kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hippodamia septemmaculata

Sjuprickig plattpiga (Hippodamia septemmaculata) är en skalbaggsart som först beskrevs av De Geer 1775. Den ingår i släktet Hippodamia och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Nyckelpigan har röda täckvingar med ett variabelt antal svarta fläckar (två eller flera fläckar kan ofta sammanfalla), och en svart halssköld med vita till krämfärgade kanter. Benen är vanligen svarta med orange fötter och skenben. Kroppslängden är 5,5 till 7 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Nordeuropa och delar av Mellaneuropa (undantaget Island och Brittiska öarna) samt österut via Vitryssland, Ukraina och Ryssland till Kazakstan, Sibirien, Mongoliet, norra Kina och Koreahalvön. I Sverige finns den i större delen av landet utom fjällvärlden; även i Finland finns den i större delen av landet.

Ekologi 
Habitatet utgörs av fuktiga marker, som kärr, torvmossar, fuktig skogsmark (skogsbryn) och våtängar. Den sjuprickiga plattpigan lever av bladlöss som den främst tar på gräs och halvgräs, men även en del andra plantor som vattenklöver, arter tillhörande videsläktet, kvastginstsläktet, Johannesörtssläktet, hallonsläktet och träd som björk och barrträd. Arten är aktiv från vår till höst; den övervintrar i vissna löv och barr samt bland torra växter.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
septemmaculata
Coccinella magnifica

Stackmyrepiga (Coccinella magnifica) är en skalbaggsart som beskrevs av Ludwig Redtenbacher 1843. Coccinella magnifica ingår i släktet Coccinella, och familjen nyckelpigor. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
magnifica
Coccinella quinquepunctata

Femprickig nyckelpiga (Coccinella quinquepunctata) är en skalbaggsart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Den ingår i släktet Coccinella och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Täckvingarna är röda med vanligen 5 svarta prickar (två på varje täckvinge och en i mitten); i undantagsfall kan arten ha upp till 9 svarta prickar. Halsskölden är svart med vita markeringar på sidorna. Längden är 4 till 5 mm. Den fullbildade larven har en välvd kroppsform och är mörkgrå med svarta, hårförsedda vårtor, orangefärgade markeringar och svarta ben.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellaneuropa (inklusive Storbritannien men exklusive Irland) och Nordeuropa med ungefärlig sydgräns i mellersta Frankrike och nordligaste Italien. Vidare österut via Vitryssland, Ukraina, Ryssland och Kaukasus till Georgien, Armenien, Azerbajdzjan, Kazakstan, Mongoliet och norra Kina. Den finns också i Nordafrika och Turkiet. I Sverige förekommer arten i Götaland, Svealand och längs Norrlandskusten, medan den i Finland framför allt finns i södra delarna av landet, även om arten har observerats upp till Rovaniemiområdet.

Ekologi 
Den femprickiga nyckelpigan lever i habitat som stränder, framför allt sandiga flodstränder, men kan också förekomma i skogsbryn, ung tallskog, ängar, stäpper och andra gräsmarker och trädgårdar. Den lever av bladlöss, och kan observeras på växter som rödbetor, bomull, ärtväxter (som ginster, vickrar, klöver och blålusern), sommargyllen, kvannearter, tistlar och nässlor. 

Arten övervintrar i grovt grus, bland vissna löv och på enbuskar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
quinquepunctata
Coccinella saucerottii

Coccinella saucerottii är en skalbaggsart som beskrevs av Étienne Mulsant 1850. Coccinella saucerottii ingår i släktet Coccinella, och familjen nyckelpigor. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Nyckelpigor
saucerottii
Oenopia

Oenopia är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Étienne Mulsant 1850. Oenopia ingår i familjen nyckelpigor. 

Släktet innehåller bara arten Oenopia conglobata.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
Oenopia
Plommonpiga

Plommonpiga (Oenopia conglobata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Den ingår i släktet Oenopia och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Arten är en medelstor nyckelpiga med skära täckvingar, mörk mittlinje och mörka fläckar. Fläckarnas antal varierar, men ligger normalt kring 16.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar större delen av Europa utom Island och Brittiska öarna, österut via Vitryssland, Ukraina, Moldavien, Kaukasus, Georgien, Armenien och  Azerbajdzjan till Kazakstan och Sibirien samt sydöst till Pakistan, Mongoliet, Kina och Nordkorea. I Sverige finns den främst i Uppland och Västmanland, vissa observationer är även gjorda i Värmland, östra Östergötland, Södermanland, nordöstra Småland, Gotland, Halland och Skåne. I Finland förekommer den framför allt i söder och sydöst, norrut till Södra Österbotten, Norra Savolax och Norra Karelen. I både Sverige och Finland är den klassificerad som livskraftig ("LC"); i Finland har den emellertid tidigare (2000) varit rödlistad som sårbar ("VU").

