kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konstantin von der Pahlen

Konstantin von der Pahlen (eller Konstantin Ivanovitj Pahlen, ryska: Константин Иванович Пален), född 1833 i Jelgava, död 1912, var en rysk greve och ämbetsman.

von der Pahlen var 1867-78 rysk justitieminister och statssekreterare. Han avlägsnades 1878 från justitieministerposten därför, att han hänvisat målet mot Vera Zasulitj (för attentat mot polisministern Trepov) i vanlig ordning till jurydomstol i stället för att låta det avdömas av en utomordentlig domstol för statsförbrytelser. von der Pahlen erhöll då i stället en plats i riksrådet, där även flera andra medlemmar av släkten haft säte.

Källor 

 

Rysslands justitieministrar
Ryska politiker under 1800-talet
Födda 1833
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Personer från Jelgava
Peter Ludwig von der Pahlen

Peter Ludwig von der Pahlen (eller Pjotr Aleksejevitj Pahlen, ryska:  Пётр Алексеевич Пален), född den 17 juli 1745, död den 13 februari 1826, var en rysk greve, militär och ämbetsman. Han var far till Peter och Friedrich von der Pahlen samt farbror till Carl Magnus von der Pahlen.

von der Pahlen deltog i sjuårskriget, rysk-turkiska krigen 1768–1774 och 1787–88, kriget mot Sverige 1788–90, från 1787 som generalmajor. von der Pahlen utmärkte sig 1788, vid stormningen av Otjakov, var närvarande vid fredsunderhandlingarna i Värälä, vistades 1790-91 i Stockholm som ryskt sändebud samt blev 1792 viceguvernör i Livland. Åren 1795-97 var han guvernör i Kurland, blev 1797 generalguvernör över Ingermanland och Viborgs län och sedermera generalinspektör för kavalleriet, polisminister, president i utrikeskollegiet, generalguvernör över Estland, Livland och Kurland samt generaldirektör för postväsendet. 

von der Pahlen var herre över alla stats- och privathemligheter och stod högt i gunst hos kejsar Paul, men fruktade dennes nyckfullhet och trädde i spetsen för en sammansvärjning mot honom. Han vann tronföljaren för palatsrevolutionen, höll vakt, under det att Paul stryptes (natten till den 24 mars 1801), hälsade Alexander I som kejsare och tycktes med cynisk likgiltighet betrakta det skedda. Tillsammans med furst Zubov och Bennigsen ämnade han behärska Ryssland, men Alexander fråntog honom redan i april 1801 styrelsen över postväsendet, tillbakavisade hans anspråk på en premiärministers ställning och gav i juli samma år ett hastigt bifall till von der Pahlens anhållan att få draga sig tillbaka till privatlivet.

Källor

Noter 

Ryska generaler
Ryska ämbetsmän
Ryska diplomater
Ryska politiker under 1700-talet
Födda 1745
Avlidna 1826
Män
Ugglan
Deltagare i slaget vid Svensksund
Ryska militärer under 1700-talet
Ryska politiker under 1800-talet
Peter von der Pahlen

Peter Johann Christoph von der Pahlen (eller Pjotr Petrovitj Pahlen, ryska Пётр Петрович Пален), född den 24 augusti 1777, död den 1 maj 1864, var en rysk greve, militär och diplomat. Han var son till Peter Ludwig von der Pahlen och bror till Friedrich von der Pahlen. 

von der Pahlen var generallöjtnant under det sista stora koalitionskriget mot Napoleon, tog avsked 1823, men inträdde efter Nikolaus tronbestigning åter i hären samt blev 1827 general av kavalleriet, generaladjutant och medlem av krigsrådet. I februari 1829 utsågs han till överbefälhavare för ockupationsarmén i Donaufurstendömena och utmärkte sig 1831 vid kuvandet av upproret i Polen. År 1835 blev han ryskt sändebud i Paris, hemkallades 1841 till följd av spänningen mellan Nikolaus och Ludvig Filip, men innehade fortfarande till namnet sin ministerpost till 1847, då han blev generalinspektör för kavalleriet. Först 1862 drog han sig helt tillbaka ur det offentliga livet.

