kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Massakern i Marikana

Massakern i Marikana syftar på dödsskjutningarna i samband med en gruvdemonstranter i Marikana, i närheten av Rustenburg, Sydafrika, den 16 augusti 2012. I den sydafrikanska pressen har händelsen beskrivits som en massaker och jämförts med Sharpevillemassakern på 1960-talet. Detta var första gången sedan 1960 och slutet av apartheid-eran som polisen dödat så många civila vid ett enskilt tillfälle.

De första protesterna 
Den 10 augusti 2012 påbörjade gruvarbetarna en vild strejk i syfte att få lönen höjd med 12 500 rand, vilket motsvarade en tredubbling av deras månadslön (från omkring 500 dollar till omkring 1500 dollar).

Reaktioner 

Sydafrikas president Jacob Zuma uttryckte chock och bestörtning över våldet och manade fackföreningarna att arbeta tillsammans med regeringen för att få bukt med situationen. Även oppositionspartiet Demokratiska Alliansen kritiserade polisaktionen.

Efterspel
Den 26 juni 2015 meddelas det att landets polisminister Nkosinathi Nhleko och vicepresidenten Cyril Ramaphosa frias från inblandning i massakern av Farlam-kommissionen. Farlam-kommissionen, döpt efter den pensionerade domaren Ian Farlam som ledde utredningen, rekommenderade åklagare att fortsätta utredningen om poliserna som var i Marikana när de 34 arbetarna dödades den 16 augusti 2012. Inga poliser har arresterats eller åtalats hittills.

Referenser 

2012 i Sydafrika
Marikana
Brott 2012
Jens Hildén

Eino Jens Allan Hildén, född 3 februari 1933 i Tammerfors, död 5 maj 1980 i Stockholm, var en sverigefinsk översättare.

Hildén kom till Sverige som krigsbarn vid sex års ålder. Efter att ha flyttat fram och tillbaka mellan länderna bosatte han sig slutgiltigt i Sverige vid 20 års ålder. Han verkade inledningsvis som journalist, men arbetade huvuddelen av sitt liv som översättare från finska till svenska. Bland författare som han översatt märks Hannu Salama och Pentti Saarikoski.

Hildén är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm. Han var från 1963 gift med journalisten Gunvor Schlachter och fick döttrarna Anja och Sara. I äktenskap med Märta Hildén, dotter till bergsrådet Åke Kihlman, blev han far till Hempo Hildén och döttrarna Xenia och Katja.

Bok 
1967 – I stället för telegram – Finland 50 år (tillsammans med Stig Claesson) (Bonniers)

Översättningar (urval) 
1972 – Hannu Ylitalo: Finnjävel (Saatanan suomalainen) (Gidlunds)
1977 – Veikko Huovinen: Fårätarna (Lampaansyöjät) (Rabén & Sjögren)
1978 – Eeva Joenpelto: Husfolk och fiender (Vetää kaikista ovista) (Rabén & Sjögren)
1981 – Pirkko Saisio: Syskonen (Sisarukset) (Forum)

Priser och utmärkelser 
1975 – Rabén & Sjögrens översättarpris
1977 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst

Källor 

Svenska översättare
Översättare från finska
Svenskspråkiga översättare
Personer i Finland under 1900-talet
Födda 1933
Avlidna 1980
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Män
Personer från Tammerfors
Johan Georg Breuer

Johan Georg (Hans Jürgen) Breuer, död efter 1695, var en svensk-tysk myntmästare och medaljgravör.

