kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gianni Lonzi

Gianni Lonzi, född 4 augusti 1938 i Florens, är en italiensk vattenpolospelare. Han spelade i Italiens herrlandslag i vattenpolo i tre OS. I Rom blev det guld, i Tokyo en fjärdeplats och i Mexico City ytterligare en fjärdeplats.

Lonzi var ordförande för Rari Nantes Florentia 1992–1999. Lonzi valdes in i The International Swimming Hall of Fame 2009. Han var tränare för det italienska laget som vann OS-silver i vattenpoloturneringen vid sommar-OS 1976.

Referenser

Italienska vattenpolospelare
Italienska vattenpolotränare
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Italien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Italien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Italien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1968
Italienska idrottare under 1900-talet
Personer från Florens
Födda 1938
Levande personer
Män
Randolph Rogers

Randolph John Rogers, född 6 juli 1825, död 15 januari 1892, var en amerikansk skulptör

Randolph Rogers fick sin utbildning i Rom och bosatte sig sedan i New York. Han väckte uppseende genom Den blinda Nydia (efter en figur i Pompejis sista dagar), president John Adams staty på Mount Auburnkyrkogården (Boston, Massachusetts) med flera. År 1858 följde hans främsta verk, bronsportarna till Kapitolium i Washington, D.C. (8 figurrika scener ur Columbus liv). Vidare fullbordade han Crawfords Washingtonmonument i Richmond, för vilket han utförde statyer av Lewis och Nelson, samt utförde stoder av Lincoln (i Philadelphia, 1871) och av Seward (i New York, 1876), Uppståndelsens ängel, på överste Colts grav i Hartford, och Connecticuts genius, på Kapitolium i Hartford (1877).

Källor 
 

Amerikanska skulptörer
Amerikanska konstnärer under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Johann Nepomuk Sepp

Johann Nepomuk Sepp, född den 7 augusti 1816 i Tölz i Bayern, död den 5 juni 1909 i München, var en tysk romersk-katolsk historiker.

Sepp utnämndes 1846 till professor i historia i München, från vilken befattning han dock avlägsnades två gånger, 1847 (återkallad 1850) och 1867. Bland Sepps arbeten märks den mot Strauss riktade skriften Das Leben Jesu Christi (1842-1846; 4:e upplagan 1898-1902), Das Heidenthum und dessen Bedeutung für das Christenthum (1853), Geschichte der Apostel vom Tode Jesu bis zur Zerstörung Jerusalems (1866), Jerusalem und das Heilige Land (1862-1865) med flera arbeten rörande Heliga landets topografi, vidare Ludwig Augustus, König von Bayern und das Zeitalter der Wiedergeburt der Künste (1869; 2:a upplagan 1903), Religionsgeschichte von Oberbayern in der Heidenzeit (1895) och en biografi över Görres (1896). Sepp var medlem av nationalförsamlingen i Frankfurt 1848. Som ledamot av den bayerska riksdagens andra kammare spelade han en stor roll, bland annat 1870, då han i ett entusiastiskt tal förordade Bayerns anslutning till kriget mot Frankrike.

Källor 

 

Tyska professorer i historia
Personer verksamma vid Münchens universitet
Bayerska politiker
Historiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska politiker under 1800-talet
Födda 1816
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Carl-Gustaf Lilius

Carl-Gustaf Henrik Casimir Lilius, född 14 juli 1928 i Helsingfors, död 14 december 1998 i Hangö, var en finländsk skulptör, målare och författare.

Biografi
Carl-Gustaf Lilius studerade 1946–49 vid Helsingfors universitet och fortsatte därefter studierna med skulpturutbildning vid Finlands konstakademis skola 1949–52.

Som skulptör experimenterade han med de mest skilda material, oftast på den figurativt expressionistiska linjen, till exempel fågelskulpturen i Sibeliusparken i Hangö (1959). Han debuterade som bildkonstnär 1952 och hade sin första separatutställning 1958.

Carl-Gustaf Lilius hade en mycket stor produktion av omkring 64 000 verk, varav 48 500 är katalogiserade.

I sitt författarskap beskrev han sin egen verksamhet med utgångspunkt från en filosofisk vision om människans kaotiska tillvaro i ett outgrundligt universum. Han debuterade 1966 med diktverket Burgundiska sviten. År 1973 kom sedan den självbiografiska Metsytiska boken: en roman om tanken.

