kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jänkkäjärvi

Jänkkäjärvi kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Jänkkäjärvi (Hietaniemi socken, Norrbotten), sjö i Övertorneå kommun, 
Jänkkäjärvi (Junosuando socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun, 
Jänkkäjärvi (Tärendö socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun,  (11,3 ha)
Ala-Jänkkäjärvi, sjö i Kiruna kommun,  (56 ha)
Jänkkäjärvi (Gällivare socken, Lappland, 747857-175857), sjö i Gällivare kommun,  (11,4 ha)
Jänkkäjärvi (Gällivare socken, Lappland, 748274-169994), sjö i Gällivare kommun,  (18,4 ha)
Jänkkäjärvi (Gällivare socken, Lappland, 748709-175239), sjö i Gällivare kommun, 
Jänkkäjärvi (Jukkasjärvi socken, Lappland, 750504-174206), sjö i Kiruna kommun,  (17,1 ha)
Jänkkäjärvi (Jukkasjärvi socken, Lappland, 750726-175184), sjö i Kiruna kommun,  (25 ha)
Jänkkäjärvi (Jukkasjärvi socken, Lappland, 751916-172971), sjö i Kiruna kommun,  (68,6 ha)
Jänkkäjärvi (Karesuando socken, Lappland, 757439-177370), sjö i Kiruna kommun,  (30,1 ha)
Jänkkäjärvi (Karesuando socken, Lappland, 757596-177135), sjö i Kiruna kommun,  (16,2 ha)
Jänkkäjärvi (Karesuando socken, Lappland, 757746-177466), sjö i Kiruna kommun,  (8,8 ha)
Jänkkäjärvi (Karesuando socken, Lappland, 758216-177158), sjö i Kiruna kommun,  (6,43 ha)
Jänkkäjärvi (Karesuando socken, Lappland, 759483-175701), sjö i Kiruna kommun,  (41,7 ha)
Yli-Jänkkäjärvi, sjö i Gällivare kommun,

Finland
Jänkäjärvi (sjö i Enare, Lappland, Finland, vid Kaamasjokki)
Jänkkäjärvi (sjö i Finland, Lappland, lat 67,83, long 24,93)
Jänkäjärvi (sjö i Övertorneå, Lappland, Finland)

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järptjärn

Järptjärn kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järptjärnen, Hälsingland, sjö i Ljusdals kommun,  (21,5 ha)
Järptjärnen, Jämtland, sjö i Åre kommun,  (20,1 ha)
Stor-Järptjärnen, Jämtland, sjö i Bräcke kommun, 
Lill-Järptjärnen, sjö i Sundsvalls kommun,  (4,42 ha)
Stor-Järptjärnen, Medelpad, sjö i Sundsvalls kommun,  (20 ha)
Järptjärnen (Degerfors socken, Västerbotten), sjö i Vindelns kommun, 
Stor-Järptjärnen, Västerbotten, sjö i Vindelns kommun,  (13,8 ha)

Naturreservat
 Järptjärn (naturreservat) – ett naturreservat i Vindelns kommun

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järsjön

Järsjön kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järsjön, Dalarna, sjö i Smedjebackens kommun och Säters kommun,  (86,5 ha)
Järsjön, Hälsingland, sjö i Söderhamns kommun,  (1,27 km²)
Järsjön, Jämtland, sjö i Ragunda kommun,  (2,18 km²)

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järvikäinen

Järvikäinen kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järvikäinen (Pajala socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun,  (4,52 ha)
Järvikäinen (Överkalix socken, Norrbotten), sjö i Överkalix kommun, 
Itä-Järvikäinen, sjö i Gällivare kommun, 
Järvikäinen (Gällivare socken, Lappland), sjö i Gällivare kommun,  (2,81 ha)
Järvikäinen (Jukkasjärvi socken, Lappland, 751592-175923), sjö i Kiruna kommun,  (6,87 ha)
Järvikäinen (Jukkasjärvi socken, Lappland, 753160-177448), sjö i Kiruna kommun,  (7,7 ha)
Länsi-Järvikäinen, sjö i Gällivare kommun,

