kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Britt-Yngves

Britt-Yngves är en svensk TV-serie i fem delar från 1999 i regi av Lars-Göran Pettersson. I rollerna ses bland andra Meta Roos, Peter Flack och Pierre Lindstedt.

Handling 
 Avsnitt 1
Yngve och Britt är en duo som underhåller på bröllop och 50-årsfester. På en av spelningarna träffar de rockbasisten Fixarn och tanken på att bilda ett dansband föds.

 Avsnitt 2
Bandet har en egen hit på gång, även om Yngve visserligen stulit texten från en av kunderna på begravningsbyrån där han arbetar. Yngves bror Nutte har tillkommit på trummor och trivs i sin nya roll. Även sångaren Susanna är ny i bandet. Det är dags för en Norrlandsturné.

 Avsnitt 3
Norrlandsturnén blir lyckad och bandet har nu etablerat sig och hamnar på kvällstidningarnas förstasidor. Bandet har blivit kändisar och bokningstelefonen ringer. Det är dags att spela in en julvideo.

 Avsnitt 4
Sven-Arne har tillkommit i bandet som en "glassad latino" för att tända den kvinnliga publiken. Han tar dock för stor plats och stjäl plats och ljus från de andra i bandet, i synnerhet Britt. Lokal-TV hör av sig och förklarar att de vill spela en dokumentär om bandet.

 Avsnitt 5
Britt-Yngves har släppt en CD och tar sig in på Svensktoppens andra plats. Bandet är på väg upp i dansbandens elitserie, men Yngve hänger inte riktigt med.

Rollista 
 Meta Roos – Britt, dragspel
 Peter Flack – Yngve, synt
 Pierre Lindstedt – Nutte, trummor
 Thomas Oredsson – Fixarn, bas
 Marie Kühler – Susanna, sax
 Peter Gröning – Sven Arne, sång

Om serien 
Britt-Yngves spelades in efter ett manus av Flack och sändes mellan den 12 januari och 14 februari 1999 i SVT2.

Musik 

Serien innehöll för ändamålet nyskriven dansbandsmusik av Stephan Berg, Monika Forsberg och Hasse Andersson. 1998 utgavs musiken på CD under namnet Britt Yngves bästa på skivbolaget Independent. Låten "Det känns så skönt" testades på Svensktoppen den 20 februari 1999, men tog sig aldrig in på listan. Låten släpptes även som promotionssingel utan B-sida.

 "Den bruna lilla stugan" (Monika Forsberg, Hasse Andersson)
 "Det känns så skönt (Stephan Berg, Peter Flack)
 "O sole mio" (Eduardo di Capua, Flack)
 "Chansen finns" (originaltitel "Chances Are", Robert Allen, Flack, Åke Strömmer)
 "Drömmar" (Berg, Lars-Göran Pettersson)
 "Tack för alla ljusen" (Berg, Flack)
 "Här kommer jag" (originaltitel "Say Hello", Dick Behrke, Sammy Cahn, Flack)
 "Tillsammans varje jul" (Forsberg, Andersson)
 "När du har gått" (originaltitel "After You've Gone" (Henry Creamer, Turner Layton, Flack)
 "Som en tiger" (originaltitel "Tiger Rag (Hold That Tiger)" (Nick LaRocca, Flack, Strömmer)
 "Den bruna lilla stugan" (finlandsbåt-mix) (Forsberg, Andersson)
 "O sole mio" (instrumental) (di Capua)

Referenser 

Svenska TV-serier från 1990-talet
Svenskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1999
TV-serieavslutningar 1999
Knäcka

Knäcka är en svensk dramafilm från 2009, regisserad och skriven av Ivica Zubak. I rollerna ses bland andra Filip Benko, Jelena Mila och My Lestander.

