kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pia Hesselmark-Campbell

Pia Hesselmark-Campbell, egentligen Ida Campbell, ogift Hesselmark, född 21 december 1910 i Smetofta i Levene församling i Skaraborgs län, död 29 september 2014 i Tidaholms kommun, Varvs församling, Västra Götalands län, var en svensk målare, grafiker och keramiker som signerar sina verk Pia H-K (efter flicknamnet).

Biografi 
Pia Hesselmark-Campbell växte upp tillsammans med sina syskon, bland andra Bengt Hesselmark, på herrgården Levene gård i Levene socken, Skaraborg, som föräldrarna Johan Johansson och Maria Fornander inköpte 1916. Barnen i familjen antog namnet Hesselmark 1926. Föräldrarna upptäckte tidigt att dottern hade konstnärlig begåvning.

Hesselmark-Campbell utbildades vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1929–1931, hon studerade keramik för Eva Jancke-Björk och grafik för Hjalmar Eldh. Pia Hesselmark-Campbell gick också Valands Målarskola 1929–1933 där hon studerade för Sigfrid Ullman. Efter ett längre uppehåll från skapandet medan barnen växte upp tog konstnärskarriären åter fart på 1960-talet och hon hade många utställningar, såväl i Sverige som ute i Europa. Hesselmark-Campbell finns representerad på Göteborgs konstmuseum, Jönköpings läns museum och Vetlanda museum.

Åren 1933–1967 var hon gift med konstnären Classe Campbell (1910–1987). Tillsammans fick de fem barn: Maria (född 1934), Johan (1937–2004), Christina (född 1940), Per (1944–2005) och Lars (född 1946). Vid en konstutställning i Gränna 2013 visades verk av fem medlemmar av familjen Campbell, nämligen Pia Hesselmark-Campbell, före detta maken samt tre av barnen: Maria Campbell, Christina Campbell och Per Campbell.

Hon verkade under många år i Jönköping och kom sedan till ett äldreboende i Tidaholm där hon avled. Hon blev 103 år.

Bibliografi i urval

Referenser

Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska keramiker
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Levene socken
Födda 1910
Avlidna 2014
Kvinnor
Svenska hundraåringar
Les Avants

Les Avants är en by i Montreux kommun i kantonen Vaud. Här finns bland annat bergbanan Les Avants - Sonloup. Les Avants ligger 3,5 kilometer nordöst om staden Montreux och 25 kilometer öster om Lausanne.

Sport och fritid
Les Avants är en vintersportort. Här spelades Europamästerskapet i ishockey 1910.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Orter i Vaud
Vintersportorter i Schweiz
Classe Campbell

Classe Campbell, folkbokförd Claes-Erik Harald Campbell, född 5 november 1910 i Göteborgs Haga församling, död 27 mars 1987 i Ljungarums församling i Jönköping, var en svensk målare och grafiker.

Classe Campbell var son till banktjänstemannen Erik Lundgren Campbell och dansläraren May Wennström samt brorson till konstnären Egron Campbell och etnologen och tecknaren Åke Campbell.

Han började måla 1928, studerade för Otte Sköld 1931–1932, på Valands konstskola i Göteborg 1933 och 1935 samt för Isaac Grünewald på Konsthögskolan 1937. Studier bedrevs också vid resor till Danmark, Norge och Paris.

Classe Campbell hade separatutställningar i Skara och Lidköping 1937, Stockholm och Jönköping 1943, Göteborg 1940 och 1944. År 1950 gjorde han väggmålningen "Ungdom" i Ljungarumsskolans trapphall i Jönköping. Han är representerad vid Linköpings museum, Borås konstmuseum och Jönköping läns museum.

Åren 1933–1967 var han gift med konstnären Pia Hesselmark-Campbell (född 1910) och från 1974 med Fitina Campbell (född 1941). Tillsammans med första hustrun fick han fem barn: Maria (född 1934), Johan (1937–2004), Christina (född 1940), Per (1944–2005) och Lars (född 1946). Dessutom hade han sonen Dag (1932–2021) med sin trolovade Viola Stenfelt. Vid en utställning i Gränna 2013 visades verk av Classe Campbell och fyra andra familjemedlemmar, nämligen första hustrun, döttrarna Maria Campbell och Christina Campbell samt sonen Per Campbell.

Referenser

Externa länkar
Classe Campbell på Libris

Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Födda 1910
Avlidna 1987
Män
Phuong

Phuong är ett vietnamesiskt namn.

Den 31 december 2013 fanns 21 personer med efternamnet Phuong i Sverige. Det fanns dessutom 462 kvinnor och 68 män som hade förnamnet Phuong.

Kända vietnameser med namnet är bland annat Nam Phuong.

Referenser

Efternamn
Kvinnonamn
Mansnamn
Charlotte Dawson

Charlotte Dawson, född 8 april 1966 i Auckland, Nya Zeeland, död 22 februari 2014 i Woolloomooloo, New South Wales, var en australisk tv-personlighet och fotomodell. Hon var en av domarna i Australia's Next Top Model och programledare för reseprogrammet Getaway och reality-TV-programmet The Contender Australia.

År 2012 utsattes Dawson för nätmobbning på Twitter och togs in på sjukhus efter att ha försökt begå självmord. 

Den 22 februari 2014 påträffades Dawson död i sin bostad. Hon hade begått självmord.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Australiska fotomodeller
Australiska TV-personligheter
Personer som begått självmord
Personer i Australien under 2000-talet
Personer från Auckland
Födda 1966
Avlidna 2014
Kvinnor
Internetaktivister
Seija Simola

Seija Saara Maria Simola, 25 september 1944 i Helsingfors, död 20 augusti 2017 i Vanda, gift Franzén, var en finländsk sångerska.

Simola startade sin musikaliska karriär i mitten av 1960-talet som en del av gruppen Eero, Seija & Kristian Trio. Tillsammans släppte de albumet Trio 1970. Hon släppte sitt debutalbum som soloartist, Seija Simola 1, samma år. 

1972 deltog Simola i den finska uttagningen till Eurovision Song Contest med bidraget Kaukainen laulu och kom på 4:e plats. Hon återkom till tävlingen året därpå och kom då på 2:a plats med bidraget One, two, three. Hon deltog igen 1974 då hon framförde bidraget Laulun kuulen i en duett med Lasse Mårtenson, men de tog sig inte vidare till finalen. Efter tre års uppehåll deltog hon igen 1977 med låten Yötön yö och kom på sista plats. Hon tog slutligen hem vinsten 1978 med bidraget Anna rakkaudelle tilaisuus. I Eurovision Song Contest 1978 kom hon på 18:e plats med 2 poäng.

Diskografi 
 Trio (1970)
 Seija Simola 1 (1970)
 Aranjuez mon amour – näkemiin (1970)
 Rakkaustarina (1971)
 Seija (1973)
 Tunteen sain (1976)
 Seijan kauneimmat laulut (1977)
 Katseen kosketus (1979)
 Tunteet (1984)
 Ota kii – pidä mua (1985)
 Seija (1986)
 20 suosikkia – Sulle silmäni annan (1995)
 Parhaat – Seija Simola (1995)
 20 suosikkia – Rakkauden katse (2002)
 Sydämesi ääni (2005)

Referenser 

Finländska popsångare
Finländska schlagersångare
Artister som representerat Finland i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1978
Sångare från Helsingfors
Födda 1944
Avlidna 2017
Kvinnor
Nita Bahtiri

Nita Bahtiri, född 26 februari 1993 i Pristina, är en albansk sångerska och pianist från Kosovo. Bahtiri blev känd för allmänheten genom sitt deltagande i den första säsongen av The Voice of Albania 2011. Därefter deltog hon i Top Fest två år i rad.

Bahtiri föddes till kosovoalbanska föräldrar i landets huvudstad Pristina. Hon studerade vid Preng Jakova-musikskolan och fortsatte studera piano vid konstakademien på Pristinas universitet. Vid 18 års ålder sökte hon till musiktävlingen The Voice of Albania där hon i auditionturnén framförde låten "Angel" av Sarah McLachlan medan hon spelade piano för coacherna. Slutligen valde hon Elton Deda som sin coach i programmet. Bahtiri tog sig vidare till liveshowerna där hon slutade fyra i sitt team.

Direkt efter programmet debuterade hon i Top Fests nionde upplaga med låten "Një shpirt", men hon tog sig inte vidare i tävlingen. Året därpå återvände hon till Top Fest med låten "Zemër e drynosur" som hon lyckades ta sig vidare till semifinalen med, men där slog hon ut ur tävlingen.

Diskografi

Singlar 
2012 – "Një shpirt"
2013 – "Zemër e drynosur"

Referenser 

Albanska sångare
Albanska pianister
Personer i Albanien under 2000-talet
Personer från Pristina
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Pristinas universitet
Rio de Janeiros tunnelbana

Rio de Janeiros tunnelbana invigdes 1979 och drivs av Rio Trilhos. Tunnelbanan har ett nät på 58 kilometer spår fördelat på 3 linjer och 41 stationer genom de tätast befolkade områdena. Det går att åka mellan centrala Rio till de kända stränderna Copacabana samt Ipanema. Senaste linjen, nr 4 öppnades 2016 lagom till Olympiska spelen.

Linjer

Stationer

Se även
 Lista över tunnelbanesystem efter antal passagerare

Externa länkar

Officiell webbplats 

Bildanden 1979
Tunnelbanan
Tunnelbanesystem i Brasilien
Wilhelm Norlén

Magnus Wilhelm Norlén, född den 23 mars 1826 i Stockholm, död den 31 oktober 1896 i Uppsala, var en svensk rektor, präst, folkskoleinspektör och tecknare.

Han var son till kammarrådet Gustaf Norlén och Katarina Krantz samt från 1871 gift med Henrika Carolina Ulf. Norlén avlade folkskollärarexamen 1859 och prästvigdes samma år. Han var därefter verksam som domkyrkoadjunkt och lärare i Uppsala. Han anställdes som lärare vid Uppsala folkskoleseminarium 1865 och från 1867 var han rektor där. Han var folkskoleinspektör i Uppsala län 1872-1878. 

Han författade bland annat de i en mängd upplagor utgivna Lärobok i modersmålet (1885-) samt tillsammans med Fredrik Lundgren Biblisk historia (1885-) och Bibliska berättelser (1888). Flera av Norlén läroböcker översattes till afrikanska språk och användes vid svenska missionsskolor. Vid sidan av sitt arbete var han verksam som tecknare och utförde landskapsskildringar i sepia eller tusch. Norlén är representerad vid bland annat Uppsala universitetsbibliotek.

Källor 
 
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 262, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska präster under 1800-talet
Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska läroboksförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Födda 1826
Avlidna 1896
Män
Svensk uppslagsbok
Svenska tecknare under 1800-talet
Präster från Stockholm
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Theodor Norlin

Theodor Arnold Valentin Norlin, född den 10 oktober 1833 i Sala, död den 12 juli 1870 i Venedig, var en svensk teolog. Han var måg till Peter Wieselgren.