Breuer var antagligen född i Tyskland. Han var stämpel- och medaljgravör hos Abraham Cronström från omkring 1666. Han utförde perioden 1666-1669 ett flertal medaljer, del åt kungahuset, dels åt enskilda stormän, samt åtta i koppar drivna runda medaljonger med symboliska framställningar för Hedvig Eleonoras paradsängkammare på Drottningholms slott. Bland hans bättre medaljer från denna tid märks medaljerna över Karl Gustaf Wrangel, medaljer över Karl X Gustavs tåg över Stora Bält, ett par över Karl XI, över Gustav Bonde, Seved Bååt och Per Brahe. Breuer var även verksam vid utsmyckningen av Riddarhuset. 1669 blev han utsedd till förvaltare av myntverket sedan Abraham Cronström fråntagits ansvaret. Breuer visade sig få stora bekymmer att få igång verksamheten sedan Cronström avlägsnat all utrustning och arbetarna var lojala med Cronström. Han lämnade redan samma år tjänsten. Han visades därefter en tid i Danmark. 1675-84 var han staden Breunschweigs myntmästare, och graverade medaljer för ett flertal furstehus såsom Sachsen-Weissenfels, Sachsen-Lauenburg, Schleswig-Holstein-Gottorp och Mecklenburg-Güstrow. 1695 bodde han i Altona. Sina främsta medaljer skapade han under sin tiden i Tyskland, däribland en över Karl Rabenhaubt, freiherr von Sucha 1672. En känd medalj är även den av hertig August von Sachsen-Weissenfels signerad J. G. B., vilken brukar tillskrivas Breuer.

Källor 
 

Svenska gravörer
Tyska gravörer
Personer under stormaktstiden
Födda 1600-talet
Avlidna okänt år
Män
Svenska konsthantverkare under 1600-talet
1943: The Battle of Midway

1943: The Battle of Midway, ursprungligen , är ett shoot 'em up-spel ursprungligen utgivet som arkadspel 1987 och senare porterat till olika hemkonsoler. Spelet utvecklades och utgavs av Capcom. och är uppföljaren till Capcoms 1942.

Handling
Spelet utspelar sig under andra världskriget, utanför Midwayöarna, där man som amerikansk stridspilot ställs mot Japans militära styrkor.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1943 i fiktion
Amigaspel
Amstrad CPC-spel
Datorspel som utspelar sig under andra världskriget
Arkadspel
Atari ST-spel
C64-spel
Datorspel 1987
NES-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Skjutspel
Xbox 360 Live Arcade-spel
ZX Spectrum-spel
Datorspel som utspelar sig i Oceanien
PC Engine-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Shoot 'em up-spel
Hilda Kristina Gustafson-Lascari

Hilda Kristina Gustafson-Lascari, född Gustafson 18 december 1885 i Sverige, död 7 mars 1937 i New York, New York, var en svensk skulptör. Hon var gift med den sicilianske-amerikanske porträttmålaren Salvatore Lascari.

Gustafson bedrev i unga år konststudier i Stockholm, varefter hon för fortsatta studier reste till Grekland och andra länder i södra Europa. Sedan hennes make tilldelats Prix de Rome-stipendiet bosatte de sig i Rom under sju års tid. 1926 flyttade  de till USA, där hon samma år tilldelades Watrouspriset, utdelat av National Academy of Design för skulpturen The Awakening.

Bland andra priser hon erhöll kan nämnas Mc Clees-priset som utdelas av Pennsylvania Academy of Fine Arts. Hon blev ledamot av National Academy of Design 1935.

Det råder viss oklarhet om hennes död, hon avled genom ett fall eller ett hopp från elfte våningen från ett sjukhus i New York. 

Gustafson finns representerad i Phiadelphia konstmuseum med skulpturen  Madonna.

Källor
Delvis från Svenskt konstnärslexikon del II sid 337 Allhems Förlag Malmö

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1885
Avlidna 1937
kvinnor
Grip (efternamn)

Grip är ett svenskt personnamn, som använts på olika sätt. I den svenska medeltidshistorien är namnet knutet till en adelsätt, som inte själv använde namnet men som i eftertid omtalats med det på grund av sin vapensköld. Denna ätt liksom andra svenska adelsätter med namnet Grip är numera utslocknade. De släkter som idag bär namnet i Sverige är alla ofrälse och har i många fall fått namnet som soldatnamn. Den 31 december 2013 var 1398 personer med efternamnet Grip bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Grip eller som i eftertid omtalats med detta namn