Se även
Järvikäiset

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järvikäiset

Järvikäiset kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järvikäiset (Junosuando socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun,  (4,12 ha)
Järvikäiset (Korpilombolo socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun, 
Järvikäiset (Tärendö socken, Norrbotten), sjö i Pajala kommun,  (3,31 ha)
Järvikäiset, Lappland, sjö i Kiruna kommun,

Se även
Järvikäinen

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järvsjön

Järvsjön kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järvsjön, Gästrikland, sjö i Ockelbo kommun och Sandvikens kommun,  (34,5 ha)
Lilla Järvsjön, sjö i Sandvikens kommun, 
Järvsjön, Hälsingland, sjö i Söderhamns kommun,  (5,88 km²)
Lill-Järvsjön, sjö i Härjedalens kommun,  (75,9 ha)
Stor-Järvsjön, sjö i Härjedalens kommun och Ljusdals kommun,  (1,64 km²)
Järvsjön (Tärna socken, Lappland), sjö i Storumans kommun,  (4,56 km²)
Järvsjön (Vilhelmina socken, Lappland, 716023-158406), sjö i Vilhelmina kommun,  (11,8 ha)
Järvsjön (Vilhelmina socken, Lappland, 716953-156527), sjö i Vilhelmina kommun,  (2,42 km²)
Järvsjön (Vilhelmina socken, Lappland, 719737-150983), sjö i Vilhelmina kommun,  (19,7 ha)
Järvsjön (Åsele socken, Lappland), sjö i Åsele kommun,  (34,4 ha)

Se även
Ahmajärvi
Järvträsket
Järvtjärnen

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järvtjärn

Järvtjärn kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järvtjärnarna (Undersåkers socken, Jämtland, 702060-135569), sjö i Åre kommun, 
Järvtjärnarna (Undersåkers socken, Jämtland, 702083-135552), sjö i Åre kommun, 
Järvtjärnen, Medelpad, sjö i Ånge kommun, 
Järvtjärnen (Burträsks socken, Västerbotten, 717455-172910), sjö i Skellefteå kommun,  (31,1 ha)
Järvtjärnen (Burträsks socken, Västerbotten, 718034-167957), sjö i Skellefteå kommun, 
Järvtjärnen (Jörns socken, Västerbotten), sjö i Skellefteå kommun,  (11,9 ha)
Järvtjärn (Arjeplogs socken, Lappland), sjö i Arjeplogs kommun,  (16,6 ha)
Järvtjärnen, Lappland, sjö i Vilhelmina kommun,  (5,53 ha)

Naturreservat
 Järvtjärn (naturreservat) – ett naturreservat i Vindelns kommun 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Järvträsket

Järvträsket kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Järvträsket (Burträsks socken, Västerbotten, 715639-170589), sjö i Skellefteå kommun,  (96,5 ha)
Järvträsket (Burträsks socken, Västerbotten, 717918-168192), sjö i Skellefteå kommun,  (1,37 km²)
Järvträsket (Arvidsjaurs socken, Lappland), sjö i Arvidsjaurs kommun,  (2,24 km²)
Järvträsket (Lycksele socken, Lappland, 719016-163191), sjö i Lycksele kommun,  (69,4 ha)
Järvträsket (Lycksele socken, Lappland, 720288-162988), sjö i Lycksele kommun,  (26,9 ha)

Se även
Järvträsk, 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Jönstjärn

Jönstjärn kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Jon-Jönstjärnen, sjö i Filipstads kommun, 
Per-Jönstjärnen, sjö i Älvdalens kommun, 
Jönstjärnen, Hälsingland, sjö i Ovanåkers kommun,  (5,7 ha)
Jönstjärnen, Jämtland, sjö i Bräcke kommun, 
Jönstjärnen (Jokkmokks socken, Lappland, 736979-174054), sjö i Jokkmokks kommun, 
Jönstjärnen (Jokkmokks socken, Lappland, 737196-173962), sjö i Jokkmokks kommun, 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Vincent Nichols

Vincent Gerard Nichols, född 8 november 1945, är ärkebiskop av Westminster, ordförande för katolska biskopskonferensen i England och Wales och huvudrepresentant för Romersk-katolska kyrkan i England och Wales. Han har tidigare varit ärkebiskop av Birmingham 2000–2009. Sedan den 22 februari 2014 är han en av Katolska kyrkans kardinaler.

