kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Steve Shutt

Stephen John Shutt, född 1 juli 1952 i Toronto i Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Shutt spelade för Montreal Canadiens och Los Angeles Kings i NHL åren 1972–1985. Med Canadiens vann Shutt fem Stanley Cup-titlar åren 1975–1979.

Säsongen 1976–77 placerades Shutt i en kedja tillsammans med högerforwarden Guy Lafleur och centern Jacques Lemaire. Shutt gjorde 60 mål under säsongen vilket var flest av alla spelare i ligan samt även nytt rekord för en vänsterforward. Montreal Canadiens vann ligan överlägset efter att ha spelat ihop 132 poäng, 20 fler än andraplacerade Philadelphia Flyers. Samma säsong vann Canadiens även Stanley Cup efter att ha finalbesegrat Boston Bruins i fyra raka matcher.

1993 valdes Shutt in i Hockey Hall of Fame.

Statistik

Klubbkarriär

Meriter
Stanley Cup – 1972–73, 1975–76, 1976–77, 1977–78 och 1978–79
NHL First All-Star Team – 1976–77
NHL Second All-Star Team – 1977–78 och 1979–80
Vinnare av NHL:s målliga – 1976–77, 60 mål

Referenser

Noter

Externa länkar
Steve Shutt på nhl.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Los Angeles Kings
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Toronto
Födda 1952
Levande personer
Män
Spelare i Toronto Marlboros
Stanley Cup-mästare 1979
Stanley Cup-mästare 1978
Stanley Cup-mästare 1977
Stanley Cup-mästare 1973
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1972
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Ciudad Reals flygplats

Ciudad Reals flygplats (spanska officiellt: Aeropuerto Central Ciudad Real) (IATA:CQM ICAO:LERL) är en flygplats nära staden Ciudad Real cirka 200 kilometer söder om Madrid. Flygplatsen har en av Europas längsta landningsbanor på 4000 m och en modern terminal på 28 000 kvadratmeter, tänkt för upp till 10 miljoner passagerare per år.

Flygplatsen blev klar för trafik i juni 2010. Den byggdes med privat kapital till en kostnad på 1,1 miljarder euro. Dock var det få linjer, och få passagerare, och de flesta linjer lades snart ned, den sista i december 2011. Flygplatsen stängdes i april 2012. 

I planerna för flygplatsen var det tänkt att passagerare skulle kunna resa med tåg till/från Madrid, Sevilla, Ciudad Real och andra städer längs höghastighetsbanan mellan Madrid och Sevilla. Järnvägen passerar bara 300 meter från terminalbyggnaden. Någon järnvägsstation vid flygplatsen har dock inte byggts.

Referenser

Flygplatser i Kastilien-La Mancha
Ciudad Real
Eddie Giacomin

Edward Giacomin, född 6 juni 1939 i Sudbury, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeymålvakt. Giacomin spelade för New York Rangers och Detroit Red Wings i NHL åren 1965–1978. 

Eddie Giaomin valdes till NHL First All-Star Team två gånger, säsongerna 1966–67 och 1970–71. Säsongen 1970–71 vann han även Vezina Trophy tillsammans med lagkamraten och målvaktskollegan Gilles Villemure. 

Giacomins tröjnummer är pensionerat. Vilket är en av fem nummer genom klubbens långa historia. Endast Giacomins nummer 1, Mark Messiers nummer 11, Mike Richters nummer 35, Rod Gilberts nummer 7 samt Henrik Lundqvists nummer 30, har pensioneras av New York-klubben.

1987 valdes Giacomin in i Hockey Hall of Fame.

Meriter
 NHL First All-Star Team – 1966–67 och 1970–71.
 NHL Second All-Star Team – 1967–68, 1968–69 och 1969–70.
 Vezina Trophy – 1970–71, tillsammans med Gilles Villemure

Referenser

Noter

Externa länkar
Ed Giacomin på nhl.com

Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i New York Rangers
Spelare i Detroit Red Wings
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Ontario
Födda 1939
Levande personer
Män
Personer från Greater Sudbury
Vinnare av Vézina Trophy
Drakarna över Helsingfors

Drakarna över Helsingfors är en roman av Kjell Westö utgiven 1996. Den räknas till de mest uppmärksammade böckerna i modern finlandssvensk litteratur.

