kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Brunnberg

Hans Axel Brunnberg, född 28 oktober 1911 i Stockholm, död 31 oktober 1981 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk arkitekt och professor vid Kungliga Konsthögskolan.

Biografi
Brunnberg studerade vid Kungliga Tekniska högskolan till 1936 med fortsatta studier vid Kungliga Konsthögskolan till 1941. Han var anställd hos Wejke & Ödéen, Erik Lallerstedt och Gunnar Asplund 1936–1941. Åren 1941–1945 var han sektionschef vid flygförvaltningen. Från 1945 var han verksam vid Byggnadsstyrelsen och byggnadsråd 1951–1958. Han drev egen arkitektverksamhet i Stockholm från 1945.

Brunnberg var professor i arkitektur vid arkitekturskolan vid Kungliga konsthögskolan 1958–1965 och var skolans direktör 1959–1969. Han var ordförande i mentalsjukvårdsberedningen 1961–1968. Vidare organisations-, lokalförsörjnings- och utrustningsfrågor för sjukvård, högskoleutbildning och forskning, samt stort antal kommittéuppdrag bland annat Stockholms skönhetsråd 1952–1958.

Åren 1960–1962 utarbetade han riktlinjer för campusområdet vid Umeå universitet, som då var under uppbyggnad, inspirerad av universitetet i Århus, Danmark, som byggts kring en central park med stor damm i mitten.

Brunnberg var son till Axel Brunnberg och far till Olof Brunnberg, Kerstin Brunnberg och Klas Brunnberg.

Hans Brunnberg är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Verk i urval

Telegrafverkets undervisningsanstalt, Hornsgatan 103, Stockholm, 1949 (tillsammans med Hans Neumüller). 
Tingshus, Klippan 1951–1952, tillbyggnad 1964–1966 
Tingshus, Västervik 1958
Tingshus, Oskarshamn 1965
Tingshus, Kalmar 1964–1965
Tingshus, Halmstad. 
Generalplan och byggnader för medicinska och naturvetenskapliga ämnen vid Umeå universitet, 1963–1967. 
Byggnad för televerket i Halmstad. 
Vårdbyggnader, bland annat ålderdomshem, i Grytnäs (resultat av tävling).
Ålderdomshem kv. Ånn 7, Årstavägen 112, Stockholm, 1964–1967
Anläggningar för vetenskaplig försöksverksamhet vid bland annat KTH, Kungliga Tekniska Högskolan och gamla Skogshögskolan i Stockholm.

Referenser

Vem är Vem? Stor-Stockholm 1962

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Ledamöter av Konstakademien
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1911
Avlidna 1981
Män
Nordisk Andelsforbund

Nordisk Andelsforbund (NAF) var en kooperativ organisation, bildad 1918 på svenskt initiativ av konsumtionsföreningarnas centralorganisationer i Danmark (FDB), Norge (NKL) och Sverige (Kooperativa Förbundet).

Från 1928 var även motsvarande organisationer i Finland, Centrallaget för Handelslagen i Finland (SOK) och Andelspartiaffären (OTK) (nuv. fi: Andelslaget Tradeka) anslutna. Man sysslade främst med gemensam import av kolonialvaror som kaffe, kryddor och frukt för de olika nationella kooperativa föreningarna samt import av Amerikanskt margarin. Huvudkontoret var beläget i Köpenhamn med ett avdelningskontor i London. Styrelseordförande var från 1933 Albin Johansson.

Källor 
 

Konsumentkooperativ
Kooperativa Förbundet
Hans Neumüller

Hans-Fredrik Neumüller, född 25 december 1911 i Stockholm, död 6 mars 1954, var en svensk arkitekt.

