kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Madeléne Evertsson

Anna Madeléne Wilhelmina Evertsson, född 17 april 1988 i Yxnerum i Östergötlands län, är en svensk skådespelerska.

Biografi
Evertsson är utbildad vid Fridhems Folkhögskola 2008–2010) och på Teaterhögskolan i Malmö 2010–2013. 2012 medverkade hon i Den nya gudomliga komedin på Turteatern i Stockholm och har under 2014 arbetat bland annat med Teaterrepubliken och Banditsagor i Malmö.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
Madeléne Evertsson på Svensk Filmdatabas
 Madeléne Evertsson på Uppsala stadsteater

Svenska scenskådespelare
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Conchita Bautista

María Concepción (Conchita) Bautista Fernández, född 27 oktober 1936 i Sevilla, är en spansk sångerska och skådespelerska. Hon är bland annat känd för att vara Spaniens första representant i Eurovision Song Contest.

Bautista deltog i Spaniens första uttagning till Eurovision Song Contest 1961 och vann med bidraget Estando contigo. I ESC samma år kom hon på 9:e plats med 8 poäng. Hon deltog åter i den spanska uttagningen 1965 och vann med Qué bueno, qué bueno. I ESC samma år kom hon på delad sista plats utan poäng.

Filmer (i urval) 
 La reina mora (1954)
 La venganza (1957)
 La novia de Juan Lucero (1958)
 Escuela de seductoras (1962)
 La boda (1964)
 A mí las mujeres ni fu ni fa (1971)

Diskografi

Album 
 Reina por un día (1965)
 Conchita Bautista (1977)
 Conchita Bautista: Sus mejores canciones (1988)

Singlar (i urval) 
 Vienen Los Gitanos/Sombrerito/Pa Qué Quiero Yo Tus Ojos?/Dos Malos Amores (1958)
 Una Canción En La Noche/A La Vera, Verita/En Un Barquito Velero/Tanguillo De La Fortuna (1958)
 Con Dos Cuchillos Cruzaos/Cuando La Copla Es España/Toma Café!/La Niña Y El Río (1958)
 Romance De Lora Del Río/Morenita Cubana/Y Por La Torre Del Oro/Nardo Y Luna (1959)
 El Patio De Reverte/Campanitas Del Olvido/La Niña Del Farolero/Romance De La Utrera (1959)
 Estando contigo (1961)
 ¡Qué bueno, qué bueno!/Tienes duende/Reina por un día/Yenka flamenca (1965)
 Acuérdate/El sendero del amor (1967)
 Por qué será, será/Puerta de Triana (1973)
 Te di, te di/Porque tu eres (1973)
 Amor de campanilleros/Con ese beso (1974)
 Camino la ciudad/Mi libertad (1975)
 Cara a cara (1982)

Referenser 

Spanska popsångare
Artister som representerat Spanien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1961
Deltagare i Eurovision Song Contest 1965
Spanskspråkig musik
Spanska musiker under 1900-talet
Spanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Sevilla
Födda 1936
Levande personer
Kvinnor
Erkki Pekkilä

Erkki Olavi Pekkilä, född 27 juni 1952 i Kajana, är en finländsk musikforskare.

Pekkilä blev filosofie doktor 1988, docent i etnomusikologi vid Helsingfors universitet 1990 och i musikvetenskap vid Jyväskylä universitet samt i folkmusik vid Sibelius-Akademin 1991. Han var biträdande professor i musikvetenskap vid Jyväskylä universitet 1993–96 och blev professor i ämnet vid Helsingfors universitet från 1999. Han har infört semiotiska infallsvinklar till den etnomusikologiska forskningen i Finland och bedrivit fältarbete bland annat i Bulgarien. Han deltog 1974 i stiftandet av Musiketnologiska sällskapet i Finland (vars ordförande han var 1991–1992) och 1979 i stiftandet av Semiotiska sällskapet i Finland.