Adliga
 Birger Nilsson (Grip) (1490-talet–1565), riksråd och friherre
 Bo Birgersson (Grip) (1540–1569), fältherre och riksråd
 Bo Jonsson (Grip) (1335–1386), väpnare, riksråd och drots
 Bo Nilsson (Grip) (1420-talet–1465), riddare, riksråd, stamfar för den yngre ätten Grip
 Christoffer Andersson Grip (före 1562 Stråle) (1518–1599) sjömilitär, slottsfogde, m.m.
 Ebba Grip (1583–1666), brukspatron, donator, friherrinna
 Jon Tomasson (Grip) (1200-talet–efter 1331), jordägare, far till Bo Jonsson (Grip)
 Knut Bosson (Grip) (död 1406), riddare och jorddrott
 Margareta Birgersdotter (Grip) (1538–1586) författare och godsägare
 Marina Nilsdotter (Grip) (mitten av 1500-talet), hovfunktionär
 Morits Birgersson (Grip) (1547–1591) riksråd och friherre
 Nils Birgersson Grip (1535–1592) riksråd och friherre
 Nils Bosson (Grip) (1460-talet–1522), riddare, lagman och riksråd

Ofrälse
 Elias Grip (1873–1942), författare och skolman
 Erland Grip (1905–2007), geolog
 Gunnar Grip (1887–1965), opera- och konsertsångare
 Göran Grip (född 1945), författare och läkare
 Gösta Grip (1904–1998), skådespelare
 Herman Grip (1848–1903), skådespelare
 Imber Nordin-Grip (1899–1963), författare, litteraturhistoriker
 Johan Anton Wolff Grip (1844–1922), norsk diplomat
 Linda Grip (aktiv 2002), sångerska
 Maria Grip (född 1965), skådespelare
 Rikard Grip (född 1981), idrottsledare, längdskidåkare
 Roland Grip (född 1941), fotbollsspelare
 Tord Grip (född 1938), fotbollsspelare och tränare

Se även
 Grip (adelsätter)

Källor

Svenska efternamn
Soldatnamn
Miss Sydafrika

Miss Sydafrika är en årlig skönhetstävling i Sydafrika som började 1956. Vinnaren representerar Sydafrika vid Miss World och Miss Universum.

Titelhållare

Referenser 

Kultur i Sydafrika
Vinnare av skönhetstävlingar
Återkommande evenemang med premiär 1956
Guvernementet Tver

Guvernementet Tver var ett guvernement i mellersta Ryssland (det s. k. Moskvalandet), på ömse sidor om översta
Volga, begränsat av Pskov och Novgorod i väster och norr,
Jaroslavl och Vladimir i öster, Moskva och Smolensk
i söder.

Guvernementet hade en yta på 64 683 km2 och 2 402 900 invånare (1915), nästan uteslutande ryssar
(92,9 procent); 6,8 procent av befolkningen utgjordes av finnar. Med avseende på religionen tillhörde
(1915) 97,58 procent grekisk-katolska kyrkan, 0,86
procent romersk-katolska, 0,46 procent var protestanter,
0,89 procent judar och 0,2 procent muslimer. Av befolkningen ägnade sig (1915) 81 procent åt lantbruk,
boskapsskötsel samt jakt och fiske samt 7,7 procent åt industrin. Beläget söder och öster om Valdaiplatån,
tillhör Tver Volgas och Dünas källområden. Omkring 600 km. av Volgas lopp föll inom guvernementet,
och inom detta mottager floden många tillflöden,
såsom från vänster Selizjarovka (där skeppsfarten börjar) och Tvertsa, från höger Vasusa, Sjusja
och Dubna.

Nordvästra Tver var ett 200-300 m. högt platåland, täckt av morän avlagringar från istiden och av dem uppdämda kärrtrakter och sjöar, bland vilka Seligersjön, en av Volgas källor. Mot sydöst och öster sänker sig landet till
100-150 m. höjd.

Då jorden var tämligen mager och boskapsskötseln här lönade sig bättre än sädesodling,
måste en väsentlig del av befolkningens brödsädsbehov hämtades söderifrån. Råg, havre och lin var de viktigaste kulturväxterna. Av landarealen var omkring 1/4
åker, 1/3 skogsmark, det övriga äng, beten och improduktiv jord. Från den nordligare delens barrskogar försiggår en betydande timmerflottning på floderna. Hemindustri idkades (träarbeten och smidesvaror). Som storindustri drevs tillverkning av textilvaror, läder, tändstickor och papper, och på grund av industrins betydelse som näringsgren inom guvernementet brukade detta räknas till Moskvas
"manufakturområde".

Källa

Kejsardömet Rysslands guvernement
Tver oblast
Stater och territorier bildade 1796
Stater och territorier upplösta 1929
Tver (olika betydelser)

Tver kan syfta på:

 Tver – en stad i Ryssland och är den administrativa huvudorten för Tver oblast
Tver oblast – ett oblast i västra Ryssland
Guvernementet Tver – ett tidigare guvernement i mellersta Ryssland
 Tverai, ort i Litauen
Joachim Retzlaff

Joachim Knut Retzlaff, född 8 mars 1952, är en svensk översättare. Retzlaff har varit yrkesöversättare i drygt 30 år och översätter från tyska, engelska, danska och norska med fokus på facklitteratur inom områdena filosofi, samhällsvetenskap, politisk debatt, kulturhistoria och historia.

Översättningar (urval) 
 Detlef Horster: Utopi och materialism: en introduktion till Ernst Blochs filosofi (Bloch zur Einführung) (Röda bokförlaget, 1981)
 Jürgen Habermas: Borgerlig offentlighet: kategorierna "privat" och "offentligt" i det moderna samhället (Strukturwandel der Öffentlichkeit) (Arkiv, 1984)
 William H. McNeill: Farsoterna i historien (Plagues and peoples) (Gidlund, 1985)
 Hannah Arendt: Människans villkor: vita activa (The human condition) (Röda bokförlaget, 1988)
 Hans Biedermann: Symbollexikonet (Knaurs Lexikon der Symbole) (översatt tillsammans med Paul Frisch) (Forum, 1991)
 Immanuel Kant: Grundläggning av sedernas metafysik (Grundlegung zur Metaphysik der Sitten) (Daidalos, 1997)
 John Stuart Mill: Utilitarism (Utilitarianism) (Daidalos, 2003)
 Robert Edwards: Finska vinterkriget (White death) (Forum, 2007)
 Jan-Werner Müller: Demokratins tidsålder: politiska idéer i 1900-talets Europa (Contesting democracy) (Daidalos, 2013)

Priser och utmärkelser 
2020 – Elsa Thulins översättarpris

Källor 
 Översättarens egen presentation på Översättarcentrums hemsida. Läst 27 april 2014
 Intervju på Översättarsektionens hemsida. Läst 27 januari 2019

Fotnoter 

Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från engelska
Översättare från danska
Översättare från norska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1952
Levande personer
Män
Lars Gustav Hellström

Lars Gustav Eskil Hellström, född 9 december 1915 i Norrköping, död 3 november 1988 i Malmö, var en svensk författare, översättare och radioman. Han översatte från engelska och (i mindre utsträckning) från tyska och franska. Under några år på 1950-talet arbetade Hellström vid BBC i London, därefter som redaktör för Det bästa i Stockholm. Från 1971 och fram till pensioneringen arbetade Hellström vid Sveriges Radio samtidigt med att hans mest aktiva översättarperiod inföll.

Böcker 
1941 – Här på jorden, dikter (Seelig)
1947 – I stället för självporträtt, dikter (Bonnier)
1949 – Skuggans fånge, dikter (Bonnier)

Översättningar (urval) 
1948 – Christian Morgenstern: Visor i galgen (fria tolkningar efter Christian Morgenstern av Lars Gustav Hellström, illustrerad av Birger Lundquist) (Bonnier)
1952 – Kenneth Patchen: Brev till Gud och andra (A Letter to God) (Geber)
1952 – Henry Miller: Svart vår (Black Spring) (Geber)
1961 – Charles Dickens: Pickwick-klubben (Pickwick Papers) (Niloé)
1971 – George Jackson: Soledad Brother: brev från ett amerikanskt fängelse (Soledad Brother) (Pan/Norstedt)
1971 – Joan Didion: Lagt kort (Play it as it Lays) (Norstedt)
1973 – Arthur Koestler: Call-girls: en tragikomedi med prolog och epilog (The Call-Girls) (Norstedt)
1976 – Anne Sexton: Att bära en människa (Coeckelberghs)
1978 – Carmen Bernos de Gasztold: Djurens kör (Choral de bêtes) (Gummesson)
1979 – Vladimir Nabokov: Låt höra av dig, minne (Speak, Memory) (Forum)
1984 – Henry Green: Resa med förhinder (Party Going) (Forum)