Ekologi 
Plommonpigan lever i biotoper dominerade av träd, främst lövträd, som skogar, skogsbryn, sanka alsnår, parker och trädgårdar. Födan består av bladlöss och bladloppor som den främst tar på popplar och almar, men även på arter ur videsläktet, björkar och ekar. Arten kan få två generationer per år. Den övervintrar i barkspringor på popplar och andra träd, även barrträd, i poppelstubbar, i diverse håligheter och inomhus i byggnader.

Ekonomisk betydelse 
Arten betraktas som ett nyttodjur i många fruktträdgårdar, och har undersökts som lämplig för biologisk bekämpning bland annat av bladloppan Agonoscena pistaciae som angriper pistaschodlingar i Iran samt av bladlusen Brachycaudus cardui, som lever på plommon, persika och aprikos i bland annat Turkiet.

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
conglobata
Adalia conglomerata

Granskogspiga (Adalia conglomerata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Den ingår i släktet Adalia, och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Granskogspigan är halmgul med svarta fläckar. Kroppslängden är 3 till 4,5 mm.

Utbredning 
Arten finns i Mellan- och Nordeuropa samt österut genom Vitryssland, Ukraina och Ryssland till Sibirien, Mongoliet, Kina och Japan. I Sverige finns den från mellersta Götaland norrut,, medan den i Finland främst förekommer i syd och sydöst, med spridda observationer i övriga landet. Både i Sverige och Finland är den klassificerad som livskraftig ("LC").

Ekologi 
Granskogspigan lever i habitat som högmossar samt barr- och blandskog, där den främst förekommer på granar och tallar. Födan utgörs av barrlöss och bladlöss. 

De vuxna skalbaggarna övervintrar bland barr och löv samt under lösa barkflagor.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
conglomerata
Ceratomegilla notata

Nässelplattpiga (Ceratomegilla notata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Johann Nepomuk von Laicharting 1781. Den ingår i släktet Ceratomegilla och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Halsskölden är övervägande svart med vita tecken framtill. Antennerna är bruna. Täckvingarna är orangefärgade med omkring 12 svarta punkter. Kroppslängden är 4,5 till 5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellan- och Nordeuropa (exklusive Brittiska öarna och Island) samt vidare österut via Vitryssland, Ukraina och Ryssland till Sibirien samt sydöst via Georgien, Turkiet, Armenien, Azerbajdzjan och Kazakstan till Mongoliet.
 
Observationer har gjorts i östra Finland från sydkusten upp till Norra Österbotten och Kajanaland. I Sverige har arten observerats från trakterna kring Mälaren norrut till Hälsingland samt västerut/nordväst till Dalarna.

Ekologi 
Habitatet utgörs framför allt av skogar med undervegetation innehållade gräs. I västra delen av utbredningsområdet förekommer den också i ljusa skogsgläntor, på torrängar och hedar. Längre österåt förekommer den även i fuktigare biotoper som strandängar vid floder, skogsbryn och trädgårdar. Den påträffas ofta på nässlor. Födan utgörs av bladlöss.

Källor 

Nyckelpigor
notata
Ceratomegilla undecimnotata

Ceratomegilla undecimnotata är en skalbaggsart som först beskrevs av Schneider 1792.  Ceratomegilla undecimnotata ingår i släktet Ceratomegilla, och familjen nyckelpigor. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Nyckelpigor
undecimnotata
Vibidia

Vibidia är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Étienne Mulsant 1846. Vibidia ingår i familjen nyckelpigor. 

Släktet innehåller bara arten Vibidia duodecimguttata.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
Vibidia
Vibidia duodecimguttata

Tolvfläckig sköldpiga (Vibidia duodecimguttata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Nikolaus Poda von Neuhaus 1761.  Vibidia duodecimguttata ingår i släktet Vibidia, och familjen nyckelpigor. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
duodecimguttata
Halyzia

Halyzia är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Étienne Mulsant 1846. Halyzia ingår i familjen nyckelpigor, Coccinellidae.

