kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aneflomorpha parvipunctata

Aneflomorpha parvipunctata är en skalbaggsart som beskrevs av Chemsak och Noguera 2005. Aneflomorpha parvipunctata ingår i släktet Aneflomorpha och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
parvipunctata
Aneflomorpha pueblae

Aneflomorpha pueblae är en skalbaggsart som beskrevs av Chemsak och Noguera 2005. Aneflomorpha pueblae ingår i släktet Aneflomorpha och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
pueblae
Aneflomorpha wappesi

Aneflomorpha wappesi är en skalbaggsart som beskrevs av Chemsak och Noguera 2005. Aneflomorpha wappesi ingår i släktet Aneflomorpha och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
wappesi
Salpinia

Salpinia är ett släkte av skalbaggar. Salpinia ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Långhorningar
Salpinia
Salpinia diluta

Salpinia diluta är en skalbaggsart som beskrevs av Francis Polkinghorne Pascoe 1869. Salpinia diluta ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Filippinerna. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
diluta
Salpinia socia

Salpinia socia är en skalbaggsart som beskrevs av Charles Joseph Gahan 1906. Salpinia socia ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
socia
Salpinia duffyi

Salpinia duffyi är en skalbaggsart som beskrevs av Jean François Villiers och Chûjô 1966. Salpinia duffyi ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
duffyi
Salpinia obliqua

Salpinia obliqua är en skalbaggsart som beskrevs av Jean François Villiers och Chûjô 1966. Salpinia obliqua ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Filippinerna. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
obliqua
Salpinia laosensis

Salpinia laosensis är en skalbaggsart som beskrevs av J. Linsley Gressitt och Yves Rondon 1970. Salpinia laosensis ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Laos. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
laosensis
Salpinia kinabaluensis

Salpinia kinabaluensis är en skalbaggsart som beskrevs av Hayashi 1975. Salpinia kinabaluensis ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
kinabaluensis
Salpinia aurescens

Salpinia aurescens är en skalbaggsart som beskrevs av Holzschuh 2008. Salpinia aurescens ingår i släktet Salpinia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
aurescens
Sagridola

Sagridola är ett släkte av skalbaggar. Sagridola ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Långhorningar
Sagridola
Transformers: Age of Extinction

Transformers: Age of Extinction eller Transformers 4, är en amerikansk film som hade biopremiär i Kanada och USA den 19 juni 2014, regisserad av Michael Bay. Den är  baserad på Transformers-leksakerna och är uppföljaren till Transformers: Dark of the Moon. Huvudrollen spelas av Mark Wahlberg.

Handling 
Det har gått fem år sedan händelserna i Transformers: Dark of the Moon. Ingenjören Cade Yeager hittar en gammal lastbil och upptäcker att den är en Transformer, och inte vilken Transformer som helst: Optimus Prime. Cade, hans dotter Tessa och Optimus får veta att människor jagar och dödar Autobots för att kunna bygga egna Transformers, bl.a. Galvatron som påminner väldigt mycket om Optimus gamla dödsfiende Megatron.

Rollista (i urval) 
 Mark Wahlberg - Cade Yeager
 Stanley Tucci - Joshua Joyce
 Kelsey Grammer - Harold Attinger
 Nicola Peltz - Tessa Yeager
 Jack Reynor - Shane Dyson
 Sophia Myles - Darcy Tirrel
 Bingbing Li - Su Yueming
 Titus Welliver - James Savoy
 T.J. Miller - Lucas Flannery
 Peter Cullen - Optimus Prime
 Mark Ryan - Lockdown
 John Goodman - Hound
 John DiMaggio - Crosshairs
 Ken Watanabe - Drift
 Frank Welker - Galvatron
 Robert Foxworth - Ratchet
 Reno Wilson - Brains

Om filmen
Filmen hade Sverigepremiär den 10 juli 2014 i 3D.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Amerikanska filmer 2014
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska katastroffilmer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Delvis animerade spelfilmer
Dinosaurier på film
Filmer i regi av Michael Bay
Los Angeles på film
IMAX-filmer
3D-filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Age of Extinction
Sagridola maculosa

Sagridola maculosa är en skalbaggsart som först beskrevs av Guérin-Méneville 1844.  Sagridola maculosa ingår i släktet Sagridola och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Madagaskar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
maculosa
Sagridola armiventris

Sagridola armiventris är en skalbaggsart som beskrevs av Leon Fairmaire 1903. Sagridola armiventris ingår i släktet Sagridola och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Madagaskar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
armiventris
Sagridola luctifera

Sagridola luctifera är en skalbaggsart som beskrevs av Leon Fairmaire 1893. Sagridola luctifera ingår i släktet Sagridola och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Madagaskar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
luctifera
Sagridola sulphurata

Sagridola sulphurata är en skalbaggsart som beskrevs av Leon Fairmaire 1893. Sagridola sulphurata ingår i släktet Sagridola och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Madagaskar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
sulphurata
Sagridola luteicornis

Sagridola luteicornis är en skalbaggsart. Sagridola luteicornis ingår i släktet Sagridola och familjen långhorningar. Utöver nominatformen finns också underarten S. l. sudanica.

Källor 

Långhorningar
luteicornis
Saepiseuthes

Saepiseuthes är ett släkte av skalbaggar. Saepiseuthes ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Långhorningar
Saepiseuthes
Saepiseuthes chilensis

Saepiseuthes chilensis är en skalbaggsart som beskrevs av Thomson 1868. Saepiseuthes chilensis ingår i släktet Saepiseuthes och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
chilensis
Saepiseuthes obliquatus

Saepiseuthes obliquatus är en skalbaggsart som först beskrevs av Leon Fairmaire och Germain 1859.  Saepiseuthes obliquatus ingår i släktet Saepiseuthes och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
obliquatus
Pachymerola

Pachymerola är ett släkte av skalbaggar. Pachymerola ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Långhorningar
Pachymerola
Pachymerola toledoi

Pachymerola toledoi är en skalbaggsart som beskrevs av Chemsak och Noguera 1997. Pachymerola toledoi ingår i släktet Pachymerola och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
toledoi
Pachymerola vitticollis

Pachymerola vitticollis är en skalbaggsart som beskrevs av Bates 1892. Pachymerola vitticollis ingår i släktet Pachymerola och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
vitticollis
Pachymerola wappesi

Pachymerola wappesi är en skalbaggsart som beskrevs av Giesbert 1993. Pachymerola wappesi ingår i släktet Pachymerola och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Guatemala. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
wappesi
Pachymerola mariaeugeniae

Pachymerola mariaeugeniae är en skalbaggsart som beskrevs av Noguera 2005. Pachymerola mariaeugeniae ingår i släktet Pachymerola och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
mariaeugeniae
Molorchus

Molorchus är ett släkte av skalbaggar som beskrevs av Fabricius 1792. Molorchus ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
Molorchus
Molorchus eburneus

Molorchus eburneus är en skalbaggsart som beskrevs av Linsley 1931. Molorchus eburneus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
eburneus
Molorchus longicollis

Molorchus longicollis är en skalbaggsart som beskrevs av Leconte 1873. Molorchus longicollis ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
longicollis
Molorchus marginalis

Molorchus marginalis är en skalbaggsart som beskrevs av Thomas Say 1824. Molorchus marginalis ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
marginalis
Molorchus monticola

Molorchus monticola är en skalbaggsart som beskrevs av Aleksandr Sergeievich Danilevsky och Alexander Ivanovich Miroshnikov 1985. Molorchus monticola ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
monticola
Molorchus pallidipennis

Molorchus pallidipennis är en skalbaggsart som beskrevs av Lucas Friedrich Julius Dominikus von Heyden 1887. Molorchus pallidipennis ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Kazakstan. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
pallidipennis
Molorchus pinivorus

Molorchus pinivorus är en skalbaggsart som beskrevs av Masatoshi Takakuwa och Ikeda 1980. Molorchus pinivorus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
pinivorus
Molorchus relictus

Molorchus relictus är en skalbaggsart som beskrevs av Tatsuya Niisato 1996. Molorchus relictus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
relictus
Molorchus carus

Molorchus carus är en skalbaggsart som beskrevs av Holzschuh 1999. Molorchus carus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
carus
Molorchus juglandis

Molorchus juglandis är en skalbaggsart som beskrevs av Gianfranco Sama 1982. Molorchus juglandis ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Israel. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
juglandis
Molorchus asperanus

Molorchus asperanus är en skalbaggsart som beskrevs av Holzschuh 1989. Molorchus asperanus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Pakistan. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
asperanus
Molorchus foveolus

Molorchus foveolus är en skalbaggsart som beskrevs av Holzschuh 1998. Molorchus foveolus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
foveolus
Molorchus changi

Molorchus changi är en skalbaggsart som beskrevs av J. Linsley Gressitt 1951. Molorchus changi ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
changi
Molorchus liui

Molorchus liui är en skalbaggsart som beskrevs av J. Linsley Gressitt 1948. Molorchus liui ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
liui
Molorchus aureomaculatus

Molorchus aureomaculatus är en skalbaggsart som beskrevs av J. Linsley Gressitt och Yves Rondon 1970. Molorchus aureomaculatus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Laos. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
aureomaculatus
Molorchus sidus

Molorchus sidus är en skalbaggsart som först beskrevs av Newman 1840.  Molorchus sidus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
sidus
Molorchus taprobanicus

Molorchus taprobanicus är en skalbaggsart som beskrevs av Charles Joseph Gahan 1906. Molorchus taprobanicus ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Sri Lanka. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
taprobanicus
Molorchus abieticola

Molorchus abieticola är en skalbaggsart som beskrevs av Holzschuh 2007. Molorchus abieticola ingår i släktet Molorchus och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
abieticola
Sachalinobia

Sachalinobia är ett släkte av skalbaggar. Sachalinobia ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
Sachalinobia
Sachalinobia rugipennis

Sachalinobia rugipennis är en skalbaggsart som först beskrevs av Newman 1844.  Sachalinobia rugipennis ingår i släktet Sachalinobia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
rugipennis
Abborrtjärnarna (Vilhelmina socken, Lappland)

Abborrtjärnarna är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Delavrinningsområde 
Abborrtjärnarna ingår i det delavrinningsområde (717907-157185) som SMHI kallar för Ovan Rönnbergsbäcken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 3 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Bäskån (Baksjöån) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (76 procent) och sankmarker (18 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Sachalinobia koltzei

Sachalinobia koltzei är en skalbaggsart som först beskrevs av Lucas Friedrich Julius Dominikus von Heyden 1887.  Sachalinobia koltzei ingår i släktet Sachalinobia och familjen långhorningar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
koltzei
Abborrtjärnen (Vilhelmina socken, Lappland, 715281-154211)

Abborrtjärnen är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i .

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Rutpela inermis

Rutpela inermis är en skalbaggsart som först beskrevs av K. Daniel och J. Daniel 1898.  Rutpela inermis ingår i släktet Rutpela och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är:
 Afghanistan.
 Iran.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
inermis
Abborrtjärnen (Vilhelmina socken, Lappland, 716766-156204)

Abborrtjärnen är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Delavrinningsområde 
Abborrtjärnen ingår i det delavrinningsområde (716842-156004) som SMHI kallar för Utloppet av Bomsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Bomsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 4, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 4 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (60 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Rumacon

Rumacon är ett släkte av skalbaggar. Rumacon ingår i familjen långhorningar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Långhorningar
Rumacon
Abborrtjärnen (Vilhelmina socken, Lappland, 717238-155156)

Abborrtjärnen är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Delavrinningsområde 
Abborrtjärnen ingår i det delavrinningsområde (716898-155070) som SMHI kallar för Ovan VDRID = Siksjöbäcken i Vojmåns vattendragsyta. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 289 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Vojmån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (63 procent) och sankmarker (28 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Abborrtjärnen (Vilhelmina socken, Lappland, 722438-151784)

Abborrtjärnen är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kalvsjöbäcken.

Delavrinningsområde 
Abborrtjärnen ingår i det delavrinningsområde (722407-151744) som SMHI kallar för Utloppet av Kalvsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Kalvsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (86 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Abborrträsket (Vilhelmina socken, Lappland)

Abborrträsket är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Abborrträsket ligger i  Natura 2000-område.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Lögdeälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Rumacon annulicornis

Rumacon annulicornis är en skalbaggsart som först beskrevs av Julius Melzer 1930.  Rumacon annulicornis ingår i släktet Rumacon och familjen långhorningar. 

Artens utbredningsområde är Paraguay. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Långhorningar
annulicornis
Arnella

Arnella är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kalvsjöbäcken.

Delavrinningsområde 
Arnella ingår i det delavrinningsområde (722119-151754) som SMHI kallar för Mynnar i Vojmsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 4 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Kalvsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (84 procent) och sankmarker (12 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Aronsjön

Aronsjön är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Aronsjöbäcken.

Delavrinningsområde 
Aronsjön ingår i det delavrinningsområde (717765-154243) som SMHI kallar för Utloppet av Aronsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Aronsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (66 procent) och sankmarker (13 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Insjöar i Sverige om minst en kvadratkilometer
Aspsjön (Vilhelmina socken, Lappland)

Aspsjön är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Delavrinningsområde 
Aspsjön ingår i det delavrinningsområde (713721-157006) som SMHI kallar för Utloppet av Torvsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 26 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Torvsjöån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (79 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Atjiken (Vilhelmina socken, Lappland)

Atjiken är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Holmsjöbäcken.

Delavrinningsområde 
Atjiken ingår i det delavrinningsområde (722555-150102) som SMHI kallar för Utloppet av Atjiken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Holmsjöbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 4, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 4 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (94 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Aunerejaure

Aunerejaure är en sjö i Vilhelmina kommun i Lappland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Aunerejaure ligger i  Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Onabäcken.

Delavrinningsområde 
Aunerejaure ingår i det delavrinningsområde (723294-146981) som SMHI kallar för Utloppet av Aunerejaure. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Onabäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (40 procent) och kalfjäll (38 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vilhelmina kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ångermanälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Vilhelmina kommun
Insjöar i Sverige om minst en kvadratkilometer