Neumüller studerade vid Kungliga tekniska högskolan med fortsatta studier vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm. Han fick KKH:s resestipendium och vistades en längre tid på Svenska institutet i Rom. Han praktiserade hos arkitekter inom och utom landet innan han startade egen verksamhet i Stockholm

Tillsammans med Hans Brunnberg utformade han ritningar för Telegrafverkets undervisningsanstalt, Hornsgatan 103, Stockholm, 1949, telegrafstation i Krokek 1947, ålderdomshem i Skultuna 1949, bostadshus i kv Ejdern, Slite 1950–1952, tillbyggnad av verkstad i Slite 1944, 1946, laboratorium i Slite 1944–1945, ungkarlshus i Slite 1944–1945, kiosk i Slite 1946. tennishall i Slite 1947 och biograf i Slite 1943. Bland egna arbeten finns enligt ritningsförteckning i Arkitekturmuseets arkiv förslag och ritningar till villor och radhus, olika inredningar, öppna spisar, detaljer mm.

Referenser

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Födda 1911
Avlidna 1954
Män
Björn Olsson (olika betydelser)

Namnet Björn Olsson kan syfta på:

Björn Olsson (fotograf), född 1967, svensk fotograf och skidskytt
Björn Olsson (ishockeyspelare), född 1957, svensk ishockeyspelare och coach
Björn Olsson, född 1963, svensk musiker, gitarrist i rockbanden Union Carbide Productions och The Soundtrack of Our Lives
Idesta

Idesta är en familjeägd företagsgrupp som tillverkar bland annat storköksutrustning, entrépartier, stålkonstruktioner till byggsektorn, värmepumpar och dammluckor. Företaget har sitt säte i Eskilstuna och sina rötter i aktiebolaget Idesta som grundades 1929 av arkitekten Sigurd Lewerentz i Stockholm.

Historik

Namnet Idesta kommer från latin ”id est” vilket betyder ”det är”. Idesta bildades 1929 av arkitekten Sigurd Lewerentz och var då ett patenterat byggsystem som hade utvecklats av honom. Företaget hade specialiserat sig på  design av fönster, dörrar och glaspartier i metall och glas med smäckra, eleganta detaljer. Till produkterna hörde byggnadsbeslag som spanjoletter, lås, skjutdörrsbeslag, fönster- och dörrprofiler samt olika handtag och vred. Själva tillverkningen sköttes av ett annat företag. Ett av de första byggnaderna där system Idesta kom till användning var byggnaden för  Riksförsäkringsanstalten i Stockholm.

Vintern 1940 köpte Lewerentz en industrifastighet i Eskilstuna för att börja med egen tillverkning eftersom han inte var helt nöjd med kvalitén.  Till verksamheten knöt han AB Idesta och AB Blokk, det senare bildades  1930 med Lewerentz som delägare,  Blokk tillverkade 1930 bland annat Stockholmsutställningens reklammast.

År 1943 flyttade Lewerentz med familj in i en liten lägenhet i fabriken, varifrån han utvecklade Idesta-designen och skötte tillverkningen.  År 1956 överlämnade han ansvaret och driften av företaget till sonen Carl Lewerentz. 1968 förvärvade Idesta Svenska Stålprodukter och Stans- och verktygsfabriken som tillverkade rostfria produkter som kastruller och sjukvårdsartiklar. 

Företaget klarade sig bra tack vare att arkitektkollegerna föreskrev Idesta-produkter i sina projekt. Exempel härför var Peter Celsing (då anställd arkitekt vid Stockholms Spårvägar), som gav Lewerentz i uppdrag att formge och tillverka entrépartier, grindar och biljettkiosker till Stockholms tunnelbanas stationshus. Ett annat intressant uppdrag från 1950-talet var tillverkning och leverans av gatufasaden mot Wallingatan för Sven Markelius Folkets hus i Stockholm. Fasaden är en av Sveriges första curtain wall konstruktioner. Här fick Lewerentz ändra en hel del innan fasaden med sina skjutbara Idesta-fönster var på plats.

Företaget efter Lewerentz
År 1984 sålde Carl Lewerentz Idesta till Berema, ett bolag i Atlas Copco koncernen. 1993 delades verksamheten upp i Idesta-kök och Idesta-byggsystem och år 2000 förvärvades företaget av familjen Wahlström. År 2009 utökades verksamheten med tillverkning av dammluckor till små och medelstora vattenkraftverk.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Företag bildade 1929
Sigurd Lewerentz
Whistler Blackcomb

Whistler Blackcomb är en vintersportort vid Whistler Mountain och Blackcomb Peak i British Columbia i Kanada, grundad 1997 genom sammanslagning av de gamla skidorterna Whistler (invigd 1966) och Blackcomb (invigd 1980).