Dottertaxa till Halyzia, i alfabetisk ordning 
 Halyzia dejavu Poorani & Booth, 2006
 Halyzia feae Gorham, 1895
 Halyzia ichiyanagii Kitano, 2019
 Halyzia nepalensis Canepari, 2003
 Halyzia sanscrita Mulsant, 1853
 Halyzia sedecimguttata (Linnaeus, 1758), Sextonfläckig sköldpiga
 Halyzia straminea (Hope in Gray, 1831)
 Halyzia tschitscherini Semenow, 1895

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Skalbaggar
Nyckelpigor
Halyzia
Sextonfläckig sköldpiga

Sextonfläckig sköldpiga, Halyzia sedecimguttata är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Den ingår i släktet Halyzia och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Täckvingarna är ljust gulbruna med 16 vita fläckar, av vilka fyra sitter i den främsta tvärraden. Även halsskölden är ljust gulbrun med fyra blekgula fläckar och en likaledes blekgul mittlinje. Sällsynt förekommer det individer med endast 12 till 14 vita fläckar på täckvingarna. Även halssköldens blekgula fläckar kan vara otydliga. Huvudet är blekgult med ljusorange antenner. Även benen är ljust orangefärgade. Kroppen är 5 till 7 mm lång.

Utbredning 
Den sextonfläckiga sköldpigan finns i större delen av Europa utom den sydöstra delen och Island samt vidare österut genom Vitryssland, Ukraina, Ryssland, Georgien, Turkiet, Armenien, Azerbajdzjan och Kazakstan till Mongoliet, norra Kina och Japan. I Sverige förekommer arten i hela landet, men främst i Götaland och Svealand. I Finland förekommer arten främst i de södra delarna av landet, med relativt få fynd norr om Mellersta Österbotten – Kajanaland.

Ekologi 
Habitatet utgörs av torra lövskogar, parker, skogsbryn, häckar och trädgårdar. Både larven och den fullbildade insekten lever främst på mjöldaggssvampar, i synnerhet Phyllactinia guttata och Podosphaera mors-uvae, men kan också ta bladlöss, även på barrträd.

Arten är aktiv från april till oktober/november. Den övervintrar i vissna löv eller i sprickor och andra håligheter på trädstammar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Skalbaggar
Nyckelpigor
Halyzia
Tytthaspis

Tytthaspis är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av George Robert Crotch 1874. Tytthaspis ingår i familjen nyckelpigor. 

Släktet innehåller bara arten Tytthaspis sedecimpunctata.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
Tytthaspis
Tytthaspis sedecimpunctata

Sextonprickig nyckelpiga (Tytthaspis sedecimpunctata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1760. Den ingår i släktet Tytthaspis och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
En nyckelpiga med beige till gulaktig grundfärg med upp till 8 svarta fläckar på varje täckvinge (de tre yttersta flyter ofta ihop). Sömmen mellan täckvingarna är även den svart. Antennerna och benen är gula, hos hanen har de sistnämnda svarta lår. huvudet har svart bakdel, hos honan är även partiet mellan ögonen svart. Mellankroppen har längst fram en tvärrad med fyra svarta fläckar, följda av två svarta prickar. Melanistiska (helsvarta) arter förekommer sällsynt. Arten är liten: Kroppslängden är 2,5 till 3,3 mm.

I sitt sista stadium är larven ljust gråbrun med mörkare, hårbärande vårtor. Puppan är blekt brungul med fyra otydliga längsrader med mörkare teckningar. Nederdelen av puppan är täckt med den sista larvhuden.

Utbredning 
Det globala utbredningsområdet omfattar delar av Europa söderut till Nordafrika, österut via Vitryssland, Ukraina, mellersta och södra Ryssland, Kaukasus, Georgien, Armenien, Azerbajdzjan, norra Kazakstan och nordvästra Kina, samt sydöst till västra Asien. I Europa förekommer den i Storbritannien upp till södra Skottland, Mellan- och Nordeuropa upp till mellersta Skandinaviska halvön och Baltikum samt glesare i södra Europa inklusive södra Balkan. I Sverige förekommer den sextonprickiga nyckelpigan i Götaland och Svealand upp till Bohuslän och Mälardalen; i Finland saknas arten (bortsett från ett odaterat fynd gjort i Villnäs).

Ekologi 
Nyckelpigan lever i många olika habitat, men föredrar sandjordar som dynlandskap, kustområden, stäpper och ruderatområden. Den förekommer även på torrängar, kalkstensområden, saltängar, gräsmarker och hedar. I undantagsfall uppträder den även på våtmarker. Arten övervintrar i grästuvor, vissna löv och mossa. Under övervintringen förekommer den gärna i mycket stora samlingar; i Storbritannien har man påträffat en grupp med över tiotusen individer.

