kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anoplophora chinensis

Anoplophora chinensis (matt stjärnhimmelsbock) är en skalbaggsart som först beskrevs av Forster 1771.  Anoplophora chinensis ingår i släktet Anoplophora och familjen långhorningar. Arten har ej påträffats i Sverige. Denna art är en karantänsskadegörare som har potential att orsaka omfattande skadegörelse och alla misstänkta fynd av den ska därför rapporteras till Jordbruksverket.

Artens ursprungliga utbredningsområde är Asien. Den är en skadeinsekt som angriper över 100 olika trädarter samt andra växter som rosor. Larverna skadar främst trädens nedre delar och rötterna. Beroende på trädets storlek kan det överleva eller det dör efter ett till två år. Skalbaggen når utan antenner en längd av 25 till 40 mm och antennerna är 25 till 80 mm långa. Den har en glänsande svart färg och många glest fördelade ljusa fläckar. Arten kan förväxlas med glatt stjärnhimmelsbock. Introducerade exemplar upptäcktes 1997 för första gången i Europa.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
chinensis
Skadedjur
Guldkantad rörbock

Guldkantad rörbock (Donacia aureocincta) är en skalbaggsart som beskrevs av J. Sahlberg 1921. Det finlandssvenska trivalnamnet är gulglänsande rörbock. Arten ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med metalliska färger på kropp, ben och antenner. Själva färgteckningen är variabel: Grundfärgen är vanligtvis rödviolett med guldgula till  rödbruna kanter på mellankroppen och täckvingarna (inklusive de inre kanterna som bildar sömmen mellan täckvingarna). Det förekommer också rödbrun grundfärg och gröna kanter, eller grön grundfärg och guldgula kanter. Kroppslängden är 8,5 till 9,5 mm.

Utbredning 
Arten förekommer i Sverige, Finland och Ryssland. I Sverige finns den i Dalarna, Gästrikland och Dalarna, eventuellt även i Värmland, samt i Västerbotten, Norrbotten och Lappland. I Finland finns det spridda observationer från sydkusten upp till i höjd med Uleåborg.

Enligt den finländska rödlistan är arten sårbar ("VU") i Finland där den även är fridlyst. Enligt den svenska rödlistan är arten otillräckligt studerad ("DD") i Sverige.

Ekologi 
Arten lever vid och i mindre, näringsfattiga sötvattenssamlingar som skogssjöar och småvatten knutna till myrar och gungflyn. Larven lever i vatten på olika halvgräs, troligtvis starrsläktet, åtminstone i Sverige förmodligen flaskstarr. De vuxna skalbaggarna vistas ovan vattenytan på växter i eller nära vatten där de äter pollen. Främsta aktivitetsperioden är maj till juni.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Mässingsrörbock

Mässingsrörbock (Donacia brevitarsis) är en skalbaggsart som beskrevs av Thomson 1884. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. Arten förekommer i Nord- och Mellaneuropa.

Beskrivning 
Mässingsrörbocken är en avlång skalbagge, om än något bredare än de flesta rörbockar, med vanligen metalliskt ljust koppar- till mässingsfärgad kropp. Mindre vanligt är en grön grundfärg. Antennerna och de korta benen är även de metallglänsande. Kroppslängden varierar mellan 7 och 8,5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nord- och Mellaneuropa från Frankrike över Tyskland, Italien, Vitryssland till nordvästra Ryssland och Estland samt norrut till Sverige och Finland. I Sverige, där arten ar klassificerad som livskraftig ("LC"), finns den från Blekinge till Dalarna, medan den i Finland, där den är rödlistad som sårbar ("VU"), förekommer i södra delarna av landet. I övriga Skandinavien har den funnits i Danmark, men där är den numera rödlistad som nationellt utdöd ("RE").

Ekologi 
Larven lever i stilla eller långsamflytande sötvatten med dybotten, gärna relativt näringsfattiga skogssjöar med vitmossa, men även i diken samt sjö- och åstränder. Larven lever under vattenytan på rötterna av olika starrarter som blåsstarr, vasstarr och bunkestarr. De vuxna individerna, som är dagaktiva och ofta kan ses under försommaren på strand- och vattenväxter, lever av pollen och omogna, hanliga småax.