Här arrangerades alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2010 och paralympiska vinterspelen samma år.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Orter i British Columbia
OS-orter
Vintersportorter i Kanada
Axel Edelstam

Axel Edelstam kan syfta på:

 Axel Edelstam (1873–1943), svensk jurist
 Axel Edelstam (1924–2012), svensk diplomat
Långängen

Långängen kan syfta på:

 Långängen, Hallsberg – en del av tätorten Hallsberg belägen
 Långängen, Lidingö – en stadsdel i Lidingö stad, Stockholms län
 Långängen-Elfviks naturreservat – ett naturreservat på östra delen av Lidingö
 Långängen, Stocksund – ett bostadsområde i östra delen av kommundelen Stocksund i Danderyds kommun
 Långängen, Norrtälje kommun – ett fritidshusområde i Norrtälje kommun
 Långängen, Göteborg - en gata på södra Hisingen. I området huserar Långängens scoutkår.
Catalans förmodan

Inom talteori är Catalans förmodan (eller Mihăilescus sats) en berömd sats som förmodades av matematikern Eugène Charles Catalan 1844 och bevisades 2002 av Preda Mihăilescu.

23 och 32 är två konsekutiva potenstal av naturliga tal, med värdena 8 och 9. Satsen säger att detta är det enda fallet av konsekutiva potenstal. I andra ord säger satsen att den enda lösningen i naturliga tal av den diofantiska ekvationen 
xa − yb = 1
för x, a, y, b > 1 är x = 3, a = 2, y = 2, b = 3.

Historia
1976 använde Robert Tijdeman Bakers metod inom transcendensteori till att härleda övre gränser för a,b och använde redan kända övre gränser för x,y med hjälp av a, b till att härleda en övre gräns för x,y,a,b. Langevin räknade ut värdet exp exp exp exp 730 för gränsen. Det här löser Catalans förmodan för alla utom en ändlig mängd fall. Dock kräver den numeriska delen i att kontrollera om det finns lösningar mindre än talet ovan en så pass lång räkning att det inte går att utföra med moderna datorer.

Catalans förmodan bevisades av Preda Mihăilescu april 2002 och kallas ibland för Mihăilescus sats. Bevisetr publicerades i Journal für die reine und angewandte Mathematik 2004. Beviset använder teorin av cyklotomiskka kroppar och Galoismoduler.

Pillais förmodan
Pillais förmodan är en mer generell version av Catalans förmodan som fortfarande är ett öppet problem. Problemet framlades av 1931 S. S. Pillai och lyder: varje positivt heltal kan bara skrivas på en ändligt mängd sätt som differensen av två potenstal .

Pillais förmodan skulle följa av ett eventuellt bevis av abc-förmodan.

Se även
Tijdemans sats
Størmers sats
Fermat–Catalans förmodan
Beals förmodan

Källor 
 
 Catalan, Eugene. (1844): 
 
   Predates Mihăilescu's proof.
 
 
 

Förmodanden inom talteori
Diofantiska ekvationer
Satser inom talteori
Aymeric Laporte

Aymeric Laporte, född 27 maj 1994 i Agen, Nouvelle-Aquitaine, är en spansk fotbollsspelare som sedan 2023 spelar för Al-Nassr i Saudi Professional League. Hans huvudsakliga position är mittback men han har även spelat vänsterback vid några tillfällen. 

Aymeric Laporte började sin karriär i SU Agen Football. År 2010 anslöt han sig till Athletic Bilbaos ungdomsverksamhet och den 9 december 2012 gjorde han sin La Liga-debut då han spelade en minut i 1-0-segern över Celta de Vigo.
Den 30 januari 2018 lämnade Laporte Athletic Bilbao för Manchester City. Denna affär slog Manchester citys transferrekord då priset landade på cirka 650 miljoner svenska kronor.