Inom ramen för författarskapet blev han en betydande samhällsdebattör som bland annat skarpt kritiserade Finlands undfallenhet i de politiska kontakterna med Sovjetunionen. 

Enligt Lilius testamente grundades Carl-Gustaf Lilius stiftelse med uppgift att förvalta hans konstnärliga kvarlåtenskap och hålla den tillgänglig för allmänheten. I Hangö ligger Lilius konstmuseum med offentliga konstverk, till exempel Kronohagen, och en bevingad kvinnlig gestalt baserad på konstnärens hustru, Irmelin Sandman Lilius.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1977
 
 https://web.archive.org/web/20140508030239/http://lilium.fi/carl-gustaf-lilius-stiftelse/

Litteratur

Externa länkar
 

Finländska skulptörer
Finländska målare under 1900-talet
Konstnärer från Helsingfors
Födda 1928
Avlidna 1998
Män
Författare från Helsingfors
Vimeux

Vimeux är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Jacques-Firmin Vimeux (1740–1828), fransk skulptör 
 Louis Antoine Vimeux (1737–1814), fransk general

Franska efternamn
Lidemanska palatset

Lideman/Grundelska palatset var ett stenhus i kvarteret Hägern större beläget i hörnet Drottninggatan och Brunkebergsgatan på Norrmalm i Stockholm.

Beskrivning

Byggnaden uppfördes omkring 1680 för den kunglige sekreteraren Petter Lideman och hans hustru Margareta Grundel. Byggnaden framgår i en tomtmätningshandling från 1696 som förvaras i Stockholms stadsarkiv, då änkan Grundel säljer huset till greve Lars Wallenstedt. Byggnaden synes då ha varit ett stenhus i två våningar som upptog hela fastigheten Hägen större 1 med framspringande flyglar mot Klara östra kyrkogata. 

Den södra av Lidemanska husets flyglar finns i en bygglovsritning från 1774, då riksrådet greve Ulrik Scheffer lät bygga ut flygeln mot Klara kyrkas kyrkogård som uppfördes av murmästaren Johan Wilhelm Henric Elies. Av denna ritning framgår att byggnaden kunde rubriceras som stadspalats i det att det hade höga flyglar med fem fönster i varje våning. Dessa hade i analogi med Riddarhuspalatset svängda nedre takfall. Senare ritningar i Stadsarkivet från 1800-talets förra hälft visar att huvudbyggnaden hade ett enklare, lägre tak av säteritakstyp.

Ett foto av ett stucktak i en sängkammare taget strax före husets rivning visar de Lidemanska och Grundelska adelssköldarna i alkovdelen, där deras säng stod. Byggnaden revs 1907 och på fastighetens östra del, Hägern större 12, (hörnet Drottninggatan / Brunkebergsgatan) restes ett nytt affärshus ritat av Adolf Emil Melander. Mot Klara östra kyrkogata restes några år senare Klara församlingshus. Melanders byggnad revs i slutet av 1980-talet för att bereda plats åt Klarahuset som ritades av Nyréns Arkitektkontor.

Se även
Wredeska palatset som låg i grannkvarteret Hägern mindre.

Noter

Externa länkar

Stockholmskällan har media som rör Lidemanska palatset

Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Tom Sandberg

Tom Sandberg kan avse: 

 Tom Sandberg (fotograf) (1953–2014), norsk fotograf
 Tom Sandberg (idrottsman) (född 1955), norsk idrottsman i nordisk kombination
Tom Sandberg (fotograf)

Tom Sandberg, född 14 september 1953 i Narvik, död 5 februari 2014, var en norsk fotograf. 

Tom Sandberg växte opp i Groruddalen i Oslo som barn till Erik Sandberg (1930–1997) och Aina Hällström (1929–1996).
Han utbildade sig 1973-1976 för Thomas Joshua Cooper (född 1946) och John Blakemore (född 1936) på Trent Polytechnic i Nottingham och på Derby Collage of Art and Technology. Han arbetade med fotografi sedan 1970-talet. Hans Portretter (omkring 1985) utsågs som ett av Morgenbladets 12 viktigaste konstverk.

Tom Sandberg fotograferade huvudsakligen i svart/vitt. Motiven var bland annat kompositioner med molnformationer och bilder från flygplatser samt en rad porträtt av musikpersonligheter, till exempel av kompositören John Cage och den polske musikern Andrej Nebb (född 1954). 