Källor 

Bladbaggar
Bunkestarrsbock

Bunkestarrsbock (Donacia springeri) är en skalbaggsart som beskrevs av Müller 1916. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten livskraftig i Sverige.

Beskrivning 
Bunkestarrsbocken är en förhållandevis liten art med en kroppslängd mellan 6,5 och 8,5 mm. Kroppen är tämligen mörkt, brunaktigt metallfärgad. Undersidan har silvervit behåring.

Utbredning 
Den globala utbredningen är dåligt känd, men förefaller vara begränsad till Europa. I Sverige troddes arten länge bara finnas i Skåne och Uppland, och betraktades då som hotad, men senare undersökningar har visat att den finns, förutom i Skåne, från Östergötland norrut till Gästrikland och södra Dalarna. Det är inte uteslutet att fortsatta undersökningar kan visa en ännu större utbredning. Den förekommer inte i Finland eller övriga Norden.

Ekologi 
Habitatet utgörs av våtmarker och sjöar, gärna myrar och gungflystränder med starrvegetation. I Mellan- och Sydeuropa förekommer arten främst i bergstrakter. Den fullbildade skalbaggen lever på starrarter, i Sverige bunkestarr, där den äter pollen. Skalbaggen syns dels under maj till juni, dels som en ny generation under hösten.

Larven utvecklas under vatten i näringsfattiga sjöar med dyig botten, där den lever på starrötter.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
Blomvassbock

Blomvassbock (Donacia tomentosa) är en skalbaggsart som beskrevs av August Ahrens 1810. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Blomvassbocken är en avlång skalbagge på 6 till 9,5 mm med glänsande, koppar- till grönfärgad kropp. Antenner och ben är dock till viss del rödbruna. Mellan- och bakkropp är täckta med varmgul behåring.

Utbredning 
Utbredningsområdet utgörs av Mellaneuropa till södra Nordeuropa. 

I Sverige förekommer arten i Skåne. Rapporterade fynd i andra landsdelar anses numera bero på felbestämningar eller feletiketteringar. I Finland har arten observerats längst i söder på det finska fastlandet (alltså ej Åland), med ungefärlig nordgräns vid landskapen Satakunta, Birkaland, Päijänne-Tavastland och Södra Savolax.

Arten är rödlistad som sårbar i Sverige. I Finland är den klassificerad som livskraftig, men den är mycket sällsynt.

Ekologi 
Artens livsmiljö är näringsrikt sötvatten, som sjöar, mindre vattensamlingar och lugna vattendrag.

Skalbaggen är dagaktiv och kan ses på blomvass, den första generationen i maj till juni, den andra i augusti.

Larverna utvecklas på rötterna av blomvass i lugnvatten, bland annat långsamrinnande åar och vattensamlingar i övergivna lertag.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Grön vassbock

Grön vassbock (Donacia clavipes) är en skalbaggsart som beskrevs av Fabricius 1792. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med parallella täckvingekanter samt långa antenner och ben, som är övervägande ljust rödbruna. Halsskölden är rynkig, medan resten av kroppen är metallglänsande i ljusgrönt eller koppar. Arten är lång för att vara en rörbock, med en kroppslängd från 8,5 till 12 mm.

Ekologi 
Habitatet utgörs av stillastående eller långsamflytande sötvatten och brackvatten, som sjöar och mindre vattensamlingar, vattendrag samt grund havsbotten i skyddat läge ner till 30 m. De fullbildade skalbaggarna är främst aktiva under juni och juli, och sitter gärna på bladvass där de gnager på unga skott. De kan också gömma sig i växternas bladveck.

Larverna utvecklas under vatten på rötterna till bladvass. Utvecklingen omfattar två övervintringar, den sista som fullbildad skalbagge i kokongen.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa från Brittiska öarna över bland annat Norden och Baltikum österut till västra Sibirien och Kazakstan

I Sverige finns den i större delen av landet utom fjällområdena, och i Finland har den blivit observerad från Åland och sydkusten norrut upp till ungefär Norra Österbotten.