Källor 
 

Ryska grevar
Ryska generaler
Personer i Napoleonkrigen
Rysslands ambassadörer i Frankrike
Personer i Ryssland under 1800-talet
Födda 1777
Avlidna 1864
Män
Ugglan
Friedrich von der Pahlen

Friedrich von der Pahlen (eller Fjodor Petrovitj Pahlen, ryska Фёдор Петрович Пален), född den 2 september 1780, död den 8 januari 1863, var en rysk greve och ämbetsman. Han var son till Peter Ludwig von der Pahlen och bror till Peter von der Pahlen. 

von der Pahlen blev 1826 generalguvernör över Nya Ryssland och Bessarabien och i maj 1828 chef för den provisoriska centralförvaltningen över Moldavien och Valakiet samt var 1829 tillsammans med Orlov rysk förhandlare vid fredsslutet med Turkiet i Adrianopel.

Källor 

 

Ryska ämbetsmän
Ryska grevar
Personer i Ryssland under 1800-talet
Födda 1780
Avlidna 1863
Män
Ugglan
Zeinab

Zeinab är ett arabiskt kvinnonamn; ursprungligen namnet på en väldoftande växt.

Varianter
Zainab
Zaynab

Personer med namnet Zeinab
 Zainab Bakkour, Långdistanslöpare från Syrien

Zainab bint Khuzaima hustru till Mohammed
Zainab bint Djahsh ytterligare en hustru till Mohammed
Zainab, dotter till Mohammed
Zainab, barnbarn till Muhammed

Kvinnonamn
Arabiska förnamn
Hunter of Stars

Hunter of Stars är en låt som representerade Schweiz i Eurovision Song Contest 2014. Bidraget framfördes av Sebalter. Bidraget tävlade i andra semifinalen vilken man tog sig till final från. I finalen hamnade han på trettonde plats med 64 poäng.

Referenser

Schweiz bidrag i Eurovision Song Contest
Bidrag till Eurovision Song Contest 2014
Musiksinglar 2013
Henry Paget

Henry Paget kan syfta på flera personer, bland andra:

* Henry Paget, 2:e baron Paget (omkring 1539–1568)
 Henry Paget, 1:e earl av Uxbridge (1663–1743)
 Henry Paget, 2:e earl av Uxbridge (1719–1769)  
 Henry Paget, 1:e earl av Uxbridge (1744–1812)
 Henry Paget, 1:e markis av Anglesey (1768–1854)
 Henry Paget, 2:e markis av Anglesey (1797–1869)
 Henry Paget, 5:e markis av Anglesey (1875–1905)
Arthur Paget

Arthur Paget kan syfta på:

* Arthur Paget (1771–1840), brittisk diplomat och politiker
 Arthur Paget (1851–1928), brittisk militär och diplomat
Vännerna (2014)

Vännerna är en svensk dramafilm från 2014, regisserad av Beata Gårdeler som även skrivit manus tillsammans med Christian Augrell. I huvudrollen som socialassistent ses Anna Bjelkerud.

Handling 
55-åriga Karen ligger död i sin lägenhet och flera månader har passerat utan att någon har saknat henne. Boutredarna Annika och Samir får i uppdrag att försöka finna eventuella anhöriga. Filmen skildrar därefter kroppens väg mellan poliser, socialassistenter och obducenter till den slutliga vilan.

Rollista (i urval) 
 Anna Bjelkerud – Annika / Moa
 Alexander Salzberger – Samir
 Mats Blomgren – Manfred
 Robin Keller – Conny
 Eva Melander – Ewa

Om filmen 
Vännerna producerades av Malin Idevall för Bob Film Sweden AB med Sveriges Television AB som medproducent och med produktionsstöd från Stiftelsen Svenska Filminstitutet. Filmen fotades av Gösta Reiland och klipptes av Linda Jilmalm. Musiken komponerades av Lisa Montan.

Filmen premiärvisades den 25 januari 2014 på Göteborgs filmfestival och visade samma dag på Sveriges Television SVT1.

Mottagande 
Filmen belönades med Stora novellfilmspriset 2014, som detta år delades ut för sista gången. Juryns motivering löd:

Regissören Beata Gårdeler mottog priset på 200 000 svenska kronor den 25 januari 2014 i bankettsalen på Elite Park hotell. Hon kommenterade priset i Dagens Nyheter med att säga "Jag tyckte att det var ett pris bara att få göra filmen. Vissa filmer är svårare att få pengar till, som om man gör en film om ett lik".

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2014
Kortfilmer 2014
Svenskspråkiga filmer
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Filmmusik av Lisa Montan
Filmer i regi av Beata Gårdeler
Arthur Paget (diplomat)

Sir Arthur Paget, född den 15 januari 1771, död den 26 juli 1840, var en brittisk diplomat. Han var son till Henry Paget, 1:e earl av Uxbridge bror till Henry Paget, 1:e markis av Anglesey och Edward Paget samt far till Augustus Berkeley Paget.

Paget var en av Napoleontidens mest kända engelska diplomater. Han verkade som envoyé i Wien (1801–1806) energiskt för tillkomsten av tredje koalitionen mot Napoleon samt sökte som envoyé i Konstantinopel (1807–1809) förgäves avhålla sultanen från att ingå allians med Frankrike.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Storbritanniens ambassadörer i Österrike
Storbritanniens ambassadörer i Osmanska riket
Diplomater under 1800-talet
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Alumner från Christ Church, Oxford
Födda 1771
Avlidna 1840
Män
Ugglan
Henry Paget, 1:e earl av Uxbridge (1663–1743)

Henry Paget, 1:e earl av Uxbridge, född den 13 januari 1663, död den 30 augusti 1743, var en engelsk ädling. Han var farfar till Henry Paget, 2:e earl av Uxbridge.

Paget var en av de tolv tories, som 1712 upphöjdes till lorder för att skaffa toryministären majoritet i överhuset; han fick 1714 titeln earl av Uxbridge av den nytillträdde kungen, Georg I.

Källor 

 

Engelsk adel
Brittiska överhusledamöter
Brittiska politiker under 1700-talet
Födda 1663
Avlidna 1743
Män
Ugglan
EMV (kort)

EMV är en standard från Europay, Mastercard och VISA för smartkort.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kontokort
Standarder och konventioner
Guvernementet Suvalki

Guvernementet Suvalki var ett ryskt guvernement i Polen, 1867-1915.

Det var beläget mellan Ostpreussen samt guvernementen Kovno, Vilna och 
Grodno. Det hade en yta på 12 551 km² och 718 000 invånare (1915), över hälften litauer (mest i norr), omkring 17 procent polacker 
(mest i städerna) samt judar och ryssar.

Guvernementet var beläget på den baltiska landåsen och sluttade i norr till Njemen, 
som bildade östra och norra gränsen, och i söder till 
Bebrz’ träsktrakt. Augustowokanalen förenade Hańcza, en biflod till Njemen, med ett tillflöde till Bebrz, som tillhörde Weichsels flodområde. Omkring nittio procent av arealen var odlingsbar, och huvudnäring var jordbruk jämte boskapsskötsel. Även skogsavverkningen var av betydelse.

Guvernementet var Litauens förnämsta område. Där stod skolväsendet och jordbruket högst, 
och det spelade en betydande roll i den litauiska rörelsens historia. Flera läroanstalter (gymnasier, 
seminarier) hade litauiska som undervisningsspråk. På litauiska nationalkongressen i Vilna 4-5 dec. 1905 
yrkades att Suvalki skulle skiljas från 
generalguvernementet Warschawa och sammanslås med det övriga 
Litauen. 1915 skilde tyskarna Suvalki från Warschawa och lade det under guvernementet Vilnas förvaltning, på vilket såväl polska som litauiska nationalister gjorde anspråk. De senare hävdade, att det var helt och hållet litauiskt med undantag av ett par kretsar (enligt den officiella ryska statistiken 1897 var endast 8,17 procent polacker).