Uppväxt
Vincent Gerard Nichols föddes i Crosby i Lancashire, där hans föräldrar var lärare. Som ung ville han bli lastbilschaufför, men under tonåren kände han sig dragen till prästlivet. Han studerade på St Mary's College i Crosby från 1956 till 1963. 

Den 21 december 1969 blev han prästvigd för ärkestiftet i Liverpool, och året därpå avlade han licentiat-examen i teologi vid Pontificia Università Gregoriana i Rom.

Karriär
Nichols biskopsvigdes den 24 januari 1992 och var då med sina 46 år den yngste biskopen i Storbritannien. Han var då titulärbiskop av Othona, och tjänstgjorde som hjälpbiskop i Westminster. 2000 utsågs Nichols till ärkebiskop av Birmingham och 2009 till ärkebiskop av Westminster. 

1999 förrättade han kardinal Basil Humes begravning. När Johannes Paulus II begravdes var han kommentator i BBC:s sändningar. Nichols tillhörde de som verkade för att John Henry Newman skulle helgonförklaras och övervakade den gravöppning som genomfördes 2008, i ett försök att tillvarata reliker. Han har publicerat två böcker: Promise of Future Glory och Missioners.

Åsikter 
Nichols ansågs en gång som liberal, men anses ha blivit mer konservativ med åren. 

Nichols första offentliga uttalande som ärkebiskop av Westminster handlade om fallen av sexuellt utnyttjande på Irland:

"Varje gång någon utnyttjas sexuellt inom Katolska kyrkan är det stor uppståndelse. Och jag är glad för att det blir stor uppståndelse. Om det inte blev skandal skulle jag bli orolig. Jag hoppas att det aldrig sker igen, men jag hoppas att inställningen till ämnet aldrig blir likgiltighet."

2007 deltog Nichols i Katolska kyrkans kampanj mot den lag som förbjuder diskriminering av homosexuella par vid adoption. Nichols uppmanade Katolska kyrkans medlemmar att skriva till sina parlamentsledamöter, och menade att lagen skulle medföra att kyrkans adoptionsbyråer måste stängas.

Referenser

Noter

Externa länkar

Ärkebiskopar av Westminster
Födda 1945
Levande personer
Män
Brittiska kardinaler
Alumner från Påvliga universitetet Gregoriana
Cnattingius

Cnattingius är  en prästsläkt som härstammar från bonden Jon Jonssno i Hölja by, Västerlösa socken. Hans son Sveno Jonse (1555-1589) som var kyrkoherde i Skeppsås och Älvestad kallade sig Knating. Han blev i sin tur far till kyrkoherden i Västerlösa Nicolaus Svenonis (1588-1672) som antog namnet Knatingius. Dennes sonson kyrkoherden i Västra Ny socken (1666-1733) skrev sig Cnattingius.

Med dennes sonsöner Daniel, Claes Magnus och Johan delade sig Cnattingiussläkten i Askeryds-, Ekebyborna- och Normlösagrenen av släkten.

Bland släktens medlemmar märks:
 Alfhild Cnattingius
 Anders Jacob Danielsson Cnattingius
 Anna Cnattingius
 Axel Cnattingius
 Bengt Cnattingius
 Hans Cnattingius
 Sven Cnattingius

Källor 

Svenska släkter
Prästsläkter
Theodor Berger (svensk jurist)

Mauritz Theodor Berger, född 24 maj 1818 i Stockholm, död 26 november 1888 i Göteborg, var en svensk politiker, jurist och bankman.

Biografi
Berger studerade vid Strängnäs katedralskola och blev student i Uppsala 1836. Han avlade hovrättsexamen 1839, tjänstgjorde därefter vid olika ämbetsverk i Stockholm och  inom rättsväsendet i Värmland. Berger utsågs 1846 till vice häradshövding. På grund av de livliga förbindelser som rådde med Göteborg, blev han känd där och uppmanad etablera en advokatrörelse i staden och så skedde 1847. Berger antogs påföljande år till ombudsman för Göteborgs Privatbank. Han blev kvar i bankens tjänst och från 1872 även i dess styrelse hela livet. År 1850 blev Berger sekreterare hos Borgerskapets äldste och hade den befattningen fram till 1863, då han blev ledamot av det nyinrättade Göteborgs stadsfullmäktige, där han kvarstod fram till sin död. Han var dess vice ordförande från 1870, tills han av hälsoskäl avgick från denna post 1887. Berger var även dispaschör i Göteborgs stad 1858–1888 och ordförande i domkyrkorådet under fjorton år samt ordförande för den styrelse som anlade begravningsplatser och han bidrog till skapandet av Östra begravningsplatsen. Berger var även vice ordförande i vattenledningsstyrelsen och ledamot i direktion för pensionsinrättningen. Han var en de mest verksamma för tillkomsten av Bergslagernas Järnvägar och vice ordförande i nämnda banas aktiebolag sedan dess bildande.

Berger var son till sidenfabrikören Abraham Berger och Maria Kristina Öfverbohm på Södermalm i Stockholm. Han var gift med Hedvig Frank och fick flera barn, däribland Ivar Berger. En dotter gifte sig med August af Petersens. Makarna Berger är begravda på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor
Göteborgs stadsfullmäktige 1863–1962: Biografisk matrikel, Magnus Fahl, Wezäta, Göteborg 1963 s. 340–341

Göteborgs Aftonblad 1888-11-28, sid. 2f.
Svenska Dagbladet 1888-11-28, sid 2.
 Berger, Theodor och Berger, Hedda på SvenskaGravar.se

Svenska dispaschörer
Ledamöter av Göteborgs kommunfullmäktige
svenska politiker under 1800-talet
Svenska jurister under 1800-talet
Jurister från Stockholm
Politiker från Stockholm
Personer i Göteborgs historia
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1818
Avlidna 1888
Män
Otto Adrian Berg von Linde

Otto Adrian Berg von Linde, före adlandet Bergh, född 29 maj 1711 i Malmö, död 11 april 1768 på Axelvolds gård, var en svensk fortifikationsofficer.

Han var son till majoren inom fortifikationen Staffan Volter Bergh. Han blev volontär vid fortifikationen i Malmö 1723 och utbildade sig där i fortifikationskonsten under överste Lorentz Kristoffer Stobée och sin fars ledning. Han beordrades att förrätta konduktörstjänst i Landskrona 1734, blev konduktör i skånska brigaden 1735 och tjänstgjorde i Finland och Stockholm. Berg blev löjtnant och modellör vid fortifikationen 1741 och iståndsatte 1742-43 den förfallna Fredriksskans vid Gävle. Han avsändes i slutet av augusti 1743 för att försätta Långå skans i stridbart skick. Han var även befälhavande fortifikationsofficer vid överste Gotthard Wilhelm Marcks von Würtenbergs häravdelning, vid vilken han även ledde spioneriet. Under slutet av 1743 besiktigade Berg Jämtlands- och Härjedalsgränserna, blev kapten vid femte (finska) fortifikationsbrigaden varifrån han senare transporterades till tredje (skånska) fortifikationsbrigaden. 1745-46 tjänstgjorde han i Malmö och 1747 i Kristianstad och Landskrona. 1748 erhöll Berg ledningen av den nya fästningsbyggnaden i Kristianstad. Han erhöll majors titel 1750 och adlades året därpå. Berg von Linde blev generalkvartermästarlöjtnant 1755, överste och chef för pommerska fortifikationsbrigaden 1762, transporterades till femte brigaden 1764 men fortsatte att leda arbetena i Kristianstad fram till sin pension 1766. Berg von Linde blev 1749 riddare av Svärdsorden.

Källor 
 Otto Adrian Berg von Linde i Svenskt biografiskt lexikon

Födda 1711
Avlidna 1768
Svenska militärer under 1700-talet
Män
Riddare av Svärdsorden
Militärer från Malmö
Svenskt adlade
Hiärneit

Hiärneit är ett rött tetragonalt mineral. Det är det första mineral man känner till som innehåller båda grundämnena zirkonium och antimon. Man kan hitta hiärneit i ett material som till största delen består av finkornig flogopit. Namnet har mineralet fått efter Urban Hiärne (1641-1724) som var en läkare, kemist och pionjär inom svensk geologi. Man kan hitta hiärneit i Långban i östra Värmland. Hiärneit är isostrukturell med calzirtit Ca2Zr5Ti2O16. Hiärneit finns sparsamt i skarn efter omvandling i en miljö med hög syreaktivitet och låg kiselhalt.

Källor 

Mineral
Förhöret

Förhöret kan syfta på:

Förhöret (film, 1982) – en polsk film i regi av Ryszard Bugajski
Förhöret (1989) – en svensk film om Carl Hamilton
Förhöret (2009) – en finsk film i regi av Jörn Donner
Vasa regemente

Vasa regemente var ett förband inom den vita östarmén under det finska inbördeskriget. Kommendör var överstelöjtnant Martin Ekström.

Órganisation
 Första bataljonen
Chef: jägarkapten Carl Lennart Nordensvan.
 Andra bataljonen
Chef: jägarkapten Gerhard Yrjö Väinönheimo, senare jägarkapten Vilho Linden.
 Tredje bataljonen
Chef: major G. A. Bäckman.
Kompletteringsbataljonen
Chef: major Anthoni.

Källor
 Red: Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918, del V och VI, Otava Helsinki 1924-1925
 Red: Kai Donner, Th. Svedlin, Heikki Nurmio, Suomen vapaussota VIII, GUMMERUS Jyväskylä 1927.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

Finska inbördeskriget
Finlands historia under självständigheten
Svenska frivilligsoldater
Organisationer bildade 1918
Martin Dolk

Martin Per Dolk, född 25 mars 1990, är en svensk handbollsspelare. Han spelade tidigare som vänstersexa, men spelar numera oftast som niometersspelare. 

Med Hammarby IF har han varit med och tagit två SM-guld, 2007 och 2008. Säsongen 2012/2013 vann han Elitseriens skytteliga, med 214 gjorda mål, och blev även uttagen i All-Star Team. Även 2021/2022 blev han uttagen i All-Star Team som bästa vänstersexa.

Under sin korta tid i KIF Kolding Köpenhamn vann han DM-Guld. Med Hammarby tog han silver i Svenska cupen 2023.

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1990
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Svenska idrottare under 2000-talet
Spelare i Hammarby IF HF
Svenska mästare i handboll
Klabböle kraftverk

Klabböle kraftverk var ett vattenkraftverk i Umeå som togs i drift 1899 och levererade ström fram till 1958. Kraftverket är idag ett museum beläget på Umeälvens södra sida nedanför Klabböle by, cirka 7 kilometer uppströms från Umeå.

Redan på 1500-talet fanns en skvaltkvarn i Klabböleforsen för mjölmalning och en vattendriven såg. I Umeå centrum fanns ett ångkraftverk från 1892 som behövde ersättas. Umeå stad köpte forsen för att bygga ett vattenkraftverk år 1897. Det projekterades av Qvist & Gjers ingenjörsbyrå i Arboga som ritade, konstruerade och byggde kraftverket med två aggregat på sammanlagt 400 kW, med plats för två aggregat till. Av kostnadsskäl och på grund av kungsådran så dämde man inte hela älven. Istället byggdes en ledarm i forsnacke som skapade en kanal till kraftverket. Kraftverket levererade ström till Umeå första gången 6 december 1899. Redan efter ett par veckor fick det problem att producera ström på grund av issörja, något som blev ett återkommande problem. Orsaken var att kraftverket var placerat i nedre delen av forskomplexet mellan Norrfors och Klabböle, vilket kylde av vattnet så pass att det kunde bli underkylt.

Kraftverket utnyttjade endast 10 kubikmeter per sekund av älvens medelvattenföring på 430 kubikmeter per sekund. Således byggdes Kraftverket ut 1904 med ett tredje aggregat på 200 kW. Därefter byggde Axel Rudolf Bergman vid sidan av det gamla "Det nya verket" av tegel och betong, som stod klart den 28 maj 1910. En mindre utbyggnad gjordes även 1914. Samtidigt ville Umeå stadskommun att Statens vattenfallsstyrelse skulle bygga ut Norrforsen, vilket de fick besked om att det skulle ske. Under och efter första världskriget gick det inte att finansiera projektet och därför byggdes Klabböle ut även 1931. År 1958 invigdes till slut det statliga vattenkraftverket Stornorrfors kraftverk i Norrforsen.

Nya verket i Klabböle revs och det gamla stängdes men står kvar och ingår numera som kraftverksmuseum i Umeå Energicentrum.

Referenser

Noter

Källor 

 

Tidigare vattenkraftverk i Sverige
Företag i Umeå
Umeås historia
Byggnadsminnen i Västerbottens län
Henrik Rosencrantz

Henrik Rosencrantz, död 5 december 1537, var en dansk adelsman och länsherre.

Rosencrantz var son till Niels Eriksen Rosencrantz. Han omtalas i skriftliga handlingar första gången 1522, då han dubbades till riddare av den heliga graven. Vid sin återkomst till danmark fungerade han en tid som föredragande för Fredrik I av Danmark. 1530 utnämndes han till länsherre på Gotland. Förutom ett par resor till Köpenhamn höll han sig under grevefejden på Gotland, som han styrde tämligen självständigt. Henrik Rosencrantz omkom av skador han ådragit sig sedan han kastats av sin häst under en ridtur i början av november.

Källor 
 Måleri på Gotland 1530-1830, Gunnar och Karin Svahnström
 Henrik Rosencrantz i Dansk biografisk Lexikon

Danska ämbetsmän
Födda 1400-talet
Avlidna 1537
Män
Beata Oxenstierna

Beata Oxenstierna, född 1591 på Revals slott, död 1652, var en svensk hovfunktionär. Hon var överhovmästarinna från 1639 men var i tjänst från 1642 till 1647.

Hennes föräldrar var friherre Erik Oxenstierna och Bengta Gera. Hon gifte sig 1613 på Örebro slott med ståthållaren Erik Göransson Ulfsparre af Broxvik. Hon var kammarfröken hos Sveriges änkdrottning Kristina av Holstein-Gottorp 1610–1613. Hon blev 1639 överhovmästarinna hos drottning Kristina. Hon beskrivs som "en välgörande fru, som förmådde mycket vid hovet."

Kristina ogillade i regel sina hovdamer, förutom Ebba Sparre och vissa undantag som Lady Jane Ruthven och Louise van der Nooth. Hon skrev 1639 om Beata Oxenstierna och hennes dotter hovfröken Maria Elisabet Ulfsparre: "Överhovmästarinna Fru Beata Oxenstierna och hennes dotter anlände just nu. Ju fler av dem som kommer desto värre." Kristina skrev senare: "Jag kände förakt för alla i min omgivning, och särskilt kvinnorna i min uppvaktning, från vilka jag inte tålde den minsta rättelse". Positionen som överhovmästarinna var dock i sig inflytelserik. Oxenstierna fick 1646 två hemman i donation och 1647 200 tunnor spannmål årligen till sin död.

Källor
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Oxenstierna_af_Eka_och_Lind%C3%B6_nr_1
 Erik Petersson: Maktspelerskan : drottning Kristinas revolt (2011)
 Marie-Louise Rodén: Drottning Christina : en biografi (2008)

Noter

Kvinnor
Födda 1591
Avlidna 1652
Svenska överhovmästarinnor
Beata
Drottning Kristinas hov
Västerviks kommunhus

Västerviks kommunhus är ett byggnadskomplex i Stadsparken i Västervik, med besöksadress Fabriksgatan 21. Byggnaden är säte för Västerviks kommuns centrala administration.

Historik
Huvuddelen av byggnaden uppfördes 1959 - 60 av Skånska Cementgjuteriet  som tingshus för dåvarande Tjusts domsagas häradsrätt efter ritningar av arkitekten Hans Brunnberg. När tingshuset togs i bruk lades Västerviks stad även in under domsagan och dess egen jurisdiktion upphörde. Efter tingsrättsreformen i Sverige 1971 blev byggnaden säte för Västerviks tingsrätt. Denna uppgick i Kalmar tingsrätt den 17 januari 2005. 

Byggnaden övertogs av kommunen och olika användningar diskuterades. Beslutet blev att låta bygga om och till huset för att bli nytt kommunhus. Dessa arbeten utfördes 2009-2010 och den 30 maj 2011 kunde byggnaden återinvigas för sitt nya ändamål.

Källor

Noter

Stadshus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
Byggnader och anläggningar i Västervik
Ebba Ryning

Ebba Ryning, född 1595, död 1642, var en svensk hovfunktionär. Hon var överhovmästarinna 1639–1642. 

Hennes föräldrar var Peder Ryning och Kerstin Gyllenstierna. Hon var kammarfröken hos änkedrottningen, Kristina av Holstein-Gottorp. Hon gifte sig 1625 med överste Göran Soop, som avled 1631.

Referenser

 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Ryning_nr_15
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Soop_nr_10
 Erik Petersson: Maktspelerskan : drottning Kristinas revolt (2011)
 Marie-Louise Rodén: Drottning Christina : en biografi (2008)

Svenska överhovmästarinnor
Födda 1595
Avlidna 1642
Kvinnor
Drottning Kristinas hov
Elisabeth Gyllenstierna

Elisabeth Gyllenstierna, född 1 mars 1581 i Tryserums församling, Östergötland, död januari 1646, var en svensk hovfunktionär. Hon var överhovmästarinna 1634–1639.

Biografi
Elisabeth Gyllenstierna föddes 1581 på Fågelvik i Tryserums socken. Hennes föräldrar var riksdrotset Nils Göransson Gyllenstierna och Ebba Bielke af Åkerö. Gyllenstierna gifte sig 6 februari 1608 med amiralen Hans Claesson (1574–1620).

Gyllenstierna var hovmästarinna hos drottning Kristina och tog avsked från tjänsten 1639. Hon avled 1646 och begravdes tillsammans med sin man i Årstagraven i Österhaninge kyrka. Hon utnämnde sina döttrar Ebba och Karin och sin brorsdotter Ebba Gyllenstierna till hovfröknar.

Referenser
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Gyllenstierna_af_Lundholm_nr_3
 Erik Petersson: Maktspelerskan : drottning Kristinas revolt (2011)
 Marie-Louise Rodén: Drottning Christina : en biografi (2008)
 Eva Österberg, red (1997). Jämmerdal & Fröjdesal. Kvinnor i stormaktstidens Sverige. Stockholm: Atlantis AB.

Noter 

Kvinnor
Födda 1581
Avlidna 1646
Svenska överhovmästarinnor
Drottning Kristinas hov
Kerstin Bååt

Kerstin Bååt, död 1657 på Hässlö, Badelunda, var en svensk hovfunktionär. Hon var hovmästarinna hos drottning Kristina.

Biografi
Hennes föräldrar var Bo Gustafsson Bååt i släkten Bååt och Anna i släkten Ribbing. Hon var före sitt giftermål "kammarjungfru" (kammarfröken) hos drottning Kristina. Hon gifte sig 1637 med på Stockholms slott med riksrådet friherre Gustaf Horn af Åminne (död 1639). 

Hon utnämndes år 1645 till hovmästarinna hos drottning Kristina. Denna tjänst var under Kristinas regeringstid delad på flera personer, och Kerstin Bååth tjänstgjorde tillsammans med Margareta Brahe, initialt under Beata Oxenstierna.  

Hon gifte om sig 13 december 1650 på slottet i Stockholm med riksrådet och fältmarskalken friherre Henrik Horn af Marienborg.

Referenser

 Gustaf Elgenstierna,     Den introducerade svenska adelns ättartavlor 1925-36. 
 Svenskt biografiskt lexikon (SBL).

Svenska överhovmästarinnor
Avlidna 1657
Kvinnor
Drottning Kristinas hov