Arten är klassificerad som livskraftig (LC) både i Sverige och i Finland.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
clavipes
Näckrosbock

Näckrosbock (Donacia crassipes) är en skalbaggsart som beskrevs av Fabricius 1775. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Näckrosbocken är en förhållandevis stor och kraftigt byggd skalbagge. Mellankroppen är dock smal, men täckvingarna är breda och platta. Kroppens ovansida är vanligen mörkt blå, violett, grönaktig eller kopparbrun. Täckvingarna är försedda med punkter, som är starkare metallglänsande och med annan färg än omgivningen. De långa benen och antennerna har bruna markeringar. Honan och hanen kan särskiljas på att de förlängda och förtjockade baklåren har en tand hos honan, två tänder hos hanen. Kroppslängden varierar mellan 8 och 11,5 mm. En förväxlingsart är gäddnatebock (Donacia versicolorea), men den senares täckvingar är mindre.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa från Brittiska öarna i väster till Finland, Estland och västra Belarus i öster, samt från Norge, Sverige och Finland i norr till sydöstra Frankrike i söder. Arten förekommer i hela Norden. I Sverige finns den i större delen av landet utom Öland och fjällkedjan, medan den i Finland, där den betraktas som väletablerad och vanlig, har observerats i större delen av landet utom längst i norr (Rovaniemi och norrut); dock har flest observationer gjorts i söder (inklusive Åland).

Arten är klassificerad som livskraftig ("LC") i både Sverige och Finland.

Ekologi 
Habitatet utgörs av lugna åar, näringsrika sjöar samt tjärnar och gölar, alla med tillgång till näckrosor, både vita näckrosor (Nymphaea sp.) och gul näckros (Nuphar lutea). De vuxna skalbaggarna uppehåller sig på näckrosbladen, som de också lever av, och visar sig främst under juni till juli. 

Larverna utvecklas på näckrosornas undre delar. Larvutvecklingen tar tre år, och avslutas med att de fullbildade individerna övervintrar i puppkokongen.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
crassipes
Pilbladsbock

Pilbladsbock (Donacia dentata) är en skalbaggsart som beskrevs av David Heinrich Hoppe 1795. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. Arten förekommer i norra palearktiska regionen, från Brittiska öarna österut.

Beskrivning 
Pilbladsbocken är en avlång skalbagge med breda skuldror (bakkroppens framparti) och smalare bakparti. Kroppen är metallglänsande i gulgrönt, koppar- eller mässingsfärg. Täckvingarnas ytter- och innerkanter samt täckvingarnas punkter är kontrasterande färgade. Täckvingarna och mellankroppens mittremsa har dessutom tvärrynkor. Antenner och ben är övervägande rödbruna. Benen är långa, speciellt hos hanen, och baklåren är tydligt förtjockade. Kroppslängden är mellan 7 och 10 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa från England, Wales, södra Irland och norra Frankrike i väster, över Baltikum och Ryssland till Sibirien i öster, norra Sverige i norr samt nordligaste Italien till nordligaste Kroatien i söder. I Sverige finns den i hela landet utom Öland, Gotland, Härjedalen och Jämtland, medan den i Finland finns i södra delarna av landet upp till Norra Österbotten. Både i Sverige och Finland är arten klassificerad som livskraftig ("LC").

Ekologi   
Habitatet är sjöar och andra mindre vattensamlingar, vattendrag och öppna sötvattensstränder, framför allt relativt näringsrika sådana med gyttjebotten. De vuxna skalbaggarna är aktiva under juli till september, då de kan påträffas ovanpå värdväxternas blad där de lämnar karakteristiska gnagspår.

Fortplantning 
Äggläggningen sker i augusti. Larven utvecklas under vatten, där den lever på rötter och stjälkar av pilblad och svalting. Den andas genom krokar på buken; krokarna borrar den in i värdväxtens stjälk. Larvutvecklingen är tvåårig: Larven övervintrar två gånger, dels under sin första till tredje hudömsningsfas, dels mot slutet av larvutvecklingen, när den ömsat hud fyra gånger. Efter den sista övervintringen konstruerar larven en kokong som den förpuppar sig i. Larven ömsar alltså hud fem gånger, inräknat förvandlingen till puppa, vilket är ett ovanligt stort antal för en bladbaggeart.

