomologi
 Hochschildkohomologi
 Icke-abelsk kohomologi
 Kvantkohomologi
 L²-kohomologi
 Liealgebrakohomologi
 Lokal kohomologi
 Monsky–Washnitzerkohomologi
 Motivisk kohomologi
 Schurkohomologi
 Singulär kohomologi
 Snittkohomologi
 Spencerkohomologi
 Topologisk André–Quillenkohomologi
 Topologisk cyklisk kohomologi
 Topologisk Hochschildkohomologi
 Γ-kohomologi

Källor 

Hatcher, A. (2001) "Algebraic Topology", Cambridge U press, England: Cambridge, p. 198,  and .
Hazewinkel, M. (ed.) (1988) Encyclopaedia of Mathematics: An Updated and Annotated Translation of the Soviet "Mathematical Encyclopaedia" Dordrecht, Netherlands: Reidel, Dordrecht, Netherlands, p. 68,  (or direct link ).
E. Cline, B. Parshall, L. Scott and W. van der Kallen, (1977) "Rational and generic cohomology" Inventiones Mathematicae 39(2): pp. 143–163.
Asadollahi, Javad and Salarian, Shokrollah (2007) "Cohomology theories for complexes"  Journal of Pure & Applied Algebra 210(3): pp. 771–787.
Domenico Di Carlo

Domenico "Mimmo" Di Calro, född 23 mars 1964 i Cassino, är en italiensk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare. Han är sedan 2019 tränare i Vicenza.

Spelarkarriär
Mimmo Di Carlo inledde karriären i hemstadens lag Cassino. Han representerade en rad olika klubbar, med framförallt Vicenza, där han spelade nio säsonger och vann Coppa Italia med.

Tränarkarriär
Di Carlo gjorde sig ett namn som tränare när han ledde Mantova tillbaka till Serie B efter flera decennier i lägre serier. 

Sommaren 2007 tog han över tränarposten i Parma. Sejouren blev dock inte särskilt lyckad och Di Carlo sparkades i mars 2008.

Hösten 2008 ersatte Di Carlo Giuseppe Iachini som tränare i AC ChievoVerona. Som tränare för Chievo ledde han klubben till två mittenplaceringar i Serie A.

Di Carlo lämnade Chievo 2010 för att istället ta över Sampdoria. Di Carlo klarade dock inte av att bygga vidare på Sampdorias succé från säsongen innan och sparkades i mars 2011.

Sommaren 2011 återvände Di Carlo till Chievo. Han ledde återigen klubben till en stabil mittenplacering. Han inledde även den kommande säsongen i klubben, men sparkades redan i oktober.

21 januari 2014 utsågs Di Carlo till ny huvudtränare för Livorno. Di Carlo sparkades från Livorno 19 april 2014, efter 3-0-förlusten borta mot Milan. Di Carlo hade då bara tagit en poäng på de senaste tre matcherna.

Referenser

Italienska fotbollsspelare
Italienska fotbollstränare
Spelare i Treviso FBC 1993
Spelare i Ternana Calcio
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Vicenza Calcio
Spelare i US Lecce
Spelare i AS Livorno Calcio
Tränare i AC Mantova
Tränare i Parma FC
Tränare i AC ChievoVerona
Tränare i UC Sampdoria
Tränare i AS Livorno Calcio
Tränare i AC Cesena
Tränare i Spezia Calcio
Tränare i Novara Calcio
Tränare i Vicenza Calcio
Italienska idrottare under 1900-talet
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från Lazio
Födda 1964
Levande personer
Män
Marianne Karlsmose

Marianne Karlsmose, född 6 juni 1973 i Fredericia, är en dansk politiker, medlem av regionsrådet för Mittjylland och partiledare för Kristendemokraterne 2002-2005, och igen från maj 2022.

Karlsmose är cand. mag. i samhällskunskap och historia och har arbetat som gymnasielärare. Hon gick med i Kristeligt Folkeparti 1992 och var ledamot i partistyrelsen från 1996. Hon var partiets toppkandidat i Europaparlamentsvalet 1999, men blev inte invald trots ett stort antal personliga röster. Efter några års avbrott från det politiska arbetet gjorde hon comeback 2002, då hon ställde upp i partiledarvalet efter att Jann Sjursen meddelat sin avgång. Hon blev vald och partiet kom under hennes ledarskap röra sig mer mot höger på en politiska skalan. Det var Karlsmose som stod bakom partiets namnbyte från Kristeligt Folkeparti till Kristendemokraterne, en markering av att partiet försökte närma sig den europeiska kristdemokratin. Partiet led ett stort valnederlag i folketingsvalet 2005 och blev utan mandat. Samma år avgick Karlsmose som partiledare och efterträddes av den mer vänsterinriktade Bodil Kornbek.

