kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Progress M-18M

Progress M-18M () eller som NASA kallar den, Progress 50 eller 50P, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur 11 februari 2013 och dockade med ISS den 12 februari.

Farkosten lämnade rymdstationen den 25 juli 2013 och brann upp i jordens atmosfär den 26 juli 2013.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2013 i Ryssland
Rymdfartsåret 2013
Internationella rymdstationen
Maddie Bowman

Maddie Bowman, född 10 januari 1994 i South Lake Tahoe i Kalifornien, är en amerikansk freestyleåkare som tävlar i halfpipe. Vid Olympiska vinterspelen 2014 tog hon OS-guld i damernas halfpipe.

Maddie har även tagit 3 raka guld i SuperPipe på X Games.

Referenser

Externa länkar
 
 

Amerikanska freestyleåkare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från USA
Tävlande i freestyle vid olympiska vinterspelen 2014
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Personer från El Dorado County
Födda 1994
Levande personer
Kvinnor
Marie Martinod

Marie Martinod, född den 20 juli 1984, är en fransk freestyleåkare.

Hon tog OS-silver i damernas halfpipe i samband med de olympiska freestyletävlingarna 2014 i Sotji.

Referenser

Källor

Franska freestyleåkare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2014
Olympiska silvermedaljörer 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Frankrike
Tävlande i freestyle vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Frankrike
Tävlande i freestyle vid olympiska vinterspelen 2018
Franska idrottare under 2000-talet
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Ayana Onozuka

Ayana Onozuka , född den 23 mars 1988 i nuvarande Minami-Uonuma, är en japansk freestyleåkare.

Hon tog OS-brons i damernas halfpipe i samband med de olympiska freestyletävlingarna 2014 i Sotji.

Referenser

Källor

Japanska freestyleåkare
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Japan
Tävlande i freestyle vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Japan
Tävlande i freestyle vid olympiska vinterspelen 2018
Japanska idrottare under 2000-talet
Personer från Niigata prefektur
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Progress M-19M

Progress M-19M () eller som NASA kallar den, Progress 51 eller 51P, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur 24 april 2013 och dockade med ISS den 26 april.

Farkosten lämnade rymdstationen den 11 juni 2013 och brann upp i jordens atmosfär den 19 juni 2013.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2013 i Ryssland
Rymdfartsåret 2013
Internationella rymdstationen
Progress M-20M

Progress M-20M () eller som NASA kallar den, Progress 52 eller 52P, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur 27 juli 2013 och dockade med ISS den 28 juli.

Farkosten lämnade stationen den 4 februari 2014 och brann upp i jordens atmosfär den 11 februari 2014.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2013 i Ryssland
Rymdfartsåret 2013
Rymdfartsåret 2014
Internationella rymdstationen
Viktor Király

Dov Viktor Király, född 29 mars 1984 i New York i USA är en ungersk-amerikansk sångare. Familjen flyttade tillbaks till Ungern 1999.

2008 blev Király den 4:e vinnaren av den ungerska talangshowen Megasztár. Király har deltagit i Ungerns uttagning till Eurovision Song Contest vid två tillfällen. 2012 deltog han tillsammans med hans tvillingbror och syster som gruppen The Királys. De deltog med låten "Untried" men slutade 4:a i finalen. 2014 deltog Király själv i landets uttagning till Eurovision Song Contest 2014 med låten "Running Out Of Time". Han tog sig till tävlingens final, som vanns av András Kállay-Saunders.

Király är son till musikern Tamás Király. Hans syster, Linda Király, är även hon en framgångsrik sångerska.

Diskografi 
Studioalbum
2009 – Király Viktor
2010 – Solo
2014 – 3rd Dimension

Livealbum
2009 – Király Viktor: A döntőben elhangzott dalok

Singlar
2009 – "Forgószél"
2009 – "Ha arra indulsz" / "Have I Told You"
2010 – "Solo"
2011 – "Crazy"
2012 – "Move Faster" (No!End & B-Sensual med Viktor Király & Linda Király)
2012 – "Over"
2013 – "Fire"
2014 – "Running Out of Time"
2014 – "Álmodd meg a csodát!"
2015 – "Chasing Demons"
2015 – "Exhale" / "Légzés"

Referenser

Externa länkar 

Viktor Király på Facebook

Ungerska sångare under 2000-talet
Amerikanska sångare under 2000-talet
Artister som representerat Ungern i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2012
Deltagare i Eurovision Song Contest 2014
Amerikanska musiker under 2000-talet
Musiker från New York
Födda 1984
Levande personer
Män
Into the White

Into the White är en norsk film från 2012, regisserad av Petter Næss. och skriven av Ole Meldgaard och Dave Mango. Filmen utspelar sig i de norska fjällen under andra världskriget och handlar om tre tyska och två brittiska piloter som skjuter ned varandra mitt under en snöstorm i de norska bergen 27 april 1940. För att överleva måste de samarbeta och bo i samma lilla jaktstuga. Filmen är baserad på verkliga händelser. 

