Entartete Kunst (utställning)

Ausstellung Entartete Kunst, Utställning med fördärvlig konst, var en utställning i München med målningar, grafik och skulpturer som hade beslagtagits från museer och offentliga samlingar av Propagandaministeriet i Nazityskland. Den utgjorde kulmen på en serie liknande utställningar som hade arrangerats av myndigheterna alltsedan maktövertagandet. Utställningen syftade till att åskådliggöra en konsthistorisk och konstnärlig inkompetens som hade tillåtits växa och breda ut sig i Weimarrepubliken genom ett "judiskt" och "kulturbolsjevistiskt" inflytande. Utställningen öppnade den 19 juli 1937, en dag efter utställningen Große Deutsche Kunstausstellung, den "stora tyska konstutställningen" med nationalsocialistiskt godkänd konst på annat håll i staden, och pågick fram till 30 november. Därefter gjordes den till en vandringsutställning genom riket, vilken pågick fram till 1941.

Organisering, publik och innehåll 

Under ledning av Reichskammer der bildenden Künste, det vill säga bildkonstens särskilda avdelning inom den kulturellt likriktande Reichskulturkammer, med konstnärskoryfén Adolf Ziegler i spetsen, inleddes genom kommissioner bestående av  betrodda konstnärer och konsthistoriker i juli 1937 en omfattande statlig konfiskering (och delvis förstörelse) av över 20 000 målningar, skulpturer och grafiska konstverk från museer runt om i Tyskland, vilket pågick under de närmaste åren. 

Ett urval av 650 verk ställdes till en början ut i München senare samma månad, i en utställning som organiserades i rasande fart.  Den arkeologiska institutionens lokaler utrymdes för ändamålet i en av Hofgartens arkadgångar i München. På väggskärmar som ställts in trängdes bilder ihop så tätt och högt som möjligt, delvis utan ramar, i lokaler som en gång i slutet av 1700-talet hade byggts som ett galleri för kurfurstliga konstskatter. Ljuset från fönstren skärmades delvis av genom väggskärmarna. Konstnärens namn, verktitel, museum, inköpsdatum och inköpspris uppgavs intill konstverket. Nedsättande slagord och karikatyrer målades på väggarna.  

Vid invigningen den 19 juli 1937 höll Adolf Ziegler ett tal där han gick till angrepp mot expressionismen och dess utövare, mot demokratiskt inriktade museichefer öppna för modern konst och mot judarna inom konst och kultur. Utställningen var gratis för vuxna och förbjuden för barn och ungdom. Den hade i genomsnitt 20 000 besökare per dag, sammanlagt närmare två miljoner fram till sista november samma år. Efter utställningen i München anordnades en vandringsutställning i tolv andra städer i Tyskland och Österrike, 1938: Berlin, Leipzig, Düsseldorf, Salzburg, Hamburg, 1939: Stettin, Weimar, Wien, Frankfurt am Main, Chemnitz och 1941: Waldenburg och Halle. Fram till april 1941 sägs man ha räknat till över 3,2 miljoner besökare.

Av de utställda konstverken var fyra ur Ismar Littmanns konstsamling, som Gestapo beslagtagit på Auktionshaus Max Perl i Berlin från Ismar Littmanns änka Käthe Littmann redan 1935.

I München började rundturen på övervåningen. I sal 3 kallades Otto Dix oljemålningar med krigsscener från första världskriget för "målade sabotage mot försvarsmakten". I sjätte salen fanns en hel vägg med verk av Lovis Corinth, däribland två av hans sista stora verk, Den trojanska hästen och Ecce Homo. Konstnärens namn hade först skrivits intill men sedan övermålats. Här visades även utställningens kanske mest omtalade bild, Franz Marcs De blå hästarnas torn. Den hade tillhört den nya avdelningen av huvudstadens Nationalgalerie i Kronprinzenpalais sedan 1919, en avdelning för modern konst vilken hade stängts av myndigheterna 1936. Målningen ställdes ut i Hofgarten, men togs senare bort från utställningen, då det tyska officersförbundet hade protesterat mot att bilder av en förtjänstfull soldat som stupat i slaget vid Verdun visades på utställningen. Målningen sägs därefter ha hamnat i Hermann Görings personliga samling, men återfanns inte efter krigsslutet 1945 och är sedan dess försvunnen.

I markplanets första sal hängde bland annat fem verk av Oskar Schlemmer. Här fanns även glasmontrar med beslagtagna böcker.  Essäsamlingen Kunst und Macht (1934) av Gottfried Benn, med bland annat självbiografiska skisser, ett tal till futuristen Marinetti och en text om expressionism. Kandinskijs diktsamling Klänge (1913, på svenska "Klanger", 1989), prosadikter och träsnitt återgivna i både färg och svartvitt. Paul Klees Pädagogisches Skizzenbuch (1925), en väsentlig del av såväl Klees som Bauhaus konstnärliga uppfattning, liksom monografier som Carl Einsteins bok om Moïse Kisling (1922) och Theodor Däublers bok om César Klein (1919).

Försäljning 
Tysklands regering beslöt 1939 att sälja till utlandet en del av de uppåt 20 000 beslagtagna – och ännu ej förstörda – konstverken, inklusive en del av dem som ställts ut. Några, som Vincent Van Goghs Självporträtt (1888), utauktionerades på Galerie Fischer i Luzern i Schweiz. Andra såldes via de fyra utvalda tyska konsthandlarna Karl Buchholz i Berlin, Ferdinand Möller i Berlin, Bernhard A. Böhmer i Güstrow och Hildebrand Gurlitt i Hamburg. Dessa fyra hade också haft till uppgift att värdera all beslagtagen konst från 1937 och framåt. Ytterligare en person som var inblandad i hanteringen var konstsamlaren Emanuel Fohn som var bosatt i Rom och som fick tillåtelse att byta till sig många konstverk direkt ur värdedepåer.

300 av de utställda konstverken synes ha stulits av Hildebrand Gurlitt. Denne rapporterade att de förstörts i allierade bombanfall. De beslagtogs 2012 i en  lägenhet som tillhörde Gurlitts son Cornelius Gurlitt vid Konstbeslaget i München 2012.

Konstnärer i urval 

 Jankel Adler
 Alexander Archipenko
 Ernst Barlach
 Rudolf Bauer
 Herbert Bayer
 Willi Baumeister
 Max Beckmann
 Rudolf Belling
 Gottfried Benn (författare)
 Heinrich Campendonk
 Karl Caspar
 Marc Chagall 
 Lovis Corinth
 Robert Delaunay
 André Derain
 Otto Dix
 Theodor Däubler (författare)
 Carl Einstein (författare)
 Benno Elkan
 James Ensor
 Max Ernst
 Lyonel Feininger
 Otto Freundlich 
 Albert Gleizes
 George Grosz
 Jacoba van Heemskerck
 Erich Heckel
 Karl Hofer
 Johannes Itten
 Alexej von Jawlensky
 Eric Johansson
 Vasilij Kandinskij
 Alexander Kanoldt
 Ernst Ludwig Kirchner
 Paul Klee
 Oskar Kokoschka
 Otto Lange
 Else Lasker-Schüler
 Marie Laurencin
 Fernand Léger
 Wilhelm Lehmbruck
 El Lisitskij
 Franz Marc
 Ludwig Meidner
 Jean Metzinger
 Johannes Molzahn
 Piet Mondrian
 Wilhelm Morgner
 Georg Muche
 Otto Mueller
 Edvard Munch
 Heinrich Nauen
 Ernst Wilhelm Nay
 Rolf Nesch
 Emil Nolde
 Max Pechstein
 Hans Richter
 Christian Rohlfs
 Oskar Schlemmer
 Karl Schmidt-Rottluff
 Kurt Schwitters

En fullständigare lista på konstnärer som visades på Entartete Kunst

Galleri (ett litet urval av utställda verk) 
Entartete Kunst förkortas i galleriet EK och avser då enbart utställningen i Münchens Hofgarten 1937. Målningarnas och skulpturernas tillkomstår, material/teknik, mått i centimeter, konfiskeringsdatum, ursprungligt museum, utställning och proveniens anges också. Uppgifter hämtade från det beslagsinventarium som Freie Universität i Berlin har upprättat och som finns tillgängligt på nätet; se artikelns "källor".

Måleri

Skulptur

Se även 
 Homosexualitet i Nazityskland

Källor
 Stephanie Barron: Degenerate Art (Los Angeles County Museum of Art, 1991)
 Uwe Fleckner (red.): Angriff auf die Avantgarde. Kunst und Kunstpolitik im Nationalsozialismus (Berlin, 2007)  
 Freie Universität Berlin: Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de) 
 Franz Roh: "Entartete" Kunst. Kunstbarbarei im Dritten Reich (Hannover, 1962)
 Peter-Klaus Schuster: Nationalsozialismus und "Entartete Kunst“. Die Kunststadt München 1937 (München: Prestel-Verlag, 1987)
Ursula A. Ginder: The Development of Two Pivotal Art Exhibitions in Munich 1937, 18 mars 2004

Noter

Externa länkar 

 Böcker i ämnet på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

München under 1900-talet
Nazityskland
Konstutställningar