Romanen handlar om den finlandssvenska familjen Bexars öden och utspelar sig från tiden efter andra världskriget fram till 1990-talet i Helsingfors. Romanen filmatiserades med samma titel 2001.

Referenser

Romaner av Kjell Westö
Finländska romaner
Skönlitteratur 1996
Helsingfors i skönlitteratur
Romaner som blivit film
Chuck Rayner

Claude Earl "Chuck" Rayner, född 11 augusti 1920 i Sutherland, Saskatchewan, död 5 oktober 2002, var en kanadensisk professionell ishockeymålvakt. Rayner spelade tio säsonger i NHL åren 1941–1953 för New York Americans, Brooklyn Americans och New York Rangers. Säsongen 1949–50 vann han Hart Memorial Trophy som ligans mest värdefulle spelare.

Chuck Rayner valdes in i Hockey Hall of Fame 1973.

Meriter
Turnbull Cup – 1940
AHL Second All-Star Team – 1940–41
NHL Second All-Star Team – 1948–49, 1949–50 och 1950–51
Hart Memorial Trophy – 1949–50

Referenser

Noter

Externa länkar
Chuck Rayner på nhl.com

Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i New York Americans
Spelare i New York Rangers
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Saskatchewan
Födda 1920
Avlidna 2002
Män
Vinnare av Hart Memorial Trophy
Amiranterna

Amiranterna (, ), är en grupp korallöar i västra delen av Indiska oceanen, tillhörande republiken Seychellerna. Ögruppen består av 11 öar och ett flertal grund, sandrev och atoller. Den totala befolkningen består av cirka 100 personer varav 50 är bosatta på huvudön Île Desroches. Amiranterna sträcker sig omkring 152 km från African Banks (African Islands) i norr till Île Desnœufs (Isle des Noeufs) i söder. Öarna upptäcktes formellt av Vasco da Gama 1502 även om det är sannolikt att indiska och arabiska handelsresande redan kände till dem.

Ögruppen ligger på den grunda Amirantes Bank (Amirantes Plateau) som har en utsträckning på cirka 180 gånger 35 kilometer. Undantaget är Île Desroches som ligger 16 kilometer öster om platån. Cirka 90 km söder om Amiranterna ligger Alphonse Group, den närmaste ögruppen, som ibland betraktas som en del av Amiranterna.

Källor

Seychellernas öar
Ernst Sartorius

Ernst Wilhelm Christian Sartorius, född den 10 maj 1797 i Darmstadt, död den 13 juni 1859 i Königsberg, var en tysk teolog.

Sartorius blev 1821 extra ordinarie och 1823 ordinarie professor i Marburg, 1824 ordinarie professor i Dorpat samt 1835 överhovpredikant och generalsuperintendent i Königsberg. Sartorius var såväl i teoretiskt som praktiskt hänseende en av de mer betydande representanterna för den konfessionella, nylutherska riktningen. Hans mest berömda arbete är Die Lehre von der heiligen Liebe (1840-1856; ny upplaga 1861; svensk översättning "Läran om den heliga kärleken och dess motsats", 1844-58), vilket Einar Billing i Nordisk familjebok kallar "ett af de relativt sällsynta moderna försöken till framställning i ett totalsammanhang af såväl dogmatiken som etiken". Dessutom kan nämnas Die Lehre von Christi Person und Werk (1831; svensk översättning "Christi person och verk", 1835; 2:a upplagan 1842) och det mot den romerska katolicismen riktade polemiska arbetet Soli Deo gloria (postumt, 1860).

Källor 

 

Lutherska teologer
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Tartu universitet
Hovpredikanter
Teologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Darmstadt
Födda 1797
Avlidna 1859
Män
Ugglan
Arayahalvön

Arayahalvön är en halvö i delstaten Sucre (delstat) i nordöstra Venezuela. Orten Araya ligger på dess västligaste ände. Det är miljön för den prisbelönta dokumentärfilmen Araya (1959).

Externa länkar 
 Bilder över Arayahalvön

Halvöar i Venezuela
Falkenberg Strandbad

Falkenberg Strandbad är ett hotell som ligger vid Skrea strand i Falkenberg. Den äldsta byggnaden i anläggningen är från 1937. Till hotellet hör konferensavdelning, spa och restauranger. Sedan 2011 är Ess hotellägare.