Han hade 2007 separatutställningen P.S.1. på Museum of Modern Art i New York USA, vilket var första gången en norsk bildkonstnär hade en separatutställning där.

Fgghhh finns representerad vid bland annat Nasjonalmuseet, Moderna museet, KORO, Stortingets kunstsamling, Kunstmuseet Nord-Trøndelag, Trondheim kunstmuseum och Nordnorsk Kunstmuseum

Verk i urval
John Cage, porträtt, omkring 1985
Andrej Nebb, porträtt, omkring 1985

Bibliografi i urval
K. Blehr: Tom Sandberg. Fotografier, 1995

Källor
Denna artikel baseras delvis på artikeln Tom Sandberg (fotograf) på norskspråkiga Wikipedia (bokmål)
Om Tom Sandberg i Kunstverket
Norsk Biografisk Leksikon

Noter

Externa länkar
 anhava.com CV
Bilder av Tom Sandberg

Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Moderna museet
Norska fotografer
Personer i Norge under 1900-talet
Personer från Narvik
Födda 1953
Avlidna 2014
Män
Tiny Toon Adventures (olika betydelser)

Tiny Toon Adventures kan syfta på:

Tiny Toon Adventures – en amerikansk-koreansk animerad TV-serie
Tiny Toon Adventures: How I Spent My Vacation – film

Datorspel
Tiny Toon Adventures (datorspel) – NES-spel
Tiny Toon Adventures 2: Trouble in Wackyland – NES-spel
Tiny Toon Adventures: Babs' Big Break – Game Boy-spel
Tiny Toon Adventures 2: Montana's Movie Madness – Game Boy-spel
Tiny Toon Adventures: Buster Busts Loose! – SNES-spel
Tiny Toon Adventures: Wacky Sports Challenge – SNES-spel
Tiny Toon Adventures: Acme All-Stars – Sega Mega Drive-spel
Tiny Toon Adventures: Buster's Hidden Treasure – Sega Mega Drive-spel
Moragården

Moragården är en  av byggnaderna på Skansen i Stockholm. Den består av två boningshus, Morastugan och Back-Mats stuga. Dessutom finns ett stall, en lada, ett fähus samt några bodar och härbren. Moragården är sammanställd av byggnader från norra och nordvästra Dalarna.

Historik och översikt 
Morastugan var Skansens allra första byggnad, inköpt av Artur Hazelius 1885 och fanns återuppbyggd på Skansen invigningsåret 1891.

Morastugan kommer från byn Östnor, mellan Mora och Orsa, och är timrad på mitten av 1700-talet. Back-Mats stuga kommer från Knås by i Venjans socken i Mora. Båda husen härrör från 1700-talets förra hälft och är så kallade enkelstugor.

Morastugan och Back-Mats stuga är likadant inredda med ett större rum, "stugan", samt en förstuga och en liten kammare. I stugan lagar man maten, äter och förrättar olika inomhussysslor, och där sover hela hushållet under vintertiden. Arbetsbänken vid gavelfönstret erinrar om moraböndernas gamla hemslöjd klockmakeri. I Back-Mats' stuga, som här tjänstgör som gårdens undantag för gammelfolket, har tillverkning av laggkärl bedrivits som hemslöjd.

Till höger om Morastugan ligger stallet från Bergkarlås med dörr i gaveln mot portlidret. Hela östra husräckan består av hus från 1500-talet. Dubbelboden eller sänghärbret från Malung är av mycket ålderdomlig typ och kallas i trakten "hedninghuset". Den är knuttimrad på ett mycket ålderdomligt sätt och kan dateras till första hälften av 1300-talet, och bodarna och häbrena från 1500-talet eller tidigare. Loftboden från Bergkarlås är daterad 1574, och båda stolphärbrena från Färnäs och Säs har inristade årtal 1595 respektive 1589. Även kornladan från Vika har ett inskuret årtal 1585. Byggnaden Hedninghuset vid Moragården, som kan dateras från första hälften av 1300-talet, är därmed Skansens äldsta hus.
 
Bredvid ladan ligger på södra sidan en foderbod och ett fähus eller "fjås" från Leksands-Noret. Källarboden är utbyggd med ett portlider. Fähuset är en kopia och är byggt på Skansen.

Alla gårdshusen har vedtak med näver som tätskikt, och i östra husräckan ger väggtimret och knutarna utmärkta exempel på den gamla nordsvenska timringskonstens höga nivå. Trots att boningshusen och fjåset är av relativt sent datum ger gården som helhet en god bild av hur en bondgård i Dalarna såg ut på vasatiden.

Referenser

Noter

Källor 

 Erik Andrén, Andreas Lindblom, Skansen, Kulturhistoriska avdelningen, Kort vägledning, Stockholm 1954.

Skansen
Thunder Force IV

Thunder Force IV är ett sidscrollande TV-spel utvecklat av Technosoft, och det fjärde spelet i Thunder Force-serien. I USA döptes spelet om till Lightening Force: Quest for the Darkstar.

Handling
Spelet utspelar sig efter Thunder Force III, och ORN-imperiet anses ha besegrats av Galaxfederationen.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1992
Science fiction-datorspel
Sega Mega Drive-spel
Skjutspel
Shoot 'em up-spel
Uppföljarspel
Tiny Toon Adventures: Buster's Hidden Treasure

Tiny Toon Adventures: Buster's Hidden Treasure är ett Sega Mega Drive-spel från 1993, baserat på den animerade TV-serien Tiny Toon Adventures. Spelet utvecklades och utgavs av Konami.

Handling
Sigge Sprätt skall rädda Siri Sprätt från Elake Max samt återfinna de skatter som Elake Max gömt.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1993
Datorspel baserade på animerade TV-serier
Plattformsspel
Sega Mega Drive-spel
Athanase de Charette de la Contrie

Athanase de Charette de la Contrie kan syfta på:

 Athanase de Charette de la Contrie den äldre
 Athanase de Charette de la Contrie den yngre

Se även 

 François Athanase de Charette de la Contrie
Otto Ludwig von Salm-Kyrburg-Mörchingen

Otto Ludwig von Salm-Kyrburg-Mörchingen, kallad Rhengreven född 13 oktober 1597, död 6 oktober 1634, var en tysk militär.

Otto Ludwig von Salm deltog i dansk tjänst bland annat i slaget vid Lutter am Barenberge 1625, övergick efter personliga brytningar med Kristian IV 1628 i svensk krigstjänst och fick kommando i Preussen. 

Denna brytning berodde på att det samma år skedde inträffade en äktenskaplig slitning mellan Kristian IV och hans maka Kirsten Munk då hon blev förälskad i en jämnårig Rhengreve och kavalleriöverste, just Otto Ludwig von Salm. Kungagemålet Kirsten Munk visade helt öppet och ogenerat sin kärlek till honom. Kungen anklagade henne för otrohet och "kärlekslöshet gentemot barnen och honom". Hon anklagades även för svartkonst och samröre med en trollkarl i Hamburg. Kungaparets dotter, Dorotea Elisabet, född den 1 september 1629 på Kronborgs slott, erkändes inte som legitim av kungen utan ansågs vara Otto Ludwig von Salm's dotter. Kristian IV skilde sig samma år från sin maka Kirsten Munk som han sedan förvisade till Jylland 1630. Dottern kallade kungen "den kasserade jungfrun" och hon skickades 1637 till klosterskola i Köln efter att innan omhändertagits av sin mormor, Ellen Marsvin. Dottern förklarades som legitim dotter efter Kristian IV död 1648.

Otto Ludwig von Salms egenmäktighet och truppernas dåliga disciplin väckte Gustav II Adolfs missnöje men det kom aldrig till någon brytning dem emellan, och från 1630 kämpade Otto Ludwig von Salm tappert och ofta framgångsrikt under de svenska fanorna, bland annat i slaget vid Breitenfeld och följde kungen på tåget till Rhentrakten, där han sedan kämpade vid västra Rhenstranden, tills han efter kungens död fick överbefälet i Elsass, där han hade åtskilliga framgångar. Beordrad av Gustaf Horn att komma de i Schwaben hårt trängda svenska trupperna till hjälp, tog han alltför lång tid på sig och kom för sent för att hindra nederlaget i slaget vid Nördlingen. Återvänd till Elsass, nödgades han överlåta de av honom besatta områdena till fransmännen. Han avled kort därpå.

Källor

Noter

Svenska militärer under 1600-talet
Tyska militärer under 1600-talet
Födda 1597
Avlidna 1634
Män
Svensk uppslagsbok
Deltagare i slaget vid Breitenfeld
Navy Island

Navy Island är en obebodd ö i Niagarafloden i den kanadensiska provinsen Ontario. Ön förvaltas av Parks Canada som en National Historic Site of Canada. Ön är belägen ungefär 4,5 km uppströms från Horseshoe Falls.