Föda 
Den sextonprickiga nyckelpigan lever av bladlöss, men även av rostsvampar, mjöldaggsvampar, pollen, kvalster och tripsar. Pollen hämtar den främst från gräs, korgblommiga växter och vindeväxter.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
sedecimpunctata
Cynegetis

Cynegetis är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Louis Alexandre Auguste Chevrolat 1837. Cynegetis ingår i familjen nyckelpigor. 

Släktet innehåller bara arten Cynegetis impunctata.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
Cynegetis
Cynegetis impunctata

Klotnyckelpiga (Cynegetis impunctata) är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1767. Den ingår i släktet Cynegetis och familjen nyckelpigor.

Beskrivning 
Klotnyckelpigan har en påtagligt rund kropp med gulbruna till rödbruna täckvingar och halssköld samt svart huvud, svarta ben med orange fötter och orange antenner. Täckvingarna saknar i regel fläckar eller andra markeringar, men sådana kan förekomma med varierande utseende. Halsskölden har ofta en svart mittstrimma och en liten, svart fläck på varje sida. Arten är liten, med en kroppslängd på 2,8 till 3,5 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Mellaneuropa och södra Nordeuropa, med en sydgräns i höjd med nordligaste Italien, och en nordgräns i höjd med Mälardalen och Åland. I Sverige förekommer arten i Götaland och Svealand med tonvikt på sydkusten och Mälarlandskapen, medan den i Finland förekommer i Egentliga Finland och på Åland.

Ekologi 
Arten föredrar fuktiga habitat som dikesrenar, stränder till mindre vattensamlingar, ängar, strandängar och skogskläntor. Den kan också uppträda på odlad mark. Arten är en av de få nyckelpigor som inte lever av rov; i stället äter både larven och den vuxna skalbaggen olika gräs, som kvickrot, knylhavre och rörflen. Den är aktiv från mars till november, med en topp i maj.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
impunctata
Corylophus

Corylophus är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Stephens 1835. Corylophus ingår i familjen punktbaggar. 

Släktet innehåller bara arten Corylophus cassidoides.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
Corylophus
Corylophus cassidoides

Corylophus cassidoides är en skalbaggsart som först beskrevs av Thomas Marsham 1802.  Corylophus cassidoides ingår i släktet Corylophus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
cassidoides
Rypobius praetermissus

Rypobius praetermissus är en skalbaggsart som beskrevs av Stanley Bowestead 1999. Rypobius praetermissus ingår i släktet Rypobius, och familjen punktbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten otillräckligt studerad i Sverige. Arten förekommer i Götaland. Artens livsmiljö är havsstränder.

Källor

Externa länkar 

 Artfaktablad för Rypobius praetermissus

Punktbaggar
praetermissus
Arthrolips obscura

Arthrolips obscura är en skalbaggsart som först beskrevs av Sahlberg 1833.  Arthrolips obscura ingår i släktet Arthrolips, och familjen punktbaggar. Enligt den finländska rödlistan är arten nationellt utdöd i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten nationellt utdöd i Sverige. . Arten har tidigare förekommit i Götaland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är naturmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arthrolips obscura

Punktbaggar
obscura
Platt punktbagge

Platt punktbagge (Clypastraea pusilla) är en skalbaggsart som först beskrevs av Leonard Gyllenhaal 1810.  Platt punktbagge ingår i släktet Clypastraea, och familjen punktbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer i Övre Norrland samt tillfälligtvis även i Götaland. Artens livsmiljö är skogslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Clypastraea pusilla

Punktbaggar
Orthoperus punctatus

Orthoperus punctatus är en skalbaggsart som beskrevs av Wankowicz 1865. Orthoperus punctatus ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
punctatus
Orthoperus rogeri

Orthoperus rogeri är en skalbaggsart som beskrevs av Ernst Gustav Kraatz 1874. Orthoperus rogeri ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
rogeri
Orthoperus atomus

Orthoperus atomus är en skalbaggsart som först beskrevs av Leonard Gyllenhaal 1808.  Orthoperus atomus ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
atomus
Orthoperus corticalis

Orthoperus corticalis är en skalbaggsart som först beskrevs av Ludwig Redtenbacher 1849.  Orthoperus corticalis ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
corticalis
Orthoperus brunnipes

Orthoperus brunnipes är en skalbaggsart som först beskrevs av Leonard Gyllenhaal 1808.  Orthoperus brunnipes ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
brunnipes
Orthoperus nigrescens

Orthoperus nigrescens är en skalbaggsart som beskrevs av Stephens 1829. Orthoperus nigrescens ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
nigrescens
Orthoperus atomarius

Orthoperus atomarius är en skalbaggsart som beskrevs av Oswald Heer 1841. Orthoperus atomarius ingår i släktet Orthoperus, och familjen punktbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Punktbaggar
atomarius
Latridius

Latridius är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Herbst 1793. Latridius ingår i familjen mögelbaggar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Mögelbaggar
Latridius
Kurt Göhrum

Kurt Göhrum, född 27 mars 1891 i Aalen, död 11 april 1953 i fångenskap i Vladimir, var en tysk SS-Gruppenführer och generallöjtnant inom polisen. Under andra världskriget innehade han höga poster inom Ordnungspolizei.

