kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niclas Hval

Niclas Hval, född 7 dec 1974, är en svensk översättare från engelska. Sedan 2014 undervisar han även i skönlitterär översättning vid Akademin Valand på Göteborgs universitet.

Omnämnanden 
Hvals översättning av Nikolai Groznis roman Wunderkind fick priset som Årets översättning 2012 med motiveringen: ”För att han oförskräckt och med glödande nerv återger hela registret hos Nikolai Groznis musikaliska prosa i romanen om de dödsföraktande unga musikgenierna i kommunismens Sofia.”

Recensenten Mattias Hagberg skriver om den svenska utgåvan av Rachel Cusk:s Aftermath att "Nu finns boken på svenska i följsam översättning av Niclas Hval och det är bra".

Översättningar (urval) 
 Nick Hornby: 31 låtar (Thirty-one songs) (Forum, 2003)
 Mitch Albom: Fem personer du möter i himlen (The five persons you meet in heaven) (Forum, 2004)
 Nick Flynn: Ännu en jävla natt i Suck City (Another bullshit night in Suck City) (Forum, 2006)
 Tom Perrotta: Lektioner i avhållsamhet (The abstinence teacher) (Natur och kultur, 2008)
 Monica Ali: Sommaren i Mamarrosa (Alentejo Blue) (Forum, 2008)
 Junot Díaz: Oscar Waos korta förunderliga liv (The brief wondrous life of Oscar Wao) (Bonnier, 2009)
 Miguel Syjuco: Ilustrado (Ilustrado) (Natur och kultur, 2010)
 Marlene van Niekerk: Agaat (Agaat) (Weyler, 2012)
 Nadeem Aslam: Den blinde mannens trädgård (The blind man's garden) (Forum, 2014)

Priser och stipendier 
 Årets översättning 2012
 Adlerbertska konststipendierna 2013
 Region Hallands arbetsstipendium 2018
 Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris 2021

Referenser

Externa länkar 
 Översättarens presentation på Översättarcentrums hemsida. Läst 17 april 2014
 "Litteratur upphöjt till två (intervju), i Svenska dagbladet 17 juli 2013. Läst 17 april 2014
 Översättarens hemsida. Läst 16 augusti 2014
 Månadens översättare hos Översättarsektionen. Läst 27 januari 2019

Svenska översättare
Översättare från engelska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1974
Levande personer
Män
Gertrud von Le Fort

Gertrud Auguste Lina Elsbeth Mathilde Petrea von Le Fort, född den 11 oktober 1876 i Minden, Westfalen, död den 1 november 1971 i Oberstdorf, Bayern, var en tysk författare. Hon skrev också under pseudonymerna G. von Stark och Petrea Vallerin.

Biografi
Le Forts far friherre Lothar von Le Fort var överste i den preussiska armén och av hugenotthärkomst. Hon är utbildades som en ung flicka i Hildesheim och fortsatte att studera vid universitetet i Heidelberg, Marburg och Berlin. Hon flyttade till Bayern 1918 och bodde i Baierbrunn fram till 1939.
 
Trots att hon tidigare publicerat några mindre verk, började Le Forts författarkarriär egentligen med färdigställandet av utgivningen av hennes mentor Ernst Troeltschs  arbete Glaubenslehre. Hon konverterade till katolicismen 1926 och det mesta av hennes författarskap kom efter denna omställning och präglades av frågan om kampen mellan tro och samvete.
 
År 1931 publicerade Le Fort novellen Die Letzte am Schafott. Detta arbete var inspirationen till operan Karmelitsystrarna, skriven av Francis Poulenc, som hade premiär 1957. Operan bygger på ett liknande titulerat libretto av Georges Bernanos.

Le Fort fortsatte med att publicera mer än 20 böcker, som omfattar dikter, romaner och noveller. Hennes verk är uppskattade för sitt djup och skönhet i idéinnehållet och för hennes sofistikerad eleganta stil. Romanen Veronikas svetteduk 1928 är ett av hennes mest kända verk.

Bland hennes många andra verk finns också en bok med titeln Die ewige Frau 1934. I detta arbete angrep hon den modernistiska analysen av det feminina, inte med polemiska argument, utan med en meditation över kvinnlighet.
 