Laporte har representerat Frankrike på U17-, U18-, U19- och U21-nivå. I maj 2021 blev Laporte uttagen i Spaniens trupp till EM 2021.

Referenser

Franska fotbollsspelare
Spanska fotbollsspelare
Spanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CD Baskonia
Spelare i Athletic Bilbao
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Al-Nassr FC
Spelare i La Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Agen
Födda 1994
Levande personer
Män
Semnopithecus hector

Semnopithecus hector är en primat i släktet hulmaner som förekommer vid Himalayas södra sluttningar. Den listades tidigare som underart till Semnopithecus entellus och godkänns nu oftast som självständig art.

Utseende 
Hannar är med en kroppslängd (huvud och bål) av 65 till 76 cm, en svanslängd av 92,5 till 98 cm och en vikt av 17,2 till 18 kg större än honor. Honor blir 58 till 69 cm långa (utan svans), svanslängden är 70 till 94 cm och vikten varierar mellan 11 och 15 kg. Pälsen på bålen har en orange till gulaktig färg med några ljusa gråbruna hår inblandade på ryggen, armarna och kring båda knän. Kring det nästan nakna svartaktiga ansiktet finns en krans av vitaktig päls. Även vid svansens spets förekommer vit päls.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig över södra Nepal och angränsande regioner av Bhutan och norra Indien. Arten vistas i kulliga områden och låga bergstrakter mellan 150 och 1600 meter över havet. Habitatet utgörs bland annat av fuktiga skogar och mera torra skogar men Semnopithecus hector uppsöker även andra områden.

Ekologi 
Individerna är aktiva på dagen och går på marken eller klättrar i växtligheten. De äter huvudsakligen blad samt andra växtdelar. Flera vuxna hannar och honor samt deras ungar bildar en flock.

I mindre mått ingår insekter och deras söta avsöndringar i födan. Semnopithecus hector tuggar även jord och slickar på stenar för att få mineraler.

Inom flocken etableras en hierarki och när en ny hanne får övertaget i gruppen dödar den ibland den andra hannens ungar. Allmänt kan honor para sig vartannat år och dräktigheten varar i 196 till 234 dagar. Den nyfödda ungen diar sin mor 18 till 33 månader. Honor som blir könsmogna stannar i samma flock och hannar söker anslut till andra grupper.

Status 

Arten hotas av skogsavverkningar och ibland dör en individ när den av misstag rör en kraftledning. Beståndet minskar och IUCN listar Semnopithecus hector som nära hotad (NT).

Referenser

Externa länkar 

Hulmaner
hector
Däggdjur i orientaliska regionen
Konrad von Studt

Heinrich Konrad von Studt, född den 5 oktober 1838 i Schweidnitz, död den 29 oktober 1921 i Berlin, var en preussisk ämbetsman. 

Studt blev 1868 lantråd i Obornik i Posen, var 1876-82 anställd i preussiska inrikesministeriet. Han blev 1882 regeringspresident i Königsberg, 1887 understatssekreterare i Elsass-Lothringen samt 1889 överpresident i Westfalen. Studt var 1899-1907 preussisk kultusminister. Han adlades 1906 och blev vid avskedstagandet ledamot av herrehuset.

Källor 
 

Preussens kultusministrar
Preussiska ämbetsmän
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer från Schweidnitz
Födda 1838
Avlidna 1921
Män
Ugglan
Nano Nagle

Honora "Nano" Nagle, född 1718, död 26 april 1784, var en irländsk medlem av ursulinerorden. Hon grundade klosterorden "Sisters of the Presentation of the Blessed Virgin Mary" (PBVM) i Cork 1775. Hon saligförklarades av katolska kyrkan 2013. 