Filminspelningen inleddes den 28 mars 2011 i Grotli i Norge, men några scener filmades även i Trollhättan och Brålanda i Sverige. Filmen släpptes i mars 2012.

Roller (i urval)
 David Kross som Josef Auchtor.
 Stig Henrik Hoff som Karl-Heinz Strunk.
 Florian Lukas som Horst Schopis.
 Rupert Grint som menig Robert Smith, föreställande löjtnant R.S. Bostock.  
 Lachlan Nieboer som kapten Charles P. Davenport, föreställande kapten R.T. Partridge.

Handling 

Den 27 april 1940 sköts Luftwaffepiloten Horst Schopis bombplan, en Heinkel He 111, ner nära Grotli i Norge av en brittisk Blackburn Skua, som även den kraschlandade nära det tyska planet. De överlevande tyska och brittiska besättningsmedlemmarna tvingas nu att dela samma jaktstuga för att överleva den hårda, kalla norska vintern. Från att ha varit en kamp på liv och död började en osannolik, livslång vänskap uppstå mellan piloterna.

Inspiration 

År 1974 bärgade man det ursprungliga brittiska flygplanet L2940 i Breidalsvatnet, en sjö nära Grotli i Skjåk kommun i Norge och vraket finns att beskåda på Fleet Air Arm Museum i Yeovilton i Storbritannien. Det tyska Heinkelplanet finns fortfarande kvar orört i snön i bergen vid Grotli på runt 1 000 meter över havet.

Horst Schopis tillbringade sju år som krigsfånge i Kanada. Några dagar efter att de återvänt till England flög Davenport och Smith ut på ett ytterligare uppdrag, denna gång till Trondheim. Än en gång sköts de ned och Davenport tillbringade den resterande tiden av kriget i ett tyskt fångläger. Smith dog i attacken. Strunk är begravd på en kyrkogård tillägnad tyskar i Trondheim. Josef Auchtor tillbringade likt Schopis den resterande delen av kriget i ett brittiskt fångläger i Kanada. År 1977 fick Horst Schopis ett samtal från Davenport i sitt hem i München. Därefter besökte de varandra i München och London. 

År 1974 och 2004 besökte Horst Schopis Grotli, men dog 2011 vid en ålder av 99 år, endast ett år innan filmen hade premiär.

Mottagande 
Filmen hade en begränsad visning på bio och finns tillgänglig på Netflix. Filmen har fått 50% i betyg på internetsidan Rotten Tomatoes. I 20 december 2013 hade filmen fått betyget 7.2 av 10 möjliga på IMDB.

Filmen släpptes på Blu-ray och DVD den 28 augusti 2012 i Norge.

Referenser 

Svenska filmer 2012
Norge på film
Norska dramafilmer
Norska krigsfilmer
Svenska dramafilmer
Svenska krigsfilmer
Bogi

Bogi, egentligen Boglárka Dallos-Nyers, född 2 april 1997 i Győr, är en ungersk sångerska.

Karriär 

Bogis talang upptäcktes av managern Tibor Bognár 2012 och 2013 debuterade hon i den ungerska uttagningen till Eurovision Song Contest, A Dal. Hon deltog i A Dal 2013 med låten "Tükörkép" men hon slogs ut redan i tävlingens första omgång. 2014 gör Bogi ett nytt försök att representera Ungern i Eurovision Song Contest med låten "We All". Hon tog sig till finalen av tävlingen.

Diskografi

Singlar 

2012 – "Mesehős"
2013 – "Tükörkép"
2013 – "Végzet"
2013 – "We All"

Referenser

Externa länkar 
Bogi på Dalok.hu

Födda 1997
Personer från Győr
Kvinnor
Levande personer
Ungerska sångare under 2000-talet
Mononymt kända personer
Johan Fredrik Liedholm

Johan Fredrik Liedholm, vanligen kallad J.F. Liedholm, född 11 januari 1821 i Vimmerby, död 18 oktober 1899 i Växjö, var en svensk läkare.
 