Biografi 
Under 1930-talet var Göhrum verksam inom Schutzpolizei och Landespolizei. Under andra världskriget var han bland annat befälhavare för Ordnungspolizei i Nürnberg och Münster för att under krigets sista år utnämnas till polischef i Berlin. I maj 1945 greps Göhrum av sovjetiska trupper och hamnade i krigsfångenskap. Han avled i lägret i Vladimir år 1953.

Referenser

Webbkällor 
 

Födda 1891
Avlidna 1953
Män
Personer från Aalen
Personer i Tyskland under första världskriget
Ordnungspolizei
SS-Gruppenführer
Schutzpolizei
Berlins polispresidenter
Bredhuvad mögelbagge

Bredhuvad mögelbagge (Latridius brevicollis) är en skalbaggsart som först beskrevs av Thomson 1868.  Bredhuvad mögelbagge ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är naturmoskogar.

Källor 

Mögelbaggar
Latridius hirtus

Latridius hirtus är en skalbaggsart som beskrevs av Leonard Gyllenhaal 1827. Latridius hirtus ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
hirtus
Latridius consimilis

Latridius consimilis är en skalbaggsart som beskrevs av Mannerheim 1844. Latridius consimilis ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
consimilis
Latridius anthracinus

Latridius anthracinus är en skalbaggsart som beskrevs av Mannerheim 1844. Latridius anthracinus ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
anthracinus
Latridius minutus

Latridius minutus är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1767.  Latridius minutus ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Mögelbaggar
minutus
Latridius pseudominutus

Latridius pseudominutus är en skalbaggsart som först beskrevs av Embrik Strand 1958.  Latridius pseudominutus ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
pseudominutus
Latridius nidicola

Latridius nidicola är en skalbaggsart som först beskrevs av Mary E. Palm 1944.  Latridius nidicola ingår i släktet Latridius, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
nidicola
Enicmus

Enicmus är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Thomson 1859. Enicmus ingår i familjen mögelbaggar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor

Externa länkar 

Mögelbaggar
Enicmus
Slemsvampmögelbagge

Slemsvampmögelbagge (Enicmus apicalis) är en skalbaggsart som beskrevs av J.Sahlberg 1926. Slemsvampmögelbagge ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är skogslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Enicmus apicalis

Mögelbaggar
Lindmögelbagge

Lindmögelbagge (Enicmus brevicornis) är en skalbaggsart som först beskrevs av Mannerheim 1844.  Lindmögelbagge ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Svealand. Artens livsmiljö är skogslandskap, jordbrukslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Enicmus brevicornis

Mögelbaggar
Granbarkmögelbagge

Granbarkmögelbagge (Enicmus planipennis) är en skalbaggsart som beskrevs av Embrik Strand 1940. Granbarkmögelbagge ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är skogslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Enicmus planipennis

Mögelbaggar
Aspmögelbagge

Aspmögelbagge (Enicmus lundbladi) är en skalbaggsart som beskrevs av Mary E. Palm 1956. Aspmögelbagge ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer på Gotland, Öland, Götaland, Svealand och Nedre Norrland. Artens livsmiljö är skogslandskap, jordbrukslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Enicmus lundbladi

Mögelbaggar
Enicmus fungicola

Enicmus fungicola är en skalbaggsart som beskrevs av Thomson 1868. Enicmus fungicola ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
fungicola
Enicmus rugosus

Enicmus rugosus är en skalbaggsart som först beskrevs av Herbst 1793.  Enicmus rugosus ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
rugosus
Enicmus testaceus

Enicmus testaceus är en skalbaggsart som först beskrevs av Stephens 1830.  Enicmus testaceus ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
testaceus
Enicmus atriceps

Enicmus atriceps är en skalbaggsart som beskrevs av Hans Jacob Hansen 1962. Enicmus atriceps ingår i släktet Enicmus, och familjen mögelbaggar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Mögelbaggar
atriceps