Nano Nagle föddes i Ballygriffin i Cork County som dotter till Garret Nagle och Ann Mathews. Familjen var förmögna jordägare. Eftersom de var katoliker och hade stött Jakob II hade deras rätt att äga jord avskaffats enligt 1691 års lag, men sedan hennes äldre bror Joseph hade konverterat till protestantismen hade de kunnat behålla sin egendom i hans namn. Eftersom undervisning av och för katoliker hade förbjudits genom 1691 års lag, undervisades hon i en så kallad Hedge school, en underjordisk skola. Hon och hennes syster Ann kunde med hjälp av kontakterna hos en gren av familjen som försörjde sig på handel i hemlighet resa till Frankrike, där de fick en katolsk skolundervisning. 

Hon återvände till Irland 1746, och började engagera sig i filantropisk verksamhet. Hon grundade och drev med sin familjs stöd en hemlig skola för katoliker. Denna skola utvecklades med tiden till flera olika skolor för barn av båda könen, och till slut även med vuxna elever. Hon gav eleverna baskunskaper och undervisning i katolicismen. Denna verksamhet var vid den tiden illegal. Hon grundade också hem för fattiga gamla kvinnor och drev annan filantropi. År 1771 inbjöd hon en grupp nunnor ur ursulinerorden till Cork som medhjälpare i hennes filantropiska verksamhet, som hade blivit för stor för henne att sköta utan hjälp. Eftersom nunnorna inte hade grundat ett kloster utan formellt bara besökte staden, räknades det inte som ett kloster och bröt inte mot lagen. 

Under denna tid krävde de flesta klosterordnar också att nunnor skulle leva isolerade innanför klostrens fyra väggar, något som gjorde att deras hjälp som assistenter i hennes filantropiska verksamhet skulle bli begränsad. Hon grundade därför en ny klosterorden som föreskrev att nunnorna skulle ägna sig åt just sådan verksamhet. Orden grundades år 1775 och samma år blev hon själv formellt nunna och grundade sitt eget kloster i Cork. Det var egentligen mot rådande lag, men myndigheterna såg mellan fingrarna på klostret liksom hennes illegala skolundervisning på grund av dess barmhärtighetsarbete, som inte uppfattades som farligt.

Källor 
 

Födda 1718
Avlidna 1784
Kvinnor
Romersk-katolska abbedissor
Personer på Irland under 1700-talet
Saligförklarade personer
Julia Nolan

Julia Nolan, född 1611, död 1701, var en irländsk medlem av dominikanorden. Hon var ledare och abbedissa för den kvinnliga delen av dominikanorden i Galway 1686-1701. 

Julia Nolan tillhörde en förmögen irländsk familj i Galway. Hon blev medlem i dominikanorden då den etablerades i Galway 1644. Vid engelsmännens erövring av Galway 1652 lämnade hon Irland tillsammans med medlemmarna i andra katolska klosterordnar och reste till Spanien. Dominikanorden kunde återvända till Galway under Jakob II av Englands regering 1686, och hon blev då dess ledare och abbedissa med ansvar för dess etablering och Mary Lynch som sin priorinna. Efter att det jakobinska upproret slagits ned på Irland 1691 blev klosterordnarna på Irland liksom katolicismen i sin helhet återigen förföljd, och 1698 utvisades klosterordnarna från Irland. Julia Nolan avled 1701 och efterträddes som abbedissa av Maria Lynch, under vars ledning klosterorden, efter att en tid ha levt under jorden, återigen emigrerade till Spanien.

Källor 
 

Födda 1611
Avlidna 1701
Kvinnor
Romersk-katolska abbedissor
Personer på Irland under 1600-talet
Irländska dominikaner
Aleksandras Stulginskis

Aleksandras Stulginskis, född den 26 februari 1885 i Kutaliai, död den 22 september 1969 i Kaunas, var en lituisk politiker.

