kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ye Banished Privateers

Ye Banished Privateers är ett svenskt band från Umeå som bildades 2008. Deras låtar är inspirerade av traditionell irländsk och skandinavisk folkmusik och texterna baseras mestadels på händelser under 1600- och 1700-talet.

Biografi 
Bandets musik karaktäriseras av ett tydligt pirattema. Ye Banished Privateers debutalbum Songs and Curses (No Label) släpptes den 19 september 2012 på ”Talk Like a Pirate Day”. Skivan lanserades bland annat genom en veckas placering på fildelarsiten The Pirate Bay’s förstasida, där bandet valt att göra skivan tillgänglig för gratis nedladdning. Lanseringen resulterade i att Songs and Curses under en kortare tidsperiod var den mest nedladdade skivan på The Pirate Bay. Ye Banished Privateers andra album The Legend of Libertalia släpptes i september 2014.

2017 släpptes deras tredje album, First Night Back in Port, på skivbolaget Napalm. Deras fjärde album, Hostis Humani Generis släpptes i början av 2020.

Ye Banished Privateers har vunnit många kategorier hos Celtcast Fantasy Awards genom åren:

2017 Best Album – First Night Back in Port
2019 Best Video – No Prey, no Pay
2019 Best Live Act – Ye Banished Privateers
2020 Best Online Act – Drunken Rehearsals
2020 Best Music Video – Rowing with one Hand
2020 Best Album – Hostis Humani Generis
2021 Best Song – Ring the Bells

Aktiva medlemmar 
 Anders "Nobility" Nyberg – leksakspiano och sång
 Anton "Taljenblock" Teljebäck – viola pomposa och kalimba
 Björn "Bellows" Malmros – dragspel, munspel, och sång
 Eva "Eva the Navigator" Maaherra Lövheim – fiol och sång
 Frida “Freebird” Granström – fiol och sång
 Hampus "Monkey Boy" Holm – slagverk
 Ina "Battery" Molin – slagverk
 Jens "Wan Chou Zhong" Tzan Choong – guitalele, banjo och sitar
 Jim "Silent Jim" Sundström – mandolin, banjo och sång
 Jonas "Hog Eye McGinn" Nilsson – 5-strängad banjo och sång
 Louise "Happy Lou" – fiol och dans
 Magda "Magda Malvina Märlprim" Andersson – sång och gitarr
 Martin "Scurvy Ben" Gavelin – slagverk och sång
 Nick "Meat stick Nick" Bohman – kontrabas, ukulelebas och bastrombon
 Peter "Quartermaster Blackpowder Pete" Mollwing – sång och havstrumma
 Richard "Old Red" Larsson – kontrabas, ukulelebas och gitarr
 Stina "Filthylocks" Hake – blockflöjt, gitarr och sång
 William "Shameless Will" Hallin – sång

Diskografi 
Album

2012 – Songs and Curses (Luxury)
2014 – The Legend of Libertalia (Totentanz Records)
2017 – First Night Back in Port (Napalm Records)
2020 – Hostis Humani Generis (Napalm Records)

Samlingsskivor

2013 – The Swashbuckling Sound of Pirates – Der Grosse Piraten Entertainment Markt – 20 pieces of Scurvy Seasongs (Totentanz Records)
2014 – Best of MPS 2014 (Totentanz Records)

Referenser

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Svenska folkmusikgrupper
Musikgrupper från Umeå
Claes Nordén

Claes Robert Nordén, född 21 februari 1993 i Linköping, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare. Nordén inledde och avslutade karriären med Linköping HC. Som junior vann han JSM-guld med klubben säsongen 2011/12. Han spelade också under en säsong för Mora IK, samt tre matcher för AIK, båda i Hockeyallsvenskan. Vid 21 års ålder, i oktober 2014, avslutade Nordén sin ishockeykarriär.

Karriär 
Nordén inledde sin ishockeykarriär med moderklubben Linköping HC. Säsongen 2011/12 utsågs han till en av de assisterande lagkaptenerna för Linköping HC J20. Under säsongens gång kombinerade han spel i Linköpings J20-lag och seniorlaget i SHL. Den 17 september 2011 gjorde Nordén debut i SHL, i en match mot Växjö Lakers HC. Totalt spelade han åtta matcher i SHL, där han gick poänglös ur samtliga. Han avslutade säsongen med att ta SM-guld med Linköping J20 då laget vände ett 2–0-underläge till seger med 2–3 efter förlängning mot HV71 i finalen. Den efterföljande säsongen utsågs Nordén till lagkapten i Linköping J20. Han spelade också 13 matcher i SHL, där han återigen gick poänglös.