Priser och utmärkelser
1950 – Boklotteriets stipendiat
1956 – Boklotteriets stipendiat
1980 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst
1982 – Rabén & Sjögrens översättarpris

Källor 
 "Lars Gustav Hellström, 1915–1988'' av Alan Asaid i Svenskt översättarlexikon. Läst 27 april 2014

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Svenskspråkiga översättare
Författare från Norrköping
Födda 1915
Avlidna 1988
Män
Mooji

[[File:Mooji biography.jpg|thumb|Anthony Paul Moo-Young, Mooji]]Anthony Paul Moo-Young, känd under det självtagna namnet Mooji''', född 29 januari 1954 i Port Antonio på Jamaica och bosatt i London, Storbritannien, sedan 1969 är en andlig lärare eller guru baserad i londonstadsdelen Brixton. Han var elev till Papaji, som var en direkt lärjunge till den icke-dualistiska advaitamästaren Ramana Maharshi. Mooji har ibland kallat sin avslappnade  metod, "den lata människans väg till upplysning".

Referenser 

män
Födda 1954
Levande personer
Brittiska filosofer
Laços de Família

Laços de Família är en brasiliansk telenovela som sändes på Rede Globo från 2000 till 2001.

Rollista

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Brasilianska TV-serier från 2000-talet
Portugisiskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 2000
TV-serieavslutningar 2001
Såpoperor
TV-program i TV Globo
Rapid (segelbåt)

Rapid är en kölbåt som ritades av Tord Byquist och presenterades 1971 och tillverkades av Rapid Marin i Arvika. Rapid är lång och smal och påminner om en skärgårdskryssare. Rapid är en entypsbåt. Tord Byqvist hade tidigare designat Mustang Jr.

Referenser

Noter 

Kölbåtar
Lucke Lund

Oscar Gustaf Adolf ("Lucke") Lund, född 28 februari 1861 i Stockholm, död där 30 augusti 1915, var en svensk skådespelare och operettsångare (tenor).

Biografi 
Lund scendebuterade 1891 som Bacarel i operetten Miss Heylett vid Stora Teatern, Göteborg, där han sedan hade engagemang fram till 1892. Han uppträdde därefter vid Svenska operetturnén 1892–1893, vid Vasateatern 1893–1894, hos Mauritz Fröberg 1894–1896, vid Eldorado i Kristiania 1896–1897, vid Albert Ranfts lyriska sällskap 1897–1898, vid Vasateatern 1898–1899 och därefter vid Albert Ranfts olika teatrar och sällskap fram till sin död 1915.

På morgonen 30 augusti 1915 gick Lucke Lund hemifrån för att gå till repetitioner på Södra Teatern, men kom aldrig dit. Sent på kvällen hittades han död i ett rum på Hotell Continental med ett kulhål i tinningen. Lund hade under den sista tiden lidit av depression. Bisättningen ägde rum den 1 september i Gustaf Vasa kyrkans krypta i Stockholm med jordfästning där den 4 september. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. 

Lund gifte sig 1895 med operettsångaren Edla Cecilia Johnsson (1866–1952).

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska sångare under 1800-talet
Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Skådespelare som begått självmord
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1861
Avlidna 1915
Män
Twilight Zone – på gränsen till det okända

Twilight Zone - På gränsen till det okända (engelska: Twilight Zone: The Movie) är en amerikansk film från 1983. Den bygger på TV-serien Twilight Zone, skapad av Rod Serling, som sändes åren 1959–1964.

Filmen innehåller fyra berättelser, alla av övernaturlig karaktär och cirka 25 minuter långa vardera, samt en prolog. Prologen och den första berättelsen regisserades av John Landis, de andra tre av Steven Spielberg, Joe Dante samt George Miller. Berättelserna har så gott som ingenting med varandra att göra. Tre av berättelserna är nyinspelningar av avsnitt från TV-serien (avsnitten "Kick the Can", "It's a Good Life" och "Nightmare at 20,000 Feet") medan Landis segment endast är inspirerat av serien.

