kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Irina Bugrimova

Irina Nikolajewna Bugrimova, född 13 mars 1910 i Charkiv, Lillryssland, Kejsardömet Ryssland (nuvarande Ukraina), död 20 februari 2001 i Moskva Ryssland, var en berömd sovjetisk/rysk cirkusartist och djurtämjare i mitten och slutet på 1900-talet. Bugrimova var den första kvinnliga lejontämjaren i Ryssland och blev känd för sina dressyrnummer med tigrar, lejon och liger.

Biografi
Bugrimova studerade från början konst, balett och musik, senare började hon intressera sig för en rad olika sporter bl.a. hastighetsåkning på skridskor, skytte och motorsport. 1927 blev hon ukrainsk mästare i kulstötning, 1928 blev hon även mästare i diskuskastning.

1929 började hon vid "Moskvas statscirkus" som trapetsartist och konstryttare, 1937 började hon träna med leoparder och senare lejon, hon debuterade med sin rovdjursföreställning 1939. Föreställningarna innehöll en rad spektakulära moment, bl.a. utförde lejonen lindans och hoppade genom en ring av eld. Bugrimova turnerade främst i Ryssland men även internationellt bl.a. i Bulgarien, Iran, Japan, Mexiko, Polen, Tjeckoslovakien (vid "Circus Humberto") och Östtyskland (vid "Staatszirkus der DDR").

Huvudnumret i hennes föreställning var när hon avslutade framträdandet med att hoppa av från en gunga med ett lejon och sedan matade lejonet med en matbit direkt från hennes mun. Därefter la lejonen sig på marken tät som en matta och hon lade ned sig bland dem.

1971 drog hon sig tillbaka efter en lejonattack under en föreställning i Lvov.

Bugrimova erhöll en rad utmärkelser och priser, bl.a. Folkets artist i Sovjetunionen (1969), Socialistiska arbetets hjälte 1979, Fäderneslandets förtjänstorden, Leninorden och Arbetets Röda Fanas orden. 2010 hedrades hon med ett minnesfrimärke.

Bugrimova var gift två gånger under sitt liv, först med akrobaten Alexander Buslajew och sedan med konstryttaren Konstantin Parmakyan.

Bugrimova avled 2001 efter en hjärtinfarkt, hon begravdes på Trojekurovskojekyrkogården i västra Moskva.

Källor

Externa länkar
 Bild på Bugrimova
 Bilder
 Affisch

Ukrainska cirkusartister
Ukrainska djurtämjare
Ukrainska djurtränare
Personer från Charkiv
Födda 1910
Avlidna 2001
Kvinnor
Cirkusartister under 1900-talet
Sándor Sik

Sándor Sik, född 1889, död 1963, var en ungersk författare och präst, en betydande representant för den nykatolska diktningen i Ungern.

Sik var från 1930 professor i ungersk litteratur vid Szegeds universitet. Från 1948 var han Piaristordens högste företrädare i Ungern. Han gav ut den katolska tidskriften Vigilia. Förutom hans diktning rönte också hans historiska dramer och mysteriespel stor framgång.

Källor

Externa länkar 

Ungerska poeter
Ungerskspråkiga poeter
Ungerska dramatiker
Ungerska romersk-katolska präster
Födda 1889
Avlidna 1963
Män
Pythagoreiska primtal

Pythagoreiska primtal är de udda primtal, som kan skrivas som summan av två kvadrater.
De udda primtal p, som har denna egenskap är av formen 4n + 1, där n ≥ 1, vilket även brukar uttryckas som att p modulo 4 = 1.  

De första Pythagoreiska primtalen är
5, 13, 17, 29, 37, 41, 53, 61, 73, 89, 97, 101, 109, 113, … .

Källor 
 Godfrey Harold Hardy, En matematikers försvarstal, Lund 1971.