Den 9 maj 2013 meddelades det att Nordén skrivit ett ettårsavtal med Mora IK i Hockeyallsvenskan. Den 12 september samma år gjorde han debut i Hockeyallsvenskan, i en 8–2-seger mot Almtuna IS. I samma match noterades han för sitt första mål i ligan, på Erik Hanses. På 47 grundseriematcher noterades Nordén för fyra mål och en assistpoäng.

Under säsongen 2013/14 skrev Nordén ett tvåårsavtal med Linköping HC som skulle komma att träda i kraft från och med säsongen 2014/15. Efter att ha inlett säsongen 2014/15 med Linköping i SHL, meddelades det den 10 oktober 2014 att Nordén lånats ut till AIK i Hockeyallsvenskan under tre matcher. Senare samma månad, den 26 oktober 2014, meddelade Nordén via Linköping HC:s officiella webbplats att han valt att avsluta sin karriär som ishockeyspelare.

Statistik

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1993
Idrottare från Linköping
Levande personer
Män
Spelare i AIK Ishockey
Spelare i Linköping HC
Ishockeyspelare i Mora IK
Svenska ishockeyspelare
Carl Edvard Bladh

Carl Edvard Bladh, född 13 mars 1790 i Stockholm, död där 6 april 1851, var en svensk handelsman och reseskildrare. Han var son till Peter Johan Bladh och brorson till Anders Blad. Hans föräldrar var bosatta i Finland.

Bladh blev student i Åbo 1805 och vistades vid universitetet då kriget utbröt 1808. Bladh hade för avsikt att gå ut i kriget som frivillig då han av sin far som såg pessimistiskt på möjligheterna till militärt försvar och i stället uppmanade sonen att återvända till familjegården Benvik. De undvek att skriva under den trohetsed som ryssarna avfordrade befolkningen men hoppades genom att inte aktivt delta i motståndet kunna undgå repressioner. I juni 1808 inleddes dock bondeupproret i Österbotten och sedan bönderna besegrats ryckte kossacker 20 juli fram till Benvik, plundrade gården och brände uthusbyggnaderna samt tillfångatog Bladh och hans far som fängslades och misshandlades innan de i september slutligen fick återvända till Benvik. Efter kriget avslutade Bladh sina akademiska studier och inträdde vid ämbetsbanan som auskultant i Vasa hovrätt 1810. Genom misshandeln hade han dock ådragit sig ohälsa och Bladh sökte kurera sig i ett varmare klimat. 1821 tog han tjänst som bokhållare hos en fransk köpman i Santiago de Chile varifrån han 1827 flyttade till Valparaiso och därifrån till Buenos Aires 1828. Efter ytterligare några år i Sydamerika återvände Bladh och slog sig ned i Stockholm där han verkade som grosshandlare. Här utgav Bladh ett par reseskildringar från sin tid i Sydamerika, Republiken Chile åren 1821—1828 (1837) och Resa till Montevideo och Buenos Ayres, jemte beskrifning öfver Plata-floden och de förenta provinserna af samma namn, Paraguay, Misiones och republiken Oriental del Uruguay eller Cisplatina (1839). Senare utgav han även sina minnen från finska kriget, Minnen från finska kriget åren 1808—1809 (1849).

Källor

Noter 

Svenskspråkiga författare
Författare från Stockholm
Svenska reseskildrare
Födda 1790
Avlidna 1851
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Eric Stough

Eric Stough, född 31 juli 1972 i Evergreen, Colorado, är en amerikansk animatör och TV-producent. Han träffade Trey Parker under tiden de gick på high school och tillsammans skapade de kortfilmer och uppträdde i pjäser. Matt Stone var med i en av Stoughs kortfilmer kallad The Diner under tiden gick på universitet i Colorado. Innan Stough började arbeta med South Park tillsammans med Parker och Stone hade han praktikplatser på The Jim Henson Company och The Walt Disney Company. Rollfiguren Butters Stotch i South Park är inspirerad av Stough, mest för sin vänlighet och sin timida personlighet. Stough har även medverkat under produktionen av filmerna South Park: Bigger Longer & Uncut, Orgazmo, Team America samt musikalen The Book of Mormon.

Externa länkar 

"Everyone knows it's Butters!" - Eric Stough talks 'South Park'

Amerikanska animatörer
Amerikanska TV-producenter
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Jefferson County, Colorado
Födda 1972
Levande personer
Män
Alumner från University of Colorado Boulder
Anna Hammarén (journalist)

Anna Karin Charlotte Irma Margareta Hammarén, född 1 november 1967, är en svensk journalist och dokumentärfilmare.

Anna Hammarén är utbildad vid Dramatiska Institutet. Hon har producerat ett flertal dokumentärer för radio, TV samt långfilm. 2009 tilldelades hon Pennskaftspriset för radiodokumentären "Han var för bra för att vara sann", och hon har även nominerats två gånger till Röda Korsets journalistpris, Barncancerfondens journalistpris samt till Stora Radiopriset.

Produktion (urval)

Radiodokumentärer
Döden (arbetstitel, work in progress, sändning 2023)
Försvunna i Kalahariöknen (2020)
Män som hotar män som slår, del 2 (2019)
Män som hotar män som slår, del 1 (2019)
Skandalradion (2017) (Gjord tillsammans med Anna Maria Höglund)
Flygkraschen i Ishavet.  (2016)
Efter rånet: Dömd  (2016)
Tillsammans är vi starka. (2015)
Efter rånet: Häktad. (2013)
När Anna blev sjuk. (2012)
Det skulle handla om meningen med livet. (2010)
Han var för bra för att vara sann. (2008)
Du är min syster, puss ses sen. (2007)
Så små delar av blod - Fem röster om sex aborter. (2005)
Kärlek har ingen ålder. (2004)
Mamma vad skulle kunna hända här? (2000)

TV-dokumentärer
Jag är väldigt duktig på att onanera. (2014) Sändes på SVT under namnet "Erikas längtan"
30 grader året om. (2012)
Fem frågor från svensken. (1998)

Långfilmsdokumentärer

 Det ska va gôtt å leva - en film om Galenskaparna After Shave (2022)

Källor

Externa länkar
 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska dokumentärfilmare
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Sixten Jernbergs stipendium

Sixten Jernbergs stipendium instiftades av Sixten Jernberg kort före hans död 2012. Priset började delas ut 2014, och tilldelades då Johan Olsson.

Vinnare
2014 - Johan Olsson
2019 - Stina Nilsson

Källor

Fotnoter

Längdskidåkning i Sverige
Priser och utmärkelser instiftade 2014
Svenska sportpriser
Stipendier
Johan Bladh

Johan Bladh, född 28 juli 1719 i Norrköping, död 13 januari 1783 på Benvik i Närpes socken, var en svensk rådman, handelsman och hovkvartersmästare. Han var far till Peter Johan Bladh och Anders Blad.

Johan Bladh var son till handelsmannen och rådmannen i Vasa Johan Blaadh och hans hustru Beata Liljelund. Efter skolgång i Vasa ägnade han sig åt affärsverksamhet. Redan på 1740-talet grundade han en egen handelsfirma i Vasa och exporterade i synnerhet på Stockholm stora mängder tjära och trävaror. Efter upphävandet av bottniska handelstvånget 1765 utvidgades hans verksamhet betydligt. 

Vid sidan av sin exporthandel intresserade sig Blad för fabriksföretag. Hans mor hade 1740 erhållit privilegium för en tobaksfabrik, och Bladh var från början medintresset i företaget och övertog 1758 några år efter hennes död privilegierna. I samarbete med provinsialschäfern i Österbotten Johan David Cneiff anlade Bladh omfattande tobaksplanteringar. Han ingick även som aktieägare i det 1746 grundade schäferiet i Vasa. Då företaget inte bar sig, inlöste han i början av 1750-talet med sin mor och arbetade sedan för att utvidga det. Då det startades hade avsikten varit att anlägga en yllefabrik i Vasa, men först 1762 erhöll Bladh tillstånd att anlägga en ylle- och lingarnfabrik. Hans rättigheter var dock begränsade, bland annat fick han inte använda maskiner, utan detta skulle vara förbehållet Alingsås manufakturverk, vidare hade snörmakeriämbetet ensamrätt på vissa arbeten. Vid mitten av 1760-talet ökades fabrikens tillverkning betydligt, men under den följande ekonomiska krisen lamslogs verksamheten. 1766-68 låg driften tidvis helt nere. 

På grund av konflikter i hemstaden flyttade Bladh till Närpes socken, där han inköpte Benvik, beläget mitt emot den plats där senare Kaskö stad grundades. Redan 1738-39 hade Kaskö utpekats som en lämplig plats för en hamn, och 1765 hade beslutats att Kaskö skulle bli gemensam hamn för Vasa och Kristinestad. Borgarna i de båda städerna hade motsatt sig dessa planer, men med Bladh som ivrig förkämpe förverkligades nu delvis dessa planer då det 1779 fastställdes att Kaskö by skulle anses ha samma rättigheter som en stad. Stadsprivilegier erhölls dock först 1785. Från Kaskö idkade Bladh en betydande utrikeshandel, främst med tjära och trävaror. På Benvik anlade han både beckbränneri och tegelbruk.

Kort före sin död inlät sig Bladh i vittflygande planer på kolonisering av inre Norrland. Georg Vilhelm Palmstruch hade i det syftet kinköpt ett 25 kvadratmil stort skogsområde kring Alterån norr om Piteå. I brist på kapital hade han dock fått skrinlägga sina planer. 1781 hade Bladh köpt hela området och lade ned stort kapital i att locka intressenter, men området såldes efter hans död av arvingarna med betydande förlust.

Källor

Noter 

Personer inom Finlands näringsliv under 1700-talet
Näringslivspersoner från Norrköping
Födda 1719
Avlidna 1783
Män
Gary Eriksson

Gary Nils Roland Eriksson, folkbokförd Cary, född 21 september 1947 i Skellefteå landsförsamling, är en svensk tidigare ishockeydomare. Han tilldelades SICO:s guldpipa 1982, 1983 och 1986.

Referenser 

Födda 1947
Levande personer
Män
Svenska ishockeydomare
Elsas hus

Elsas hus var ett kulturhus för drogfri ungdomsverksamhet som låg på Elsa Brändströms gata 3 i Linköping. Elsas hus drevs mellan 1998 och 2018 av Studiefrämjandet i Östergötland på uppdrag av Linköpings kommun. Linköpings kommun valde att inte förnya avtalet under 2018, och därmed stängdes kulturhuset i juni samma år. Delar av verksamheten planerades fortsätta på Skylten i Linköping.

Byggnaden uppfördes 1875-1876 av Linköpings stads missionsförening (grundad 1858), och användes fram till mitten av 1990-talet som en kyrka tillhörande missionsförbundet och blev sedan fritidsgård. 1998 blev det kultur- och mediahus. 2001 startade Östgötateatern en scen för barn- och ungdomsteater i den gamla kyrksalen.

Referenser

Externa länkar
Elsas hus webbplats

Kultur i Linköping
kulturhus i Sverige
Johan Adolf Bladin

Johan Adolf Bladin, född 23 oktober 1856 i Bladåkers socken, död 21 juni 1902, var en svensk kemist.

Bladin var son till bruksinspektoren Lars Adolf Bladin. Han genomgick Uppsala högre allmänna läroverk och avlade mogenhetsexamen där 1876, var på han blev student vid Uppsala universitet, filosofie kandidat 1882, filosofie licentiat 1888 och filosofie doktor 1889. Han vistades som innehavare av riksstatens mindre resestipendium 1894 i Tyskland för kemiska studier, främst i Berlin. 1885-1886 och 1889-1897 var han amanuens vid institutionen för allmän och analytisk kemi, blev docent i kemi i Uppsala 1888. Från 1900 var han laborator vid Lunds universitet.

Bladin gjorde sig främst känd genom upptäckter av triazol- och tetrazolföreningar och de undersökningar av ämnena han sedan företog.

Källor 
 

Svenska kemister under 1800-talet
Födda 1856
Avlidna 1902
Män
Personer från Bladåkers socken
Philip Wicksteed

Philip Henry Wicksteed, född 25 oktober 1844 i Leeds, död 18 mars 1927 i Berkshire, var en brittisk sociolog, son till Charles Wicksteed.

Wicksteed var predikant i unitariska kyrkosamfundet från 1867 och föreläsare inom folkuniversitetsrörelsen 1887-1918. Han utgav kommenterade översättningar av Dante med flera, litteraturhistoriska essayer över Henrik Ibsen med flera och väckte en viss uppmärksamhet som nationalekonomisk skriftställare genom försök att popularisera nationalekonomisk teori i matematisk framställning med tillämpning på det dagliga livet (The alphabet of economic science, 1888). Med utgångspunkter i det dagliga livets erfarenheter underkastade han även sin tids teorier en kritik, som han hade svårt att få gehör för i samtiden (The common sense of political economy, including a study of the human basis of economic law, 1910).

Källor 

 
 

Brittiska sociologer
Brittiska nationalekonomer
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1844
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Hans-Jacob Nilsson

Hans-Jacob Nilsson, född 7 september 1949, är en svensk översättare från engelska och norska. Bland författare som han översatt kan nämnas Philip Roth (åtta böcker) och J. G. Ballard och Thomas Pynchon (fem böcker vardera). Sedan 2004 översätter han ofta ihop med Åsa Jonason, född 1951.

Översättningar (urval) 
 John Updike: Kuppen (The coup) (Forum, 1979)
 Jerzy Kosinski: Finnas till (Being there) (Tiden, 1979)
 Lars Saabye Christensen: Beatles: roman (Beatles) (Wahlström & Widstrand, 1985)
 Martin Amis: Pengar: ett självmordsbrev (Money) (Alfabeta, 1987)
 Charles Dickens: David Copperfield (David Copperfield) (Studentlitteratur, 1994)
 Jonathan Safran Foer: Allt är upplyst (Everything is illuminated) (Norstedt, 2003)
 Ingvar Ambjørnsen: Blodsbröder: romanen om Elling (Brødre i blodet) (översatt tillsammans med Åsa Jonason) (Ordfront, 2004)

Priser 
1996 – De Nios översättarpris
2001 – Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
2008 – Elsa Thulins översättarpris
2015 – Albert Bonniers 100-årsminne

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från norska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av De Nios översättarpris
Mottagare av Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
Mottagare av Elsa Thulins översättarpris
Födda 1949
Levande personer
Män
Magnus Blix (1743–1805)

Magnus Blix, född 3 januari 1743, död 22 juni 1805, var en häradshövding och politisk författare.

Magnus Blix var son till lanträntmästaren Johan Karl Blix. Han blev extraordinarie tjänsteman i riksens ständers bank 1758,  interimsräntmästare i Gävleborgs län 1763 och extra ordinariums vid Kungliga artillerikrigsrätten 1766 samt vice auditör vid artilleriregementet samma år. Han erhöll regementsskrivares lön 1768, blev auditör 1769 och var häradshövding i Sollentuna och Vallentuna härader 1771-1779.

Blix tillhörde oppositionen mot Gustav III, och flera författare har citerat Magnus Blix hårda uttalanden i samband med riksdagen 1789. Under förmyndartiden stod han i brevväxling med Gustaf Adolf Reuterholm,som han försökte hålla á jour med stämningen gentemot regeringen och dess åtgärder. Han försökte även i flera brev lägga fram förslag om ekonomiska projekt till Reuterholm.

Blix publicerade redan på 1780-talet ett antal fysiokratiska arbeten som Förteckning 'öfwer af kastningen af ett i 36 års tid nyttjadt tredings-säde (1785), Utwäg at fördrifwa mask utur fruckt-trägårdar (1788) och Pröfwad förbättring uti sättet at färga nät och at tjära notar (1789).

Han vann även uppmärksamhet med den troligen i samband med en pristävling 1784 författade dikten Svar på Götheborgske vitterhetssällskapets prisfråga: Hvad värkan skådespel hafva på folkets seder, där teatern dömdes ut som sedesfördärvande. Dikten spreds till en början främst genom avskrifter och blev då den blev känd 1786 mycket uppmärksammad, och 1788 infördes vid Svenska Akademien ett gensvar. Dikten trycktes först 1792 och då i en ganska ändrad variant. Dikten är främst att se som en kritik mot Gustav III:s teatervurm.

Än mer uppmärksamhet väckte hans Sweriges statshwälfningar och hushåldsanstalter ifrån år 1720 till år 1792 jämte ordsaker och anledningar, därtil (1793-94), då den starkt kritiserade Gustav III:s regeringstid och detta bara strax efter hans död. Bland gustavianer förekom till och med tanken att Reuterholms tryckfrihetsförordning tillkommit enbart för att kunna släppa fram liknande skrifter. Blix kom att erhålla en gulddosa av Reuterholm som belöning för sin skrift. Vid denna tidpunkt var dock många rädda för att öppet gå i opposition mot den styrande linjen, några år efteråt publicerade dock Carl Gustaf af Leopold en vidräkning med Blix' arbete. Magnus Blix blev 1795 adjungerad ledamot av lagkommissionen för de nya krigsartiklarna.

Källor 
 

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska författare under 1700-talet
Födda 1743
Avlidna 1805
Män
Svenska häradshövdingar
Jörg Wickram

Jörg (Georg) Wickram, född omkring 1520, död före 1562, var en tysk författare.

Biografi
Wickram, som var bördig från Kolmar, stiftade 1546 en mästersångarskola i nämnda stad och fick 1555 stadsskrivarsysslan i Burgheim. Han var en alsterrik berättare, och hans på praktisk verkan anlagda arbeten utgör en början till den tyska prosaromanen. Det mest betydande är Rollwagenbüchlin (1555; utgiven av H. Kurz 1865), en samling smärre berättelser, till stor del hämtade från medeltidens burleska schwänke. I folkböckernas stil diktade han de större berättelserna Gabriotto und Reinhard (om trogen kärleks makt), Von guoten und bösen nachbaurn (1556), Der goldtfaden (1557; utgiven 1809 av Clemens Brentano; om en herdegosse, som blir greve) med flera. Han skrev även bibeldramer, muntra fastlagsspel och lärodikter, av vilka Irr reitend bilger (1555) är betydelsefullast. Wickrams arbeten utgavs 1901–06 av J. Bolte och W. Scheel i 8 band.

Källor 

 

Tyska författare under 1500-talet
Tyskspråkiga författare
Personer från Colmar
Födda 1500-talet
Avlidna 1500-talet
Män
Ugglan
Triazol

En triazol är en kväveheterocyklisk förening med summaformeln C2H3N3. Ringen består av två kolatomer och tre kväveatomer, vilket ger upphov till två isomerer. Varje isomer förekommer i sin tur i två olika tautomerer.

Derivat
Derivat av triazoler används som antimykotikum, däribland flukonazol, isavukonazol, itrakonazol, vorikonazol, pramikonazol, ravukonazol och posakonazol.

Växter kan behandlas med fungicider såsom epoxikonazol, triadimenol, propikonazol, metkonazol, cyprokonazol, tebukonazol, flusilazol och paklobutrazol.

Andra kväveheterocykler med fem atomer i ringen
Pyrrol har en kväveatom.
Imidazol har två icke-intilliggande kväveatomer.
Pyrazol har två intilliggande kväveatomer.
Tetrazol har fyra kväveatomer.

Referenser
Federica Mogherini

Federica Mogherini, född 16 juni 1973 i Rom, är en italiensk politiker. Hon var Italiens utrikesminister från 22 februari 2014 till 31 oktober 2014 samt vice ordförande i Europeiska kommissionen (kommissionen Juncker) och EU:s höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik 2014–2019. Hon är sedan 2020 rektor på College of Europe i Brügge.

Mogherini är statsvetare från La Sapienza i Rom. Hon anslöt sig 1996 till vänsterdemokraterna (DS) som 2007 uppgick i demokratiska partiet (PD). Hon är ledamot av deputeradekammaren sedan 2008.

EU:s höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, 2014–

Besöket i Indien 2017
I april 2017 besökte Mogherini Indien för första gången som EU-representant. Frågor som togs upp under besöket var bland annat klimatförändringar och anti-terrorism.

Källor

Externa länkar

Italiens utrikesministrar
Politiker från Rom
Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
EU-kommissionärer
Alumner från Universitetet La Sapienza