Medverkande i urval
Vissa medverkar i flera roller
 Dan Aykroyd
 Albert Brooks
 Scatman Crothers
 John Lithgow
 Burgess Meredith
 Vic Morrow
 Priscilla Pointer
 Kathleen Quinlan
 Cherie Currie
 Kevin McCarthy
 Nancy Cartwright
 Dick Miller

Helikopterolyckan under inspelningen 

Filmen är ökänd för helikopterolyckan som inträffade under inspelningen av Landis segment där tre människor miste livet. Under en komplicerad tagning på nattetid svävade en helikopter på låg höjd men skadades av pyroteknik och kraschlandade i grunt vatten. Skådespelaren Vic Morrow, som vid tillfället bar två barn i 6–7-årsåldern över vattendraget, halshöggs tillsammans med det ena barnet av helikopterns rotorblad samtidigt som helikopterkroppen krossade det andra barnet. Barnen anlitades med svarta pengar. Olyckan fångades på film från minst tre kameravinklar, men användes (naturligtvis) inte i den färdiga filmen. Alla tidigare scener med de två barnen som hade spelats in ströks, och hela Landis segment fick kortas ner avsevärt.

Källor

Externa länkar 
 

Filmer 1983
Filmmusik av Jerry Goldsmith
Amerikanska science fiction-filmer
Amerikanska skräckfilmer
USA på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer om Ku Klux Klan
Filmer från Warner Bros.
Henri Michel

Henri Michel, född 29 oktober 1947 i Aix-en-Provence, död 24 april 2018 i Aix-en-Provence, var en fransk fotbollstränare och före detta spelare. Som spelare gjorde han 531 matcher för FC Nantes och 58 landskamper för Frankrike. Han var även med och spelade VM 1978.

Tränarkarriär
Efter att Michel slutade med fotbollen 1982 tog han direkt över Frankrikes U21-lag. Efter två år så tog han steget upp till A-landslaget där han vann OS-guld under OS 1984 och ledde dessutom laget till en bronsmedalj i VM 1986.

Henri Michel var efter det förbundskapten för en mängd olika landslag, bland annat; Kamerun, Marocko, Tunisien, Ekvatorialguinea och Kenya. Han hade även hans om Elfenbenskusten under VM 2006, där man förlorade mot Argentina och Nederländerna, innan man lyckades vinna den sista gruppspelsmatchen mot Serbien och Montenegro med 3-2.

När han tränade Ekvatorialguinea så avgick han bara några veckor innan Afrikanska mästerskapet 2012 skulle börja då han tyckte att det var för mycket politiska problem, bland annat att spelare kallades till landslaget av politiker istället för av honom själv.

Michel tränade även på klubblagsnivå där han basade över bland andra Paris Saint-Germain, Aris FC, Raja Casablanca och Zamalek. 2008-2009 tränade han sydafrikanska Mamelodi Sundowns där han avgick efter att ha fått poliseskort och blivit jagad av arga fans efter en förlust i den sydafrikanska cupen.

2018 avled Michel i långvarig cancersjukdom.

Meriter

Som spelare
FC Nantes
Ligue 1: 1973, 1977, 1980
Coupe de France: 1979

Som tränare
Frankrike
OS-guld: 1984
VM-brons: 1986

Raja Casablanca
Marockanska ligan: 2004

Referenser

Externa länkar
Henri Michel på National-football-teams.com
Henri Michel på transfermarkt.co.uk

Franska fotbollstränare
Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Nantes Atlantique
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 1978
Tränare i Paris Saint-Germain FC
Tränare i Aris FC
Tränare i Zamalek SC
Franska idrottare under 1900-talet
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Aix-en-Provence
Födda 1947
Avlidna 2018
Män
Förbundskaptener i VM i fotboll 1986
Förbundskaptener i VM i fotboll 2006
Förbundskaptener i VM i fotboll 1998
Förbundskaptener för Marockos herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Frankrikes herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Tunisiens herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Förenade Arabemiratens herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Elfenbenskustens herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Kameruns herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener i VM i fotboll 1994