Handling 
Goran blir relegerad från skolan och vet inte vad han ska göra med sitt liv. Ska han vara med sina gangstervänner eller lyssna till vännen Zeko som påtalar vikten av att gå i skolan. För tillfället är Goran nöjd med att dricka öl och stöta på tjejer. När hans mor blir sjuk och hamnar på sjukhus berättar hon att hon önskar besöka hemlandet Kroatien en sista gång. Hon har sparat pengar som ligger och väntar på Goran under hans huvudkudde. Han måste ta ett beslut som kommer att förändra hans liv för evigt.

Rollista 
 Filip Benko – Goran
 Jelena Mila – Marija, Gorans mor
 My Lestander – Linnea
 Ramazan Aslan	– Ramazan
 Can Demirtas – Jocke
 Georgi Staykov – Zeko
 Nick Wolf – Nick
 Peter Eggers – Markus
 Ivica Zubak – pizzabagare
 Fyr Thorvald Strömberg – Tomas
 Rainer Gerdes	– polis
 Mattias Sandström – polis
 Sophie Helsing – resebyråtjänsteman
 Hanna Alström – sjuksköterska
 Cengiz Aslan – kompis
 Abbe Gherab – kompis
 Sophie Helsing – kvinna på resebyrån
 Jelena Ivanisevic – Marija
 Birgitta Leijonhufvud 		
 Thomas Oredsson – läkaren
 Bahar Pars – sjuksköterska
 Anders Rune – Lars
 Emilie Sahlen – Afrodite
 Mattias Sandström – polis
 Martin Wadlund – polis
 Ulrika Wallvik – student

Om filmen 
Knäcka producerades av Martin Jern och Emil Larsson för Dansk Skalle AB och hade arbetstiteln Jag ska knäcka er. Filmen spelades in mellan den 3 och 31 juli 2006 i Bredäng och på Södermalm i Stockholm samt i Split i Kroatien. Filmen fotades av Linus Eklund och klipptes av Rickard Krantz. Musiken komponerades av Mario Adamson. Filmen hade premiär den 10 mars 1999 på Buff filmfestival i Malmö och visades den 20 april 2009 på Stockholms filmfestival. 2010, 2012 och 2013 visades den på Sveriges Television.

Referenser 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 2009
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Kroatien på film
Filippo Marchetti

Filippo Marchetti, född den 26 februari 1831 i Bolognola, död den 18 januari 1902 i Rom, var en italiensk operakompositör. 

Marchetti rönte framgång med några närmast i Verdis stil hållna operor, som röjer en viss förkärlek för materiella effekter: Gentile de Varano (1856), Romeo e Giulietta (1865), Ruy Bias (1869) och Don Giovanni d'Austria (1880). Han skrev även operan Gustavo Vasa (1875). Marchetti var från 1881 president för Ceciliaakademien i Rom.

Källor 

 

Italienska operatonsättare
Italienska musiker under 1800-talet
Födda 1831
Avlidna 1902
Män
Ugglan
António José Severim de Noronha, hertig av Terceira

António José de Sousa Manoel de Menezes Severim de Noronha, greve av Vila Flor, hertig av Terceira, född den 10 mars 1792 i Lissabon, död där den 26 april 1860, var en portugisisk krigare och statsman.

Vila Flor gjorde sina lärospån i kriget mot Napoleon, vistades 1817-1821 som provinsguvernör i Brasilien och utmärkte sig 1826 vid bekämpandet av dom Miguel, men måste 1828 vid migueliternas seger fly till London. Han utrustade där för drottning Maria II da Glorias räkning en expedition till den henne trogna ön Terceira, tog där 1829 jämte Palmela ledningen av det konstitutionella partiet samt utnämndes av dom Pedro (Marias far) till befälhavare över de på Terceira varande stridskrafterna. Där samlade han också de trupper, med vilka dom Pedro 1832 bemäktigade sig Oporto. Utnämnd till hertig av Terceira, företog han 1833 en expedition till Algarve och framträngde jämte Palmela mot Lissabon, som efter migueliternas nederlag vid Almada besattes (juli samma år). Terceira tillbakaslog i september samma år segerrikt den miguelitiske överbefälhavaren Bourmonts anfall mot huvudstaden och gjorde genom kapitulationen vid Évora (maj 1834) ände på dom Miguels välde. Även efter inbördeskrigets slut spelade Terceira som ledare av "chartisterna" en betydande roll i sitt lands partifejder. Åren 1836, 1842, 1845 och 1859-1860 var han ministerpresident och vanligtvis även krigsminister.