Liedholm blev student i Lund 1838 och kirurgie magister 1853. Han var amanuens och underläkare vid Serafimerlasarettet i Stockholm 1852–53 och överläkare vid Växjö hospital 1855–97. Han skrev bland annat Några ord om militärläkare-skolan i Utrecht (1856) och blev medicine hedersdoktor vid Lunds universitet 1893. J.F. Liedholms väg i Växjö är uppkallad efter honom.

Han är farmors far till journalisten Stina Lundberg Dabrowski.

Källor

Svenska psykiatrer
Personer från Vimmerby
Födda 1821
Avlidna 1899
Män
Catherine Trautmann

Catherine Trautmann, född 15 januari 1951 i Strasbourg, är en fransk politiker.

Catherine Trautmann studerade protestantisk teologi till en magisterexamen vid Universitetet i Strasbourg 1975 och är också en expert i koptiska och i koptisk litteratur. Hon var fransk kulturminister 1997-2000. 

Hon var ledamot i Europaparlamentet för Socialistpartiet i Frankrike 1989-1987 och valdes åter in 2004 och återvaldes 2009. Hon har också varit fransk parlamentsledamot 1986–1988 och borgmästare i Strasbourg 1989–2001.

Källor
Denna artikel bygger på artikeln Catherine Trautmann på engelskspråkiga Wikipedia

Ledamöter av Europaparlamentet från Frankrike
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Frankrikes kulturministrar
Franska politiker under 1900-talet
Franska politiker under 2000-talet
Riddare av Hederslegionen
Personer från Strasbourg
Födda 1951
Levande personer
Kvinnor
Lisbeth Knudsen

Lisbeth Knudsen, född 7 juni 1953 i Frederiksberg, är en dansk journalist och chefredaktör för dagstidningen Berlingske sedan 2007. Hon har tidigare varit nyhetsdirektör för DR.

Lisbeth Knudsen är dotter till fabrikören Svend Arne Knudsen och Ruth Buch. Hon blev färdigutbildad journalist 1975 och blev anställd på Berlingske Tidendes redaktion på Christiansborg som politisk reporter. 1977 blev hon ledare för samma redaktion. Denna ställning hade hon till 1984 då hon blev redaktör för Berlingske Tidendes näringslivsbilaga. Från 1986 var hon även en del av tidningens chefredaktion. 1988 blev hon redaktör för tidningens söndagsutgåva Berlingske Søndag. 1984 kandiderade hon till posten som ordförande för fackföreningen Dansk Journalistforbund men förlorade mot Tove Hygum Jakobsen. Det var ett val mellan förbundets politiska höger- och vänstergrupperingar, där Knudsen företrädde den förra grupperingen. Som politisk reporter tillhörde hon den innersta kretsen kring partiet Venstres partiledare och finansminister Henning Christophersen.

Knudsen blev administrerande chefredaktör för den socialdemokratiska tidningen Det Fri Aktuelt, samt administrerande direktör för den danska A-pressen, 1990. Hon genomförde bl.a. en relansering av tidningen under sitt gamla namn, Aktuelt, i ett försök att öka antalet sålda upplagor. För detta tilldelades hon Publicistprisen 1998. Hon lämnade Aktuelt samma år för att beträda posten som nyhetsdirektör för DR. Här hon bl.a. medverkat i lanseringen av DR Nyheder som samlade alla bolagets nyhetsredaktioner på ett ställe. Hon lämnade DR 2006 och verkade i en kort period som frilansjournalist. Sedan 2007 är hon koncernchef för Det Berlingske Officin, chefredaktör för Berlingske och redaktör av Mediebloggen.

Knudsen är bl.a. ledamot i Ritzaus Bureau, Danske Dagblades Forening, Dagspressens Finansieringsinstitut, Bladkompagniet och Dansk Sprognævn.

Referenser 
Noter

Litteratur
 Jytte Larsen (red.) (2001). Dansk Kvindebiografisk Leksikon. Köpenhamn: Rosinante. 

Danska chefredaktörer
Personer i Danmark under 1900-talet
Personer i Danmark under 2000-talet
Personer från Frederiksberg
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Edward Ellice

Edward Ellice kan syfta på:

 Edward Ellice den äldre (1783–1863), brittisk politiker
 Edward Ellice den yngre (1810–1880), brittisk politiker

Se även 

 Edward Ellis
Monique Adamczak

Monique Adamczak, född 21 januari 1983 i Kensington, New South Wales, Australien, är en australisk professionell tennisspelare. Hon tränas av Roger Federers före detta tränare, Tony Roche.

Spelarkarriär 

Adamczak debuterade som professionell spelare 1998, då hon endast var 15 år, vid en ITF-turnering i Lyneham. På sin väg till kvartsfinalen besegrade hon Alicia Molik. Den första titeln kom i september år 2000 i Jaipur. I finalen besegrade hon då hemmafavoriten Manisha Malhotra med 6–2, 2–6, 6–3.

Referenser

Födda 1983
Australiska tennisspelare
Kvinnor
Levande personer
Edward Ellice den äldre

Edward Ellice den äldre, född den 27 september 1783, död den 17 september 1863, var en brittisk politiker, far till Edward Ellice den yngre. 

Ellice var son till en från New York till Kanada efter nordamerikanska oavhängighetskriget överflyttad lojalist, och blev liksom fadern en av Hudson Bay-kompaniets direktörer. Han var 1821 den verksammaste befrämjaren av detta kompanis sammanslagning med Nordvästkompaniet. Som parlamentsledamot (1818-26 och 1830-63) var han synnerligen inflytelserik inom whigpartiets inre ledning (särskilt vid ministerkriser) och ledde som partiets "inpiskare" (whip) de viktiga parlamentsvalen 1831 omedelbart före den stora parlamentsreformen, varvid han enligt Macaulay för partiets räkning inköpte en mängd rotten boroughs. Ellice, som var svåger till earl Grey, satt 1832-34 som krigsminister i dennes kabinett. År 1836 bildade han den liberala Reform Club.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Storbritanniens försvarsministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Alumner från University of Aberdeen
Födda 1783
Avlidna 1863
Män
Ugglan
Edward Ellice den yngre

Edward Ellice den yngre, född den 19 augusti 1810, död den 2 augusti 1880, var en brittisk politiker, son till Edward Ellice den äldre.

Ellice var 1838 privatsekreterare åt lord Durham under dennes generalguvernörstid i Kanada och tillhörde som underhusledamot (1836-79) det liberala partiets mest aktade medlemmar.

Källor

Tryckta källor

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1810
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Wik

Wik eller Wijk är ett svenskt efternamn, som kan stavas på olika sätt. Den 31 december 2012 var det följande antal personer med stavningsvarianterna
 Wik 1 678
 Wiik 830
 Wijk 750
 Vik 554
 Viik 57
 Vijk 28
Tillsammans blir detta 3 897 personer i Sverige. Wik var ett vanligt soldatnamn. Namnet förekommer också i andra länder, inte minst Norge och Finland.

Personer med efternamnet Wik eller varianter av detta namn

 Alexander Vik (född 1955), svensk-norsk affärsman
 Alf Wik (1929–2005), svensk målare, tecknare och grafiker
 Anna Wijk (född 1991), svensk innebandyspelare
 Askild Vik Edvardsen (född 1973), norsk-svensk filmfotograf
 Bengt Wiik (1918–2004), svensk militär
 Bjarte Engen Vik (född 1971), norsk utövare av nordisk kombination
 Bjørg Vik (född 1935), norsk författare och dramatiker
 Elsa-Britta Wik (född 1928), svensk textilkonstnär
 Erik Wijk (född 1963), svensk författare, journalist, förläggare och tidningsredaktör
 Erik Wijk (politiker) (1836–1910), svensk affärsman och politiker
 Fredrik Johan Wiik (1839–1909), finländsk geolog och mineralog
 Gerd Wiik (1921–2005), norsk skådespelare
 Gunilla Wik (född 1936), svensk målare, tecknare och grafiker
 Gunnar Wik (1900–1986), svensk ämbetsman
 Hjalmar Wijk (1877–1965), svensk politiker och industriman
 Inga-Britt Wik (1930–2008), finländsk författare och poet
 Ivar Wijk (1841–1911), svensk godsägare och politiker
 Jan Wijk (1938–2013), svensk författare, maskiningenjör
 Jean Wik (1804–1876), finländsk arkitekt
 Johnny Wijk (född 1955), svensk historiker
 Jon Wijk (född 1940), svensk sångare, bildkonstnär och koreograf
 Kalevi Wiik (född 1932), finländsk professor i fonetik
 Karl Eilert Wiik (1917–1964), norsk skådespelare
 Karl H. Wiik (1883–1946),  finländsk revolutionär socialistisk politiker
 Katja Wik (född 1987), svensk filmproducent, regissör och manusförfattare
 Kristian Wik (1864–1933), svensk ämbetsman
 Lars Wiik (född 1946), svensk skådespelare
 Lars G. Wik (född 1956), svensk skådespelare
 Manuel Wik (född 1936), svensk ingenjör
 Maria Wiik (1853–1928), finländsk målare
 Olof Wijk den yngre (1833–1901), svensk affärsman, politiker och donator
 Olof Wijk den äldre (1786–1856), svensk affärsman och politiker
 Per Kristian Wik (1896–1955), svensk militär
 Remco van Wijk (född 1972), nederländsk landhockeyspelare
 Thomas Wijck (1616–1677), nederländsk målare
 Tobias Wiik (född 1977), svensk trumslagare

Fiktiva figurer
Christer Wijk, poliskommissarie, romanfigur i böcker av Maria Lang

Se även
 Vik

Källor

Efternamnsförgreningssidor
Svenska efternamn
Soldatnamn
Viceværten

Viceværten (engelsk titel: A Caretaker's Tale) är en dansk dramafilm från 2012 i regi av Katrine Wiedemann. I rollerna ses bland andra Lars Mikkelsen, Julie Zangenberg och Peter Plaugborg.

Handling 
Den bittre och argsinte fastighetsskötaren Per avskyr allt och alla tills han stöter på en mystisk naken flicka i en tom lägenhet. Hon vet varken hur man går, pratar eller äter, i stället ler hon. Snart upptäcker Per att hon besitter mirakulösa sexuella krafter.

Rollista 
 Lars Mikkelsen – Per
 Julie Zangenberg – flickan
 Peter Plaugborg – Carsten
 Nicolaj Kopernikus – Viborg
 Tommy Kenter – Gregers
 Ditte Gråbøl – Britt
 Leif Sylvester – pensionär
 Jacob Gredsted – John
 Frank Thiel – ung man
 Signe Skov – ung kvinna
 Laura Bro – ung mor
 Emil Poulsen Dam – pojke
 Kenth Rosenbert – Johns vän
 Ole Dupont – sjuk invånare
 Arto Louis Eriksen – Kristoffer

Om filmen 
Viceværten producerades av Ib Tardini och Vinca Wiedemann för Zentropa Productions. Manus skrev av Kim Fupz Aakeson och filmen fotades av Lars Reinholdt Jensen. Musiken komponerades av Kristian Eidnes Andersen och filmen klipptes av Molly Marlene Stensgaard. Filmen premiärvisades den 22 september 2012 på San Sebastiáns filmfestival. Den hade dansk biopremiär den 25 oktober 2012 och visades 2013 på flera olika filmfestivaler, däribland Göteborgs filmfestival.

Filmen har nominerats till flera priser. Vid Tallinn Black Nights Film Festival 2012 nominerades filmen i kategorin bästa film, vid Bodilgalan 2013 nominerades Mikkelsen till pris för bästa manliga huvudroll, vid Chicago International Film Festival 2013 nominerades regissören Wiedemann i en tävling för nya regissörer och vid Robertgalan nominerades Mikkelsen i kategorin bästa manliga huvudroll och Kopernikus i kategorin årets manliga biroll.

Referenser 

Danska dramafilmer
Danskspråkiga filmer
Danska filmer 2012
Kerstin Rundqvist

Siv Kerstin Maria Rundqvist Johansson, ogift Rundqvist, född 25 mars 1942 i Nolby i Njurunda församling i Västernorrlands län, död 26 september 1988, var en svensk kyrkosångare (sopran). Hon turnerade runtom i landet som solist med kristen repertoar.

Kerstin Rundqvist var dotter till Erik Rundqvist och Viola, ogift Westerlund, i Sundsvall. Hon var solistutbildad vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och medverkade i såväl radio som TV, bland annat i Hylands Hörna 1965 och i tv-programmet O Store Gud 1967. Hon fick flera gånger stipendier, bland annat Kristina Nilsson-stipendiet och Jenny Lind-stipendiet.

Hon gav vid 15 års ålder ut singeln Var jag går här uti världen vida (1957), fortsatte med skivorna Jag vill hellre ha Jesus (1961), Sinner, to-day (1964), En fridfull jul (1965) och Göran i duett (1972). Hon samarbetade med Göran Stenlund och Lennart Jernestrand och medverkade även på skivor med Carl-Erik Olivebring, Einar Ekberg och Egon Zandelin.

Kerstin Rundqvist gifte sig 1966 med direktören Ingvar Johansson (född 1936). De bodde i Vetlanda och Vallentuna innan de 1971 utvandrade till Kanada tillsammans med sin dotter (född 1968).

Diskografi i urval
1957 – Var jag går här uti världen vida 
1961 – Jag vill hellre ha Jesus 
1964 – Sinner, to-day 
1965 – En fridfull jul 
1972 – Göran i duett, tillsammans med Göran Stenlund

Källor

Externa länkar
Kerstin Rundqvist på Svensk Mediedatabas

Svenska sopraner
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska musiker inom kristen musik
Svenskar i Kanada
Personer från Njurunda socken
Födda 1942
Avlidna 1988
Kvinnor
Den döende slaven

Den döende slaven är en marmorskulptur utförd av Michelangelo 1513–1516. Tillsammans med skulpturen Den upproriske slaven var den ämnad att pryda påven Julius II:s gravmonument. Detta monument fullbordades dock inte och Michelangelo skänkte skulpturerna till den florentinske bankiren Roberto Strozzi. Skulpturerna förvärvades slutligen av den franska regeringen 1793 och inlemmades i Louvrens samlingar.

Källor
Roberto Salvini, Michelangelo. Mondadori 1979.

Externa länkar

Skulpturer av Michelangelo
Skulpturer på Louvren
Skulpturer från 1500-talet
Marmorskulpturer
Ofullbordade verk
Das finstere Tal

Das finstere Tal ("den mörka dalen") är en österrikisk-tysk spänningsfilm från 2014 i regi av Andreas Prochaska, med Sam Riley, Paula Beer och Tobias Moretti i huvudrollerna. Den utspelar sig i Alperna i slutet av 1800-talet, och handlar om en rad oförklarliga dödsfall i en by där en mystisk främling har slagit sig ned över vintern. Filmen bygger på Thomas Willmanns roman med samma titel och använder konventioner från vilda västern-filmer. Budgeten var 6,5 miljoner euro. Inspelningen ägde rum i Sydtyrolen från 21 januari till 21 mars 2013.

Filmen hade premiär 10 februari 2014 vid filmfestivalen i Berlin. Den gick upp på bio i Tyskland 13 februari och Österrike 14 februari. Den fick Bayerska filmpriset för bästa regi och bästa skådespelare (Tobias Moretti). Vid Tyska filmpriset fick den andrapriset i kategorin bästa film, samt sju ytterligare priser.

Medverkande 
 Sam Riley – Greider
 Paula Beer – Luzi
 Tobias Moretti – Hans Brenner
 Clemens Schick – Luis Brenner
 Helmuth A. Häusler – Hubert Brenner
 Martin Leutgeb – Otto Brenner
 Johannes Nikolussi – Rudolf Brenner
 Florian Brückner – Edi Brenner
 Hans-Michael Rehberg – Brenner
 Carmen Gratl – Luzis mor Gaderin
 Thomas Schubert – Luzis fästman Lukas
 Franz Xaver Brückner – Franz
 Xenia Georgia Assenza – Greiders mor Maria
 Erwin Steinhauer – pastor Breiser
 Heinz Ollesch – smed
 Gerhard Liebmann – Lukas' far

Källor

Externa länkar 
 Officiell hemsida 

1800-talet på film
Filmer 2014
Tyska thrillerfilmer
Tyskspråkiga filmer
Österrikiska thrillerfilmer
Den uppståndne Kristus

Den uppståndne Kristus, på italienska Cristo Redentore eller Cristo della Minerva, är en marmorskulptur utförd av Michelangelo 1519–1521. Verket var en beställning av adelsmannen Metello Vari för dominikanerklostret vid Santa Maria sopra Minerva i Rom. Michelangelo hade redan 1516 utfört en första version, men en defekt i marmorn fick honom att överge projektet. En andra version fullbordades 1521.

Källor
Roberto Salvini, Michelangelo. Mondadori 1979.

Externa länkar

Skulpturer av Michelangelo
Skulpturer från 1500-talet
Marmorskulpturer
Kristusstatyer
Skulpturer i Rom