Källor

Finländska professorer i musikvetenskap
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Kajana
Födda 1952
Levande personer
Män
Personer verksamma vid Jyväskylä universitet
Ann-Mari Häggman

Solveig Ann-Mari Häggman, född 19 september 1941 i Vasa, är en finländsk folkmusikforskare.

Häggman var arkivarie vid Svenska litteratursällskapets folkkultursarkiv 1968–85 och dess chef 1992–93. Hon har gjort många betydande insatser för bevarandet av folklore i Svenskfinland och även besökt emigrantmiljöer i USA och Estlands svenskbygder. Hon blev chef för Finlands svenska folkmusikinstitut 1985 och filosofie doktor 1992 på en avhandling om medeltida balladdiktning, Magdalena på källebro. Utöver ett omfattande författarskap har hon gjort flera dokumentärfilmer om musik- och danstradition och ett 30-tal folkmusikalbum. Hon har varit ordförande i Finlands Svenska Spelmansförbund (1974–79), medlem av styrelsen för Svenska folkskolans vänner (1976–2010), dess ordförande (1998–2010) och medlem av Svenska litteratursällskapets styrelse (1981–2014). Hon tilldelades Fredrika Runeberg-stipendiet 1993.

Källor

Finländska musikologer
Finländska arkivarier
Personer i Finland under 1900-talet
Personer i Finland under 2000-talet
Personer från Vasa
Födda 1941
Levande personer
Kvinnor
Finlandssvenska musikvetare
Sara Widén

Sara Kristina Widén, född 9 maj 1981 i Halmstad, död 13 juni 2014 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk operasångerska (sopran) och solist vid Kungliga Operan.

Biografi
Widén föddes i Halmstad men flyttade tidigt, när hennes föräldrar fick jobb som musiklärare i Hjo och Tidaholm, till Hjo där hon växte upp. Hennes yngre bror Jacob Widén spelar i bandet Neverstore. Hon studerade på musikerprogrammet vid Musikhögskolan vid Göteborgs universitet 2000-2004 och musikalprogrammet på Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet 2004-2007. 
Under studietiden på musikalprogrammet gjorde hon rollen som den yngsta dottern Chava i Spelman på taket vid Östgötateatern i regi av Hans Wigren. Efter studierna fick hon sina första uppdrag i ensemblen i den tyska musikalen Rebecca vid Raimund Theater 2007 i Wien och i ensemblen på Fantomen på operan vid Det Ny Teater 2008-2009 i Köpenhamn. Tillbaka i Sverige påbörjade hon 2010 masterprogrammet vid Operahögskolan i Stockholm där hon tog en masterexamen 2012. Slutproduktionen på Operahögskolan var Puccinis Il tabarro där hon spelade rollen som Giorgetta och förutspåddes en lysande framtid. Efter sin masterexamen gjorde hon 2012 rollen som pagen Oscar i Maskeradbalen på Folkoperan i Stockholm. På Kungliga operan medverkade hon 2013-2014 i Trollflöjten som Pamina och i Don Giovanni som Zerlina.

Widén blev 33 år och avled 2014 efter en tids sjukdom.

Källor

Svenska operasångare under 2000-talet
Svenska sopraner
Födda 1981
Avlidna 2014
Kvinnor
Personer från Halmstad
Gränsgruvan

Gränsgruvan är en gruva i skogen, 8 kilometer norr om Ludvika.

Den har fått sitt namn av att den ligger över gränsen mellan Ludvika kommun och Smedjebackens kommun. Gruvan inmutades 1939 och 1947 påbörjades malmbrytning, för att sedan läggas ned. 1965 öppnades gruvan igen. 1972 reste Bolidenbolaget en ny gruvlave, en så kallad "Gruvcirkus", en enkel, monteringsfärdig anläggning som användes vid små och osäkra fyndigheter. "Tag med dig gruvan när du går" var slagordet när den första gruvcirkusen byggdes i Västerbotten 1957. Vid gruvlaven i Gränsgruvan byggdes spelhus, kontor, personal- och verkstadsbaracker i korrugerad plåt. Malmen, zink, bly, silver, koppar och guld, kördes med lastbil till Saxbergets gruva för anrikning. Boliden lade ned driften vid Gränsgruvan 1978 och barackerna revs. Gruvlaven, som så lätt skulle kunna flyttas, stod kvar till september 1995, då den fälldes. Området sanerades och återställdes och skog planterades. Vägskylten mot Gränsgruvan togs bort. Boliden  utförde omfattande provborrningar i området åren 2008–2010 för att säkra sin malmbas.  