Sedan 1939 var Le Fort bosatt i staden Oberstdorf i de bayerska Alperna, och det var där som hon avled 1971 i en ålder av 95 år.

Utmärkelser
Le Fort nominerades av Hermann Hesse för Nobelpriset i litteratur. Hon blev teologie hedersdoktor för sina bidrag till frågan om tro.
 
År 1952 tilldelades hon Gottfried-Keller-priset.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1977

Noter

Externa länkar
Gertrud von Le Fort på  Literaturportal-bayern.de

Tyska författare under 1900-talet
Personer från Minden
Födda 1876
Avlidna 1971
Kvinnor
Blåstjärt

Blåstjärt är ett föråldrat trivialnamn för två fågelarter:
 Tajgablåstjärt
 Himalayablåstjärt
Ángel Correa

Ángel Martín Correa, född 9 mars 1995, är en argentinsk fotbollsspelare som spelar för Atlético Madrid i La Liga.

Källor

Ángel Correa på transfermarkt.co.uk

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i CA San Lorenzo de Almagro
Spelare i Atlético Madrid
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i La Liga
Spelare i Copa América 2021
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Argentina
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Spelare i VM i fotboll 2022
Argentinska idrottare under 2000-talet
Personer från Rosario
Födda 1995
Levande personer
Män
Världsmästare i fotboll
Jim Lawson

Jim Lawson, född 19 februari 1960, är en amerikansk serietecknare, främst känd för sitt arbete med Teenage Mutant Ninja Turtles. Jim Lawson skapade rollfiguren Råttkungen samt serien Planet Racers tillsammans med Peter Laird. Han har också skapat serien Paleo: Tales of the Late Cretaceous. I över 20 år var han med och skapade Turtlesserier, men 2009 meddelade han att han slutar med det.

2013 använde han Kickstarter för att skapa ett nytt projekt, serieromanen Dragonfly.

Jim Lawson deltog 1988 i skapandet av Creators' Bill of Rights.

Privatliv
Jim Lawson bor i Northampton, Massachusetts.

Referenser

Noter

Externa länkar

Jim Lawsons blogg

"Comic creator: Jim Lawson". Lambiek Comiclopedia.

Amerikanska serieskapare
Födda 1960
Män
Levande personer
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Himalayablåstjärt

Himalayablåstjärt (Tarsiger rufilatus) är en liten flugsnappare i ordningen tättingar. Den häckar i Himalaya och flyttar vintertid till Indokina. Tidigare behandlades himalayablåstjärt och tajgablåstjärt (Tarsiger cyanurus) som en och samma art, då med det svenska namnet blåstjärt. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läte 
Till storleken är himalayablåstjärten något större än en rödhake. Som namnet indikerar har båda könen blå stjärt och den har röda kroppssidor. Den adulta hanen har mörkt blå ovansida och vitt undersida. Adulta honor är bruna på ovansidan och har ett smutsvitt bröst.

Himalayablåstjärt har för sin familj ett typiskt tacc-läte som lockläte.

Utbredning och systematik 
Himalayablåstjärt häckar i Himalaya från Nepal till nordöstra Indien och sydvästra Kina. Den övervintrar i Indokina. Arten behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tarsiger rufilatus pallidior – västra Himalaya
 Tarsiger rufilatus rufilatus – centrala Himalaya till centrala Kina

Artstatus 
Länge behandlades himalayablåstjärten som en underart till Tarsiger cyanurus som då bar trivialnamnet blåstjärt. Studier visar dock att de utgör två goda arter, varför Tarsiger cyanurus fick det nya namnet tajgablåstjärt och Tarsiger rufilatus namnet himalayablåstjärt.

Familjetillhörighet 
Arten ansågs fram tills nyligen (liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar) vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Ekologi 
Himalayablåstjärten bygger sitt bo nära marken och lägger tre till fem ägg som ruvas av honan. Fågeln är en insektsätare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Flugsnappare
The Flintstones: The Rescue of Dino & Hoppy

är ett plattformsspel till NES från 1991 utvecklat av Taito och baserat på TV-serien Familjen Flinta.

Spelet
Dr. Butler från 3000-talet efter Kristus kidnappar Dino och Hoppy. Fred Flinta måste hitta delarna till tidsmaskinen, och resa till framtiden för att besegra Dr. Butler.  Förutom Wilma, Barney och Betty stöter han på George Jetson.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1991
NES-spel
Tidsresespel
Crossover-datorspel
3000-talet (millennium) i fiktion
Plattformsspel
Förhistorisk tid i populärkultur
Molle Kanmert Sjölander

Malin Molle Viktoria Kanmert Sjölander, ursprungligen Malin Viktoria Kanmert, född 12 april 1967 i Visnums församling i Värmlands län, är en svensk översättare från engelska. 

Hon har varit yrkesöversättare sedan tidigt 1990-tal och har översatt mer än 100 böcker. Hennes översättning av Caitlin Morans Konsten att vara kvinna fick ett hedersomnämnande vid prisceremonin för Årets översättning 2012 med motiveringen "för att hon har lyckats fånga originalets kaxiga humor och går på djuphavsfiske i den svenska ordskatten." Hon var också en av de översättare som gjorde en turboöversättning av J. K. Rowlings Den tomma stolen 2012.

Hon är gift med Roger Sjölander (född 1965).

Översättningar (urval) 
 David Stout: Färgade hemligheter: en roman byggd på avrättningen av USA:s yngste mördare (Carolina skeletons) (Wiken, 1990)
 Michael Crichton: Urtidsparken (Jurassic Park) (Bra böcker, 1992) 
 William Gibson: Virtual light (Virtual light) (Norstedt, 1994)
 Val McDermid: Under ingrodda ärr (The wire in the blood) (Anamma, 1998)
 Douglas Coupland: Girlfriend in a coma: ledmotiv till jordens undergång (Girlfriend in a coma) (Tivoli, 1999)
 Julian Gough: Juno och Juliet (Juno & Juliet) (Bonnier, 2001)
 Zadie Smith: Autografjägaren (The autograph man) (Bonnier, 2003)
 Jonathan Safran Foer: Äta djur (Eating animals) (Norstedt, 2011)
 Jo Baker: Huset Longbourn (Longbourn) (Wahlström & Widstrand, 2014)

Källor 
 Översättarens presentation på Översättarcentrums hemsida. Läst 18 april 2014
 "Med öga för språkets nyanser och fallgropar" av Björn Stefanson i Värmlands folkblad, 7 juli 2012. Läst 18 april 2014

Noter

Svenska översättare
Översättare från engelska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Personer från Visnums socken
Olle Steinholtz

Lars Olov "Olle" Bernhard Steinholtz, född 5 september 1948 i Stockholm, är en svensk jazzmusiker (basist). Han är sedan 1987 gift med Elise Einarsdotter.

Steinholtz, som är son till trävaruhandlaren Anders Steinholtz, är självlärd som musiker. Han har spelat med bland annat Egba, Tintomara, Nils Sandströms Sextett, Steve Dobrogosz Quartet och Elise Einarsdotter Ensemble. I oktober 1999 tilldelades han Laila och Charles Gavatins stiftelses för jazzmusik stora stipendium.

Källor

Touché Music: Olle Steinholtz

Externa länkar
Olle Steinholtz

Svenska jazzbasister
Svenska kontrabasister
Musiker från Stockholm
Födda 1948
Levande personer
Män
Kullabergs vingård

Kullabergs vingård är en vingård på Kullahalvön i Skåne, Höganäs kommun. Den hette fram till 2018 Kullahalvöns vingård, men bytte namn i samband med lanseringen av delar av 2017 års årgång. Gården är en del av Balderup. Vinmakare är K Felix G Åhrberg, oenolog från forsknings och lärosätet i Klosterneuburg, Österrike.  Kullabergs vingård producerar vin från lokalt odlade vindruvor som Solaris och Rondo samt cider och destillat från lokalt odlad frukt. 
Det finns cirka 45.000 vinstockar på vingården som omfattar ca. 14 hektar. 
Samtliga produkter säljs via Systembolaget.

Se även
Svenska viner

Referenser

Externa länkar
Kullabergs vingårds webbplats

Svenska vinproducenter
Kullen
Företag i Höganäs kommun
COTS Demo Flight 2

COTS Demo Flight 2+ var den andra obemannade testflygningen av företaget SpaceX:s rymdfarkost Dragon. Farkosten sköts upp med en Falcon 9-raket den 22 maj 2012 och dockades med rymdstationen Internationella rymdstationen ISS den 25 maj.

Farkosten lämnade rymdstationen den 31 maj 2012, några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Stilla havet utanför Mexikos kust.

Från början var det tänkt att denna flygning endast skulle ta sig mycket nära rymdstationen och att en flygning kallad COTS 3 skulle bli den första att docka med rymdstationen. Men i december 2011 bestämdes det att även dockningen skulle genomföras under denna flygning.

Referenser

Fotnoter

SpaceX
Rymdfarkoster
Rymdfartsåret 2012
2012 i USA
U17-världsmästerskapet i fotboll för damer 2014

U17-världsmästerskapet i fotboll för damer 2014 var det fjärde U17-världsmästerskapet i fotboll för damer och arrangerades i Costa Rica under perioden 15 mars–4 april 2014.

Japan vann mästerskapet efter att ha besegrat Spanien i finalen med 2–0, inför 29 814 åskådare. Italien vann matchen om tredjepris efter att ha besegrat Venezuela på straffar med 2–0, efter ett oavgjort resultat (4–4) efter fulltid.

Japan vann utmärkelsen för fair play. Hina Sugita från Japan vann utmärkelsen för bästa spelare i turneringen (adidas Golden Ball). Deyna Castellanos och Gabriela García från Venezuela gjorde sex mål i turneringen och delade på utmärkelsen för spelare med flest gjorda mål (adidas Golden Boot). Mamiko Matsumoto från Japan vann utmärkelsen för turneringens bästa målvakt (adidas Golden Glove).

Mästerskapet avgjordes efter 32 spelade matcher, 113 gjorda mål och sågs av 284 610 åskådare.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Slutspel

Slutspelsträd

Kvartsfinaler

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Sammanställning

Källor
 Officiell hemsida

Referenser

2014
2014 i Costa Rica
Sportevenemang i Costa Rica
Fotboll i Costa Rica
Fotbollsåret 2014
Wilhelm Lehmann

Wilhelm Lehmann, född den 4 maj 1882 i Puerto Cabello, Venezuela, död den 17 november 1968 i Eckernförde, var en tysk lärare och författare.

Biografi
Lehmann, son till en köpman från Lübeck, var född i Venezuela men växte upp i Wandsbek då en stad nära Hamburg. Han studerade i Tübingen, Starsbourg och Berlin där han grundade en livslång vänskap med Moritz Heimann och Oskar Loerke.

Efter att ha avlagt examen för behörighet som gymnasielärare, arbetade han som lärare i Kiel, Neumünster, Wickersdorf och Minden.

Under första världskriget inkallades Lehmann 1917 till infanteriet och hamnade i brittisk fångenskap från september 1918 till oktober 1919. Om hans svåra upplevelser under kriget handlar hans roman Der Überläufer som han skrev 1925 – 27, men som publicerades först 1962, främst på grund av en kontroversiell fråga om ”desertering”.

Lehmann var också en lyriker och en observant naturmystiker, med en klassiskt behärskad berättarform. Hans samlingsvolym Meine Gedichtbücher gavs ut 1957.

Utmärkelser
Lehmann erhöll flera utmärkelser för sina uppskattade arbeten. Han tilldelades Kleistpriset 1923 och erhöll Schiller-Gedächtnispreis 1959. Efter år 1945 valdes han in i Deutschen Akademie für Sprache und Dichtung, Bayerischen Akademe der Schönen Künste och Akademie der Wissenschaften und der Literatur Mainz samt i PEN-klubben.

Källor

Bra Böckers Lexikon, 1977

Födda 1882
Avlidna 1968
Män
Tyska författare under 1900-talet
Personer från Puerto Cabello
Jacques Outin-priset

Jacques Outin-priset, även kallat Jacques och Sabine Outin-priset, instiftades 2007 av Jacques Outin och delades ut vid fem tillfällen åren 2007–2016. Priset tilldelades framstående översättare av fransk litteratur till svenska och utgjordes av en prissumma om 50 000 kronor.