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
Donacia
Gäddnatebock

Gäddnatebock (Donacia versicolorea) är en skalbaggsart som först beskrevs av Nikolaus Joseph Brahm 1790. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Beskrivning 
Gäddnatebocken är en avlång, men förhållandevis kraftigt byggd skalbagge. Mellankroppen är dock smal, men täckvingarna är platta och breda framtill, bakåt avsmalnande. Kroppen är vanligen mörkt metalliskt färgad i grönviolett eller kopparbrunt. Nästan svarta  Täckvingarna är försedda med punkter, som är starkare metallglänsande än omgivningen, vilket också är fallet för sidornas kanter. Benen och antennerna har rödbruna markeringar. Honan och hanen kan särskiljas på att de förlängda och förtjockade baklåren har en tand hos honan, två tänder hos hanen. Kroppslängden varierar mellan 6 och 9 mm. En förväxlingsart är näckrosbock (Donacia crassipes), men den senares täckvingar är större.

Utbredning 
Arten är vanlig i Nord- och Mellaneuropa där de nordligaste förekomsterna finns i Skandinavien och Baltikum, de västligaste på Brittiska öarna och de sydligaste i södra Frankrike, norra Italien och Kroatien. Den är emellertid mycket sällsynt i östra Palearktis; arten upptäcktes först 1992 i Primorje kraj och 1997 på Kamtjatka. 

I Sverige förekommer den i hela landet utom i fjälltrakterna och längst i norr. I Finland betecknas den som väletablerad, och har observerats i de södra delarna av landet. Nordligaste observationen i väster är i Ilmola i Södra Österbotten, och i öster i Ruokolax i Södra Karelen. Den är inte rödlistad i något av länderna, utan klassificerad som livskraftig (LC) i båda.

Ekologi 
Habitatet utgörs av lugna åar och älvpartier, sjöar samt dammar. Gäddnatebocken föredrar vatten som inte är alltför näringsrika. Den kan också uppträda på fuktiga kusthedar och andra våtmarker. 

De vuxna skalbaggarna är tämligen tröga djur, som hellre går än flyger. Blir de störda, gömmer de sig gärna på undersidan av blad och dylikt. De uppehåller sig främst på natebladen, som de också lever av. Innan natets flytblad kommit fram, uppehåller sig skalbaggarna i strandvegetationen.  De visar sig under hela sommaren, men främst under juli till augusti. 

Larverna utvecklas under vattenytan på olika sorters natar, speciellt gäddnate och bäcknate.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
versicolorea
Insekter i palearktiska regionen
Jättegröebock

Jättegröebock (Donacia semicuprea) är en skalbaggsart som beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1796. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Jättegröebocken är en liten skalbagge med en längd på 6 till 8 mm. Kroppen är långsträckt men kraftigt byggd med korta ben som har inslag av rödbrunt, precis som antennerna. Kroppen är oftast kopparglänsande med inslag av varmgult eller grönt på den yttre delen av täckvingarna. Halsskölden har djupa fåror i mitten.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar norra och mellersta Europa från Irland, England och Wales i väster, med ungefärlig sydgräns längs södra Frankrike och norra Italien till Bosnien och Hercegovina samt österut till östra Sibirien. I Sverige förekommer den i Götaland och Svealand med undantag av Gotland, medan den i Finland påträffades totalt tre gånger fram till första hälften av 1900-talet innan den förklarades nationellt utdöd år 2010: En gång vardera i Södra Karelen (mellan 1870 och 1907), i Kökar på Åland (1925) samt i Åbo i Egentliga Finland (1933). Inom resten av det nordiska näromrdet finns den i Danmark och Baltikum.