När gruvan lades ned flyttades en mindre gruvlave till  Garpenbergs gruva. År 2009 donerades laven till Närsen-Grontjärns Järnväg i Dala-Floda, där den finns än idag.

Källor 
 Gruvbyggnader i Dalarna, Kjell Sundström i årsboken Dalarna 1994
På spaning efter gruvlavar, Petter Eklund, Byggförlaget 1995.

Noter

Gruvor i Dalarna
Gruvor i Ludvika kommun
Gruvor i Smedjebackens kommun
Nedlagda gruvor i Sverige
Antonio Ros de Olano

Antonio José Teodoro Ros de Olano y Perpiñá, markis av Guad-el-Jelú, född 9 november 1808 i Caracas, död 24 juli 1886 i Madrid, var en spansk författare.
 
Ros de Olano kom redan som barn över till Katalonien. Han ingick på militärbanan, utmärkte sig i karlistkrigen och i Afrika, blev general, transportminister, minister i Lissabon med mera. Ros de Olano var en idérik romantiker, starkt påverkad av tysk poesi, tillhörde Esproncedas plejad och skrev tillsammans med denne verskomedin Ni el tío, ni el sobrino. Ros de Olanos arbeten på skilda litteraturområden är för övrigt sederomanen El diablo las carga (1840), El animo de mi madre, El libro de las lágrimas de Elisa, La noche de máscaras, El calavera de la clase media, Carlitos, problema social, Celos och El escribiano Martín Peláez, Episodios militares (1884) med mera. Ett band Poesías utkom 1866 med företal av Pedro Antonio de Alarcón.

Källor 

 

Spaniens ministrar
Spanska generaler
Spanska diplomater
Spanska markiser
Spanska poeter
Spanskspråkiga poeter
Diplomater under 1800-talet
Poeter under 1800-talet
Spanska författare under 1800-talet
Spanska politiker under 1800-talet
Spanska militärer under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1886
Män
Ugglan
The Smurfs Dance Party

The Smurfs Dance Party är ett TV-spel till Wii i genren dansspel utvecklad och publicerad av Ubisoft. Den släpptes 19 juli 2011 i Nordamerika, 29 juli 2011 i Europa och 8 september 2011 i Australien.

Spelupplägg
Spelupplägget är lik Ubisofts spelserie Just Dance. Man kan välja att spela som Papa Smurf (Gammelsmurfen), Clumsy Smurf (Klumpsmurfen), Brainy Smurf (Glassögonsmurfen), Gutsy Smurf, Smurfette (Smurfan) och Gargamel.

Låtar
Det finns sammanlagt 24 låtar.

 En "*" visar att låten är en cover-version, inte originalet.
 En "(T)" visar att låten är en Toys "R" Us-exklusiv.
 En "(1)" visar att låten finns även med i  Just Dance.
 En "(3)" visar att låten finns även med i Just Dance 3.
 En "(2014)" visar att låten finns även med i Just Dance 2014.
 En "(K)" visar att låten finns även med i Just Dance Kids.
 En "(K2014)" visar att låten finns även med i Just Dance Kids 2014.
 En "(3DLC)" visar att låten finns även som ett i DLC i Just Dance 3.

Mottagande
The Smurfs Dance Party mottogs med ett betyg på 3.0/10 från Gameplay Today.

Källor

Datorspel 2011
Wii-spel
Filmlicensspel
Just Dance
Musikspel
Dansspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Armas Otto Väisänen

Armas Otto Aapo Väisänen, född 9 april 1890 i Savonranta, död 18 juli 1969 i Helsingfors, var en finländsk folkmusikforskare.

Väisänen blev filosofie doktor 1939, docent 1940 och var 1956–1959 professor i musikvetenskap vid Helsingfors universitet. Han insamlade folkmusik och -visor i Finland, Estland, Östkarelen, Ingermanland, det mordvinska området, Petsamo och svenska Lappmarken och utgav ett stort antal vetenskapliga arbeten inom området. Han var ordförande i Kalevalasällskapet 1942–1962.

Utmärkelser

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska professorer i musikvetenskap
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Södra Savolax
Födda 1890
Avlidna 1969
Män
Alumner från Helsingfors universitet
Brosjöbadet

Brosjöbadet eller Brotorpsbadet är ett kommunalt strandbad vid  Brosjön i Botkyrka kommun.

Brosjöbadet ligger vid sydöstra stranden av Brosjön, som ingår i Vinterskogens naturreservat. Badet har en cirka 60 meter lång sandstrand och flera badbryggor som är tillgänglighetsanpassade  för personer med funktionsnedsättning. I anslutning finns en stor gräsplan att sola på. Till badet hör kiosk, dusch, toalett, lekplats och grillplats. Badet nyinvigdes efter en upprustning den 21 juni 2010.

Bilparkeringen är gemensam för naturreservatet. Om man följer Dalvägen (länsväg 226) från Tumba mot Vårsta, visar skylten ”Naturreservat” in till höger på en liten grusväg som leder till parkeringen vid Brosjöbadet. Härifrån utgår även flera vandringsleder, bland annat Sörmlandsleden.

Alternativnamnet Brotorpsbadet härrör från grenadjärstorpet Brotorp som tidigare låg vid badplatsen. Torpet byggdes omkring 1680, och stod kvar fram till början av 1990-talet då det totalförstördes vid en anlagd brand. Det var en prototyp till tvåhundra soldattorp som Karl XI ville låta bygga. Det hade ritats av arkitekten och fältmarskalken Erik Dahlbergh. Karl XI lär själv ha inspekterat torpet tillsammans med Dahlbergh år 1680.

Källor
 Botkyrka kommun, infoskylt på platsen
 Brosjöbadets invigning 21 juni 2010

Badplatser i Stockholms län
Botkyrka kommun
Tomtebo gruva

Tomtebo gruva är en koppargruva i Säters kommun vid Dalvälven, 7 kilometer nordväst om Säter.

Gruvorna är kända sedan 1500-talet och har brutits i flera perioder. Den sista brytningen upphörde 1971. Kopparhalten i de vattenfyllda gruvschakten har färgat vattnet grönt. Bland bevarade byggnader märks gruvlaven från 1968 i stålrörskonstruktion och maskinhuset med bevarat bergsspel. Runt gruvan finns ett flertal bevarade arbetarbostäder och stora varphögar.

Källor 
 Gruvbyggnader i Dalarna, Kjell Sundström i årsboken Dalarna 1994

Gruvor i Dalarna
Gruvor i Säters kommun
Koppargruvor
Nedlagda gruvor i Sverige
Satu Hassi

Satu Maijastiina Hassi, född 3 juni 1951 i Helsingfors, är en finländsk politiker (grön) och författare. Hon var riksdagsledamot åren 1991-2004, miljö- och biståndsminister 1999-2002 och europaparlamentariker 2004-2014. Hon var också partiordförande för det Gröna förbundet 1997-2001. Hon har en teknisk licentiatexamen i elkraftteknik från Tammerfors tekniska universitet.

Hassi var verksam i den vänsterinriktade studentrörelsen i början av 1970-talet, då hon studerade i Helsingfors. Hon flyttade till Tammerfors 1975, och blev klar med sina studier 1979. År 1984 blev Hassi invald till stadsfullmäktige i Tammerfors, där hon var ledamot 1985-2000. Hon blev invald till Tammerfors stadsfullmäktige igen år 2012.

Hassi blev invald till Finlands riksdag år 1991. Hon var ordförande för den gröna riksdagsgruppen 1991-1993, våren 1997 och åren 2003-2004. Åren 1997-2001 var hon partiordförande för det Gröna förbundet. Hon blev miljö- och biståndsminister i Lipponens andra regering 1999-2002. Hon lämnade denna position då de gröna lämnade regeringen som protest mot beslutet att bygga ett femte kärnkraftverk i Finland.

Hassi blev invald till Europaparlamentet 2004, och igen i valet år 2009. Hassi ställde inte upp för omval i valet år 2014. I Europaparlamentet sitter Hassi i Greens/EFA-gruppen. Hon har varit koordinator för sin grupp i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, där hon även var viceordförande 2004-2009. Hon var därtill suppleant i utskottet för industrifrågor, forskning och energi. Satu Hassi har även aktivt deltagit i delegationen till den gemensamma parlamentarikerkommittén EU-Mexiko.

Förutom politiker, är Hassi även författare, och har skrivit bland annat diktsamlingar.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Europaparlamentets sida om Satu Hassi
Riksdagen sida om Satu Hassi
Votewatch.eu om Satu Hassi

Gröna förbundets partiledare
Ledamöter av Finlands riksdag för Gröna förbundet
Ledamöter av Europaparlamentet från Finland
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Finlands miljöministrar
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska politiker under 2000-talet
Politiker från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Födda 1951
Levande personer
Kvinnor
Hedbodarna

Hedbodarna (älvdalska Äðbuðär) är en fäbod i Älvdalens socken och kommun.

Historia 
Hedbodarna som hela sin existens var långfäbodar är belägna 37 kilometer väster om kyrkbyn, och omtalas första gånger i skrift i 1663 års fäbodinventering. Den kallades då Onlöösbodhar och brukades av bönder i Väsa, Dysberg och Karlsarvet. Efter storskiftet på 1880- och 1890-talen kom Hedbodarna att tillhöra Månsta by.  Många hus flyttades från vallen och nya kom dit. Den var i bruk fram till 1914-15, då den ganska plötsligt övergavs. Etnolog Sigurd Erixon besökte 1915 fäbodarna och fanns dem ovanligt ålderdomliga i sin struktur varför han året därpå återkom för att dokumentera dem. Redan 1929 uppmärksammade Elfdalens hembygdsföreningarna behovet av bevarandet av den gamla fäbodkulturen, och då särskilt hedbodarna. 1938 skrev Karl Trotzig en artikel om fäbodarna. 1943 lyckades hembygdsföreningen slutligen få fram pengar till en omfattande renovering, och åter därpå återupptogs fäboddriften vid fäbodarna. Redan 1948 övergavs Hedbodarna   av dåvarande arrendatorn då den ekonomiska avkastningen blev för liten.

Från 1947 till 1955 brukades fäboden och Signe och Elisabeth var där med 40–50 djur att handmjölka på somrarna, vilket bekräftats av barnen. Under 1970-talet och 1980-talen kunde man dock med nytt ekonomiskt stöd renovera fäbodarna och 1993 återinvigdes dessa och fäboddriften återupptogs på nytt. Alf Sjöden har gjort en stor kulturgärning med sitt arbete i över 20 år. Han har fått en unik och välfungerande fäbod, med gammeldags skötsel och buföring vid midsommar och hemgång efter älgjakten.