Referenser

Externa länkar 
 

Byggnader och anläggningar i Falkenberg
Hotell i Sverige
Zuiderzeemuseum

Zuiderzeemuseum är ett friluftsmuseum i den nordholländska staden Enkhuizen. Museet har namn efter den historiska Zuiderzeesjön (i dag IJsselmeer), och korades 1984 till Årets museum i Europa. 

Friluftsmuseet är uppbyggt som en typisk liten stad vid Zuiderzee från perioden mellan 1700 och 1900. Byggnaderna kommer från olika platser omkring IJsselmeer. Det är fiskarhem och andra bostäder, och dessutom kyrka, väderkvarn, apotek, skola, flera hantverksföretag, samt hamn och kanaler.

Under sommarsäsongen blir museet befolkat; skådespelarna går in i rollerna som bybor. Man träffar segelmakaren, smeden och träskomakaren. Det er också aktivitet i bageriet, i mejeriet – där det lagas ost, och i rökeriet där man kan få smaka nyrökt böckling (sill) – en delikatess.

Museet har också utställningar i stora lagerbodar från 1600-talet. Här finns bland annat en samling äldre båtar och redskap från bönder och fiskare.

Museibesökarna fraktas från parkeringsplatsen till museet med en färja (ca. 15 minuter).

Externa länkar 

 Das Zuiderzeemuseum

Mottagare av European Museum of the Year Award
Museer invigda 1948
Friluftsmuseer
Kulturhistoriska museer i Nederländerna
1948 i Nederländerna
Enkhuizen
David Molander

David Molander, född 31 januari 1983 i Stockholm, är en svensk bildkonstnär och fotograf.

Molander utbildade sig vid Harvard University i Boston 2007–2008 och vid Högskolan för fotografi i Göteborg 2008–2010.

Han är även en känd knölvalsentusiast.

Han fick Hasselblad Foundations Victor Fellowship 2011, blev Becker-stipendiat 2014 och ställde samtidigt ut på Färgfabriken i Stockholm. Molander är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Separatutställningar i urval
Rest in Paint, Cecilia Hillström Gallery, 2015
Färgfabriken 2014
High Rise Fotogalleriet Oslo, 2013
High Rise Market Stockholm, 2013
Slussen från en urban anatomi, Konsthandeln Stockholm 2011
Stockholssnitt/City Shards Kulturhuset, Stockholm 2010/11.

Källor
David Molanders webbplats

Noter

Externa länkar
David Molanders webbplats
Recension av utställning på Färgfabriken av Joanna Persman 2014-01-29 i Svenska Dagbladet.
 Intervju av Behrang Behdjou 2011-11-28 i Dagens Nyheter.

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Svenska fotografer
Svenska konstnärer under 2000-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1983
Levande personer
Män
Guldkusten (region)

Guldkusten var benämning på en del av Guineakusten i Västafrika mellan floderna Assini och Volta.

Närliggande kuststräckor var Pepparkusten, Elfenbenskusten och Slavkusten. Namnen på de olika kuststräckningarna kommer från de ursprungligen viktigaste exportvarorna för varje enskilt område. Guld, slavar och elfenben rörde det sig om för européerna i hela området, men i olika förhållanden. Europeiska skepp som anlöpte Guineabukten på 1600- och 1700-talet gick oftast i triangelhandel med just dessa tre varor i lasten. Perioden från det att européerna kom till Guldkusten till dess den engelska kolonin etablerades betecknas som förkolonial tid. Redan före 1820 blev engelsmännen inblandade i krig då de ville stoppa slavhandeln. För att uppnå sitt mål blev de tvungna att bekämpa de lokala härskarna, och då speciellt ashantifolket, med militär makt. Efter denna tidpunkt etablerades en politisk makt över de lokala folkslagen, med auktoritet från den engelska staten. Först 1874 blev den brittiska kolonin Guldkusten etablerad. Nationen Ghana bildades 1957 i samma område, den första kolonin i Afrika som fick självstyre.

Referenser

Noter 

Ghanas geografi
Slavhandel
Regioner i Afrika
Afrikas historia
Estlands friluftsmuseum

Estlands friluftsmuseum (estniska: Eesti Vabaõhumuuseum) är en rekonstruerad 1700-talsby från Estlandkusten, med kyrka, värdshus, skola, kvarnar, brandstation och tillhörande kulturlandskap. Museet omfattar 79 hektar, och har tillsammans 72 olika byggnader. Museet ligger 8 km väster om centrala Tallinn i stadsdelen Rocca al Mare. Museet bildades 1957. Byggnaderna kommer från olika platser i Estland.

Bilder

Externa länkar

Museer i Tallinn
Friluftsmuseer
Kulturhistoriska museer i Estland
Museer invigda 1957
Byggnader och anläggningar i Tallinn
Lista över offentlig konst i Kramfors kommun

Lista över offentlig konst i Kramfors kommun är en ofullständig förteckning över utomhusplacerade skulpturer och annan offentlig konst i Kramfors kommun.

|}

Källor 
 Inventering av Kramfors kommuns konstobjekt i offentlig utemiljö, 2015
 Statens Konstråd, Byggnadsknuten konst införskaffad 1997-2012.

Referenser

Externa länkar 
 

Kramfors
Kramfors
Stig Rudberg

Stig Yngve Rudberg, född den 28 oktober 1920 i Vänersborg, död den 19 augusti 2011 i Lund, var en svensk klassisk filolog. Han var sonson till kontraktsprosten August Rudberg, dotterson till kontraktsprosten Johan Hemberg, son till biskop Yngve Rudberg och hans maka Margit, f. Hemberg och gift med författaren Inger Norborg. Han var bror till viceamiralen Per Rudberg och författaren Birgitta Rudberg.

Rudberg blev filosofie licentiat vid Uppsala universitet 1947 och filosofie doktor 1954. Han upprätthöll diverse skoltjänster 1945-54, var docent i Uppsala 1954-57 och universitetslektor och docent vid Stockholms universitet 1957-66. Han blev lektor vid högre allmänna läroverket i Lidköping 1957, vid Norra latin i Stockholm 1960, professor i grekiska språket och litteraturen vid Lunds universitet 1966 samt emeritus 1986. Han var prefekt för klassiska institutionen och antikmuseet 1970-75, styrelseledamot i Svenska klassikerförbundet 1957-77, vice ordförande 1970-77, ordförande Klassiska föreningen i Lund 1967-77, hedersledamot 1977, styrelseledamot Grekiska institutet i Stockholm 1980-83 samt ålderman i Västgöta gille i Malmö 1985-95. Bland hans skrifter märks Études sur la tradition manuscrite de Saint Basile (1953), L'homélie de Basile sur le mot Observe-toi toi-méme (1962), La tradition manuscrite directe des neuf homélies sur l'Hexaéméron (tillsammans med Emmanuel Amand de Mendieta 1980), översättningar från nygrekiska, av bland andra Kavafis och Kazantzakis (tillsammans med andra) sedan 1984, uppsatser i inhemska och utländska facktidskrifter samt artiklar och recensioner i dagspressen. Han var utgivare av Eranos (tillsammans med andra) sedan 1956 och av Studia Græca Stockholmiensia 1960-66. Han blev ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund 1966 och Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund 1968 samt korresponderande ledamot av Nathan Söderblom-Sällskapet 1970.

Källor

Noter 

Svenska professorer i grekiska
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer från Vänersborg
Födda 1920
Avlidna 2011
Män
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
New Faces

New Faces går som spår fem på Rolling Stones album Voodoo Lounge, släppt 12 juli 1994. Låten spelades in i juli - augusti och november - december 1993 och skrevs av Mick Jagger och Keith Richards. Låten är en av de första där Bill Wyman inte medverkar som basist.

Texten handlar om en ung skön man som är sinnebilden för ungdom. Men bakom ytan lurar en djävul som kan slå till och lära vederbörande en läxa. "Well, well, he's got stories to tell / He bites off more than he chews" ("Ja, ja, han kör med sina historier / Han tar större tugga än han klarar av att äta"), lyder en av refrängerna på den två minuter och 50 sekunder långa låten.

Medverkande musiker

Mick Jagger - sång och akustisk gitarr
Keith Richards - stämmsång och akustisk gitarr
Darryl Jones - elbas
Charlie Watts - tamburin
Chuck Leavell - cembalo
Frankie Gavin - bleckflöjt
Luis Jordyn - regnpinne

Källor

 http://www.keno.org/stones_lyrics/newfaces.html

Låtar av Rolling Stones
Sånger 1994
FC Mika

Football Club Mika (Armeniska: Միկա Ֆուտբոլային Ակումբ) var en armenisk fotbollsklubb från huvudstaden Jerevan.
 
FC Mika grundades som "Olimpia" 1985, men ombildades 1999. Hemmaplanen är Mika Stadium Jerevan som har en kapacitet på 7 000 åskådare.

Meriter
Armeniska cupen (6): 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2011; 
Armeniska supercupen (2): 2006, 2012;

Säsong för säsong

Referenser

Externa länkar 
FC Mika – klubbens hemsida

m
Sport i Jerevan
Sportklubbar bildade 1999
Otto Mejer

Otto Georg Alexander Mejer, född den 27 maj 1818 i Zellerfeld, död den 24 december 1893 i Hannover, var en tysk luthersk kyrkorättslärare.

Mejer habiliterade sig 1842 i Göttingen, där han 1847 blev professor. År 1850 blev han professor i Greifswald och året efter i Rostock. År 1874 blev han professor och geheimejustitieråd i Göttingen och 1885 president för landskonsistoriet i Hannover. Han sysselsatte sig särskilt med de av förhållandet mellan protestantism och romersk katolicism uppstående rättsliga frågorna. Tillsammans med Kliefoth utgav han 1854—59 den kyrkligt-ortodoxa Kirchliche Zeitschrift. Av hans skrifter kan nämnas Lehrbuch des deutschen Kirchenrechts (1869) och Zum Kirchenrecht des Reformationsjahrhunderts (1891).

Källor

Externa länkar 

 

Kyrkorättsexperter
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Jurister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Niedersachsen
Födda 1818
Avlidna 1893
Män
Salmonsens
Alex Connell

Alexander Connell, född 8 februari 1900 i Ottawa, död 10 maj 1958 i Ottawa, var en kanadensisk professionell ishockeymålvakt. Connell spelade i NHL åren 1924–1937 för Ottawa Senators, Detroit Falcons, New York Americans och Montreal Maroons.

Connell vann två Stanley Cup, 1927 med Ottawa Senators och 1935 med Montreal Maroons. Säsongen 1927–28 satte han ett svårslaget NHL-rekord genom att hålla nollan över 461 minuter och 29 sekunder, vilket inbegrep sex raka matcher utan att släppa in något mål.

1928 valdes Alex Connell in i Hockey Hall of Fame.

Statistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, N = Hållna nollar, GIM = Genomsnitt insläppta mål per match

Meriter
Stanley Cup – 1926–27 med Ottawa Senators och 1934–35 med Montreal Maroons.

Rekord
Längst speltid för en målvakt i NHL utan insläppt mål – 461 minuter och 29 sekunder, säsongen 1927–28

Referenser

Noter

Externa länkar
Alec Connell på nhl.com

Kanadensiska ishockeymålvakter
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Spelare i Montreal Maroons
Spelare i New York Americans
Spelare i Ottawa Senators (original)
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Ottawa
Födda 1900
Avlidna 1958
Män
Stanley Cup-mästare 1935
Stanley Cup-mästare 1927
Søren Stryger

Søren Carl Stryger, född 7 februari 1975 i Køge, är en dansk före detta handbollsspelare. Han är vänsterhänt och spelade i anfall som högersexa.

Karriär 
Karriären började spela för klubben Maribo fram till 1996, då han flyttade han till Vrold Skanderborg. Innan han blev proffs Tyskland spelade han två säsonger med GOG Gudme. Från den 1 juli 2001 började han spela för SG Flensburg-Handewitt. 2008 avslutade Stryger sin karriär. han hade då drabbats av en allvarlig knäskada. Han var lagkapten i Flensburg. På 240 Bundesligamatcher gjorde han 1086 mål (249 straffar).Han blev dansk mästare 2000 med GOG och tysk mästare 2004 med SG Flensburg-Handewitt

Søren Stryger gjorde landslagsdebut den 16 januari 1998. Till den 6 februari 2007 spelade han 151 landskamper, och stod för 482 mål. Med danska landslaget vann han tre EM-brons och ett VM-brons.

Externa länkar 
 
 Herre A-landsholdspillere Søren Stryger 

Danska handbollsspelare
Spelare i SG Flensburg-Handewitt
Danska idrottare under 2000-talet
Personer från Køge
Födda 1975
Levande personer
Män
Tyska mästare i handboll
Bouse Hutton

John Bower "Bouse" Hutton, född 24 oktober 1877 i Ottawa, död 27 oktober 1962, var en kanadensisk ishockeymålvakt. Bouse Hutton spelade i Ottawa Hockey Club i Canadian Amateur Hockey League, CAHL, åren 1899–1904, samt med Ottawa Senators i Federal Amateur Hockey League, FAHL, säsongen 1909.

Utöver ishockeyspelandet var Hutton även aktiv inom lacrosse med Capital Capitals samt inom kanadensisk fotboll med Ottawa Rough Riders. Han vann Stanley Cup med Ottawa Hockey Club, även kallad Ottawa Silver Seven, 1903 och 1904.

Bouse Hutton valdes in i Hockey Hall of Fame 1963.

Statistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, N = Hållna nollor, GIM = Genomsnitt insläppta mål per matchCAHL = Canadian Amateur Hockey League, FAHL = Federal Amateur Hockey League

Grundserie

Slutspel

Meriter
Stanley Cup – 1903 och 1904

Referenser

Noter

Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Ottawa Senators (original)
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Ottawa
Födda 1877
Avlidna 1962
Män
Propithecus coquereli

Propithecus coquereli är en primat i släktet sifakor som förekommer på västra Madagaskar. Den listades tidigare som underart till Propithecus verreauxi och godkänns nu oftast som självständig art.

Utseende 

Denna primat når en kroppslängd (huvud och bål) av 43 till 50 cm och en svanslängd av 42 till 46 cm. Vikten varierar mellan 3,5 och 4,3 kg. Pälsen har huvudsakligen en vit eller ljusgul färg Påfallande är stora mörkbruna fläckar på armarna, på låren och ibland på bröstet. Ansiktet och öronen är bara glest täckta med hår och där finns svart hud. Som kontrast är ögonen gul till orangeröd.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet ligger i nordvästra delen av provinsen Mahajanga. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden. Habitatet utgörs främst av städsegröna skogar och Propithecus coquereli uppsöker även buskskogar och mangrove.

Ekologi 

Ett föräldrapar och deras ungar bildar en flock med upp till tio medlemmar (vanligen 3 eller 4). Gruppens revir är fyra till nio hektar stort och överlappar ofta med reviret av andra flockar. De är aktiva på dagen men vilar under dagens hetaste timmar. Propithecus coquereli äter blad, frukter, blommor, bark och unga växtskott.

Honor är cirka 160 dagar dräktiga och sedan föds i juni eller juni ett enda ungdjur. Ungen klamrar sig först fast i moderns päls vid buken och klättrar senare även på moderns rygg. Efter ungefär sex månader rör sig ungen självständig och efter ett år är den full utvecklad.

Hot och status 

Arten jagas av människor och den hotas även av skogsbränder samt av skogsavverkningar för produktionen av träkol. Propithecus coquereli förekommer i en nationalpark men även där finns tjuvskyttar. IUCN uppskattar att beståndet minskade med 50 procent under de senaste 30 åren (tre generationer) och listar arten som starkt hotad (EN).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder på ARKive.org

Sifakor
coquereli
Däggdjur i etiopiska regionen
Den ljusbärande ängeln

Den ljusbärande ängeln är en skulptur utförd av Michelangelo 1494–1495 och placerad i basilikan San Domenico i centrala Bologna. Michelangelo anses ha funnit inspiration från Jacopo della Quercias skulpterade portal till kyrkan San Petronio i samma stad.

Källor

Externa länkar

Skulpturer av Michelangelo
Skulpturer med kristna motiv
Marmorskulpturer
Skulpturer från 1400-talet
Skulpturer i Italien