Pristagare 
2007 – Ulla Bruncrona
2009 – Maria Björkman
2011 – Ragna Essén
2013 – Kristoffer Leandoer
2016 – Lasse Söderberg

Referenser

Översättarpriser
Internationella litteraturpriser
Angel Haze

Raykeea Raen-Roes Wilson, känd under artistnamnet Angel Haze, född 10 juli 1991 i Detroit, Michigan, är en amerikansk rappare.

Angel Haze släppte sitt debutalbum Dirty Gold i december 2013 och blev nominerad till BBCs lista Sound of 2013 som rankar den mest lovande nya artisten.

Angel Haze rappar om teman som homofobi, sexuellt våld och rasism, och använder sina egna upplevelser för att ifrågasätta normer och kultur. Haze har också varit öppen kring sina egna erfarenheter av posttraumatiskt stressyndrom (PTSD), depression och ätstörningar i såväl sin musik som i intervjuer och sociala medier.

Diskografi

Album 
 Dirty Gold (2013)
 Reservation (2013)
Back to the Woods (2015)

EP 

 New York (2012)
 Girl with the gun (2021)

Singlar

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Pseudonymer
Amerikanska musiker under 2000-talet
Musiker från Detroit
Födda 1991
Levande personer
Personer med alternativ könsidentitet
Projekt HBTQI
Amerikanska rappare
Maria Björkman

Maria Elisabeth Louise Björkman, född 25 april 1967, är en svensk översättare. Hon översätter från franska. Hon försörjde sig länge som TV-översättare, men 1996 kom den första översatta boken och hon är idag skönlitterär översättare på heltid. Bland författare hon översatt märks Annie Ernaux, Nina Bouraoui och Anna Gavalda.

Översättningar (urval) 
 Justine Lévy: Vi ses på Place de la Sorbonne (Le rendez-vous) (Forum, 1996)
 Jean-Dominique Bauby: Fjärilen i glaskupan (Le scaphandre et le papillon) (Dagens nyheter, 1997)
 Nancy Huston: Livslinjer (Lignes de faille) (Forum, 2008)
 Nicolas Fargues: Jag var bakom dig (J'étais derrière toi) (Elisabeth Grate, 2008)
 Jeanne Cordelier: Utbrytningen (La dérobade) (Elisabeth Grate, 2011)
 Carole Martinez: Viskningarnas borg (Du domaine des murmures) (Norstedt, 2013)
Paul Claudel: Budskapet till Maria (L'Annonce faite à Marie) (Dramaten, 2018)

Priser 
2009 – Jacques Outin-priset
2013 – Albert Bonniers 100-årsminne
2021 – Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris

Referenser

Noter

Källor
 "Jacques Outin-priset går till Maria Björkman" (pressmeddelande). Läst 18 april 2014

Svenska översättare under 2000-talet
Översättare från franska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Aloys Sprenger

Aloys Sprenger, född den 3 september 1813 i Nassereith, Tyrolen, död den 19 december 1893 i Heidelberg, var en österrikisk orientalist.
 
Sprenger studerade 1832–1836 i Wien, begav sig sistnämnda år till London och 1843 till Indien, där han 1845 utnämndes till föreståndare för högskolan i Delhi. Åren 1848–1850 vistades han i Lucknow för att upprätta en katalog över därvarande bibliotek, och resultatet därav, A catalogue of the arabic, persian and hindustany manuscripts of the libraries of the king of Oudh. Volume I containing persian and hindustany poetry (1854; band II har aldrig utkommit) blev ett verk, som genom sina biografiska anteckningar om persiska skalder och sina noggranna beskrivningar av den persiska vitterhetens främsta alster utgör en förträfflig källa för kännedomen om persisk litteratur.  År 1850 kallades Sprenger till föreståndare för de muslimska högskolorna i Calcutta och Hugli samt till sekreterare i Asiatiska sällskapet i Bengalen. År 1859 utnämndes han till professor i orientaliska språk i Bern. 

Bland de källskrifter i arabisk och persisk litteratur, som utgavs av honom, märks Sujuti, Itqan on the exegetic sciences of the qoran (1852–1854), Muhammed et-Tahanawi, A dictionary of the technical terms used in the sciences of the musalmans (1853–1864), Ibn Hadjar, A biographical dictionary of persons who knew Mohammad (1853–1888), alla utgivna med biträde av orientaliska lärde och införda i Bibliotheca indica. Bland hans övriga arbeten märks Masudis Meadows of gold (1841, engelsk översättning), en upplaga av Sa'dis Gulistan (1851) samt Das Leben und die Lehre des Mohammad (1861–1865; 2:a upplagan 1869), Die alte Geographie Arabiens als Grundlage der Entwicklungsgeschichte des Semitismus (1875) och Babylonien, das reichste Land in der Vorzeit und das lohnendste Kolonisationsfeld für die Gegenwart (1886).

Källor 

 

Österrikiska indologer
Iranister
Arabister
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid Berns universitet
Filologer under 1800-talet
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer från Tyrolen
Födda 1813
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Ludvig Hubendick

Ludvig Andreas Hubendick, född den 1 maj 1835 i Karlskrona, död den 15 november 1914 i Stockholm, var en svensk sjöofficer, son till Carl Jacob Hubendick och far till Edvard Hubendick. 

Hubendick avlade sjöofficersexamen 1855 och konstruktionsofficersexamen 1858 samt övergick, då flottans konstruktionskår indrogs, till sjofficerskåren. Han blev underlöjtnant 1859 och kapten 1875 samt tog avsked ur aktiv tjänst 1890. Han tjänstgjorde 1865–1878 som besiktningsofficer vid styckebruk, ordnade 1878 Sjöförsvarsdepartementets bibliotek och var dess bibliotekarie 1878-1890 samt tjänstgjorde 1890–1895 som båtsmanschef. Hubendick fungerade en följd av år som censor vid Sjökrigsskolan samt utövade betydande verksamhet som författare och översättare (bland annat av Marryats romaner), ofta under pseudonymen Ella. Han utgav flera delar av Ungdomens bok (1878–1879; 2:a upplagan 1883), Valet af lefnadsbana (1882), Handbok för frimurare (1890), Hvad skall man bli? (1901), samt skrev ett stort antal sjötekniska artiklar i Nordisk familjebok. Hubendick är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor

Noter 

Svenska militärer under 1800-talet
Svenska sjöofficerare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Svenskspråkiga översättare
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Militärer från Karlskrona
Författare från Karlskrona
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1835
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Mega Man 5

Mega Man 5, i Japan känt som , är ett NES-spel utcecklat av Capcom.

Dr. Wilys ledarrobotar i detta spel är Star Man, Gravity Man, Gyro Man, Stone Man, Crystal Man, Charge Man, Napalm Man och Wave Man. Om Megaman samlar alla bokstäver/siffror som utgör "M-E-G-A-M-A-N-V" får han också tillgång till den fågelliknande roboten Beat.

Handling
Spelet utspelar sig under 2000-talet, cirka två månader efter Mega Man 4, då den galne vetenskapsmannen Dr. Wily återigen försökt vinna världsherraväldet. Mega Mans bror Proto Man, leder en destruktiv robotarmé som genomför en serie angrepp. Han kidnappar även sin och Mega Mans skapare, vetenskapsmannen Dr. Light. Mega Man undrar varför hans bror gör så, och ger sig ut för att stoppa honom.

Mega Man bekämpar ledarrobotarna: Star Man, Gravity Man, Gyro Man, Stone Man, Crystal Man, Charge Man, Napalm Man och Wave Man, för att sedan bege sig till Protomans fästning, och konfronterar Protoman, som nästan utplånar Mega Man. Just då dyker en andra Protoman upp i rätt tid, och förklarar att den första roboten är Dark Man IV, en av Dr. Wilys nyaste robotar. Mega Man besegrar Dark Man IV, och tar upp jakten på Dr. Wily, som leder till hans nyaste gömställe. Mega Man besegrar Dr. Wily, och räddar Dr. Light, medan Dr. Wily ännu en gång flyr.

Källor

Fotnoter

;

Datorspel 1992
Mobilspel
NES-spel
Playstation-spel
Playstation Network-spel
Virtual Console-spel till Wii
Virtual Console-spel till Wii U
Virtual Console-spel till Nintendo 3DS
Plattformsspel
Mega Man