Källa

Kejsardömet Rysslands guvernement
Polens historia
Litauens historia
Stater och territorier bildade 1867
Stater och territorier upplösta 1914
Luxemburgkompromissen

Luxemburgkompromissen var en informell överenskommelse mellan medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen, som innebar att medlemsstaterna hade vetorätt i frågor som var av ”nationell angelägenhet”. Den undertecknades den 29 januari 1966.

Anledningen till att Luxemburgkompromissen tillkom var på grund av krisen som uppstod i samband med finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitik som trädde i kraft 1962. Förut så hade det krävts enhällighet hos medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen, men det hade nått sitt slut och rådet började istället ta majoritetsbeslut. Presidenten i Frankrike, Charles de Gaulle, var motståndare till överstatlighet och hade en rädsla för att de andra medlemsstaterna skulle ifrågasätta den gemensamma jordbrukspolitiken, vilket ledde fram till "tomma stolens politik", som i praktiken innebar att Frankrike vägrade delta i de europeiska institutionernas arbete tills de fått tillbaka sin vetorätt. Den "tomma stolens politik" påbörjades den 30 juni 1965 och varade i sju månader.

Se även 
Europeiska ekonomiska gemenskapen

Referenser 

Demokrati
1966 i Luxemburg
Europeiska gemenskaperna under 1960-talet
Politikåret 1966
Astropolitik

Astropolitik  är en gren av geopolitik, och analyseras med referens till astronomi.

Exempel på sådant som varit föremål för astropolitik är:

 Rymdfördraget
 Månfördraget
 Rymdrätt

Källor 
 
 D. Deudney and M. Glassner; Political Geography

Typer av politik
Rymden
Hypomenorré

Hypomenorré är en medicinsk term för en menstruationsstörning med antingen korta menstruationscykler eller med minskade blödningsmängder under menstruationen. Korta menstruationscykler leder ofta till problem med ägglossningen.

Symtom 
Hypomenorré kan definieras som en kort menstruationscykel, ett tillstånd som också kallas polymenorré. Polymenorré innebär att menstruationscykeln understiger 21 dagar, det vill säga att det dröjer mindre än 21 dagar mellan två menstruationer. Med måttliga menstruationsblödningar avses som regel att blödningen är mindre än 30 milliliter.

Orsaker 
Hypomenorré kan bland annat bero på hormonstörningar. Det kan antingen kan vara en sjukdom i sig eller uppkomma till följd av förändrad livsstil, till exempel stress.

Referenser 

Menstruationsstörningar
Anna-Clara Romanus-Alfvén

Anna-Clara Romanus-Alfvén, född 24 november 1874 i Landskrona, död 9 november 1947 i Lilla och Stora Essingens kyrkobokföringsdistrikt, Stockholm, var en svensk läkare. 

Hon var syster till Anton och Carl Romanus, gift med läkaren Johannes Alfvén samt mor till Hannes Alfvén.

Romanus genomgick Landskrona elementarskola för flickor och blev student som privatist vid Malmö högre allmänna läroverk 1893. Hon avlade folkskollärarexamen vid Kalmar seminarium 1895 och var ordinarie folkskollärarinna i Eskilstuna 1895–1897. Hon avlade därefter mediko-filosofisk examen 1898 i Lund, blev medicine kandidat 1902 i Stockholm och medicine licentiat 1906 i Lund. 

Romanus var extra ordinarie amanuens i patologi vid Karolinska institutet 1900–1902, läkare vid Fröbelinstitutet i Norrköping 1909–1912 och skolläkare vid flickläroverket där från 1914. Hon var anställd som lärarinna i hygien vid flickläroverket samt folk- och fortsättningsskolor i Norrköping samt flera andra orter i Östergötland från 1909. Hon var ledamot av Norrköpings livsmedelsnämnd och ordförande för dess kvinnoråd 1916–1919. Hon var sakkunnig i lösdrivarlagstiftningskommittén 1927–1929 och inom  alkoholistlagstiftningen 1928–1930. Romanus-Alfvén är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
Sveriges läkarehistoria, fjärde följden, band IV (1934), sid. 215f.
 Romanus-Alfvén, Anna Clara på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Landskrona
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1874
Avlidna 1947
Kvinnor
The Messenger (film)

Denna artikeln handlar om filmen The Messenger. För skulpturen, se The Messenger (skulptur)

The Messenger är en amerikansk krigsdramafilm från 2009 i regi av Oren Moverman. Moverman skrev även manuset tillsammans med Alessandro Camon. I rollerna finns bland andra Ben Foster, Woody Harrelson och Samantha Morton.

Vid Oscarsgalan 2010 nominerades filmen i två kategorier: Bästa originalmanus och Harrelson nominerades för Bästa manliga biroll. Harrelson nominerades även till en Golden Globe Award i samma kategori.

Filmen handlar om två krigsveteraner som får arméns värsta jobb: de överlämnar dödsbesked till soldaters familjer.

Rollista i urval
 Ben Foster – Staff Sgt. Will Montgomery
 Woody Harrelson – Capt. Tony Stone
 Steve Buscemi – Dale Martin
 Jena Malone – Kelly
 Yaya DaCosta – Monica Washington
 Samantha Morton – Olivia Pitterson
 Fiona Dourif – Returning Soldier's Wife 
 Eamonn Walker – Lt. Col Stuart Dorsett
 Peter Francis James – Dr. Grosso

Källor

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska krigsfilmer
Engelskspråkiga filmer
Hyperfunktion av hypofysen

Hyperfunktion av hypofysen eller hyperpituitarism är en endokrin sjukdom som innebär att hypofysens hormonproduktion är överaktiv.

Hypofysen är en körtel i hjärnan som producerar en mängd hormoner och hormonfrisättande hormoner, vilka har en rad centrala funktioner för kroppen. Till hormonerna hör tillväxthormon, prolaktin, TSH, gonadotropiner, ACTH, MSH och vasopressin. En överaktiv hypofys kommer alltså att överproducera något av dessa hormoner. Detta kan leda till sjukdomar som akromegali, hyperthyroidism, Cushings syndrom och hyperprolaktinemi.

Den vanligaste orsaken till en överaktiv hypofys är godartade tumörer (adenom). Mindre vanliga orsaker är cancer eller sjukdomar i hypofysen eller hypotalamus som producerar hormoner som frisätter hypofysens hormoner.

Barn och ungdomar med överaktiv hypofys kan drabbas av hypogonadism, gigantism eller kortvuxenhet, hirsutism, fetma, och synförändringar, beroende på vilket hormon som överproduceras. En vanlig orsak till att personer med sjukdomen söker vård, oavsett ålder, är förändringar i utseendet, vilket är mest märkbart vid påverkan på tillväxthormonet. Även menstruationsstörningar och förändringar i sexuellt beteende är vanligt.

Noter

Endokrina sjukdomar
Hypofysen
Hypofyshormoner
Jamaica i olympiska sommarspelen 1980

Jamaica deltog med 18 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1980 i Moskva. Totalt vann de tre bronsmedaljer.

Medaljer

Brons
 Don Quarrie - Friidrott, 100m.
 Merlene Ottey - Friidrott, 200m.
 David Weller - Cykling, 1000m tempolopp.

Cykling

Herrarnas linjelopp
 Peter Aldridge

Herrarnas tempolopp
 David Weller

Friidrott

Herrarnas 100 meter
Don Quarrie
 Heat — 10,37
 Kvartsfinal — 10,29
 Semifinal — 10,55 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 800 meter
Owen Hamilton
 Heat — 1:49,3 
 Semifinal — 1:47,6 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 4 x 400 meter stafett
 Derrick Peynado, Colin Bradford, Ian Stapleton och Bert Cameron
 Heat — fullföljde inte (→ gick inte vidare)

Herrarnas höjdhopp
Desmond Morris
 Kval — 2,10 m (→ gick inte vidare)

Damernas 100 meter
 Rosie Allwood
 Heat — 11,68
 Kvartsfinal — 11,69 (→ gick inte vidare)

 Lelieth Hodges
 Heat — 11,79 (→ gick inte vidare)

Damernas längdhopp
 Dorothy Scott
 Kval — 5,83 m (→ gick inte vidare, 17:e plats)

Källor 
 

1980 i Jamaica
Nationer i olympiska sommarspelen 1980
1980
Kaya Sultan

Kaya Sultan, född 1633, död 1659, var en osmansk prinsessa. Hon var dotter till sultan Murad IV (r. 1623-1640), brorsdotter till Ibrahim (sultan) (r. 1640-1648) och kusin till Mehmet IV (r. 1648-1687). Hon är föremål för en biografi i den berömda samtida reseskildringen av Evliya Çelebi.

Biografi
Kaya Sultan blev bortgift med storvisiren Melek Ahmed Pasha i ett arrangerat politiskt äktenskap. Äktenskapet ägde enligt uppgift rum år 1644. Hon motsatte sig äktenskapet och ska ha huggit maken med en dolk på bröllopsnatten. Makarna ska dock efter hand att fått en ovanligt lycklig relation: enligt Evliya Çelebi kom ingen av de då sjutton osmanska prinsessorna så väl överens med sina makar som Kaya. Hon bidrog med både strategisk och finansiell hjälp till maken i hans politiska karriär. Kaya Sultan beskrivs som en idealbild av den osmanska dynastins givmildhet och generositet.

Under hennes bror Ibrahim I:s regeringstid, tvingade sultanen henne och hennes fastrar Hanzade Sultan,  Ayşe Sultan och Fatma Sultan att passa upp på hans konkubiner: han konfiskerade deras jord och juveler och tvingade dem att passa upp på sin favoritkonkubin Hümaşah Sultan, stå runt henne medan hon åt och hjälpa henne att tvätta händerna efteråt. Detta var ett exempel på hans många brott mot sedvänja och etikett och uppfattades som en skandal: han förvisade dem också senare till palatset i Edirne. 

Vid slutet av sitt liv hade Kaya Sultan en dröm där hennes farfars och därefter hennes egna händer var täckta av blod då de rörde vid henne. Hennes make förutspådde då att hon skulle blöda till döds, och att hon för att beveka Gud skulle skänka stora bidrag till honom, hans syster och de fattiga ur sin privata förmögenhet. Hon följde hans råd. Då hon en tid senare hade en annan dröm, vägrade han tyda den åt henne, men hon märkte på hans min att han tolkade den dåligt. Hon ökade då sin välgörenhet mot de fattiga ytterligare och gav bort och delade upp sin förmögenhet till familjemedlemmar och tjänare, och genom hennes donationer kan konstateras att Kaya Sultan tillhörde de allra rikaste av de osmanska prinsessorna. 

Kaya Sultan avled i barnsäng vid 26 års ålder på grund av att moderkakan inte ville lämna henne efter hennes sista förlossning. Åtskilliga farliga metoder användes då utan framgång för att få ut moderkakan, något som troligen också bidrog till hennes död.

Källor 
 Dorothy O. Helly, Susan Reverby: Gendered Domains: Rethinking Public and Private in Women's History : Essays ...
 Leslie P. Peirce: The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire. 

Kvinnor
Osmanska prinsessor
Personer i Osmanska riket under 1600-talet
Födda 1633
Avlidna 1659
Personer som dött i barnsäng
Johannes Alfvén (läkare)

John Anton Alfvén, känd som Johannes Alfvén, född 12 januari 1878 i Storkyrkoförsamlingen i Stockholm, död 3 januari 1944 i Norrköpings Hedvigs församling, var en svensk läkare.