Historia 
Navy Island blev bebott av Lamokafolket från omkring år 2000 f.Kr.

Under Frankrikes kolonisering av Nya Frankrike, kallades Navy Island Île de la Marina (svenska: Ön Marina). Här byggde Frankrike fyra skepp som användes när man patrullerade de Stora sjöarna. Som resultat av Parisfreden blev Navy Island en brittisk koloni, där ett skeppsvarv byggdes upp.

Källor

Öar i Ontario
Carl Ottosen

Carl Ottosen kan syfta på:

 Carl Ottosen (1918-1972), dansk skådespelare
 Carl Ottosen (1864-1942), dansk läkare
Pierre Rayer

Pierre François Olive Rayer, född 7 mars 1793 i Saint-Sylvain, Calvados, död 10 september 1867 i Paris, var en fransk läkare. 

Rayer var professor i jämförande medicin vid fakulteten i Paris samt ordförande i hälsovårdsnämnden och i franska läkarsällskapet. Han stiftade Société de biologie och författade åtskilliga arbeten i medicin, bland annat Le delirium tremens (1819), Traité théorique et pratique des maladies de la peau (tre band, 1826–1827; andra upplagan 1835) och Traité des maladies des reins (tre band, 1839–1841).

Källor

Franska professorer i medicin
Storofficerare av Hederslegionen
Personer verksamma vid Paris universitet
Franska läkare under 1800-talet
Personer från Calvados
Födda 1793
Avlidna 1867
Män
Ugglan
Guvernementet Kursk

Guvernementet Kursk var ett guvernement i Ryssland och RSFSR, 1779-1926.

Det omgavs av guvernementen Tjernigov, Orel, Voronezj, Charkov och
Poltava. Det hade en yta på 46 456 km2 och en befolkning på 2,9 miljoner invånare (1908).

Kursk var ett
slättland, med lindrig stigning åt öster och genomfårat av en mängd vattendrag, tillhörande dels Dnjeprs, dels
Dons system. Jorden, som överst bestod av den berömda
"svartjorden", var synnerligen bördig. Klimatet var kontinentalt, med stränga vintrar (medeltemperatur för januari -10°, för juli 20°), men tillät dock i söder odling av valnötter och kastanjer.

74 procent av arealen låg under jordbruk, och guvernementet avyttrade i vanliga år stora mängder spannmål. Biskötseln lämnade i handeln massor av honung och vax. Mycket
kalk och krita bröts. Industrin var svagt utvecklad;
dess viktigaste produkt var betsocker, därefter mjöl, brännvin, läder- och tobaksvaror. Omkring 80-100 tusen personer sökte årligen sin utkomst i andra guvernement. En stor del av handeln var koncentrerad på årliga marknader, i synnerhet Korenaja-marknaden (efter påsk), som besöktes av 30-40 tusen människor.

Befolkningen bestod huvudsakligen av ryssar (76 procent) och
ukrainare (24 procent). Med undantag av ett fåtal (2 procent) raskolniker bekände sig invånarna till grekisk-katolska läran.

Källor

Kejsardömet Rysslands guvernement
Kursk oblast
Stater och territorier bildade 1779
Stater och territorier upplösta 1926
Carl Ottosen (läkare)

Jacob Carl Ottosen, född 26 juli 1864, död 12 maj 1942, var en dansk läkare.

Ottosen var från 1900 överläkare och chef för Skodsborgs badsanatorium, en anstalt som inte minst på grund av Ottosens personliga insats fick ett stort anseende. Han var en ivrig förkämpe för en sund, hygienisk livsstil och utgav ett flertal skrifter i allmän hälsovård. I svensk översättning utgavs Vägen till hälsa (1919, flera senare upplagor).

Källor 
 

Danska läkare
Danska läkare under 1900-talet
Födda 1864
Avlidna 1942
Män
Svensk uppslagsbok
François Séverin Marceau

François Séverin Desgraviers-Marceau, född den 1 mars 1769, död den 21 september 1796, var en fransk general.

Marceau skickades 1793 som kapten till Vendée för att hjälpa till att kväsa revolten. Han blev samma år på Klébers rekommendation general-en-chef för västra armén och tillfogade vendéerna ett blodigt nederlag vid Le Mans (12 december 1793). Han bidrog som divisionsgeneral till fransmännens seger vid Fleurus 1794 och kämpade 1795-96 vid Rhen. Sistnämnda år förde han en division vid Sambre- och Meusearmén, med uppgift att skydda Jourdans återtåg, och hade flera gånger drivit fienden tillbaka, då han i en strid med österrikiska jägare vid Altenkirchen (Westerwald) fick ett sår, som ändade hans liv. Marceau var en av revolutionens dugligaste krigare och lämnade ett hedrat minne efter sig. Hans födelsestad, Chartres, har rest honom en staty.

Referenser

Noter

Källor
 

Franska generaler
Personer under franska revolutionen
Franska militärer under 1700-talet
Födda 1769
Avlidna 1796
Män
Ugglan
Namn ingraverat på Triumfbågen
Jean-Baptiste Lechevalier

Jean-Baptiste Lechevalier, född den 1 juli 1752 i Trelly, departementet Manche, död den 2 juli 1836 i Paris, var en fransk fornforskare.

Lechevalier följde 1784 som sekreterare franska sändebudet greve de Choiseul-Gouffier till Konstantinopel och deltog i hans arkeologiska undersökningar på Trojaslätten, reste 1790–1795 i bland annat Sverige, Danmark och Ryssland och antogs 1806 till förste konservator vid Sainte Geneviève-biblioteket i Paris. Med sitt arbete Voyage de la Troade (1794; 3:e upplagan 1802, i 3 band jämte atlas), trodde sig Lechevalier kunna uppvisa inte bara skådeplatserna för Iliadens tilldragelser, utan även alla orter, som är omnämnda i Odyssén. Lechevalier skrev dessutom Voyage de la Propontide et du Pont-Euxin (2 band, 1801; "Resa till Propontiden och Svarta hafvet", 1802–1805) med mera.

Källor 

 

Franska arkeologer
Arkeologer under 1700-talet
Arkeologer under 1800-talet
Franska forskare under 1700-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1752
Avlidna 1836
Män
Ugglan
Buky Schwartz

Buky Schwartz, född 16 juni 1932 i Jerusalem, Brittiska Palestinamandatet, död 1 september 2009, var en israelisk skulptör och videokonstnär.

Buky Schwartz utbildade sig i skulptur för Yitzhak Danziger (1916–77) på Avni Institute of Art and Design i Tel Aviv 1956–58. Han flyttade till London 1959 för att studera på Saint Martins School of Art 1959–62. Efter att ha återvänt till Israel 1963, gjorde han geometriska, målade stålskulpturer. 

Han var lärare på Saint Martin's School of Art i London 1966–67. Han flyttade till New York 1971. Han bodde och arbetade därefter i både Tel Aviv och New York till sin död.

Offentliga verk i urval
 1963-64 Altars and Water Channels, Weizmann Institute of Science, Rehovot
 1967 Pillar of heroism, Yad Vashem, Jerusalem, Israel
 1969 Gates, Yad Vashem, Jerusalem, Israel
 1969 White from 0 Degrees to 180 Degrees, Israel Museum, Jerusalem, Israel
 1986 Memorial to Jonathan Netanyahu, Philadelphia, Pennsylvania
 1986  Dead Sea Sculpture, Ein Bokek, Israel 
 1990 Metropolis, 1990, Tel Avivs universitet, Tel Aviv, Israel 
 1996  Obelisk,  Kibutz Galuiot Street, Tel Aviv, Israel
 1997 Forest Hill, plaströr, betong, 1997, Umedalens skulpturpark i Umeå
 1997-98 Capital, Isracard Building, Tel Aviv, Israel
 1997-98 Pinball machine, Isracard Building, Tel Aviv, Israel
 2001 "Leonardo" Ramat Poleg, Netanya, Israel
 2002 Between earth and sky, Kiriat Uno, Israel
 2002 The Giving Tree, Lavon Park, Holon
 2007 Mosquito,  Tel Aviv Museum of Art, Tel Aviv, Israel
 2011 Aviron, Giv'atayim Theatre Sculpture Garden, Giv'atayim

Fotogalleri

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Buky Schwartz på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar 
 Buky Schwartz webbplats

Israeliska skulptörer
Israeliska videokonstnärer
Personer i Israel under 1900-talet
Personer från Jerusalem
Födda 1932
Avlidna 2009
Män