Namn 
Etymologiskt återgår inte namnets förled på ordet hed, utan på ortnamnsefterleden -höd, -häd i betydelsen ’höjdplatå’, isländska hæð, älvdalska äð (jf älvdalska ieð ’hed’). Samma ord finns i andra platser i övre Dalarna, t.ex. byn Heden eller Munkhäden, m.fl. Hedbodarna stavas alltså oetymologiskt med -e- och en mera korrekt svensk motsvarighet till älvdalskans Äðbuðär hade snarare varit Hädbodarna.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 
 Onlöösdodhar - Hedbodarna, Ragnar Forslund i årsboken Dalarna 1994

Fäbodar i Älvdalens kommun
Flugornas herre (olika betydelser)

Flugornas herre kan syfta på

 Flugornas herre – en roman från 1954 av William Golding, originaltitel Lord of the Flies
 Flugornas herre (1963) – brittisk film från 1963 i regi av Peter Brook, originaltitel Lord of the Flies
 Flugornas herre (1990) – amerikansk film från 1990 i regi av Harry Hook, originaltitel Lord of the Flies

Se även
 Lord of the Flies (sång) – musiksingel från 1995 av Iron Maiden
 Beelzebub – hebreisk mytologisk gestalt
Flugornas herre (1963)

Flugornas herre () är en brittisk dramafilm från 1963 i regi av Peter Brook. Filmen är baserad på romanen med samma titel från 1954 av William Golding.

Rollista

Om filmen
Filmen spelades in på den puertoricanska ön Vieques. 1996 återförenades skådespelargänget på samma ö för en träff, där de flesta nu var i medelåldern.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Brittiska filmer 1963
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer baserade på brittiska romaner
Brittiska filmer baserade på romaner
Brittiska dramafilmer
Brittiska äventyrsfilmer
Filmer om mobbning
Rune Säll

Nils Rune Säll, född 8 oktober 1928 i Malmö Sankt Petri församling, död 15 februari 2002 i Bunkeflo församling, Malmö, var en svensk skulptör och slöjdlärare.

Han är son till trädgårdsmästaren Nils Henning Säll och Jenny Dorotea Johansson och från 1948 gift med telefonisten Maj-Britt Andersson. Vid sidan av sitt yrke som slöjdlärare var Säll verksam som skulptör. Han var huvudsakligen autodidakt. I slutet av 1950-talet och början av 1960-talet visade han för att vara autodidakt en anmärkningsvärd förmåga att uttrycka sig i sina skulpturstudier. Hans skulptur Kapilist som består av en gammal kassaapparat som fått huvud och armar väckte stor i uppmärksahet när den visades första gången. Han medverkade i Skånes konstförenings höstutställningar i Lund och i Limhamns konstförenings utställning Facett på Malmö rådhus. Han deltog i grupputställningar i Ystad och Trelleborg samt Stockholmssalongerna och Nutida svensk skulptur på Liljevalchs konsthall i Stockholm. Vid en tävling om utsmyckning av ett bostadsområde i Visby 1966 köptes en av hans skulpturer för placering inom området. Hans konst består av skulpturer utförda i trä, terrakotta, gips, svetsat järn, koppar och metallskrot. Säll är begravd på Limhamns kyrkogård.

Offentliga verk i urval
 Kota, brons och stål, 1988, Roskildevägen 29 A i Malmö
 Ryttarstaty, brons, 1981, Skönadals centrum i Hofterup
 Lär mig du fjäril, 1971, Minneslunden i Lomma

 Genom boken till kunskap, bronsrelief, 1976, tidigare Norrehedskolan i Helsingborg
 Kastanjer, brons, 1981, Lindeborgsgatan 69 (baksidan) i Malmö

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 363-364, Allhems Förlag, Malmö. 
Lexikonett Amanda
 Säll, Nils Rune på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Lärare från Malmö
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1928
Avlidna 2002
Män
William F. Packer

William Fisher Packer, född 2 april 1807 i Centre County i Pennsylvania, död 27 september 1870 i Williamsport i Pennsylvania, var en amerikansk demokratisk politiker.

Packer var Pennsylvanias guvernör 1858–1861. 

Packer var verksam som publicist i Pennsylvania. Han var med om att grunda Keystone Gazette.

Packer efterträdde 1858 James Pollock som Pennsylvanias guvernör och efterträddes 1861 av Andrew Gregg Curtin. Packer avled 1870 och gravsattes i Williamsport.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Pennsylvania
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Centre County
Födda 1807
Avlidna 1870
Män
Furman University

Furman University är ett privat liberal arts college i Greenville i South Carolina i USA, grundat 1826. Universitetet har grundats av baptisterna. Furman Academy and Theological Institution, som universitetet först hette, uppkallades efter baptistledaren Richard Furman som hade avlidit ett år före grundandet.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Universitet och högskolor i South Carolina
Greenville, South Carolina
Fredrik Preis

Fredrik Preis till Ulvsunda, född 1 mars 1734 i Haag, Nederländerna, död 7 juni 1788 på Ulvsunda, Bromma, Stockholm, var en svensk friherre och sekreterare.

Biografi

Fredrik Preis var son till friherre Joakim Fredrik Preis (1667-1759), som var diplomat, kansliråd och hovråd i Haag, och hans hustru Maria Elisabeth Reinders (1697-1745). Pres var först kommissionssekreterare i Haag. Efter faderns död 1759 flyttade han till Sverige. Preis var anställd i Riksarkivet 26 juli 1762 och blev kunglig sekreterare 24 januari 1763, men avgick 1772 som en protest mot den korruption som rådde inom statsförvaltningen under frihetstiden. Fredrik Preis ägde Ulvsunda slott i Bromma åren 1764–1788.  Fram till sin död 1788 bodde han med sin hustru på Ulvsunda. Enligt Sixten Rönnow köpte Preis Ulvsundagodset 1764 för 378 000 Daler kopparmynt. På 1780-talet utvidgade och förändrade han bebyggelse radikalt i godsets norra delar, speciellt kring Ranhammars sätesård, nuvarande industriområdet och Bromma flygfält. Bland annat lät han bygga sju "utgårdar" eller torp (Ekeby, Norrby, Rivan, Glia kronohemman, Dorpt, Stenhammar och Nytorpet) så att de kom att ligga kring Ranhammars sätesgård i en halvcirkel. Han lät också bygga ett nytt vägsystem, som kan studeras på de gamla handritade lantmäterikartorna. De äldsta lindarna i infartsallén planterades på 1780-talet, det vill säga under Preis' tid. Detta motsägs dock av J G Meijers målning av Ulvsunda slott från 1793, där slottsallén avbildas fullt utvuxen. Allén kan alltså ha anlagts tidigare.

Han dog barnlös 7 juni 1788 på Ulvsunda slott och slöt därmed ätten samt begravdes den 19 juni 1788 i Maria kyrka i Stockholm.

Fredrik Preis gifte sig den 21 juli 1774 i Vällinge med Anna Maria Grill. Hon var född 1747 i Göteborg och död 23 augusti 1812 i Stockholm samt dotter till direktören i Svenska Ostindiska kompaniet, köpmannen Abraham Grill den yngre (1707-1768) och Anna Maria Petersén (1713-1754). Abraham Grill den yngres bror var den kände köpmannen och bruksidkaren Claes Grill. En av hans systrar, den ogifta Hedvig Preis, avled på Ulvsunda 1773.

Preissiska huset på Drottninggatan 36 uppfördes på 1680-talet och om- och tillbyggdes 1775 efter ritningar av murarmästaren Johan Daniel Degenaer. Jean Eric Rehn svarade för husets inredningar 1787. Det tillföll kronan som danaarv 1796 efter Fredrik Preis' far, diplomaten och friherren Joakim Fredrik Preis. Det var en betydelsefull kulturhistorisk byggnad i Klarakvarteren i det centrala Stockholm. Byggnaden revs år 1969 och på platsen uppfördes teaterbyggnaden i Kulturhuset.

Referenser

Källa
 Friherrliga ätten Preis nr 261, Adlad 1719-08-22, introd. 1723. Friherrlig 1756-10-18, introd. 1776. Utdöd 1788-06-07.

Svenska friherrar
Personer från Haag
Födda 1734
Avlidna 1788
Män