Alfvén var sedan 1907 gift med Anna-Clara Romanus-Alfvén och far till Hannes Alfvén, samt bror till Hugo Alfvén.

Alfvén, som var son till skräddaremästare Anders Alfvén (1832–1881), genomgick Norra latin i Stockholm, blev student där 1895, medicine kandidat 1901 i Stockholm och medicine licentiat 1906 i Lund. Han var praktiserande läkare i Norrköping från 1907, läkare vid centralfängelset där från 1919 och vid Sandbyhofs upptagningsanstalt för sinnessjuka från 1925. Alfvén är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
Några ord om "tic" och dess behandling (Svenska allmänna läkartidningen, 1910)
Inducerad psykos (ibid., 1911)
Psykopatiska barn (ibid., 1913)
Intelligensprövning för utrönande av intelligensdefekter (ibid, 1914)
Om ångestnevrosen (ibid., 1916)
Om s.k. fobier (ibid., 1919)
Nervösa algier och hyperalgesier (Svenska läkartidningen, 1921)
Det engelska fångvårdssystemet etc. (ibid., 1922)
Trots och egensinne (negativism) hos barn och vuxna (Verdandis småskrifter, 1923)
Några ord om den s.k. muskelreumatismen (Svenska läkartidningen, 1924)
Trötthetens problem från psykologisk synpunkt  (Svenska läkartidningen, 1927)
Trötthetens problem. En psykologisk studie  (Verdandis småskrifter, 1927)
Das Problem der Ermüdung, eine psychologische Studie (Abhandlungen aus dem Gebiete der Psychotherapie und medizinischen Psychologie herausgegeben von Dr Albert Moll, Stuttgart 1927)
Ungdomens själsliv (Natur och Kultur, 1930)
Hysterien och dess psykologiska struktur  (Natur och Kultur, 1933)

Källor
Sveriges läkarehistoria, fjärde följden, band I (1930), sid. 37.
Sveriges läkarehistoria, fjärde följden, band V (1935), sid. 340.
 Alfvén, John Anton på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska psykiatrer
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1878
Avlidna 1944
Män
Ironbridge Gorge Museums

Ironbridge Gorge Museums är en grupp på tio museer, som är industriminnen i Ironbridge Gorge i Shropshire, ett område som betecknas som den industriella revolutionens vagga.

Ironbridge Gorge Museum Trust driver museerna och har också ansvar för 35 historiskt intressanta platser i Ironbridge Gorge, i vilken finns ett antal bosättningar av intresse för industrihistorien, inklusive Ironbridge, Coalport och Jackfield längs floden Severn, samt också Coalbrookdale och Broseley. Området är ett världsarv och ingår i nätverket European Route of Industrial Heritage.

Museerna
De tio museer som drivs av stiftelsen och som tillsammans benämns Ironbridge Gorge Museums är:

 Blists Hill Victorian Town 
 Broseley Pipeworks
 Coalbrookdale Museum of Iron 
 Coalport China Museum 
 Tar Tunnel 
 Darby Houses
 Enginuity Museum  
 Iron Bridge and Tollhouse 
 Jackfield Tile Museum 
 Museum of the Gorge

Ironbridge Gorge Museum Trust
Stiftelsen grundades 1967 i syfte att bevara och visa den industriella revolutionens vagga i Ironbridge Gorge.

Stiftelsen driver också Ironbridge Institute i Coalbrookdale i samarbete med University of Birmingham med utbildning på post graduate-nivå och yrkeskurser inom kulturarvsfrågor.

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Ironbridge Gorge Museum Trust på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 

Ironbridge Gorge Museum Trusts webbplats
Karta över miuseerna

Museer i England
Sevärdheter i Shropshire
Mottagare av European Museum of the Year Award
Friluftsmuseer i Storbritannien
Industriminnen i Storbritannien
Arbetslivsmuseer i Storbritannien