Ekologi 
Jättegröebocken förekommer i synnerhet i slättbygder, där de fullbildade, dagaktiva skalbaggarna kan ses sittande på främst jättegröe, men även mannagräs och skånskt mannagräs, vilkas blad de också lever av. Larven lever under vatten, där den livnär sig av värdväxternas rötter. Larvutvecklingen är treårig, och den fullbildade skalbaggen övervintrar under vatten i kokongen.

Status 
Trots att arten är klassificerad som livskraftig i Sverige, är den förklarad som nationellt utdöd i Finland.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
semicuprea
Strömrörbock

Strömrörbock (Donacia sparganii) är en skalbaggsart som beskrevs av Ahrens 1810. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En liten, avlång rörbock med en kroppslängd på 6,5 till 8,5 mm. Kroppen är rödbrunt, gulbrunt eller grönt metalliskt färgad, gärna med annorlunda färgning längs mitten och kanterna på täckvingarna, som har svagt utformade bucklor över ytan. Även antenner och ben är metallfärgade. Låren på det bakre benparet har två taggar, även om den innersta taggen ofta är liten hos honan. Hanens baklår är dessutom något tjockare.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa från Storbritannien österut över bland annat Norden och Baltikum till västra Sibirien. Som en separat population finns den även i Japan.

I Sverige finns arten i Götaland (utom Gotland) samt i Svealand och norrut i alla fall i Norrbotten (kännedomen om utbredningen är inte helt fullständig). I Finland finns arten i den södra delen, huvudsakligen från Nyland, Egentliga Tavastland och Päijänne-Tavastland över Södra Savolax till Norra Savolax och Norra Karelen.

Arten är klassificerad som livskraftig ("LC") i både Sverige och Finland.

Ekologi 
Habitatet utgörs av både sjöar och vattendrag, även ganska stritt rinnande sådana, som större åar och älvar. De vuxna skalbaggarna sitter vanligen på flytblad av igelknoppsarter, ofta långt ifrån strand, som de gnager på. De är främst aktiva under juli och augusti. Larvutvecklingen sker under vatten på rötter av igelknoppar.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
sparganii
Regnbågsrörbock

Regnbågsrörbock (Donacia aquatica) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Donacia aquatica ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med smal mellankropp och bredare bakkropp. Kroppen har ett mycket iögonfallande utseende, med guldglänsande mellankropp, ben och undersida, samt täckvingar som har purpurröda längsband som är iridserande med ljusblått i mitten, följt av på ömse sidor grönt, rött, guldgult till grönt eller grönblått. De långa bakbenen har förtjockade lår. Kroppslängden är 6,5 till 9 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar större delen av Palearktis från Brittiska öarna i väster (där den är hotad) över Central- och Nordeuropa med sydgräns i Spanien, Frankrike och Italien till Ryssland. Arten förekommer i hela Sverige utom fjälltrakterna, och har observerats i hela Finland, i synnerhet i de södra delarna. Den är klassificerad som livskraftig i både Sverige och Finland.

Ekologi 
Arten lever nära sjöar, kärr, gölar i myrar och långsamma vattendrag. Larverna är akvatiska och lever troligen på olika starrarter. De fullbildade skalbaggarna, som är aktiva under maj och juni, sitter gärna på strandvegetation som bland annat starr, och på flytande växter som näckrosor och gäddnate. Även de vuxna djuren är växtätare, men det råder osäkerhet beträffande vilka växter de lever av.

Fortplantning 
Honan lägger äggen vid rötterna på värdväxterna under tidig sommar. Larverna andas genom att borra in bakänden i värdväxtens stam. De förpuppar sig under sensommaren; puppan hämtar även den sitt syre från värdväxten. Även om en del fullbildade skalbaggar har en kort aktivitetsperiod i september och oktober innan de övervintrar, övervintrar de flesta vuxna skalbaggarna i puppkokongen under vatten och kommer fram först till våren.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Donacia
Sjösävsbock

Sjösävsbock (Donacia impressa) är en skalbaggsart som beskrevs av  Gustaf von Paykull 1799. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Sjösävsbocken är en avlång skalbagge vars kropp, inklusive antenner och ben, är mörkt rödbrunt metallglänsande. Mellankroppen är relativt slät, medan täckvingarna är rynkiga på den inre delen. Kroppslängden är mellan 6,5 och 8,5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar de flesta länderna i Nord- och Mellaneuropa inklusive Brittiska öarna och med sydgräns i mellersta Frankrike och nordligaste Italien, samt östgräns i nordvästra Ryssland. Arten finns även i Nordafrika.

I Sverige är arten vanlig i Götaland och Svealand, och förekommer i östra Norrland upp till Norrbotten. I Finland har den observerats från de södra delarna av landet inklusive Åland upp till Norra Savolax. Arten förekommer även i de övriga nordiska länderna och Baltikum. Sjösävsbocken är klassificerad som livskraftig både i Sverige och Finland.

Ekologi 
Arten förekommer bland halvgräs i våtmarker och på sötvattensstränder. Larven lever på rötterna och jordstammarna av sjösäv, eventuellt även andra sävarter som skogssäv. De vuxna djuren, som lever av pollen från olika halvgräsarter, ses ofta under maj till juni på olika strandväxter som sjösäv och starrarter.

Källor

Externa länkar 

Bladbaggar
Donacia
Kopparrörbock

Kopparrörbock (Donacia brevicornis) är en skalbaggsart som beskrevs av Ahrens 1810. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
En avlång skalbagge med metalliskt kopparfärgad kropp inklusive antenner och ben. Mellankroppen har ett matt utseende på grund av sina många punkter, medan täckvingarna är punkterade framtill och tvärrynkiga baktill. Kroppslängden varierar mellan 7 och 8,5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Central- och Nordeuropa från Frankrike i väster, Norditalien och nordvästra Balkan i söder, norra Sverige i norr samt Ryssland och Lettland i öster. Utanför Europa har den även påträffats i Algeriet.

I Sverige förekommer den i Götaland, Svealand och längs Norrlandskusten. I Finland är den observerad i sydvästra delen av landet, ungefärlig utsträckning norrut till Birkaland, österut till Päijänne-Tavastland. Arten är klassificerad som livskraftig ("LC") i Sverige, medan den i Finland är rödlistad som sårbar ("VU"). Situationen har emellertid förbättrats i Finland; 2000 var den rödlistad som starkt hotad ("EN").

Ekologi 
Arten lever i stilla eller långsamflytande vatten. Den kan även gå ut i brackvatten. Larven lever under vattenytan på sävarter som Schoenoplectus heterochaetus, sjösäv samt möjligen också blåsäv och havssäv. De vuxna individerna lever av pollen.

Källor 

Bladbaggar
Donacia
Purpurkantad rörbock

Purpurkantad rörbock (Donacia marginata) är en skalbaggsart som beskrevs av Hoppe 1795. Den ingår i släktet rörbockar och familjen bladbaggar.

Beskrivning 
Den purpurkantade rörbocken är med sin kroppslängd på mellan 8 och 11 mm förhållandevis stor för att vara en rörbock. Kroppen är metallglänsande i gulbrunt, vanligen med blå- till purpurfärgade strimmor längs täckvingarnas ytterkanter, och en markering framtill på varje täckvinge i samma färg. Täckvingarna är även svagt buckliga. Också antenner och ben är metallglänsande.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar stora delar av Europa och Nordafrika, över Norden och Baltikum till Mellanöstern, västra Sibirien och Kazakstan. I Sverige finns den i Götaland och Svealand, medan den i Finland har observerats längst i söder, från Åland och sydkusten upp till Egentliga Tavastland och Päijänne-Tavastland.

I Sverige är arten sedan länge klassificerad som livskraftig. Sedan 2019 har den samma klassificering i Finland, även om den är mycket sällsynt, men tidigare har den där varit rödlistad som sårbar och senare nära hotad.

Ekologi 
Habitatet utgörs vanligen av näringsrika sjöar och långsamflytande vattendrag. De vuxna skalbaggarna kan ses på blad av olika vattenväxter som de äter av, främst under maj till juli. Troligtvis ingår även pollen i dieten. Larverna utvecklas under vatten på olika igelknoppsarter.

Bildgalleri

Källor 

finns den i

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bladbaggar
marginata