kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gone Girl (film)

Gone Girl är en amerikansk psykologisk thrillerfilm baserad på boken med samma namn, i regi av David Fincher efter ett manus av Gillian Flynn, som även skrev boken. Huvudrollerna spelas av Ben Affleck och Rosamund Pike. Filmen handlar om paret Nick och Amy Dunne. När den femte bröllopsdagen ska firas försvinner Amy under mystiska omständigheter. Misstankar om mord undersöks och Nick blir misstänkt för brottet.

Gone Girl visades först på filmfestivalen i New York och hade sedan biopremiär den 3 oktober 2014.

Rollista (i urval) 

 Ben Affleck – Nick Dunne
 Rosamund Pike – Amy Elliott-Dunne
 Neil Patrick Harris – Desi Collings
 Tyler Perry – Tanner Bolt
 Carrie Coon – Margo "Go" Dunne
 Kim Dickens – Rhonda Boney
 Patrick Fugit – James Gilpin
 Casey Wilson – Noelle Hawthorne
 Missi Pyle – Ellen Abbott
 Sela Ward – Sharon Schieber
 Emily Ratajkowski – Andie
 Kathleen Rose Perkins – Shawna Kelly
 Lisa Banes – Marybeth Elliott
 David Clennon – Rand Elliott
 Scoot McNairy – Tommy O'Hara
 Boyd Holbrook – Jeff
 Lola Kirke – Greta
 Cyd Strittmatter – Maureen Dunne
 Leonard Kelly-Young – Bill Dunne

Produktion 
En av filmens producenter, Leslie Dixon, läste ett manus till romanen under 2011 och uppmärksammade detta för Reese Witherspoon i december samma år. Witherspoon och Dixon samarbetade sedan med Bruna Papandrea för att producera en filmatisering. De anlitade Gillian Flynn som manusförfattare, medan David Fincher skulle  regissera.

Inspelningen påbörjades den 15 september 2013 i Cape Girardeau, Missouri, och några scener spelades in i Los Angeles. Filmandet pågick under fem veckor. Den 21 januari 2014 meddelade Trent Reznor genom Twitter att han och Atticus Ross kommer att komponera musiken.

Mottagande 
Filmen fick positiva recensioner från flera filmkritiker.

Rotten Tomatoes rapporterade att 88 procent, baserat på 247 recensioner, hade gett filmen en positiv recension och satt ett genomsnittsbetyg på 8 av 10. På Metacritic nådde filmen genomsnittsbetyget 79 av 100, baserat på 49 recensioner.

Recensioner i Sverige 
MovieZine gav filmen 4 av 5 i betyg och beskrev den som: "En grym karaktärsstudie som snabbt går från vardagsmelodram till isande psykothriller. Fincher styr skeppet med van hand – rakt ner i mörkret, men så långt som till "Sevens" nivå når inte "Gone Girl", vare sig vad gäller djupet i de svartaste hålen eller det geniala i de mest lysande topparna." På Kritiker.se har filmen medelbetyget 3,6/5, baserat på 22 recensioner.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2014
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmer i regi av David Fincher
Filmer om författare
Filmer baserade på amerikanska romaner
2005 på film
2007 på film
2010 på film
2012 på film
Manhattan på film
Missouri på film
Filmer från Twentieth Century Fox
Psykopati på film
Per Falk (målare)

Ej att förväxla med scenografen Per-Olav Sivertzen-Falk (1910–2005)

Per Donald Falk, född 15 september 1924 i Lundby församling i Göteborg, död 17 maj 1982 i Örgryte församling i Göteborg, var en svensk målare, skulptör och teaterdekoratör.

Per Falk var son till konstnären Ragnar Falk och Norah, ogift Andersson. Efter tiden som elev vid Slöjdföreningens skola 1939–1941 gick han på Kungliga Konsthögskolan (KKH) 1941–1944, men bedrev även studier i Paris och Rom under tiden 1947–1950. Han verkade som målare, skulptör och teaterdekoratör. Bland hans arbeten kan nämnas teater-, opera- och balettdekor för stadsteatrarna i Helsingborg, Malmö och Stockholm, Operan i Stockholm, Köpenhamn och Oslo, Statsoperan i Köln och Dortmund.

Falk hade separatutställningar i Stockholm, Göteborg, Malmö, Jönköping och Uddevalla. Han finns representerad vid Malmö museum, Borås museum, Göteborgs konstmuseum, Göteborgs och Lunds stads samlingar.

Per Falk är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Teater

Scenografi och kostym

Referenser

Externa länkar
Per Falk i Konstnärslexikonett Amanda

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1924
Avlidna 1982
Män
Stars (musikal)

Stars är en svensk musikal från 2003, baserad på Ernst Lubitschs film Att vara eller icke vara från 1942, med manus av Staffan Götestam och Nick Bye. Sångerna skrevs av Anders Berglund och Sture Nilsson.

Premiären ägde rum på Göta Lejon 25 september 2003, men på grund av dålig biljettförsäljning lades uppsättningen ned redan 22 november samma år.

Handling
Året är 1939 och Polen och Europa skall snart befinna sig mitt under brinnande krig. På en liten judisk teater i Warszawa presenterar Kabare Kovalski ett nummer som heter ”Hitlers falska mustasch”. Plötsligt kommer Dr. Bojarski från det Polska utrikesdepartementet och avbryter föreställningen. –”Order från högsta ort! Ingen får offentligt driva med Adolf Hitler.”

Det polska teatersällskapet med den självupptagne och demoniske Josef Kovalskli och hans vackra hustru Maria i spetsen tvingas se sina framgångsdrömmar på scenen krossade av tyska stridsvagnar. Teatern sätts under kontroll av Joseph Goebbels propagandaapparat. Men när det polska flygarässet Löjtnant Sobinski som förälskat sig i Maria Kovalski en kväll störtar in på teatern för att rapportera om den lömske dubbelagenten Professor Silecki - då börjar komedikarusellen snurra på riktigt!

Göta Lejon 2003
Regi Nick Bye
Kostym Lars-Åke Wilhelmsson
Producent Monika Götestam

Josef Kovalskli - Dan Ekborg
Maria Kovalskli - Petra Nielsen
Löjtnant Sobinski - Linus Wahlgren
Johan Wahlström
Per Eggers
Claes Ljungmark
Stefan - Magnus Borén
Kent Malmström

Referenser 

Svenska musikaler
Beatriz Clara Coya

Beatriz Clara Coya, född 1556, död 1600, var en inkaprinsessa. Hon var gift med Spaniens guvernör i Peru, Martín García Óñez de Loyola (r. 1592-1598). Hon var arvtagare till Yucay som dotter till inka Sayri Túpac av Vilcabamba och Cusi Huarcay och som sådan av politisk betydelse i den samtida spanska kolonialpolitiken.

Källor

 
 https://dbe.rah.es/biografias/94395/beatriz-clara-coya

Kvinnor
Födda 1556
Avlidna 1600
Personer i Peru under 1500-talet
Inka
Cusi Huarcay

Cusi Huarcay, född 1531, död 1586, var en inkadrottning. Hon var gift med sin bror inka Sayri Túpac av Vilcabamba (r. 1545-1558).

Hon nämns första gången då hon år 1556 åtföljde sin bror-make och dotter från Vilcabamba till de spanskkontrollerade territoriet. Hon beskrivs som en skönhet. Hon och hennes bror konverterade båda till katolicismen, och blev med påvlig dispens vigda i katolsk ceremoni i Cusco 1558. De bosatte sig sedan i spanskkontrollerat område. Hon blev änka 1561: hennes dotter ärvde maken förmögenhet, men sattes under förmynderskap av spanjorer som satte henne i kloster och inte tillät Cusi Huarcay kontroll över vare sig dotter eller pengar. 1564 lyckades hon hämta ut dottern ur klostret och förlovade henne med en godsägare hon hade slutit allians med. Det slutade med att spanjorerna förvisade godsägaren till Spanien och återinsatte dottern i kloster. Cusi Huarcay gifte om sig med en spansk soldat. Hon ansökte förgäves hos spanska guvernören om tillstånd att få återvända till Vilcabamba.

Källor

 

Kvinnor
Födda 1531
Avlidna 1586
Personer i Peru under 1500-talet
Drottningar
Inka
Gillian Flynn

Gillian Flynn, född 24 februari 1971 i Kansas City, Missouri,  är en amerikansk författare som har skrivit fyra böcker och arbetat för Entertainment Weekly. 

Flynn är uppvuxen i Kansas City i Missouri och studerade vid University of Kansas. Hon tog examen vid Northwestern University. Flynn är gift med advokaten Brett Nolan och de har två barn tillsammans.

Bibliografi 
 Sharp Objects – 2006 (på svenska som Vass egg 2006 och i nyöversättning som Vassa föremål, 2014), roman
 Dark Places – 2009 (på svenska Mörka platser, 2012), roman
 Gone Girl – 2012 (på svenska Gone Girl, 2013), roman
 The Grownup – 2015 (på svenska En sån som du, 2015), novell

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 
 

Amerikanska kriminalförfattare
Engelskspråkiga kriminalförfattare
Amerikanska författare under 2000-talet
Personer från Kansas City, Missouri
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Karl Gerhards memoarböcker

Karl Gerhards memoarböcker kom ut i fyra volymer under hans livstid.  Memoarböckerna är 

1931 – Och så kommer det en gosse
1952 – Om jag inte minns fel
1956 – Katt bland hermeliner
1961 – Lite gullregn
1964 – Med mitt goda minne

Den femte volymen Med mitt goda minne som är utgiven postumt innehåller det ett kapitel till en femte memoarbok som han hann skriva färdigt, citat ur hans dagbok av aforism-karaktär samt sammandrag ur de tre senare av hans tidigare memoarböcker. Memoarerna avhandlar inte Karl Gerhards liv strikt kronologiskt utan är snarare en samling av saker som dykt upp ur författarens minne; i förordet till en av böckerna säger han om boken att han avstått från att studera sina klippböcker utan litat helt på minnet.

Referenser 

Karl Gerhard
Självbiografier
Ludger Lütkehaus

Ludger Lütkehaus född 17 december 1943 i Cloppenburg, död 22 november 2019 i Freiburg im Breisgau, var en tysk filosof.

Lütkehaus var det fjärde barnet till Eduard Lütkenhaus och Ida Lütkenhaus. 
Han studerade tysk litteratur, filosofi, pedagogik och historia vid Freiburgs universitet.

Utmärkelser
1979 – Sonderpreis der Schopenhauer-Gesellschaft
1996 – Buch und Kultur Preis
2007 – Robert-Mächler-Preis
2009 – Friedrich-Nietzsche-Preis

Referenser

Noter 

Tyska filosofer
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer i Tyskland under 2000-talet
Personer från Cloppenburg
Födda 1943
Avlidna 2019
Män
Ystad Saltsjöbad

Ystad Saltsjöbad är ett hotell i Ystad. Hotellet har 139 rum och en konferensavdelningen med 13 mötesrum där det största tar 324 sittande. Hotellet har även flera restauranger och barer och en spa-avdelning.

2007 köptes driftbolaget till Ystad Saltsjöbad av bolaget ESS Hotell.

Historik 
1896 kom Ystads apotekare och tillika kommunalpolitiker Salomon Smith och en annan Ystadbo John Tengberg in med en motion angående att Ystad behövde ett hotell och samlingsplats vid havet i Sandskogen. Under detta år fattades beslutet att uppföra ett badhotell som fick namnet Ystad Saltjsöbad. Den plats som utvalts för det blivande badhotellet var densamma som den där dagens huvudbyggnad uppfördes 1927, dock något närmare havet.

Hotellet uppfördes som en träbyggnad i tre plan med totalt 12 rum och matsal och allmänutrymmen enligt Peter Boisens ritningar. Dessutom byggdes verandor med snickarglädje som var typiskt för den tiden.

Man byggde också till ett annex som innehöll varmbadhus och kallbadhus.

En brand utbröt runt 1913 och därför kom ett provisorium upp tills man 1927 byggde en ny huvudbyggnad, det som idag är restaurang och del hotellrum. August Ewe stor för ritningarna. Redan 1936 byggde man till ytterligare med mindre restaurangdel. Sedan dess har ett flertal tillbyggnader gjorts. 2012 byggdes spa till med en ny del: The Creek experience.

Galleri

Referenser 

www.ystadssandskog.se Ny huvudbyggnad 1927

Externa länkar 

Ystad Saltsjöbads webbplats

Företag i Ystad 
Byggnader och anläggningar i Ystad
Hotell i Sverige
Bränder 1913
Kurorter i Sverige
Badorter i Sverige
Badhotell i Sverige
Kollodium

Kollodium (från grekiska kollodes; limaktig, klibbig) är en segflytande lösning av cellulosanitrat i t. ex. en blandning av eter och etanol. Utpenslat bildar det, sedan lösningsmedlet avdunstat en tunn, vattenlöslig hinna av cellulosanitrat.

Kollodium kan användas vid sårbehandling och som lack eller klister. Ämnet hade även en användning tidigt inom fotograferingstekniken genom den s. k. våta kollodiumprocessen, vilken år 1851 publicerades av Frederick Scott Archer. Denna gick ut på att negativfilm på glasplåt framställdes genom att en glasskiva belades med kollodium uppblandat med jod och bromsalt samt ett ljuskänsligt skikt av silvernitratlösning.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1976
 http://www.denstoredanske.dk/Kunst_og_kultur/Fotografi/Fotografiske_processer_og_begreber,_historisk/kollodium

Nitrater
Fotografiska tekniker
Gräfenhainichen

Gräfenhainichen är en stad i östra Tyskland, belägen i Landkreis Wittenberg i förbundslandet Sachsen-Anhalt, 50 km norr om Leipzig och 25 km sydväst om Wittenberg. Kommunsammanslagningar skedde år 2007 med Jüdenberg och år 2011 med Möhlau, Schköna, Tornau och Zschornewitz.

Geografi 

Staden ligger i utkanten av landskapet Dübener Heide.

I stadens närhet finns de båda sjöarna Gremminer See, med industrimuseet Ferropolis, och Gröberner See, söder om staden. Båda sjöarna har uppstått i modern tid genom att tidigare brunkolsdagbrott har vattenfyllts, Gremminer See så sent som 2000-2012 genom att vatten avleddes från floden Mulde.

Historia 
Gräfenhainichen omnämns första gången i skrift 1285 som förläning för greve Albrekt II av Anhalt. Orten hette ursprungligen zu dem Hayne, senare Gravenalbrechtshayn, vilket blev ursprunget till det moderna namnet. 1454 bekräftades stadens stadsrättigheter, efter att en brand förstört stadens arkiv. I staden föddes 1607 psalmförfattaren Paul Gerhardt, som är stadens mest berömde invånare. Staden förstördes till större delen år 1637, av svenska trupper under trettioåriga kriget.

1859 fick staden en station på järnvägen Wittenberg-Bitterfeld vilket inledde en industrialisering. I staden fanns fram till 1990-talet flera tryckerier.

Ett koncentrationsläger inrättades i staden i samband med det nazistiska maktövertagandet. I lägret fängslades huvudsakligen oppositionella. Fångarna överfördes i augusti 1933 till koncentrationslägret Lichtenburg.

Från 1890-talet bedrevs brunkolsbrytning utanför staden, som nådde sin höjdpunkt under DDR-epoken. Idag påminner industrimuseet Ferropolis, där de jättelika gruvmaskinerna finns utställda, om gruvdriften i trakten.

Under perioden 1952-1990 var Gräfenhainichen huvudort i Kreis Gräfenhainichen i Bezirk Halle i Östtyskland. I samband med distriktsreformen 1994 förlorade staden sin status som Kreisstadt och blev en del av Landkreis Wittenberg.

Kultur och sevärdheter 
Ferropolis, industrihistoriskt utomhusmuseum över brunkolsbrytningen i området.
Flera minnesmärken och museer över Paul Gerhardt:
Paul Gerhardt-kapellet, invigt 1844, idag utställningslokal.
Paul-Gerhardt-Haus
Paul-Gerhardt-Denkmal
Slottsruinen, idag evenemangsplats
Boktryckarmuseet

Kommunikationer 
Gräfenhainichen har en station på järnvägssträckan Berlin - Halle (Saale). Stationen trafikeras av regionaltåg.

Genom staden passerar Bundesstrasse 107 (Pritzwalk - Chemnitz) och Bundesstrasse 100 (Halle (Saale) - Kemberg). Närmaste motorväg är A9, som nås via avfarten Dessau-Ost 17 km från staden.

Berömda personer från Gräfenhainichen 
Paul Gerhardt (1607-1676), luthersk pastor och psalmdiktare. Författade bland annat den tyska originaltexten till I denna ljuva sommartid.
Wilhelm Ohnesorge (1872-1962), NSDAP-politiker, rikspostminister under Nazityskland.
Hugo Winckler (1863-1913), orientalist.

Källor

Noter 

Kommuner och städer i Landkreis Wittenberg
Kurrhenska kretsen

Den Kurrhenska kretsen, även kallad den Nederrhenska kretsen, var en av det forna Tysk-romerska rikets 10 rikskretsar, upprättades 1512, reglerades liksom övriga kretsar 1521 och omfattade ett oregelbundet område på ömse sidor om Rhen, nämligen ärkestiftet Mainz, staden Erfurt med område samt Eichsfeld, ärkestiften Trier och Köln, Rhenpfalz m. m.

Källor

Tysk-romerska riket
Gwen John

Gwen John, född 22 juni 1876 i Haverfordwest, död 1 september 1939 i Dieppe, var en walesisk målare bosatt och verksam i Paris. Hon var syster till tillika målaren Augustus John.

Biografi
Gwen John studerade åren 1895–1898 tillsammans med sin bror vid Slade School of Fine Art i London och en kortare tid 1898 för James McNeill Whistler i Paris. Hon hade sin första utställning 1900 i London. År 1904 flyttade hon till Paris där hon till en början försörjde sig som konstnärsmodell. Hennes uppdragsgivare var huvudsakligen kvinnliga konstnärer, bland andra Isabel Bowser, Mary Constance Lloyd, Maude Boughton-Leigh, Ottilie Roederstein och Hilda Flodin.

Samma år som hon anlände till Paris började hon även, på uppmuntran av brodern, stå modell åt skulptören Auguste Rodin med vilken hon utvecklade ett romantiskt förhållande som varade i ett decennium. Hon var modell för bland annat Buste de Gwen John, Iris messagère des dieux och Femme-poisson et torse d'Iris sur gaine à rinceau. Cirka tusen brev från John till Rodin finns bevarade på Musée Rodin i Paris.

Från 1910 fram till sin död var Gwen John bosatt i Parisförorten Meudon, som även var Rodins vistelseort. Där träffade hon sin mecenat, den amerikanske konstsamlaren John Quinn, samt konverterade till katolicismen. Religionen tog en allt större plats i hennes liv efter Rodins död 1917.

Gwen John ställde ut regelbundet i Paris, första gången 1919. År 1926 inledde hon ett fyraårigt förhållande med svägerskan till filosofen Jacques Maritain, Véra Oumançoff.

Konstnärskap
Gwen John efterlämnade över två hundra målningar och ett tusen skisser. Hennes konstnärskap omfattar bland annat självporträtt, porträtt av anonyma kvinnor och interiörbilder av tomma rum. Ett av hennes mest kända verk är Självporträtt från 1902. Vid tiden för sin död var hon en föga känd konstnär, men sedan 1960-talet har hennes verk tilldragit sig större uppmärksamhet. Hon är representerad på Metropolitan Museum of Art i New York, National Museum Cardiff och Tate.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Walesiska konstnärer
Brittiska målare under 1900-talet
Personer från Haverfordwest
Födda 1876
Avlidna 1939
Kvinnor
Abela

Abela är en feminin form av det hebreiska namnet Abel som betyder son. Andra möjliga betydelser är förgänglighet, utandning eller den som försvann. Namnet har funnits i Sverige sedan 1400-talet. En annan variant av namnet är diminutivformen Abeleke, lilla Abela.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 12 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Abela, varav 2 bar det som tilltalsnamn. Det fanns inga kvinnor som bar namnet Abeleke.

Namnsdag i Sverige: saknas
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Personer med namnet Abela
Abela Gullbransson, svensk författare

Källor

Kvinnonamn
Hebreiska förnamn
Adelia

Adelia är en kortform av det tyska kvinnonamnet Adelheid som är sammansatt av ord som betyder ädel och ljus. Namnet Adelia har använts i Sverige sedan åtminstone 1827 och var som mest populärt under 1800-talets senare hälft.

Det är en (ofta italiensk) variant av namnet Adela (franskans Adèle) och har sitt ursprung i ett gammalt tyskt och nordiskt ord som betyder ’ädel’. Andra namn som innehåller det här ordet är det tyska Adelaide. En fransk variant av Adelia är Adélie.

Den 31 december 2022 fanns det totalt 525 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Adelia, varav 230 bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror för Adelie var 68 respektive 36.

Namnsdag i Sverige: 5 september, men ingår inte namnlängden
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Se även 
Adelia (opera)
Ada
Adelheid
Adela
Adelina
Alice

Källor

Kvinnonamn
Adelheid

Adelheid är ett tyskt kvinnonamn som är sammansatt av ord som betyder ädel och ljus. Det äldsta belägget för namnet i Sverige är från år 1675.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 84 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Adelheid, varav 25 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: saknas
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Personer med namnet Adelheid
Adelheid av Akvitanien, fransk drottning
Adelheid av Anhalt-Dessau, storhertiginna av Luxemburg
Adelheid av Burgund, tysk-romersk kejsarinna
Adelheid av Hessen, tysk drottning av Polen
Adelheid av Hohenlohe-Langenburg, tysk hertiginna
Adelheid av Meissen, drottning av Böhmen
Adelheid av Pommern, tysk hertiginna
Adelheid I av Quedlinburg, tysk furstinna
Adelheid av Schaumburg-Lippe, tysk prinsessa
Adelheid Dietrich, tysk konstnär

Se även 
Ada
Adela
Adelia
Adelina
Adla
Adelaide
Alice

Källor

Kvinnonamn
Tyska förnamn
Dickmans funktion

Inom analytisk talteori är Dickmans funktion eller Dickman–de Bruijns funktion ρ en speciell funktion som används till att uppskatta antalet släta tal mindre än en given storhet. Den introducerades av Karl Dickman i hans enda matematiska publikation och studerades vidare av Nicolaas Govert de Bruijn.

Definition 
Dickman-de Bruijns funktion  är en kontinuerlig funktion som satisfierar differentialekvationen

med villkoret  för 0 ≤ u ≤ 1. Dickman bevisade att då  är fixerat är

där  är antalet y-glatta tal inte större än x.

V. Ramaswami bevisade senare att  är asymptotiskt lika med  med felterm

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Analytisk talteori
Speciella funktioner
Adolfina

Adolfina är den feminina formen av det tyska namnet Adolf. Det är sammansatt av ord som betyder ädel och varg. En variant av namnet är Adolfine eller Adolphine.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 59 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Adolfina, varav endast två kvinnor bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror för Adolfine/Adolphine var 17 respektive 6.

Namnsdag i Sverige: saknas (1986-1992: 23 juni)
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Källor

Kvinnonamn
Tyska förnamn
Regina Pacini

Regina Pacini, född 1871, död 1965, var Argentinas första dam 1922-1928 som gift med president Marcelo Torcuato de Alvear.

Källor

 

Kvinnor
Födda 1871
Avlidna 1965
Makar till Argentinas presidenter
Mottagare av Hederslegionen
Juana del Pino

Juana del Pino, född 1786, död 1841, var Argentinas första dam 1826-1827 som gift med Argentinas första president, Bernardino Rivadavia. 

Hon var dotter till Argentinas vicekung Joaquín del Pino och Rafaela de Vera Mujica y López Pintado, och gifte sig 1809 med Bernardino Rivadavia.

Källor

 

Kvinnor
Födda 1786
Avlidna 1841
Personer i Argentina under 1800-talet
Makar till Argentinas presidenter
Rafaela de Vera Mujica y López Pintado

Rafaela de Vera Mujica y López Pintado, född 1753, död 1816, var Argentinas vicedrottning som gift med vicekungen Joaquín del Pino. Hon är den enda vicedrottningen i Argentinas historia. 

Hon var dotter till Juana López Pintado och general Francisco Antonio de Vera y Mujica, och gifte sig 1783 med Joaquín del Pino, som då var guvernör. Hennes make blev 1801 utnämnd till vicekung i Argentina. Hon beskrivs som vacker, begåvad och barmhärtig och var populär bland slavar och fattiga på grund av sin välgörenhet. Hennes formella intåg i Buenos Aires som vicedrottning 1801 omtalades som ett praktfullt tillfälle. Under makens ämbetstid som vicekung ska hon ha funderat som hans rådgivare och samarbetspartner. Efter makens avsättning bosatte de sig i det hus som sedan blev känt som Casa de la Virreina Vieja efter henne. Hon stod värd för en politisk salong där även oppositionella mot det spanska väldet samlades.

Källor

 

Kvinnor
Födda 1753
Avlidna 1816
Personer i Argentinas historia
Aida (namn)

Aida är ett italienskt kvinnonamn, en kortform av det äldre namnet Adelaida som har tyskt ursprung. Namnet har funnits i Sverige sedan mitten av 1800-talet.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 1 832 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Aida, varav 1 542 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: saknas
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Personer med namnet Aida
Aida Dyrrah, albansk sångerska
Aida Garifullina, rysk operasångerska
Aida Hadžialić, socialdemokratisk politiker och svenskt statsråd
Aida Turturro, amerikansk skådespelerska

Se även
 Aida, tiltelfigur i Giuseppe Verdis opera

Källor 

Kvinnonamn
Italienska förnamn