Franz Toula

Franz Toula, född 20 december 1845 i Wien, Österrike, död 3 januari 1920 i  Wien, var en österrikisk geolog, som  1880–1917 var professor i mineralogi och geologi vid Tekniska högskolan i Wien. Han genomförde geologiska resor i Uralbergen, Balkanhalvön, Krim, Dobrudzja, Bukovina, Mindre Asien, Moldova och Alperna samt redogjorde för dessa genom avhandlingar i "Zeitschrift der Deutschen geologischen Gesellschaft" och i Geologische Bundesanstalts i Wien förhandlingar.

Biografi
Toula studerade geologi och paleontologi vid Tekniska högskolan i Wien under handledning av Ferdinand von Hochstetter, vars assistent han blev 1869. År 1872 blev han lärare (professor i Österrike) i naturhistoria och geografi vid realskolan i Gumpendorf. År 1877, efter sin habilitering, blev han privat föreläsare, 1880 docent och från 1884 professor i geologi och mineralogi vid Tekniska högskolan som efterträdare till Hochstetter, som tog över förvaltningen av Naturhistoriska museet 1880. År 1893/94 var han rektor. Han gick i pension 1917. Han var även hovrättsråd.

Vetenskapligt arbete
Toula ägnade sig ursprungligen åt bearbetningen av mineralsamlingar från Spetsbergen, Östra Grönland och Novaja Zemlja, men skrev också om geologi för wienska dagstidningar (till exempel från en Uralexpedition 1872/73 eller från Vesuvius) och höll föreläsningar i Wiens förbund för spridning av vetenskaplig kunskap, som han blev vicepresident för 1886. År 1888 blev han medlem av Vetenskapsakademien Leopoldina.

Från 1870-talet och framåt bedrev han geologisk forskning på uppdrag av Vetenskapsakademien på västra Balkan och Bulgarien tillsammans med Melchior Neumayr från Grekland. Ytterligare forskningsresor till Balkan följde 1880, 1884 och 1890. Han forskade också på Krim 1888, i Dobruja 1892, i Bukovina 1893, om Bosporen och Mindre Asien 1895 och i Rumänien 1896/97. Tillsammans med Theodor Fuchs och andra grundade han Naturwissenschaftliches Orientverein i Wien. Ett annat intresseområde för honom var geologin och paleontologin i Wiens omgivningar, där han behandlade både ryggradslösa djur (ammoniter, även mikropaleontologi av djupa borrhål i Wienbäckenet) och ryggradsdjur (tertiära fynd från Österrike) och var en skicklig preparator.

Bibliografi i urval
 Eine geologische Reise nach Kleinasien, (Bosporus und Südküste des Marmarameeres), Beiträge zu Paläontologie Österreich-Ungarns, Band 12, Heft 1, 1898, Digitalisat
 Geologische Untersuchungen im östlichen Balkan und in den angrenzenden Gebieten, Wien, 1890, Digitalisat
 Lehrbuch der Geologie, Wien: Hölder 1900 (Text- und Atlas-Band), 2. Auflage 1906, 3. Auflage 1918
 Die Steinkohlen, ihre Eigenschaften, Vorkommen, Entstehung und nationalökonomische Bedeutung, 1888
 Die Tiefbohrung bis 600 m Tiefe auf dem Gebiete der Fabrik chemischer Produkte und zwar der Holzverkohlungs-Industrie-Aktien-Gesellschaft in Liesing bei Wien. In: Nova Acta. Abhandlungen der Kaiserlich Leopoldinisch-Carolinischen Deutschen Akademie der Naturforscher. Band C Nr. 3. Halle 1914.

Han arbetade också med de nya utgåvorna av riktlinjerna för mineralogi och geologi för högre klassen i österrikiska Realschulen von Hochstetter och Anton Bisching.

Referenser

Noter

Vidare läsning
 August Rosiwal, Zur Erinnerung an Franz Toula, Verein zur Verbreitung Naturwis. Kenntnisse, Wien, 1920, pdf
 Eintrag im Mineralienatlas

Externa länkar 

 Franz Toula im Internet Archive

Österrikiska geologer
Österrikiska professorer
Personer i Österrike under 1900-talet
Forskare från Wien
Ledamöter av Leopoldina
Födda 1845
Avlidna 1920
Män
Ugglan