Källor 

 

Portugals regeringschefer
Portugisisk adel
Hertigar
Portugisiska politiker under 1800-talet
Personer från Lissabon
Födda 1792
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Pedro de Sousa Holstein, hertig av Palmela

Pedro de Sousa-Holstein, hertig av Palmela, född den 8 maj 1781 i Tuin, död den 12 oktober 1850 i Lissabon, var en portugisisk statsman.

Palmela hade bland annat varit ombud för Portugal på Wienkongressen och sändebud i London, då han efter 1821 års revolution i Portugal sändes till Brasilien för att underrätta kung Johan VI om ställningen. Han återkom i dennes följe och blev i juni 1823, efter den nya konstitutionens upphävande, utrikesminister, ministerpresident och markis. I grunden var han emellertid ganska hovsam och frisinnad samt stärkte konungen i dennes försonliga sinnelag, till stor missräkning för det absolutistiska partiet. Vid dom Miguels statskupp 30 april 1824 tog han sin tillflykt till ett på Tejo liggande brittiskt krigsskepp, men återinträdde i ministerpresidiet, sedan kung Johan med engelskt ryggstöd blivit herre över situationen. År 1825 blev han ånyo sändebud i England och 1827 åter utrikesminister, men måste rymma fältet vid dom Miguels troninkräktning 1828 och återkom, först då den unga drottning Marias far, kejsar Pedro I av Brasilien, lyckades besegra usurpatorn. Han utnämndes då (1834) till hertig och ministerpresident och satt därefter ännu två gånger i ministären, maj 1835-november 1836 som utrikesminister (under Saldanha) och maj–oktober 1846 som till en början ministerpresident, snart blott finansminister.

Källor 
  

Portugals regeringschefer
Portugals utrikesministrar
Portugals finansministrar
Portugisiska diplomater
Diplomater under 1800-talet
Portugisiska politiker under 1800-talet
Födda 1781
Avlidna 1850
Män
Ugglan
Luís Augusto Palmeirim

Luís Augusto Palmeirim, född 1825, död 1893, var en portugisisk skald.

Palmeirim tjänstgjorde några år som officer och fick därefter en syssla vid ministeriet för offentliga arbeten samt blev medlem av kungliga akademien i Lissabon. Hans progressistiskt politiska diktsamling Poesias (1851; flera upplagor) tillvann honom hedersnamnet "Portugals Béranger". Palmeirim författade vidare Galeria de figur as portuguezas (1878), Os excentricos do meu tempo (1891), lustspel på vers med mera.

Källor 

  

Portugisiska poeter
Portugisiskspråkiga poeter
Personer i Portugal under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Venezuela i olympiska sommarspelen 1972

Venezuela deltog med 23 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1972 i München. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1972 i Venezuela
Nationer i olympiska sommarspelen 1972
1972
Bernardo de Sá Nogueira de Figueiredo, markis av Sá da Bandeira

Bernardo de Sá Nogueira de Figueiredo, markis av Sá da Bandeira, född den 26 september 1795 i Santarem, död den 6 januari 1876 i Lissabon, var en portugisisk statsman.

Sá da Bandeira deltog i revolutionsrörelsen 1820, kämpade 1822 för den fria författningen och nödgades därför 1824 efter absolutismens seger gå i landsflykt. Han återkom 1826 och slöt sig 1832 till dom Pedros anhängare. Som kommendant i Porto försvarade han staden mot dom Miguel och belönades med baronisering. Åren 1832–1833 och vintern 1835–1836 var han sjöminister. Efter septemberrevolutionen 1836, i vilken Sá da Bandeira inte deltog, var han ånyo till 1842 minister. Han bekämpade 1837 med framgång Saldanhas och Terceiras upprorsförsök. År 1846 trädde Sá da Bandeira i spetsen för den mot Saldanha riktade radikala resningen i Porto, drog 1847 med en här mot Lissabon, men måste i Setubal ge sig fången åt engelsmännen. Sina värdigheter, som Sá da Bandeira då berövades, återvann han snart genom den allmänna amnestin. Som oppositionsledare i pärskammaren spelade han en betydande roll. Sá da Bandeira återkom till makten 1856, var 1856–1859 marin- och kolonialminister, 1860–1864 krigsminister och april-september 1865, juli 1868–maj 1870, augusti 1870–september 1871 på nytt konseljpresident. Under denna sista epok innehade Sá da Bandeira även utrikesministerportföljen. År 1864 blev han markis.

Källor 

 

Portugals regeringschefer
Portugisisk adel
Portugisiska politiker under 1800-talet
Födda 1795
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Susuman

Susuman (ryska Сусума́н) är en stad i Magadan oblast i Ryssland. Den ligger vid floden Bereljokh, 650 kilometer nordväst om Magadan. Folkmängden uppgår till cirka 5 000 invånare.

Historia 
Orten grundades 1936 som en sovchos med namnet Susuman efter den närbelägna floden med samma namn. Mellan 1949 och 1956 var Susuman platsen för ett av Sovjets största arbetsläger i Gulagsystemet, med upp till 16 500 fångar.

Orten fick stadsrättigheter 1964.

Referenser

Noter

Orter i Magadan oblast
Orter grundade 1936
Atka, Magadan oblast

Atka (ryska Атка) är en ort i Magadan oblast i Ryssland. Den ligger 199 kilometer norr om Magadan. Folkmängden uppgår till cirka 400 invånare.

Referenser

Noter

Orter i Magadan oblast
Venezuela i olympiska sommarspelen 1952

Venezuela deltog med 38 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1952 i Helsingfors. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medaljer

Brons
 Arnoldo Devonish - Friidrott, tresteg.

Källor 
 

1952 i Venezuela
Nationer i olympiska sommarspelen 1952
1952
Debin

Debin () är en ort i Magadan oblast i Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 700 invånare.

Historia 
Debin grundades 1935 som ett färjeläge vid Kolymafloden och hette då Pereprava. 1937 fick orten sitt nuvarande namn, efter Debin som är en biflod till Kolyma.

Referenser

Noter

Orter i Magadan oblast
Orter grundade 1935
Ola, Magadan oblast

Ola (ryska Ола) är en ort i Magadan oblast i Ryssland. Orten ligger vid floden Ola, 27 kilometer öster om Magadan. Folkmängden är lite mer än 6 000 invånare.

Historia 
Det första dokumenterade omnämnandet av orten är från 1716.

Referenser

Noter

Orter i Magadan oblast
Kirby: Triple Deluxe

är ett plattformsspel som utvecklades av HAL Laboratory och gavs ut av Nintendo till Nintendo 3DS den 11 januari 2014 i Japan, och i maj samma år i Nordamerika och Europa. Spelet är en del av Kirby-serien.

Datorspel 2014
Nintendo 3DS-spel
Plattformsspel
Kirby
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Giovanni Prati

Giovanni Prati, född den 27 januari 1814 nära Trient, död den 9 maj 1884 i Rom, var en italiensk skald.

Prati, som tillhörde en gammal adelssläkt, vann juridisk doktorsgrad i Padua, men övergav därefter juridiken. År 1841 blev han med ens berömd genom sin berättande dikt Edmenegarda, en rörande vacker kärlekshistoria, stödd på verkliga tilldragelser. År 1843 utgav han Canti lirici, Canti per il popolo och Ballate samt, på prosa, Lettere a Maria. Vid denna tid kom han i beröring med Karl Albert av Sardinien och gjorde sig till profet för det savojiska kungahusets mission att skapa ett enat Italien. Pratis lyriska alstring fortsattes med Nuovi canti (1844), Memorie e lagrime (samma år, innehållande 100 sorgsonetter), Passeggiate solitarie (1847), Canti politici (1849) med mera. Hans diktning är sprungen ur en patetisk, lidelsefull känsla, som gärna hänger sig åt drömmen. Med hänsyn till rytmisk flykt och versens välklang står han högt. I de episk-filosofiska diktverken Satana e le Grazie (1855), Il conte Riga (1856), Ariberto (1860) med flera sökte Prati belysa världsstriden mellan den uppbyggande och den nedbrytande principen. Under 1860-talet blev han, av personliga och politiska motiv, från en mängd håll angripen och smädad, men hans tidsdikter ägde fortfarande framför samtida skalders förmågan att elektrisera nationen. Han blev 1862 invald i italienska parlamentet och sedermera ledamot av högsta rådet inom undervisningsministeriet. Bland hans senare dikter märks sonettsamlingen Psiche (1876). Hans Opere edite ed inedite är utgivna i 5 band, 1862-1865, i urval 1892.

Källor 
 

Italienska poeter
Alumner från Paduas universitet
Italienskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Italienska författare under 1800-talet
Personer från Trento
Födda 1814
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Orotukan

Orotukan (ryska Оротукан) är en ort i Magadan oblast i Ryssland. Orten ligger vid floden Orotukan, en biflod till Kolymafloden, 300 kilometer norr om Magadan. Folkmängden är strax över 1 000 invånare.

Historia 
Orotukan började som ett guldgrävarläger, när guldfyndigheter hittades i Kolymadalen 1931. I mitten av 1930-talet grundades orten på sin nuvarande plats. Namnet kommer från floden, vars namn är från det jakutiska ordet Ortokon som betyder liten bränd äng, litet bränt skogsparti.

Övrigt 
Den ukrainska sångerskan Tina Karol är född i Orotukan.

Referenser

Noter

Orter i Magadan oblast
Orter grundade under 1930-talet
Edward Pratté

Anton Edward Pratté, född 22 november 1799 i Haida, Böhmen, död 23 maj 1875 i Vreta klosters församling, Östergötland, var en svensk harpospelare.

Biografi
Edward Pratté föddes 22 november 1799 i staden Haida i Böhmen. Pratté rymde vid 15 års ålder från sin hårde far, som reste omkring med en marionetteater, och begav sig till Sverige, där han sedermera var bosatt ända till sin död. På vidsträckta konsertresor inomlands och utomlands vann han erkännande som en synnerligen framstående harpvirtuos. Utöver en mot Ole Bull riktad broschyr och en mängd kompositioner för sitt instrument skrev Pratté Fridsröster för kör och orkester, melodramen Napoleon på Sankt Helena med kör och orkester samt symfonin Stormnatten. Han blev 1850 ledamot av Musikaliska akademien. Pratté avled 23 maj 1875 i Vreta klosters församling, Östergötland.

Musikverk
Variationer över Carl XII:s marsch vid Narva. Uppförd oktober 1820 i Linköping och september 1822 i Västerås.

Kammarmusik
Kvartettkonsert för pedalharpa, klarinett, valthorn och fagott. Uppförd april 1830 (Allegro och final), januari 1831 i Göteborg och 1834 i Linköping.
Triokonsert för harpa, violin och viola. Uppförd december 1828 i Göteborg, april 1830, november 1830 i Göteborg och 1836 i Linköping.

Harp
Andante i Eb-dur. Tillägnad mademoiselle Amalie Petrolle Åberg.
Stor polonäs. Uppförd november 1818 i ensambelsalen, Linköping.
Stor sonat i D-dur.
Jägarens marsch i C-dur.
Nationalvisa "Katten och killingen" med variationer. Uppförd december 1818 i Uppsala och 1819 i Falun.
Tema (nationaldans) "Näckens polska" med variationer. Uppförd januari 1818 i Falun, november 1818 och 1820 i Linköping, december 1818 i Uppsala, 1822 i Västerås, december 1823, 1828 i Norrköping och 1830 i Göteborg.
Rondo a la polacca. Uppförd oktober 1830 i Uddevalla.
Solokonsert. Uppförd juli 1817 i Karlstad, 1919 Uppsala, mars 1825, 1828 Norrköping, 1830 Uddevalla och januari 1831 Göteborg.
sonat i Eb-dur.
Tema med variationer.
Tema med variationer i Eb-dur. Uppförd januari 1821 i Linköping.
Valser i a-moll. Tillägnad mademoiselle Amalie Petrolle Åberg.
Air de Tyrolen med variationer i Eb-dur. Uppförd juni 1840.

Referenser
Antoine Edouard Pratté (1796−1875) på Levande musikarv

Noter 

Svenska harpister
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Böhmen
Födda 1799
Avlidna 1875
Män
Ugglan
Justin Winsor

Justin Winsor, född den 2 januari 1831 i Boston, död den 22 oktober 1897 i Cambridge, Massachusetts, var en amerikansk historiker.

Winsor studerade vid Harvarduniversitetet och i Heidelberg och var 1868–1877 föreståndare för Bostons stadsbibliotek samt därefter till sin död bibliotekarie vid Harvarduniversitetet i Cambridge. Winsor var en bland stiftarna av American Library Association och dess president 1876–1885; 1886–1887 var han president i American Historical Association. Winsor var en grundlig kännare av Amerikas upptäcktshistoria och skrev på detta område bland annat Cartier to Frontenac. Geographical discovery in the interior of North America, 1534–1700 (1894), The Mississippi basin. The struggle in America between England and France, 1697–1763 (1895), The westward movement. The colonies and the republic west of the Alleghanies, 1763–1798 (1897), samt levnadsteckningar över Columbus (1891) och Cabot (1896). Winsor var även utgivare av de stora samlingsverken Memorial history of Boston (4 band, 1880–1882) och Narrative and critical history of America (8 band, 1886–1889), det sistnämnda särskilt värdefullt genom rikhaltiga källkritiska och bibliografiska uppgifter. Dessutom utgav Winsor flera bibliografiska arbeten.

Källor 

 

Amerikanska historiker under 1800-talet
Forskare från Boston
Födda 1831
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Alumner från Harvard University
Grazjdanin

Grazjdanin (ryska: Гражданин, "Medborgaren") var rysk politisk-litterär, ultrakonservativ veckotidning, som uppsattes i Sankt Petersburg 1872 av furst Vladimir Mesjtjerskij (1839–1914) samt företrädde ryska adelns och hovkretsarnas intressen. Den var daglig tidning 1887–95, blev 1896 åter veckotidning och upphörde 1914.

Källor

Ryska tidningar
Tidningar startade 1872
Tidningar nedlagda 1914
Ugglan
HEC Paris

École des hautes études commerciales de Paris (vanligen "HEC Paris", ) är en privat handelshögskola belägen i de södra förorterna till Paris, Frankrike. Skolan grundades år 1881 av Handelskammaren i Paris med de franska grandes écoles som förlaga.

HEC Paris har flera gånger toppat Financial Times rankning av Europas bästa handelshögskolor sedan 2006, och placerades 2014 som tvåa efter London School of Business.  Skolan är internationellt ackrediterad av AMBA, EQUIS och AACSB.

Dess alumnförening, HEC Alumni, är ett av de äldsta sociala nätverken i världen.

Skolan har också en egen stiftelse. Den 15 september 2020 grundade skola tillsammans med Institut polytechnique de Paris forskningscentret för artificiell intelligens Hi! PARIS.

Kända alumner
François Hollande, president Frankrike (2012-)
Édith Cresson, premiärminister Frankrike (1991–1992)
Abdoul Mbaye, premiärminister Senegal (2012-)
Dominique Strauss-Kahn, chef Internationella valutafonden (2007–2011), finansminister Frankrike (1997–1999)
Pascal Lamy, generalsekreterare Världshandelsorganisationen (2005–)
Francisco Madero (1873-1913), president Mexiko (1911–1913)
Roland Garros (1888-1918), pilot

Se även
INStitut Européen d'ADministration des Affaires (INSEAD), Paris
École des hautes études commerciales de l'Université de Liège (HEC Liège)
École des hautes études commerciales de Genève (HEC Genève)
Faculté des hautes études commerciales de l'Université de Lausanne (HEC Lausanne)
École des hautes études commerciales de Montreal (HEC Montreal)
École des hautes études commerciales d'Alger (HEC Alger)
École des hautes études commerciales du Maroc (HEC Maroc)

Referenser

Handelshögskolor
Universitet och högskolor i Frankrike
Utbildning i Île-de-France
Utbildningsinstitutioner bildade 1881
Marta Kuzma

Marta Olena Kuzma, född 21 juni 1964 i New York, är en amerikansk konstvetare och kurator.

Marta Kuzma växte upp i New York i en familj som är från Ukraina. Hon utbildade sig till konstvetare med en kandidatexamen i Art History and Political Economy från Columbia University i New York och en magisterexamen i Aesthetics and Art Theory från MIddlesex University i London. Hon arbetade sedan som ansvarig för internationella utställningar på International Center for Photography i New York (1991–93), som den första direktören för det av George Soros finansierade Soros Center for Contemporary Art i Kiev i Ukraina (1993–?)  samt som chef för organisationen för lokalt konstnärsstöd The Washington Project for the Arts 1999–2001.

Hon var 2005–13 direktör för den norska stiftelsen Office for Contemporary Art Norway i Oslo och har därefter varit professor i konstteori vid Instituto Universitario di Venezia i Venedig i Italien. Hon var ansvarig för den nordiska paviljongen vid Venedigbiennalen 2009, kurator tillsammans med kuratorn Pablo Lafuente och filosofiprofessorn Peter Osborne (född 1958) för Norges utställning vid Venedigbiennalen 2011 samt kurator under Carolyn Christov-Bakargiev (född 1957) för documenta 13 år 2012 i Kassel i Tyskland.

Marta Kuzma tillträdde i juli 2014 rektor på Kungliga Konsthögskolan i Stockholm med ett förordnande på sex år. Konstakademien riktade med en skrivelse till utbildningsdepartementet i april 2015 kritik mot Kuzmas förslag till inriktning av Konsthögskolans utbildning 2016–18, bland annat för en alltför stark teoretisk inriktning och en för stor internationalisering. I januari 2016 riktade en stor del av Konsthögskolans personal stark kritik mot hennes ledarskap i en skrivelse till utbildningsdepartementet, och i februari 2016 meddelade Kuzma att hon kommer att avgå i förtid för att tillträda tjänsten som prefekt vid School of Art vid Yale University i USA.

Bibliografi
Marta Kuzma: Hannah Ryggen, Hatje Cantz 2012, 
Marta Kuzma och Pablo Lafuente (redaktörer): Whatever happened to Sex in Scandinavia?, Verlag der Buchhandlung Walther Konig 2011,

Källor
Kungliga Konsthögskolans webbplats 10 april 2014, läst 2014-05-21]

Noter

Externa länkar
Om Marta Kuzma i Deh 28 januari 2002

Amerikanska kuratorer
Personer i USA under 2000-talet
Personer från New York
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor