kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Abu Bakr al-Baghdadi

Ibrahim Awad Ibrahim Ali al-Badri al-Samarrai (), mer känd som Abu Bakr al-Baghdadi (), född 28 juli 1971 i Samarra i Irak, död 27 oktober 2019 i Barisha i Syrien, var en irak-islamistisk terrorist och kalif för Islamiska staten från 2014 fram till sin död.

Biografi 
al-Baghdadi studerade vid Baghdads islamiska universitet och fick en doktorstitel år 2003 med fokus på islamisk kultur, historia, sharia och muslimska rättstraditioner. Det gjorde honom till mer kvalificerad inom islamiskt kunnande än al-Qaidas generalemirer Usama bin Ladin och Ayman az-Zawahiri, vilket bidrog till att al-Baghdadi ansågs som en värdig ledare.

År 2004 fängslades han av amerikanska trupper och satt i interneringsläger i Irak, men släpptes efter tio månader.

Han kallades 2014 för en av "världens farligaste män" av Time Magazine, och stämplades som terrorist av FN. Från 2011 fanns han på listan över USA:s mest eftersökta personer med en belöning på 25 miljoner dollar till den som lämnade sådan information att han då hade kunnat gripas.

Natten till den 27 oktober 2019 utförde amerikanska specialstyrkor en räd mot al-Baghdadi i provinsen Idlib, mycket nära gränsen till Turkiet. Operationen pågick från midnatt fram till cirka 03:40, enligt lokal tid. I samband med attacken detonerade al-Baghdadi en självmordsväst som dödade honom och två av hans yngsta barn; först rapporterades det att tre barn dog men detta upptäcktes vara inkorrekt. Utöver al-Baghdadi, dödades fem IS-krigare och ”två ytterligare fiender i närheten” i räden, enligt amerikansk militär. Elva andra barn som befann sig i byggnaden ska ha omhändertagits av de amerikanska trupperna.

Den 31 oktober 2019 bekräftade IS att han hade avlidit och utnämnde Abu Ibrahim al-Hashimi som den nya ledaren.

Referenser

Vidare läsning 

 

Män
Födda 1971
Avlidna 2019
Irakiska terrorister
Islamister
Personer i Irak under 2000-talet
Irakiska massmördare
Terrorister som begått självmord
Personer från Samarra
West Country

West Country är en informell benämning på området i sydvästra England som korresponderar ungefär med den administrativa regionen South West England.

Området utgörs av de historiska grevskapen Cornwall, Devon, Dorset, Somerset och Bristol, men även grevskapen Gloucestershire och Wiltshire kan räknas in. Begreppet kan dock användas i ännu vidare betydelse. Bortsett från de naturliga avgränsningarna mot Bristolkanalen och Engelska kanalen är begreppet oprecist definierat.

Referenser 

Englands geografi
Cornwall
Devon
Dorset
Somerset
Bristol
Gloucestershire
Wiltshire
Livland (olika betydelser)

Livland kan syfta på:

 Livland – en historisk region i Baltikum i norra Lettland och södra Estland
 Hertigdömet Livland (vasallstat) – en vasallstat i det polsk-litauiska samväldet, 1561–1621
 Svenska Livland – en tidigare svensk besittning i Baltikum under stormaktstiden 1629–1721
 Polska Livland – den del av hertigdömet Livlands territorium som blev kvar inom polsk-litauiska samväldet (polska: Województwo inflanckie) sedan Sverige tagit Svenska Livland, 1621-1772
 Guvernementet Livland – ett guvernement i Kejsardömet Ryssland, 1721–1918
 Storhertigdömet Livland – en stat som föreslogs av balttyska adeln och landsförvisade ryska adeln efter ryska revolutionen, se Baltiska hertigdömet

Se även
Vidzeme – ett landskap i Lettland som omfattar de lettisktalande delarna av Guvernementet Livland
HMS Liffland – ett svenskt linjeskepp under stormaktstiden
Livonia
Exe (flod)

Exe  är en flod i England. Den rinner upp vid Exe Head i närheten av byn Simonsbath på Exmoor i grevskapet Somerset, 8,4 kilometer från Bristolkanalens kust, men rinner mer eller mindre direkt söderut, så att större delen av den ligger i grevskapet Devon. Den mynnar i en betydande ria, Exeestuariet (Exe Estuary), på Devons sydkust (mot Engelska kanalen). Historiskt har flodens lägst (höjd över havet) belägna bro funnits i staden Exeter, men numera är det en motorvägsviadukt för M5 cirka tre kilometer utanför stadskärnan.

Floden Beaulieu River i Hampshire hette tidigare River Exe.

Topografi
Namnet kommer av det keltiska ordet isca som betyder ’vatten’. Floden har gett namn åt staden Exeter och många andra orter längs dess fåra, däribland Exford, Up Exe, Nether Exe, Exwick, Exton, Exminster och Exebridge. Kuststaden Exmouth ligger vid flodmynningens strand och Dawlish Warren på den västra, med det långa sandnäset tvärsöver mynningen.

Floden bidrog till Exeters tillväxt och relativa betydelse under medeltiden och stadens första industriområde växte fram på Exe Island, en ö som kommit till genom utdikning väster om staden. Holmen hyste flera vattenkraftdrivna pappers- och textilfabriker; där skapades också värdefulla landområden genom torrläggning av marskland.

Tidvattnet i floden har en begränsad omfattning vid Countess Wear, där grevinnan Isabella de Fortibus av Devon på 1200-talet lät bygga ett överfallsvärn (wear). Via Exeter Canal kan fartyg ta sig förbi överfallsvärnet och nå kajen i Exeter. Vid flod nyttjas estuariet för vattensporter som segling, vindsurfing och vattenskidåkning.

Järnväg löper längsmed estuariets bägge stränder: Avocet Line från Exeter till Exmouth på den östra sidan och South Devon main line på den västra. Sommartid tar färjan mellan Exmouth och Starcross passagerare tvärs över estuariemynningen.

Fauna
Vid ebb framträder vidsträckta leriga strandområden, som utgör viktiga matplatser för vadarfåglar. Tillsamman med andra rias i Sydvästengland är Exeestuariet en viktig plats för övervintrande vadare. Dawlish Warren är fågelskådarnas favoritplats. Floden är sur och hyser vild öring och en del harr. Till skillnad från många andra floder i West Country finns det ingen havsöring, men däremot atlantlax.

Källor

 Lawrence, Rod: The Exe: A River for Wildlife Bradford-on-Avon 1999

Externa länkar

 RSPB reserves: Exminster & Powderham Marshes
 Dawlish Warren Nature Reserve

Vattendrag i England
Somerset
Devon
Exeter
En profet

En profet (originaltitel: Un prophète) är en fransk kriminalfilm från 2009 i regi av Jacques Audiard. Filmen vann Juryns stora pris vid filmfestivalen i Cannes 2009.

Rollista (urval)

Referenser

Externa länkar 
 

Franska filmer 2009
Filmer i regi av Jacques Audiard
Franskspråkiga filmer
Franska kriminalfilmer
Frankrike på film
Franska fängelsefilmer
Paloma San Basilio

Paloma San Basilio, född 22 november 1950 i Madrid, är en prisbelönad spansk sångerska och skådespelerska.

Paloma San Basilio föddes i Madrid, men växte upp i Sevilla och Lugo. Hon studerade filosofi i ett år vid Universidad Complutense de Madrid och sedan lingvistik och psykologi i tre år. Hon fick en kort karriär som programledare för programmet Siempre en domingo i början av 1970-talet. Hennes musikaliska karriär började 1975, då hon också släppte sitt debutalbum Sombras.

1980 deltog hon i den spanskspråkiga uppsättningen av Andrew Lloyd Webbers musikal Evita och gjorde uppträdanden i både Spanien och Latinamerika i två års tid. Musikalen släpptes på CD. Under 1980-talet släppte hon flera framgångsrika album som Ahora (1981), Dama (1983) och Paloma (1984). 1985 utsågs hon internt av TVE till Spaniens representant i Eurovision Song Contest, som hölls i Göteborg. Hon framförde bidraget La Fiesta Terminó och kom på 14:e plats med 36 poäng. Samma år släppte hon ett album med samma namn som låten och deltog hon i Festival de la OTI, en latinsk version av Eurovision Song Contest. Hon medverkade även i tv-serien La comedia musical española det året.

Under andra halvan av 1980-talet fortsatte hon att släppa album varje år. 1987 sålde hennes album Grande platina och tilldelades utmärkelsen ”årets bästa album” i Spanien och i flera av de latinamerikanska länderna. Albumet Vida från 1988 slog platinarekordet från det förra albumet. 1991 genomförde hon en konsert med Plácido Domingo i Miami inför 16 000 åskådare och spelade in albumet Por Fin Juntos tillsammans med honom. 1996 gjorde hon en konsert med José Carreras i Bogotá inför 30 000 personer. 1997 återvände hon till musikalscenen genom sin medverkan i Man of la Mancha tillsammans med José Sacristán. 2001-2003 medverkade båda i en uppsättning av musikalen My Fair Lady som huvudrollsinnehavare. 2005 medverkade hon i musikalen Víctor Victoria. 2006 erhöll hon priset Latin Grammy Award för sin långa och framgångsrika musikkarriär.

Diskografi 
 Sombras (1975)
 Dónde Vas (1977)
 Evita (1980)
 Ahora (1981)
 Dama (1983)
 Paloma (1984)
 La Fiesta Terminó (1985)
 Vuela Alto (1986)
 Grande (1987)
 Los Tres Tiempos Para América (1988) – med Quilapayún
 Vida (1988)
 Nadie Como Tú (1990)
 Quiéreme Siempre (1990)
 Por Fin Juntos (1991) – Med Plácido Domingo
 De Mil Amores (1992)
 Mediterránea (1993)
 Al Este Del Edén (1994)
 Clasicamente Tuya (1995)
 Perlas (1999)
 Escorpio (2001)
 Eternamente (2002)
 La Música Es Mi Vida (2003)
 Diva (2006)
 Invierno Sur (2007)
 Encantos (2008) – med Luis Cobos
 Amolap (2012)

Referenser 

Spanska popsångare
spanskspråkig musik
Spanska skådespelare under 1900-talet
Artister som representerat Spanien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1985
Spanska sångare under 1900-talet
Spanska sångare under 2000-talet
Musiker från Madrid
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från Madrid
Spanska skådespelare under 2000-talet
Júnior Díaz

Júnior Enrique Díaz Campbell, född 12 september 1983 i San José, är en costaricansk fotbollsspelare som spelar för LD Alajuelense. Han har även spelat för Costa Ricas landslag. Han är son till den före detta costaricanska landslagsspelaren Enrique Díaz.

Landslagskarriär
Díaz debuterade för Costa Ricas landslag den 7 september 2003 mot Kina. Han var med i Costa Ricas trupp vid fotbolls-VM 2014.

Källor

Costaricanska fotbollsspelare
Costaricanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CS Herediano
Spelare i Wisła Kraków
Spelare i Club Brugge KV
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Spelare i SV Darmstadt 98
Spelare i Würzburger Kickers
Spelare i LD Alajuelense
Spelare i Ekstraklasa
Spelare i Jupiler League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Copa América 2004
Spelare i Concacaf Gold Cup 2005
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i Concacaf Gold Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Concacaf Gold Cup 2015
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Costa Rica
Costaricanska idrottare under 2000-talet
Personer från San José, Costa Rica
Födda 1983
Levande personer
Män
Georg Kinberg

Jakob Georg Kinberg, född den 20 maj 1875 i Helsingborg, död 3 maj 1950, var en svensk läkare. Han var son till bataljonsveterinär Wilhelm Kinberg och Selma Constance Kinberg f. Kull och bror till psykiatrikern Olof Kinberg. 

Kinberg tillhörde släkten Kinberg från Västergötland. Kinberg avlade studentexamen i Kristianstad 1894, farmacie kandidatexamen 1898 och apotekarexamen 1903. Efter att ha varit apotekselev i Kristianstad tjänstgjorde han på olika apotek 1898-1906. Kinberg blev student i Uppsala 1905, avlade mediko-filosofisk examen 1906 och idkade studier vid Karolinska institutet i Stockholm från 1907. Han avlade medicine kandidatexamen 1911 och medicine licentiatexamen i Stockholm 1919. Han innehade förordnande som lektor i kemi med mera vid Veterinärinstitutet 1908-11, var läkare vid Medevi brunnslasarett 1913, underläkare vid Långbro sjukhus 1913-16, tillförordnad amanuens vid Allmänna barnbördshuset 1917, tillförordnad underläkare vid Södra barnbördshuset samma år, tillförordnad och extra amanuens vid Serafimerlasarettets medicinska klinik 1918-19, amanuens där 1919-22, underläkare vid Ronneby brunn 1919-22, överläkare vid Åre fjällkuranstalt 1923-42, praktiserande läkare i Stockholm från 1942. Han genomförde en studieresa till Tyskland och Schweiz 1920. Kinberg utgav skrifter som behandlar ämnesomsättning och medicinsk terapi.

Källor 

 
 
 

Svenska läkare under 1900-talet
Svenska apotekare under 1900-talet
Läkare från Helsingborg
Födda 1875
Avlidna 1950
Män
Keylor Navas

Keylor Antonio Navas Gamboa, född 15 december 1986, är en costaricansk fotbollsmålvakt som spelar för Paris Saint-Germain.

Klubbkarriär
Navas, som är 185 cm lång, skrev på sitt första proffskontrakt med Saprissa 2005. Mellan 2008 och 2010 var han startspelare för klubben. 2010 värvades han av spanska Albacete. Ett år senare lånades han ut till Levante, innan han slutligen gick till Levante på en permanent övergång. Han började tiden i Levante med att vara andraval bakom Gustavo Munúa i två säsonger, men blev därefter startspelare. 

Den 31 januari 2023 lånades Navas ut av Paris Saint-Germain till Nottingham Forest på ett låneavtal över resten av säsongen.

Landslagskarriär
Navas debuterade för Costa Ricas landslag den 11 oktober 2008 mot Surinam. Han blev utnämnd till "Bäste målvakt" vid CONCACAF Gold Cup 2009, där Costa Rica nådde semifinal. Han var uttagen i Costa Ricas trupp vid fotbolls-VM 2014, och stod som förstemålvakt. Costa Rica nådde i VM kvartsfinal där man förlorade mot Nederländerna efter förlängning och straffar.

Meriter

Real Madrid 
 La Liga: 2016/2017
 Uefa Champions League: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
 Supercopa de España: 2017
 Uefa Super Cup: 2014, 2016, 2017
 Världsmästerskapet i fotboll för klubblag: 2014, 2016, 2017, 2018

Källor

VM 2014-profil på fifa.com

Noter

Costaricanska fotbollsmålvakter
Costaricanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Deportivo Saprissa
Spelare i Albacete Balompié
Spelare i Levante UD
Spelare i Real Madrid
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División
Spelare i Ligue 1
Spelare i Premier League
Spelare i Concacaf Gold Cup 2009
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i VM i fotboll 2022
Costaricanska idrottare under 2000-talet
Födda 1986
Levande personer
Män
Personer från San Isidro de El General
Adam Renheim

Adam Renheim född 1989 i Lima, är en svensk professionell skotercrossförare med bland annat sex VM-guld på meritlistan.

SM i skotercross 
Renheim har tävlat i skotercross ända sedan har var gammal nog för att få gå in i ungdomsklassen. Efter flera år i toppen släppte det på riktigt när han tog sitt första SM-guld i högsta skotercrossklassen Pro Open. Följande säsong gick ännu bättre när han tog storslam: Guld SM i skotercross, Guld i SM i stadioncross, Guld i VM, Guld i Arctic Cat Cup. Den enda stora tävling Renheim inte vann det året var Clash of nations. Även 2014 vann han SM i skotercross och i finalen utklassade han allt motstånd genom att vinna alla tre finalheaten överlägset.

VM i skotercross 

2012 var första året han stod på pallen och då på tredje plats efter Tucker Hibbert och Petter Nårsa. Men redan året därpå tog Renheim sitt första VM-guld före Petter Nårsa och Christian Logan. Han försvarade VM-guldet 2014 före Emil Öhman och Nisse Kjellström.  Efter att ha varit inblandad i en startkrasch vid VM-finalheatet i Älvsbyn 2015 blev han utan medalj. Men 2016 blev det VM-guld igen då han först vann VM-deltävling 1 i Jyväskylä i Finland och sedan deltävling 2 i Alta i Norge. Det blev ytterligare VM guld i Älvsbyn 2017, och 2018 i Levi Finland. 2019 erövrar Adam sitt 6:e VM Guld i Boden.

Tävlingar i USA 
Renheim har även tävlat i Amsoil Championship Snocross (ISOC-serien) i USA och i X-games. I Amsoil Championship Snocross blev han totaltia i klassen Pro Open säsongen 2014–2015 och säsongen 2015–2016 blev han totalfyra. Under serien tog han dessutom flera pallplatser. I X-games har Renheim tagit silver 2016 och 2017.

Meriter

VM i skotercross 
2019 Guld
2018 Guld
2017 Guld
2016 Guld
2014 Guld
2013 Guld
2012 Brons

AMSOIL Championship Snocross Total placering 
2020 Skadad 
2019 4:e 
2018 5:a
2017 9:e 
2016 4:e 
2015 10:a

X-games 
2017 Silver
2016 Silver

SM i skotercross 
2014 Guld
2013 Guld
2012 Guld
2011 Brons

SM i stadioncross 
2018 Guld
2013 Guld
2012 Silver
2011 Silver

Arctic Cat Cup 
2019 Guld
2014 Guld
2013 Guld
2012 Silver

Referenser 

Snöskotersport
Svenska idrottare under 2000-talet
Personer från Malung-Sälens kommun
Födda 1989
Levande personer
Män
Finlands svenska folkmusikinstitut

Finlands svenska folkmusikinstitut, förkortat FMI, hör sedan år 2008 till Svenska litteratursällskapet i Finland (SLS) och är en del av SLS arkiv (Samlingarna i Vasa). FMI grundades år 1978 i Vasa som en centralinstitution för forskning i finlandssvensk musiktradition. Institutet grundades inom ramen för Finlands Svenska Spelmansförbund på initiativ  av dess ordförande, Ann-Mari Häggman, som under lång tid också var institutets ledare. FMI har fått statsstöd sedan år 1980.  Syftet med Finlands svenska folkmusikinstitutets verksamhet är att främja folkligt musik- och dansutövande som en del av det svenska kulturarvet i Finland. Målet är att tillvarata och stimulera intresset för samt bistå forskning om folkligt musik- och dansutövande.  

Folkmusikinstitutet ger sedan 1980 ut skivor i serien Folkmusik från Finlands svenskbygder och har också gett ut ett flertal låthäften. Skivorna hittas delvis också digitalt på nätet. FMI har sedan 1992 en egen facktidskrift Folk och musik. Den ges sedan 2019 ut som e-tidskrift.

Källor

Externa länkar
Svenska litteratursällskapet i Finland: Finlands svenska folkmusikinstitut
Tidskriften Folk & Musik på Journal.fi

Finländsk folkmusik
Carl Henrik Cantzler

Carl Henrik Cantzler, född 19 november 1791, död 6 mars 1861 i Stockholm, var en svensk grosshandlare och tobaksfabrikör. Han var gift med sin kusin Sofia Magdalena Canzler och far till Carl Cantzler, Axel Leopold Cantzler och Johan Cantzler.

Carl Henrik Cantzler var son till hovrådet Johann Friedrich Cantzler. Han tjänstgjorde som handelsbokhållare hos grosshandlaren Spalding i Stralsund under sex år och därefter hos grosshandlaren Bogislaus Rullman i Stockholm under två år innan han 1816 erhöll burskap som grosshandlare i Stockholm. 1824 erhöll han tillstånd att driva en snus- och tobaksfabrik under namnet Cantzler & co.. 1831 tog han in sin yngre bror Gottlieb Cantzler i firman, men denne avled dock redan 1837. Han fick stor framgång och i samband med den ekonomiska kris som uppstod i efterdyningarna av Krimkriget köpte han Svabensverk.

Källor

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1791
Avlidna 1861
Män
Gravsatta på Solna kyrkogård
Karl von Pflanzer-Baltin

Karl von Pflanzer-Baltin, född den 1 juni 1855 i Fünfkirchen, Ungern, död den 8 april 1925 i Wien, var en österrikisk friherre och fältmarskalk.

von Pflanzer-Baltin blev 1871 officer vid kavalleriet, 1884 generalstabsofficer, 1896 stabschef vid 11:e armékåren, 1897 överste, 1903 infanteribrigadchef och generalmajor, 1907 fältmarskalklöjtnant och fördelningschef, 1914 general av kavalleriet, 1916 generalöverste och 1918 
fältmarskalk. Åren 1911-14 var han generalinspektör för officersskolorna. Under första världskriget förde han 1914-16 7:e armén på österrikiska frontens yttersta högra flygel, återerövrade 1915 Bukovina från ryssarna, motstod framgångsrikt ryssarnas anfall under nyårsslaget 1915-16, men förmådde inte hindra dessa att under Brusilovs 1:a offensiv åter sätta sig i besittning av Bukovina (i juni 1916). von Pflanzer-Baltin blev då generalinspektör för fottrupperna och sedan (i juli 1918) överbefälhavare i Albanien, där han i en följd av strider (i juli och augusti) besegrade de allierade italienarna och fransmännen. Han avgick ur aktiv tjänst i december 1918.

Källor 

  

Österrikiska fältmarskalkar
Österrikiska militärer under 1800-talet
Österrikiska militärer under 1900-talet
Personer i Österrike under första världskriget
Personer från Pécs
Födda 1855
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Simone de Oliveira

Simone de Macedo e Oliveira, född 11 februari 1938 i Lissabon, är en portugisisk sångerska och skådespelerska.

Biografi 
Simone de Oliveira släppte sitt debutalbum, ¡Simone!, 1960. Hon har deltagit flera gånger i den portugisiska uttagningen (Festival RTP da Canção) till Eurovision Song Contest; Första gången 1964 framförde hon bidragen Olhos nós olhos (3:e plats) och Amar é ressurgir (8:e plats). Hon deltog igen året efter med bidragen Silhuetas ao luar (4:e plats) och Sol de inverno, som hon vann med. I Eurovision Song Contest samma år kom hon på 13:e plats med 1 poäng. Hon återkom till den portugisiska uttagningen 1968 med bidragen Dentro do outro mundo (8:e plats) och Canção ao meu piano velho (6:e plats). 1969 vann hon uttagningen med bidraget Desfolhada Portuguesa och i Eurovision Song Contest samma år kom hon på 15:e plats med 4 poäng. Hon deltog igen i den portugisiska uttagningen 1973 med bidraget Apenas o meu povo (8:e plats).

Simone de Oliveira representerade även Portugal i Festival de la OTI i Buenos Aires 1980 med bidraget À Tua Espera. 1988 var hon programledare för TV-programmet Piano Bar på RTP.

Diskografi 
 ¡Simone! (1960)
 A Voz e os Êxitos (1966)
 Renascendo (1969)
 Recordando Simone (1970)
 Nunca Mais A Solidão (1974)
 As Palavras que eu Cantei (1976)
 Simone (1978)
 Antologia da Música Portuguesa (1981)
 Ao Vivo No Hotel Altis (1981)
 Simone (1981)
 Simone, Mulher, Guitarra (1984)
 O Melhor de Simone (1992)
 Algumas Canções do Meu Caminho (1992)
 Simone Me Confesso (1997)
 Intimidades (2004)
 Perfil (2008)
 Pedaços de mim (2013)

Filmer 
 Canção da saudade (1964)
 Operação diamante (1967)
 Cântico final (1976)
 A estrangeira (1983)
 Capuchinho Vermelho - A verdadeira História (2006)
 Julgamento (2007)

Television 
 A Feira (RTP1), 1977
 O Espelho dos Acácios (RTP1), 1979
 Gente Fina é Outra Coisa (RTP1), 1982
 Passerelle (RTP1), 1988
 Grande Noite (RTP1), 1992
 Cabaret (RTP1), 1994
 Roseira Brava (RTP1), 1995
 Vidas de Sal (RTP1), 1996
 Filhos do Vento (RTP1), 1996-97
 Conde de Abranhos (RTP1), 2000
 Querido Professor (SIC), 2000
 A Senhora das Águas (RTP1), 2001
 Segredo (RTP1), 2004 
 Morangos com Açúcar (TVI), 2005
 Tu e Eu (TVI), 2006-07
 Vila Faia (RTP1), 2007-08
 Liberdade 21 (RTP1), 2008 (participação)
 A Sagrada Familía (RTP1), 2010
 Velhos Amigos (RTP1), 2010
 Remédio Santo (TVI), 2011
 Louco Amor (TVI), 2012
 Mundo ao Contrário (telenovela) (TVI), 2013

Referenser 

Portugisiska popsångare
Portugisiska skådespelare
Artister som representerat Portugal i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1965
Deltagare i Eurovision Song Contest 1969
Portugisiska musiker under 1900-talet
Portugisiska musiker under 2000-talet
Personer från Lissabon
Födda 1938
Levande personer
Kvinnor
Carl Cantzler

Carl Fredrik August Cantzler, född 29 november 1829 i Stockholm, död där 14 augusti 1864, var en svensk grosshandlare och brukspatron. Han var son till Carl Henrik Cantzler och Sofia Magdalena, född Cantzler.

Redan i unga år inträdde Carl tillsammans med sin bror Henrik Vilhelm i faderns grosshandlarfirma. Vid faderns död 1861 övertogs desses tobaksfabrik av K. G. Palm, men grosshandlarfirman överläts både Carl Henrik Cantzlers båda äldsta söner. Svabensverk förvaltades av faderns dödsbo, men såldes 1872 till kommerserådet Adolph von Hansemann. Samtidigt övertog Carl Henrik ensam grosshandlarfirman.

Utöver affärsverksamheten var Cantzler en skicklig amatörmålare, ett flertal av hans målningar av bruksmiljöer finns i flera arkiv. Cantzler var även uppskattat umgänge inom Stockholms sällskapsliv.

Carl Cantzler finns bland annat representerad vid Norrköpings konstmuseum.

Källor

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1829
Avlidna 1864
Män