Stulginskis studerade filosofi i Innsbruck, där han promoverades till filosofie doktor, och bedrev därefter till 1913 agronomiska studier i Halle. Under den tyska ockupationens tid verkade han med framgång som ordförande i upplysningsföreningen Kytas i Vilnius samt redigerade samtidigt där tidningen Tévynés Sargas och jordbrukartidningen Ukininkas. Han blev september 1917 medlem i nationalrådet, där han tillhörde det kristligt demokratiska partiet, samt var 1918 inrikesminister i ministären Dovydaitis och senare jordbruksminister i ministären Sleževičius. Då Litauens konstituerande församling sammankom den 13 juni 1920, valde den Stulginskis till ordförande, och i denna sin egenskap fungerade han som Litauens provisoriska statsöverhufvud. Efter konstitutionens antagande valdes han den 19 juni 1923 till Litauens president. "Som sådan har han ådagalagt stor skicklighet och förstått att ställa sig öfver partierna samt åtnjuter stora sympatier inom alla befolkningslager," skriver Ignas Jurkunas-Scheynius i Nordisk familjebok. Han lämnade denna post 1926 och blev därefter talman. Året efter upplöstes parlamentet och Stulginskis lämnade politiken.

Källor

Noter

Litauens presidenter
Personer i Litauen under 1900-talet
Födda 1885
Avlidna 1969
Män
Ugglan
Andra slaget vid Champagne

Andra slaget vid Champagne var en fransk offensiv under första världskriget och varade från den 25 september till den 6 november 1915. Fransmännen försökte driva tillbaka tyskarna i Champagne. Fransmännen anfördes av Philippe Pétain och Joseph Joffre och tyskarna av Erich von Falkenhayn och Karl von Einem.

Referenser 

Champagne
Champagne
Champagne
Champagne
1915 i Frankrike
Hertig Karls rimkrönika

Hertig Karls rimkrönika är en självbiografisk rimkrönika av hertig Karl, som senare blev Karl IX. Den skildrar hertigens tid och liv fram till slutet av 1592, strax efter Johan III:s död. Verket är skrivet kort efter detta. Det har arten av ett utkast och trycktes aldrig under författarens levnad. Det gavs ut i tryck 1759 av Bengt Bergius, tillsammans med Gustav II Adolfs ofullbordade krönika.

Språkprofessorn Carl Ivar Ståhle beskriver rimkrönikan i sin bok Vers och språk i vasatidens och stormaktstidens svenska diktning: "Versen är otymplig och fylld av den höviska krönikeknittelns schabloner, men krönikan fascinerar genom sin frustande energi, egenrättfärdighet och hätskhet".

Källor

1590-talets verk
Karl IX
Krönikor
Ofullbordade verk
Självbiografier
Svenskspråkig litteratur
Lorettoslaget

Lorettoslaget, även benämnt andra slaget vid Artois, var ett slag under första världskriget och utkämpades från maj till juni 1915 i området kring Lens och Arras. Ententen anfördes av bland andra Douglas Haig och tyskarna av Rupprecht av Bayern. Namnet på slaget kommer av kapellet Notre-Dame-de-Lorette, beläget norr om Arras. Förlusterna i detta slag var för fransmännen 102 500 varav 35 000 döda, drygt 27 000 för engelsmännen och drygt 73 000 för tyskarna.

Referenser 

Slag under första världskriget
Tyska slag
Preussiska slag
Franska slag
Brittiska slag
Indiska slag
Kanadensiska slag
Slag i Frankrike
1915 i Frankrike
Krigsåret 1915
Eko (musikgrupp)

Eko  är en svensk musikgrupp som bildades 2009.

Bandet består av Anna Lidman och Hannes Lundberg från Skellefteå och Michael Ottosson från Bengtsfors. De tävlade i Melodifestivalen 2014 efter att ha vunnit Svensktoppen nästa 2013.

Historik 
Bandet vann Svensktoppen nästa 2013 med låten, "Yellow" och blev därmed en av deltagarna som fick tävla i Melodifestivalen 2014. De tävlade där med låten "Red".

Diskografi

Singlar 
 Red (2014)
 Yellow (2013)

Externa länkar 
 EKO's facebook page

Källor 

Musikgrupper bildade 2009
Deltagare i Melodifestivalen 2014
Wilster

Wilster är en stad i Kreis Steinburg i det tyska förbundslandet Schleswig-Holstein. Wilster, som för första gången omnämns i ett dokument från år 1163, har cirka  invånare år.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg