kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Werner Heyde

Werner Heyde, pseudonym Fritz Sawade, född 25 april 1902 i Forst, Provinsen Brandenburg, död 13 februari 1964 i Butzbach, Hessen, var en tysk psykiater och SS-läkare. Han var expertrådgivare inom Aktion T4, Tredje rikets så kallade eutanasiprogram för psykiskt och fysiskt funktionshindrade.

Biografi 
Som krigsfrivillig sattes Heyde in i Estland i första världskrigets slutskede. Därefter blev han medlem i en frikår.

År 1933 inträdde Heyde i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och Nationalsocialistiska tyska läkarförbundet (Nationalsozialistischer Deutscher Ärztebund, NSDÄB). Påföljande år, 1934, blev han överläkare vid Psykiatriska universitetskliniken i Würzburg. Efter att ha blivit medlem i Schutzstaffel (SS) 1936 utsågs Heyde till chef för den medicinska avdelningen inom SS-Totenkopfverbände, vars personal övervakade och administrerade Tredje rikets koncentrationsläger.

I september 1939 inleddes officiellt Nazitysklands eutanasiprogram för psykiskt och fysiskt funktionshindrade, benämnt Aktion T4. Heyde utsågs till medicinsk ledare för programmet och kvarstod på denna befattning till den 31 december 1941, då han efterträddes av Paul Nitsche. I december 1939 utnämndes Heyde till professor i psykiatri och neurologi vid Würzburgs universitet. Han var under andra världskrigets senare hälft verksam inom Aktion 14f13, inom vilken ”livsodugliga” koncentrationslägerfångar mördades.

Den 28 maj 1945 greps Heyde av brittiska soldater och placerades i interneringslägret Frøslev i Danmark. Senare samma år fördes han till Frankfurt am Main. År 1947 inkallades han som försvarsvittne vid Läkarrättegången i Nürnberg. Vid transporten från Nürnberg tillbaka till Frankfurt, rymde Heyde och gick under jorden. Han antog det fingerade namnet Fritz Sawade och anställdes 1949 som idrottsläkare i Flensburg.

De västtyska myndigheterna kom i slutet av 1950-talet Heyde på spåren och han greps den 12 november 1959. Åklagaren Fritz Bauer fick i uppdrag att sammanställa åtalet mot Heyde, som ansågs vara ansvarig för tiotusentals människors död. Tillsammans med Gerhard Bohne, Hans Hefelmann och Friedrich Tillmann åtalades Heyde inför Limburger Landgericht. Rättegången skulle inledas den 18 februari 1964, men fem dagar dessförinnan begick Heyde självmord genom att hänga sig i sin cell. I ett efterlämnat brev skrev han att han inte ansåg sig skyldig, varken juridiskt eller moraliskt.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 
 

Födda 1902
Avlidna 1964
Män
Tyska läkare
Tyska psykiatrer
Tyska professorer
Aktion T4
SS-officerare som begått självmord
SS-läkare
SS-Standartenführer
Professorer i psykiatri
Alumner från Freiburgs universitet
Alumner från Marburgs universitet
Alumner från Rostocks universitet
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
Butzbach

Butzbach är en stad i Wetteraukreis i det tyska förbundslandet Hessen. Butzbach, som för första gången omnämns i ett dokument från år 773, har cirka  invånare år.

Referenser

Noter 

Kommuner och städer i Wetteraukreis
Total Annihilation: Kingdoms

Total Annihilation: Kingdoms är ett datorspel skapat och släppt av Cavedog Entertainment 25 juni 1999.

Referenser

Datorspel 1999
The Royal Saudi Strategic Missile Force

¨The Royal Saudi Strategic Missile Force (Arabiska: قوة الصواريخ الإستراتيجية الملكية السعودية; RSSMF) är en del av den saudiska försvarsmakten som ansvarar för vapensystem med ballistiska robotar.

Referenser

Externa länkar
RSSMF officiell hemsida

Saudiarabiens militär
Sten Turesson (Bielke)

Sten Turesson (Bielke) kan syfta på: 

 Sten Turesson (Bielke) död 1350 – riddare, riksråd och marsk
 Sten Turesson (Bielke) död 1431 – riksråd, Karl Knutsson Bondes fosterfar
 Sten Turesson (Bielke) död 1520 – lagman, riksråd, riddare
Erik Turesson den äldre (Bielke)

Erik Turesson av ätten Bielke, död omkring 1328, var en svensk riddare och diplomat. Han kallas Erik Turesson den äldre för att skilja honom från sin brorsons sonsons son Erik Turesson den yngre (Bielke).

Biografi
Turesson var son till riksrådet och lagmannen Ture Kettilsson (Bielke) och Sigrid (Sparre).

Erik Turesson deltog på hertig Erik Magnussons sida som väpnare 1310 och var 1315 riddare då han deltog i framförhandlandet av fördraget mellan Erik och Valdemar Magnusson. Senare var Erik Turesson en av de svenska legater som slöt unionstraktaten mellan Sverige och Norge i Oslo 1319. Samma år var han riksråd och medlem av Magnus Erikssons förmyndarstyresle. Under framförhandlandet av Nöteborgstraktaten med Republiken Novgorod 1323 var han den främste svenske delegaten. Hans sista kända uppträdande i dokumenten var deltagandet i Södermannalagens redigering 1327.

Familj
Turesson gifte sig före 1315 med Margareta Bengtsdotter (Folkunge). De fick tillsammans dottern Ingeborg Eriksdotter som var gift med riddaren och riksrådet Kettil (Puke) Glysing).

Referenser

Noter 

Svenska riddare
Svenska riksråd
Svenska diplomater
Personer i Sverige under 1300-talet
Erik Turesson 01
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Män
Lagmän i Tiohärads lagsaga
Santa Maria in Publicolis

Santa Maria in Publicolis, även benämnd Santa Maria de Santacroce, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt Jungfru Marie födelse. Kyrkan är belägen vid Via in Publicolis i Rione Sant'Eustachio och tillhör församlingen Santi Biagio e Carlo ai Catinari. 

Kyrkan benämns som Santa Maria de Publico i en bulla, promulgerad 1186 av påven Urban III. År 1465 restaurerades kyrkan men kom med tiden att förfalla. År 1642 fick arkitekten Giovanni Antonio de Rossi i uppdrag av kardinal Marcello Santacroce (1619–1674) att rita en ny kyrka.

Högaltarmålningen Jungfru Marie födelse är ett verk av Raffaello Vanni.

Interiören hyser två gravmonument, utförda av Lorenzo Ottoni respektive Giovanni Battista Maini.

Bilder

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Sant'Eustachio)
Mariakyrkor i Rom
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1643
Rione Sant'Eustachio
Verk av Giovanni Antonio de Rossi
Kyrkobyggnader med verk av Lorenzo Ottoni
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt Jungfru Marie födelse
Barockarkitektur i Rom
Hector Dyer

Hector Dyer, född 2 juni 1910 i Los Angeles i Kalifornien, död 19 maj 1990 i Fullerton i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Dyer blev olympisk mästare på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från USA
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Los Angeles
Födda 1910
Avlidna 1990
Män
Idrottare i Stanford Cardinal
Alumner från Stanford University
Johan Öhrling

Johan Samuel Öhrling, född 18 mars 1718 i Örträsk, död 8 maj 1778 i Jokkmokks socken, var en präst i Svenska kyrkan och språkvetare med inriktning på samiska.

Biografi
Johan Öhrling var son till nybyggaren Samuel Samuelsson och Anna Adamsdotter, samt sonsons son till Örträsks grundare Johan Philipsson (med tillnamnet Hilduinen). Öhrling gick i Lycksele skola 1727–1729 under Pehr Fjellströms tid. Efter avlagd prästexamen blev Öhrling skolmästare i den nyinrättade lappskolan i Arjeplog 1742, kyrkoherde i Arjeplogs församling 1758 och kyrkoherde i Jokkmokks församling 1775. Tillsammans med kyrkoherden i Lycksele församling, Erik Lindahl, utarbetade Johan Öhrling Lexicon Lapponicum, en omfattande samisk ordbok som utgavs 1780.

Referenser

Noter 

Personer inom samisk språkforskning
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Örträsks socken
Födda 1718
Avlidna 1778
Män
Erik Lindahl (präst)

Erik Lindahl, född 19 januari 1717 i Umeå landsförsamling, Västerbottens län, död 1 november 1793, var en präst i Svenska kyrkan och språkman med inriktning på samiska. Erik Lindahl var son till komministern i Umeå landsförsamling, Olof Erik Lindahl, och hans hustru Sara Hellberg. Efter att ha prästvigts 1740 blev Erik Lindahl 1743 pastorsadjunkt hos Pehr Fjellström i Lycksele församling och gifte sig samma år med Fjellströms dotter Anna Agatha. År 1749 blev Erik Lindahl komminister i Sorsele församling innan han 1767 efterträdde sin svärfar som kyrkoherde i Lycksele. Tillsammans med kyrkoherden i Jokkmokks församling, Johan Öhrling, utarbetade Lindahl Lexicon Lapponicum, som utkom 1780 och länge förblev den viktigaste samisk-svenska ordboken.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1700-talet
Personer inom samisk språkforskning
Personer från Umeå socken
Födda 1717
Avlidna 1793
Män
Roy och Silo

Roy och Silo är två hakremspingviner, kända för att vara ett samkönat pingvinpar hos Central Park Zoo i New York. 1998 upptäckte personalen på djurparken att de två hanpingvinerna utförde parningsritualer gentemot varandra, inga sexuella akter bevittnades dock. 1999 sågs pingvinerna ruva på en sten som att det var ett ägg, vilket inspirerade djurskötarna att ge dem ett ägg från ett annat pingvinpar som tidigare visat sig vara inkapabla att ta hand om två ägg samtidigt. Detta resulterade i att de fick honan Tango som senare själv levde i ett samkönat par.

Roy och Silo gled ifrån varandra och år 2005 bildade Silo ett par med en honpingvin vid namn Scrappy som hade flyttats dit från SeaWorld Orlando några år tidigare. Historien om Roy och Silo porträtteras i den, i USA, mycket kontroversiella boken Välkommen Tango (And Tango Makes Three), som under fem år var en av de tio mest bannlysta böckerna på allmänna och skolbibliotek.

Roy och Silo är inte unika, utan andra samkönade pingvinpar på djurparker runt om i världen har också fått adoptera ägg; bland annat i Tyskland och Kina.

Referenser

Roy och Silo
Roy och Silo
Frithjof Stoud Platou

Frithjof Stoud (F.S.) Platou, född 1903 i Hamar, död 1980, var en norsk arkitekt.

Platou utbildade sig vid Tekniska högskolan i Zürich. Hans arkitektkontor är Norges största och har uppfört ett flertal större byggnader i Oslo, bland annat flera hotell, bostadshus, administrationsbyggnader för försäkringsföretag, banker (Kreditkassen, tidigare administrationsbyggnad vid Stortorvet, 1970) och Forsvarets Overkommandos tidigare byggnad på Huseby (1970). Platou har även ritat Kon-Tiki-museet på Bygdøy (1958), Statens Gjestestuer i Finnmark och en rad industrianläggningar.

Platous firma, nu under namnet Platou arkitekter a/s (ledd av sonen John Stoud Platou), har efter Platous död bland annat byggt Norconsults hus (1981 och 1986) och Sheraton Hotel (1985), båda i Sandvika, och Gardeleiren i Oslo (1981–1985).

Källor

Noter

Norska arkitekter under 1900-talet
Personer från Hamars kommun
Födda 1903
Avlidna 1980
Män
Karstädt, Prignitz

Karstädt är en kommun och ort i Tyskland, belägen i Landkreis Prignitz i förbundslandet Brandenburg, 13 km nordväst om Perleberg och 145 km nordväst om Berlin. Kommunen skapades 2003 ur 13 dåvarande kommuner inom det dåvarande Amt Karstädt i området.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Prignitz
Plattenburg

Plattenburg är en kommun i Tyskland, belägen i Landkreis Prignitz i förbundslandet Brandenburg, omkring 20 km öster om Wittenberge och 110 km väster om Berlin. Kommunen bildades 2001 genom sammanslagning av de åtta kommunerna i det tidigare Amt Plattenburg. Namnet togs från det medeltida slottet Plattenburg som ligger i kommunen.

Befolkning

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Prignitz
Stefano Sturaro

Stefano Sturaro, född 9 mars 1993 i Sanremo, är en italiensk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Genoa.

Karriär
Sturaro gjorde sin Serie A-debut för Genoa den 25 augusti 2013 mot Inter. Han byttes in i den 89:e minuten mot Isaac Cofie i klubbens 2–0-förlust. Sitt första Serie A-mål och mål för Genoa gjorde han den 2 mars 2014 i en 2–0-seger mot Catania.

Den 23 januari 2021 lånades Sturaro ut av Genoa till Hellas Verona på ett låneavtal över resten av säsongen 2020/2021.

Källor

Stefano Sturaro på transfermarkt.co.uk

Noter

Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Italienska mästare i fotboll
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Modena FC
Spelare i Juventus FC
Fotbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från Sanremo
Födda 1993
Levande personer
Män
Tomelilla konsthall

Tomelilla konsthall byggdes 1965 och var en av Sveriges första konsthallar som byggdes ute på landsbygden. Arkitekter var Jan Löfqvist och Kurt Hultin från Malmö.  

I samband med att kommunen byggde nytt bibliotek tillkom också konsthallen med hjälp av statliga medel. Landshövding Bengt Petri invigde byggnaderna och närvarade som hedersgäst gjorde Gustaf VI Adolf. Under 2007 och 2008 genomgick konsthallen renovering och tillbyggnad. Idag finns det förutom den stora hallen uppe även tre utställningsrum på nedre plan.
Byggnader och anläggningar i Tomelilla kommun
Tomelilla
Pierre (pingvin)

Pierre, född 1983, död i maj 2016, var en sydafrikansk pingvin. Han blev känd för att vara den första pingvinen (och troligen första fågel) som fick en skallig del av kroppen återställd. Han bodde på California Academy of Sciences i San Francisco.

Referenser

Pierre
Pierre
Gross Pankow (Prignitz)

Gross Pankow (Prignitz), med tysk stavning: Groß Pankow (Prignitz), är en ort och kommun i Tyskland, belägen i Landkreis Prignitz i förbundslandet Brandenburg, omkring 15 km öster om Perleberg och 125 km nordväst om Berlin. Kommunen bildades i sin nuvarande form 31 december 2002, då 14 tidigare kommuner i det dåvarande Amt Gross Pankow/Prignitz slogs ihop till en ny kommun med Gross Pankow som huvudort.

Källor

Externa länkar 

Kommuner och städer i Landkreis Prignitz
Sten Turesson (Bielke) död 1350

Sten Turesson av ätten Bielke, död 1350, var ett svenskt riksråd, riddare och marsk. 

Sten Turesson var son till Ture Kettilsson (Bielke). Han omtalas i skriftliga handlingar första gången 1344 och var då riddare, 1348 omtalas han som riksråd. Sten Turesson följde Magnus Eriksson under hans ryska fälttåg. I april 1349 befann han sig i Reval och innehade då titeln marsk. Han avled året därpå.

Undertecknade år 1343 en gåvohandling på gården Kråkerum i Småland.

Gift ca 1345 med Ingeborg Nilsdotter (Sparre av Tofta) dotter av riddaren, riksrådet och drotset Nils Abjörnsson (Sparre).

Barn
Sten Stensson (Bielke), väpnare 1367 och riddare 1369. Gift med Katarina Larsdotter (Örnsparre) med barn:
Sten Stensson, levde 1387-05-31 men död som barn, före 1391-09-21.
Ulf Stensson, levde 1387-05-31 men död som barn, före 1391-09-21.

Referenser

Noter 

Svenska riddare
Svenska riksråd
Svenska marskar
Personer i Sverige under 1300-talet
Sten Turesson
Födda okänt år
Avlidna 1350
Män
Svärd och Sköld

Svärd och Sköld (rysk originaltitel Щит и меч, Sjtjit i metj) är en serie om fyra sovjetiska drama-, äventyrs- och krigsfilmer från 1968. Filmerna är baserade på en roman med samma titel av Vadim Kozjevnikov utgiven 1965. Filmserien är inspelad i Dresden i Östtyskland, Polen, Litauen samt Ryssland, och utspelar sig under andra världskriget. Den har ingen svensk titel men presenterades internationellt under sitt engelska namn.

Handling 
Den sovjetiska spionen Alexander Belov (spelad av Stanislav Ljubsjin) tar sig 1940 in i Nazityskland, där han arbetar under täcknamnet Johann Weiss. Hans perfekta tyska, och för ändamålet lämpliga uppförande, gör det möjligt för honom att göra karriär inom SS-högkvarteret och Abwehr i Berlin, där han 1944 uppnår en stark position som Oberleutnant (motsvarande premiärlöjtnant). Under hela sin tjänsteperiod som hemlig sovjetisk agent inom den tyska försvarsmakten har han tillgång till värdefull information, som han kan vidarebefordra till hemlandet.

Delar 
 Bez prava byt' coboj (Без права быть собой, "Utan rätt att vara sig själv", premiär 19 augusti 1968)
 Prikazano vyzjit''' (Приказано выжить..., "Order: överlev", premiär 19 augusti 1968)
 Obzjalovaniju ne podlezjit (Обжалованию не подлежит, "Beslutet får inte överklagas", premiär 3 september 1968)
 Posledniij rubezj (Последний рубеж'', "Den yttersta gränsen", premiär 3 september 1968)

Referenser 

Filmer 1968
Sovjetiska dramafilmer
Sovjetiska äventyrsfilmer
Sovjetiska krigsfilmer
Sovjetiska filmer baserade på böcker
Ryskspråkiga filmer
Libethenit

Libethenit är ett fosfatmineral med den kemiska formeln Cu2(PO4)(OH). Det är ett ganska ovanligt kopparhaltigt malmmineral som är grönt till grönsvart.

Etymologi och historia 
Mineralet namngavs 1823 av August Breithaupt efter typlokalen Ľubietová (Libethen på tyska). Platsen ligger i nuvarande Slovakien men tillhörde före 1919 Ungern (ungerskt platsnamn Libetbánya).

Bildning  
Libethenit bildas i oxidationszonen av kopparmalm och samtidigt närvaro av fosfat från vittring av apatit eller andra fosfathaltiga mineral.
Libethenit bildar ofta kristallaggregat, druser och krustor.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Fosfatmineral
Edineț

Edineț (historiskt även: Edineți och Edinița, ryska: Eдинец) är en stad i distriktet Edineț i norra Moldavien, 201 kilometer norr om huvudstaden Chișinău. Staden hade 15 520 invånare (2014).

Vänorter 
  Râmnicu Sărat, Rumänien

Referenser

Externa länkar 

Orter i Moldavien
Cyanotrikit

Cyanotrikit är ett blått ovanligt sekundärt kopparmineral med sidenlyster vars namn kommer från grekiskans ord för blå och hår. Det är ett kristallvattenhaltigt sulfat med den kemiska formeln Cu4Al2(SO4)(OH)12·2H2O. Man hittar oftast mineralet i oxiderade kopparsulfidmalmer och kan då vara lönsamnt som malmmineral. Mineralet uppträder nålformat och ibland som tofsbollar.

Källor

Externa länkar

Sulfater
Individuellt pensionssparande

Individuellt pensionssparande (IPS) är ett pensionssparande som kan ske i en bank, värdepappersbolag eller i utländskt värdepappersföretag med filial i Sverige.  Sparandet kan t.ex. placeras på bankkonto, värdepappersfond eller i aktier.

Referenser 

Svenska privata pensionslösningar
Barberton, Sydafrika

Barberton är en stad i provinsen Mpumalanga i Sydafrika. Den grundades under 1880-talets guldrush och är uppkallad efter Graham Hoare Barber som fann de guldstråk som ledde till att man började bryta guld i bergskedjan Witwatersrand.

Barberton är belägen i Kapdalen, bredvid Makhonjwabergen. Staden ligger 43 kilometer söder om Nelspruit och 360 kilometer öster om Johannesburg. Shebagruvorna några kilometer nordost om centrala Barberton tillhör staden.

Referenser

Noter

Externa länkar

Gruvorter
Orter i Sydafrika
Lammps

Large-scale Atomic/Molecular Massively Parallel Simulator (LAMMPS) är en programvara för simulering av klassisk molekylärdynamik. Den bygger på fri källkod men administreras och distribueras av Sandia National Laboratory i USA. Koden består huvudsakligen av kod i C++ och har stort stöd för parallellisering.

Källor
http://lammps.sandia.gov/

Tillämpningsprogram
The Madcap Laughs

The Madcap Laughs är Syd Barretts debutalbum som soloartist. Det lanserades i januari 1970 på Harvest Records. Albumet spelades in vid olika tillfällen mellan maj 1968 och augusti 1969, och krediterar fem olika producenter, Barrett själv inräknad. Några av spåren producerades av Barretts gamla Pink Floyd-kollegor David Gilmour (som också spelar bas på flera spår) och Roger Waters. En notabel gästmusiker är trummisen Robert Wyatt från Soft Machine. Albumomslaget designades av Hipgnosis och Mick Rock tog fotografiet på framsidan.

Skivan listnoterades under en vecka i Storbritannien 1970, och även i USA 1974 i en dubbelutgåva där Syd Barretts andra studioalbum Barrett ingick. Låten "Octopus" släpptes som singel från abumet.

Låtlista
"Terrapin" - 5:04
"No Good Trying" - 3:26
"Love You" - 2:30
"No Man's Land" - 3:03
"Dark Globe" - 2:02
"Here I Go" - 3:11
"Octopus" - 3:47
"Golden Hair" - 1:59
"Long Gone" - 2:50
"She Took A Long Cold Look" - 1:55
"Feel" - 2:17
"If It's In You" - 2:26
"Late Night" - :10

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #163 (1974)
UK Albums Chart, Storbritannien: #40

Källor

Allmusic om albumet
Albumets utgåvor på Discogs

Musikalbum 1970
Brittiska debutalbum
Clear Spot

Clear Spot är ett musikalbum av Captain Beefheart and The Magic Band. Albumet lanserades på Reprise Records 1972 och var Beefhearts sjunde studioalbum. De första utgåvorna av albumet gavs ut i ett omslag som omgavs av ett plastfodral med texten "Clear Spot" präglad. När de första utgåvorna sålts slut gavs albumet istället ut i ett traditionellt omslag med vit bakgrund. Albumet nådde #191 på Billboard 200 i USA.

Ett av albumets spår, "Her Eyes Are a Blue Million Miles" återfanns på soundtracket till filmen The Big Lebowski 1998.

Låtlista
Sida 1
"Low Yo Yo Stuff" – 3:41
"Nowadays a Woman's Gotta Hit a Man" – 3:46
"Too Much Time" – 2:50
"Circumstances" – 3:14
"My Head Is My Only House Unless It Rains" – 2:55
"Sun Zoom Spark" – 2:13

Sida 2
"Clear Spot" – 3:40
"Crazy Little Thing" – 2:38
"Long Neck Bottles" – 3:18
"Her Eyes Are a Blue Million Miles" – 2:57
"Big Eyed Beans from Venus" – 4:23
"Golden Birdies" – 1:36

(Alla låtar skrivna av Captain Beefheart)

Medverkande
Captain Beafheart and the Magic Band
Captain Beefheart (Don Van Vliet) – sång, munspel
Zoot Horn Rollo (Bill Harkleroad) – gitarr, slidegitarr, mandolin
Rockette Morton (Mark Boston) – gitarr, basgitarr
Ed Marimba (Arthur Dyer Tripp III) – trummor, percussion
Oréjon (Roy Estrada) – basgitarr

Bidragande musiker
Milt Holland – percussion
Russ Titelman – gitarr
The Blackberries – bakgrundssång

Källor

Externa länkar
Allmusic om albumet
Albumets utgåvor på Discogs
Musikalbum 1972
The Spotlight Kid

The Spotlight Kid är det sjätte studioalbumet av Captain Beefheart och The Magic Band som lanserades 1972 på Reprise Records. Skivan är tydligt bluesinspirerad och betydligt lugnare än Captain Beefhearts tidigare skivor. Många av låtarna innehåller marimbaspel. På albumomslagets baksida fanns några av Captain Beefhearts målningar. Kommersiellt sett blev skivan ingen större framgång i USA (#131 på Billboard 200), men gick bättre i Storbritannien (UK Albums Chart #44).

Låtlista
Sida 1
"I'm Gonna Booglarize You Baby" – 4:33
"White Jam" – 2:55
"Blabber 'n Smoke" – 2:46
"When It Blows Its Stacks" – 3:40
"Alice in Blunderland" – 3:54		

Sida 2
"The Spotlight Kid" – 3:21
"Click Clack" – 3:30
"Grow Fins" – 3:30
"There Ain't No Santa Claus on the Evenin' Stage" – 3:11
"Glider" – 4:34

(Alla låtar skrivna av Captain Beefheart)

Medverkande
Captain Beefheart (Don Van Vliet) – sång, munspel, percussion

The Magic Band
Drumbo (John French) – trummor, percussion
Zoot Horn Rollo (Bill Harkleroad) – gitarr, slidegitarr
Rockette Morton (Mark Boston) – basgitarr, gitarr
Ed Marimba/Ted Cactus (Arthur Dyer Tripp III) – trummor, percussion, marimba, piano, cembalo

Bidragande musiker
Winged Eel Fingerling (Elliot Ingber) – gitarr på "Alice in Blunderland"
Rhys Clark – trummor på "Glider"

Källor

Externa länkar
The Spotlight Kid på Allmusic.com
Albumets utgåvor på Discogs

Musikalbum 1972