Primtalsklasser
Djurgårdens IF Fotboll 1923

Djurgårdens IF Fotboll, spelade Svenska mästerskapen 1923.

I slutomgång 1 förlorade man mot IFK Malmö med 3-0.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1923

Säsonger för DIF Fotboll

Sport i Sverige 1923
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1923 efter lag
Ursula Böttcher

Ursula Blütchen Böttcher, född 6 juni 1927 i Dresden, död 3 mars 2010 i Dresden, var en berömd tysk cirkusartist och djurtämjare i mitten och slutet på 1900-talet. Böttcher blev känd för sina dressyrnummer med isbjörnar.

Biografi
Böttcher föddes i Dresden, efter skolan började hon först arbeta som telegrambud. I hemstaden kom hon i kontakt med cirkuslivet då "Zirkus Sarrasani" besökte staden. 1952 började hon som städare vid "Zirkus Busch" där hon sedan började träna med djur, samma år gifte hon sig med djurtämjaren Erich Böttcher. 1954 debuterade hon som åsneryttare. Den 9 juli 1955 debuterade hon vid "Zirkus Barlay" med ett lejonnummer.

1961 började hon vid "Staatszirkus der DDR", 1963 debuterade hon med sitt isbjörnsnummer om 10 björnar.

Böttcher turnerade även internationellt, bl.a. i Frankrike, Grekland, Italien, Spanien och Ungern och 1985 i Japan och 1975-1981 i USA.

Huvudnumret i hennes föreställning var när hon avslutade framträdandet med ”Dödskyssen” då hon matade isbjörnen med en matbit direkt från hennes mun.

I samband med återföreningen mellan Västtyskland och Östtyskland lades cirkusen ned 1999, isbjörnarna såldes till olika djurparker. En björn (Tosca) flyttades till Berlins zoo, 2006 födde hon Knut.

Böttcher erhöll en rad utmärkelser och priser, bl.a. 1976 cirkusvärldens Oscar och 1983 Price Nice-Martin, 1978 hedrades hon med ett minnesfrimärke.

Den 1 augusti 1999 höll Böttcher sitt avskedsframträdande vid "Zirkus Busch" i Dresden, samma år utkom hennes självbiografi Kleine Frau – Bärenstark . 

Böttcher dog 2010 på ett sjukhus i Dresden efter en kort tids sjukdom, hennes aska ströddes till havs.

Referenser

Externa länkar
 Bild på Böttcher
 Affisch, Circus Krone
 Affisch, Ringling Brothers and Barnum & Bailey Circus

Tyska cirkusartister
Tyska djurtämjare
Födda 1927
Avlidna 2010
Kvinnor
Personer från Dresden
Tyska djurtränare
Cirkusartister under 1900-talet
Djurgårdens IF Fotboll 1913

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Svenska serien. Man blev 4 i serien. i slutspelet tog man sig till final men förlorade den mot Örgryte IS med 3-2 inför 5033 åskådare.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1913

Säsonger för DIF Fotboll

1913 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1913 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1914

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Svenska serien. Man blev 3 i serien. Man åkte ur i slutomgång 1 mot Mariebergs IK.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1914

Säsonger för DIF Fotboll

1914 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1914 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1916

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Svenska serien. Man blev 6:a i serien. Man förlorade finalen mot Stockholmsklubben AIK med 3-1 inför 7500 åskådare.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1916

Säsonger för DIF Fotboll

1916 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1916 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1918

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Fyrkantsserien 1918. Man blev 4:a i serien. Man åkte ur i slutomgång 1 mot IFK Västerås.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1918

Säsonger för DIF Fotboll

1918 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1918 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1919

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Fyrkantsserien 1919. Man blev 4:a i serien. Man förlorade finalen mot Gais med 4-1 inför 10525 åskådare på Stockholms Stadion.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1919

Säsonger för DIF Fotboll

1919 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1919 efter lag
Åke Holmberg (olika betydelser)

Åke Holmberg kan syfta på bland andra:

* Åke Holmberg (1907–1991), svensk författare och översättare
 Åke Holmberg (1915–2006), svensk historiker
 Åke Holmberg (1919–2001), svensk byggkonsult
Djurgårdens IF Fotboll 1921

Djurgårdens IF Fotboll, spelade i Svensk serien 1921. Man blev 7:a i serien. Man åkte ut i kvartsfinalen mot Örgryte IS med 2-0 inför 5348 åskådare.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1921

Säsonger för DIF Fotboll

1921 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1921 efter lag
Djurgårdens IF Fotboll 1922

Djurgårdens IF Fotboll 1922, man vann mot Stockholmsklubben AIK med 0-2 i slutomgång 1, vann mot IK City med 1-2 i kvartsfinalen. Men man förlorade semifinalen mot Gais med 2-4 inför 9500 åskådare.

Referenser 
Djurgårdens officiella information:
 Djurgårdens lagstatistik från 1922

Säsonger för DIF Fotboll

1922 i Sverige
Djurgårdens IF
Fotbollssäsongen 1922 efter lag
Gunnar Jungmarker

Gunnar Karl Axel Jungmarker, född den 11 april 1902 i Falköping, död 16 september 1983 i Täby, var en svensk konsthistoriker och museiman.

Biografi
Jungmarker avlade en fil. lic.-examen vid Uppsala universitet 1930, och anställdes vid Nationalmuseum i Stockholm 1928. Han var under åren 1945–1968 intendent och chef för museets avdelning för teckning och grafik, samt redaktör för Nationalmuseets årsbok 1930–1944.

Jungmarker var också sekreterare i Föreningen för Grafisk Konst 1930–1950. Han har bland annat skrivit monografier över flera svenska konstnärer från skilda epoker som: Oskar Andersson, Torsten Billman, Birger Lundquist, Axel Petersson "Döderhultarn", Carl Gustav Pilo.

För övrigt är Jungmarker upphovsmannen till termen grisailleträsnitt som åsyftar konstnären Torsten Billmans teknik att göra träsnitt med gråa toner med vanlig svart tryckfärg.

Han utnämndes 1966 till filosofie hedersdoktor vid Uppsala universitet. Jungmarker är gravsatt i minneslunden på Solna kyrkogård.

Referenser

Tryckta källor

Bra Böckers lexikon 1976

Noter

Externa länkar

 

 
Svenskt museifolk
Svenska konsthistoriker
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Västgöta nation i Uppsala
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Falköping
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1902
Avlidna 1983
Män
Viinikka kyrka

Viinikka kyrka () är en kyrkobyggnad i Tammerfors i Finland. Den ligger i stadsdelen Viinikka och är församlingskyrka i Viinikka församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Kyrkan ritades av arkitekten Yrjö Waskinen och invigdes den 29 maj 1932 av biskop Jaakko Gummerus.

Under sommaren fungerar kyrkan som vägkyrka.

Referenser

Noter

Källor

Kyrkobyggnader i Tammerfors
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Kyrkobyggnader invigda 1932
1932 i Finland
Atco Records

Atco Records är ett amerikanskt skivbolag som grundades 1955 som ett underbolag till Atlantic Records. Bolaget skapades från början för de artister på Atlantic som inte passade in bland bolagets huvudsakliga jazz och R&B-artister. De första framgångsrika artisterna på bolaget var The Coasters och Bobby Darin. Senare på 1960-talet fick artister som Sonny & Cher, Buffalo Springfield, Vanilla Fudge, Iron Butterfly, Cactus och Dr. John kontrakt på bolaget. I Europa gavs dock dessa artister ut på huvudbolaget Atlantic.

Bolaget var aktivt i mindre skala på 1980-talet, då med artister som Pete Townshend och Gary Numan. 1991 sammanslogs Atco med East West Records, och 1994 slutade man använda Atco på skivetiketterna, utom då material med äldre artister på bolaget gavs ut. Warner Music Group återupplivade skivbolaget 2005.

Externa länkar
Skivsläpp och etikettinfo, Atco Records

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1955
Petershagen/Eggersdorf

Petershagen/Eggersdorf är en kommun och ort i Tyskland, belägen strax öster om Berlin i Landkreis Märkisch-Oderland i förbundslandet Brandenburg.

Orten bestod ursprungligen av två byar tidigare kommuner som genom tillväxten av Berlin/Brandenburgs storstadsområde har fått karaktär av villaförorter till Berlin och sedan 1993 är sammanslagna till en gemensam kommun.

Kommunen har en positiv befolkningsutveckling, genom tillväxten av Berlins villaförorter sedan Tysklands återförening 1990.

Administrativt indelas kommunen i de två kommundelarna Petershagen och Eggersdorf.

Kommunikationer 
Järnvägsstationen Petershagen Nord trafikeras av Berlins pendeltåg på linje S5 och förbinder orten västerut mot centrala Berlin och österut mot Strausberg. Strausbergs järnvägsstation ligger strax öster om Eggersdorf och har förutom pendeltågsförbindelse även regionaltågsförbindelser i riktning mot Berlin-Lichtenberg och Kostrzyn nad Odrą.

Strax söder om orten korsar Berlins yttre ringmotorväg A10 den öst-västliga landsvägen Bundesstrasse 1/5.

Kända invånare 
 Fritz Rudolf Fries, författare
 Günter Guillaume (1927–1995), östtysk spion

Källor 

Orter i Brandenburg
Kommuner och städer i Landkreis Märkisch-Oderland
Konstantin II av Skottland

Konstantin II av Skottland (medeliriska: Constantín mac Áeda; skotsk gaeliska: Còiseam mac Aoidh), son till Aed, var en tidig skotsk kung, vid den tiden då landet kallades Alba. Kungariket Alba, ett namn som används för första gången under Konstantins livstid, omfattade den norra delen av nuvarande Skottland. Kungarikets kärna var de landområden som låg runt floden Tay. I söder begränsades riket av floden Forth. Norrut sträckte sig riket upp mot Moray Firth och kanske ända till Caithness. Rikets gränser västerut är inte kända för denna tidsperiod. 

Konstantins farfar Kenneth I av Skottland (död 858) var den förste i släkten som är dokumenterad som kung, men då som kung över pikterna. Denna förändring av titeln, från "kung över pikterna" till "kung av Alba", var en del av en stor förändring av pikternas land som skedde under 800-talet och början till kungariket Alba spåras tillbaka till Konstantins livstid.

Liv
Aed, Konstantins far, efterträdde Konstantins farbror och namne Konstantin I som kung år 876, men mördades strax efter sitt tillträde, år 878. Konstantin II:s födelse är inte dokumenterad men han kan inte vara född senare än år 879. 

Konstantins regeringstid dominerades liksom hans föregångares av konflikter med de brittiska öarnas vikingahärskare, särskilt med Uí Ímair, en nordisk-gaelisk ätt av norrönt ursprung som vid denna tid härskade över många områden kring Irländska sjön  (Uí Ímair är forniriska och betyder ungefär "Ivars efterkommande". Denna ätts anfader var troligen den Ivar (iriska Ímar) som omnämns i de irländska Ulster-annalerna som "kung över alla nordmän i Irland och Britannien". En teori är att detta möjligen kan vara samma person som Ivar Benlös, Ragnar Lodbrok son). Konstantin gick till en början samman med de södra anglosaxiska kungadömenas härskare mot vikingarna men med tiden kom han i konflikt med dem. Kung Athelstan av England var framgångsrik i underkuvandet av Konstantin både vid sammandrabbningarna år 927 och 934. De två ställdes återigen emot varandra när Konstantin, allierad med Strathclydes britoner och vikingakungen av Dublin (Olaf Guthfrithson), invaderade Athelstans rike år 937, bara för att besegras i det stora slaget vid Brunanburh. År 943 abdikerade Konstantin II från tronen och drog sig tillbaka till culdeerklostret i St Andrews, där han dog 952. Han efterträddes av sin föregångares son, Malkolm I.
 
Konstantins regeringstid varade 43 år, i Skottland endast överträffat av Vilhelm I (även kallad Vilhelm Lejonet).

Historiska källor
Jämfört med för grannlandet Irland och det anglosaxiska England har få dokument över 900- och 1000-talets händelser i Skottland överlevt. Den viktigaste lokala källan från perioden är Krönika över Albas kungar (Chronicle of the Kings of Alba), en lista över kungar från Kenneth MacAlpin (död 858) till Kenneth II (död 995). Listan återfinns i Poppleton-manuskriptet, en sammanställning från 1300-talet över den tidiga skotska historien.

Släktskap
En översikt över huset Alpin.

Referenser 

Skottlands regenter
Huset Alpin
Födda 800-talet
Avlidna 952
Män
Beata Sparre

Beata Sparre, född 17 oktober 1662, död 1724, var en svensk hovfunktionär. Hon är känd som inflytelserik vid det samtida svenska hovet. Hon var kammarfröken hos först änkedrottning Hedvig Eleonora och sedan hos Ulrika Eleonora av Sverige och i tjänst vid hovet i fyrtio år: mellan 1680 och 1720. 

Sparre var dotter till friherre Axel Carlsson Sparre och Beata Stenbock. Hon var den främsta av tre systrar som tillskrivs inflytande vid det svenska hovet och anses vara ett exempel på hur kvinnor kunde utöva inflytande genom en hovtjänst. När deras bror överstelöjtnant Axel Sparre dömdes till döden, ska de fyra systrarna enligt en samtida diplomat ha övertalat drottningen, änkedrottningen och prinsen av Holstein att övertala kungen att upphäva dödsdomen. De övertalade också en av kunges systrar att övertala kungen att ge en annan av deras bröder, Gabriel en löjtnantstjänst: denna gång dock förgäves. 

Beata Sparre bedöms ha varit den mest aktiva av de fyra systrarna, och hade en lång karriär som lobbyist vid hovet. Under 1680-talet lobbade hon för sin familjs intressen genom den inflytelserike Erik Lindschöld och fick honom att lämna fram brev till Karl XI. Genom prinsessorna Hedvig Sofia och Ulrika Eleonora blev de petitioner hon sände Karl XII ofta framgångsrika. Frankrikes diplomater i Sverige namngav henne som en av de maktfaktorer vid hovet värda att knyta kontakter med: det är känt att hon mottog en tavla av Ludvig XIV från dem, som hon räddade då slottet brann 1697. År 1709 tillhörde hon, tillsammans med Christina Piper, Märta Berendes, Arvid Horn och öfverhofpredikanten domprost Molin, det hovparti som ledda av Carl Gyllenstierna medverkade till att få Hedvig Eleonoras impopulära gunstlig Anna Catharina von Bärfelt avlägsnad från hovet. 

Sparre var inte enbart sin familjs agent vid hovet utan agerade också för egen räkning. Genom Ulrika Eleonoras förbön blev hennes petition till Karl XII 1703 om att få överta sin kusins slott framgångsrik: sedan hon år 1720 slutligen kom i onåd och förlorade sin hovtjänst, bosatte hon sig på detta slott.

Referenser
 
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Sparre_nr_11
 Eva Österberg, red (1997). Jämmerdal & Fröjdesal. Kvinnor i stormaktstidens Sverige. Stockholm: Atlantis AB.

Vidare läsning
 

Kvinnor
Födda 1662
Avlidna 1724
Kammarfröknar
Personer under stormaktstiden
Svenska lobbyister
Spioner under 1600-talet
Hedvig Eleonoras hovstat
Ulrika Eleonoras hovstat
Ein el-Jarba

Ein el-Jarba är en fornlämning från kopparstenåldern, belägen i norra Israel på Jezreelslätten cirka 20 km sydöst om staden Haifa. Fornlämningen är daterad till det 6:e årtusendet f.Kr. och är tillskriven Wadi Rabah-kulturen. Platsen grävdes ut första gången 1966; nya arkeologiska utgrävningar av fornlämningen påbörjades av det Hebreiska universitetet i Jerusalem 2013.

Geografi
Fornlämningen är belägen vid foten av Menashehöjderna på Jezreelslätten, som historiskt och även idag är en viktig huvudled som kopplar samman Medelhavskusten med Jordandalen. Fornlämningen ligger i närheten av kibbutzen HaZore’a.

Arkeologiska utgrävningar
Fornlämningen har undersökts flera gånger genom arkeologiska utgrävningar. Den upptäcktes i samband med en exploateringsundersökning och grävdes sedan ut under 1966 under ledning av J. Kaplan. Fortsatta utgrävningar skedde 1979, återigen under ledning av Kaplan. 1980 utfördes en räddningsutgrävning av E. Meyerhof, som dokumenterade väsentliga lämningar av arkitektur. Flera andra fornlämningar har hittats i det angränsande området, inkluderande Tell Qiri, Hazorea, Tell Zeriq, Abu Zureiq och Mishmar HaEmek stratum V. En arkeologisk fältundersökning utfördes också 1973 av E. Anati.

Under 1966 års utgrävningar, som täckte en yta av cirka 65 m², dokumenterades fyra faser av bosättning från kopparstenåldern. Dessa inkluderade arkitektur, men även begravningar i krukor. Den stratigrafiska ackumuleringen mellan orörd jord och marknivå var endast runt 1 m.

Utgrävning 2013 
De arkeologiska utgrävningarna återupptogs 2013 av det Hebreiska universitetet i Jerusalem under ledning av Katharina Streit, i samarbete med Jezreel Valley Regional Project. Utgrävningen blottlade en bosättning från två perioder, tidig bronsålder (4:e årtusendett f.Kr.) och tidig kopparstenålder (6:e årtusendet f.Kr.). Fornlämningarna från den tidiga bronsåldern bestod av spår efter ett flertal ovala hus från olika faser, men även andra kulturlager av bosättningar såsom golv och silor. Fornlämningarna från den tidiga kopparstenåldern bestod av flera golv, lertegellämningar, gipsade ytor och runda installationer. Keramiken bestod till stor del av den typ av keramik som Wadi Rabah-kulturen framställde.

Referenser

Externa länkar 
 Ein el-Jarba Excavation Project

Fornminnen i Israel
Fornminnen från stenåldern
Fornminnen från bronsåldern
Love Rollercoaster

Love Rollercoaster är en låt av The Ohio Players som lanserades på deras album Honey 1975. I november samma år släpptes den som singel i en förkortad version och blev i januari 1976 en av gruppens totalt två Billboardettor. I låtens text används en berg- och dalbana som metafor för dejting och kärleksförhållanden. Låten är mycket känd för sitt upp och nergående gitarriff, och det har senare använts i sampling. En vandringssägen som fick stor spridning under 1970-talet gjorde gällande att ett skri som hörs i låten skulle ha kommit ifrån den modell som fanns på omslaget till albumet Honey, då hon mördats i studion. Detta är helt falskt då modellen, Ester Cordet fortfarande är i livet (2013). Skriet kom i själva verket från gruppens keyboardist Billy Beck.

Låten spelades in i en coverversion av Red Hot Chili Peppers som släpptes 1996. I deras version har blåssektionen bytts mot kazoo. Låten nådde sjundeplatsen på UK Singles Chart.

Listplaceringar
Billboard Hot 100, USA: #1
RPM, Kanada: #2

Källor

Allmusic om låten

Musiksinglar 1975
Golzow (Oderbruch)

Golzow är en kommun och ort i östra Tyskland, belägen i Landkreis Märkisch-Oderland i förbundslandet Brandenburg. Orten ligger i det låglänta området Oderbruch nära floden Oder och gränsen mot Polen. Närmaste stad är Seelow omkring 10 km västerut.

Kommunen är sedan 1992 administrativt säte för kommunalförbundet Amt Golzow, där även grannkommunerna Alt Tucheband, Bleyen-Genschmar, Küstriner Vorland och Zechin ingår.

Kultur och sevärdheter 

Orten är känd genom DEFA-dokumentärsviten Die Kinder von Golzow, av Barbara och Winfried Junge. I 20 delar under åren 1961 till 2007 följde man 18 skolelever från årskullarna 1953-1955 i ortens skola genom uppväxten och vuxenlivet, vilket är filmhistoriens längsta filmproduktion. Kommunen fick 2014 rätten att använda tilläggsnamnet Ort der Kinder von Golzow.

Kommunikationer 
Den regionala landsvägen L33 passerar genom Golzow och ansluter till Bundesstrasse 1 vid den södra kommungränsen. Orten har en järnvägsstation på den gamla Preussiska östbanan som idag trafikeras av regionaltåg på linjen mellan Berlin Ostkreuz och Kostrzyn nad Odrą på andra sidan polska gränsen.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Märkisch-Oderland
Valdet Hamidi

Valdet Hamidi, född 1946 i Peja i Kosovo i Jugoslavien, är en albansk konstnär.

Valdet Hamidi är också känd som Valdet Kuçi. Han skolades till konstnär vid en konstskola i hemorten och vidarestuderade vid konstskolor i Belgrad, London och i Bryssel på 1960- och 1970-talet. Valdet Hamidi har haft utställningar i flera europeiska städer. Han lever i dag i Honfleur i Normandie i nordvästra Frankrike.

Källor

Albanska konstnärer
Personer från Peja
Personer i Kosovo under 1900-talet
Personer i Kosovo under 2000-talet
Födda 1946
Levande personer
Män
Flickan och dimman

Flickan och dimman är en svensk kortfilm från 1997 i regi av Marcelo Racana. I rollerna ses bland andra Sima Millon, Sten Ljunggren och Arne Augustsson.

Handling 
Tioåriga flickan Sima är på väg hem efter skolan. Hon har stränga order från sin pappa att gå raka vägen hem, men denna dag kommer hon inte göra det eftersom träffar en brevbärare som ramlat av sin postcykel och skadat sig. Han övertalar henne att cykla ner till byn efter hjälp. Väl där stöter hon på en rad konstiga figurer och upplever hela livet under en dag.

Rollista 
 Sima Millon – Sima, flickan
 Sten Ljunggren – brevbäraren
 Arne Augustsson – Rolf Mattsson, TV-mannen
 Eivin Dahlgren – mannen i huset
 Rebecca Hayman – kvinnan i huset
 Fredrik Egerstrand – Oskar Lundqvist
 Carl-Johan Walleby – pojken med draken
 Freddie Wadling – mannen i bilvraket
 Peter Millon – Simas pappa

Om filmen 
Flickan och dimman spelades in under september och oktober 1996 och producerades av Johan Fälemark för Illusion Film & Television AB, Film i Väst AB och EU:s socialfond - mål 3. Manus skrevs av Isa Vandi och filmen fotades av Peter Hiltunen och Clas Rizell. Musiken komponerades av Tony Linfjärd och filmen klipptes av Lasse Summanen. Den premiärvisades den 19 april 1997 och året efter visades på Göteborgs filmfestival.

Referenser 

Svenska kortfilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer 1997
Filmer från Film i Väst