Referenser 

Danska lärare
Danska politiker under 1900-talet
Danska politiker under 2000-talet
Personer från Fredericia
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Plough Lane (1912–1998)

Plough Lane var en fotbollsarena i Wimbledon i sydvästra London byggd 1912 och riven 2002. Plough Lane var hemmaarena för fotbollsklubben Wimbledon FC 1912-1991, då klubben flyttade sina hemmamatcher till Selhurst Park som man delade med Crystal Palace FC till 2003. Wimbledon FC spelade sin sista A-lagsmatch på Plough Lane den 4 maj 1991 i en förlust med 3-0 mot sina blivande grannar Crystal Palace. Båda klubbarnas B-lag spelade dock där fram till 1998. Arenan hade en maximal platskapacitet för ca 8000 åskådare.

1998 köptes tomten av butikskedjan Safeway, som planerade att bygga ett snabbköp på platsen. Det blev dock inget av dessa planer sedan de mött omfattande motstånd från boende i området och 2002 beslutades det istället att bygga bostäder på tomten, varpå den gamla fotbollsarenan revs.

Nedlagda fotbollsanläggningar i England
Sportanläggningar invigda 1912
Militära grader i Argentina

Militära grader i Argentina visar den militära rangordningen i Argentinas krigsmakt.

Referenser

Argentinas militär
Argentina
Airbus Group

Airbus Group SE är en multieuropeisk koncern, med sina 133 782 anställda och med verksamhet på över 170 platser runt om i världen, som är tillverkare av kommersiella flygplan och produkter inom försvarsindustrin och rymdfart. Deras huvudkontor finns i Leiden i Nederländerna. Koncernen bildades 1 januari 2014 när European Aeronautic Defence and Space Company (EADS) slog ihop alla sina koncerndelar till ett nytt bolag. I det nya bolaget finns tre divisioner, Airbus, Airbus Helicopters och Airbus Defence & Space.

Airbus Group är världens största- och Europas största luft- och rymdfartskoncern.

Koncerndivisioner
Airbus uppdelat i följande divisioner:
Airbus
Airbus Helicopters
Airbus Defence & Space
Communication, Intelligence & Security Systems
Equipment
Military Aircraft
Space Systems

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

 
Företag bildade 2014
Process Flow Solution

Process Flow Solution är ett finskt företag som erbjuder CAE-konsultering. Process Flows expertområden är CFD, FEA och matematisk modellering.

Historia
Process Flow grundades 4 maj 1992 som det första finska företaget att erbjuda CFD-tjänster. Idag har Process Flow internationell verksamhet.

Referenser

Noter

Externa länkar
Process Flow Solutions webbplats

Finländska företag
Företag bildade 1990
Arne Lellki

Nils Arne Lellki, född 6 december 1920 i Kiaby, Kristianstads län, död 16 maj 1996, var en svensk diplomat.

Biografi
Lellki var son till bruksarbetaren Olof Lellki och Maria Jonsson. Han tjänstgjorde som konsul i Lübeck 1942, Gdańsk 1945, vicekonsul i Szczecin 1948 och tjänsteförrättande konsul i Gdańsk 1950. Lellki tjänstgjorde därefter vid Utrikesdepartementet (UD) 1954, i Rom 1957, New York 1961, vid UD 1964, som förste ambassadsekreterare i Belgrad 1967, Tel Aviv 1970, kansliråd vid UD 1974, sändebud i Dhaka 1977 och Jakarta 1981-1986.

Han var sakkunnig vid FN:s generalförsamling 1972-1976 och 1983. Lellki gifte sig 1949 med Ulla Gärdenfors (född 1924), dotter till sågverksägaren S V Håkansson och Helga Nilsson. Lellki avled den 16 maj 1996 och gravsattes den 14 juni 1996 på Östra begravningsplatsen i Kristianstad.

Referenser

Män
Födda 1920
Avlidna 1996
Sveriges ambassadörer i Bangladesh
Sveriges ambassadörer i Indonesien
Personer från Kiaby socken
Militära grader i Chile

Militära grader i Chile visar den militära rangordningen i Chiles armé. De militära graderna har ett arv från den tyska och preussiska militärtraditionen.

Armén

Officerare

Underofficerare och manskap

Flygvapnet

Officerare

Underofficerare och manskap

Referenser

Se även
 Tjänstegrader i Chiles försvar och polis

Chiles militär
Chile