Norlin blev student i Uppsala 1849, filosofie magister 1860, docent i svensk historia 1861, teologie kandidat 1862 och docent i kyrkohistoria samma år. Han prästvigdes 1864 och blev teologie adjunkt i Lund samt kyrkoherde i Kärrstorp och Glostorp samma år. Han förestod professuren i dogmatik och moralteologi 1866-67. Norlin var medredaktör i Teologisk tidskrift 1868-70 (tillsammans med Martin Johansson och N.J. Linnarsson). Han utgav bland annat Johannes Rudbeckius, biskop i Vesterås (1860), Bidrag till Upsala universitets historia åren 1593-1637 (i Nordisk universitets tidskrift, 1861), Svenska kyrkans historia efter reformationen (1863-71), Kort öfversigt af svenska kyrkans historia (1866) och Berättelser ur kristna kyrkans historia (1868).

Källor 
 
 

Svenska teologer under 1800-talet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Födda 1833
Avlidna 1870
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Personer från Sala
Bengt Hesselmark

Bengt Hesselmark, ursprungligen Johansson, född 21 april 1912 i Levene församling i dåvarande Skaraborgs län, död 23 februari 1995 i Gösslunda församling i Skaraborgs län, var en svensk godsägare.

Bengt Hesselmark växte upp tillsammans med sina syskon, bland andra Pia Hesselmark-Campbell, på herrgården Levene gård i Levene socken, Skaraborg, som föräldrarna Johan Johansson och Maria Fornander inköpte 1916. Barnen i familjen antog namnet Hesselmark 1926. Hesselmark studerade vid Axevalla folkhögskola 1930–1931 och vid Hvilans lantmannaskola 1934. Han var ägare av Levene egendom i Stora Levene från år 1941.
  
Han var från 1942 gift med Elsa Ekberg (1921–2002), dotter till ryttmästaren Bertil Ekberg och Elsa Hård af Segerstad. De fick barnen Lars-Johan (född 1944), Stig (född 1945) och Maria (1949–1965). Makarna Hesselmark och dottern är begravda på Levene kyrkogård.

Referenser

Svenska godsägare under 1900-talet
Personer från Levene socken
Födda 1912
Avlidna 1995
Män
San Simeone Piccolo

San Simeone Piccolo eller Santi Simeone e Giuda är en kyrka uppkallad efter apostlarna Simon och Judas i Venedig. Kyrkan, som är belägen vid Canal Grande, har anor från 800-talet. Den nuvarande kyrkan uppfördes på 1700-talet efter ritningar av Giovanni Antonio Scalfarotto.

Exteriören
På kupollanterninen står en staty som föreställer Frälsaren Jesus Kristus, utförd av Michele Fanolli. Portikens gavelfält hyser reliefen De heliga Simons och Judas martyrium, skulpterad av Francesco Penso.

Kyrkan innehas sedan 2006 av Petrusbrödraskapet.

Bilder

Källor
In Venice: San Simeone Piccolo (Church)
Churches of Venice: San Simeon Piccolo

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Venedig
Kyrkobyggnader invigda 1738
1738 i Italien
DEL2

DEL2 är den näst högsta ligan i den tyska ishockeyn efter Deutsche Eishockey Liga (DEL). Ligan grundades 2013 och drivs av Eishockeyspielbetriebsgesellschaft (ESBG).

Ligan hade 12 lag som deltog i premiärsäsongen 2013/2014, sedan expanderades ligan till att omfatta 14 lag säsongen 2014/2015.

Mästare

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Ishockeytävlingar i Tyskland
Ishockeyserier
Sportevenemang i Tyskland
Återkommande sportevenemang med premiär 2013
Cialux

Cialux är ett italienskt tyg lämpat för bokbinderi. Materialet är 100 % spunnet konstsilke med tjockleken 0,28 mm. Normal tygbredd är 135 cm, men kan specialbeställas med bredd 91 cm. Vid tygbredden 135 cm är vikten 190 g/m. På avigan är en pappersrygg limmad med arkiveringssäkert akryllim. Pappersryggen underlättar limning mot papp-pärmar i bokbinderiet. Kan tryckas med offset-teknik och med silkscreen-metoden. Cialux är slitstarkt och finns i många soläkta och vattenfasta färger. Starkt nog för att medge blindtryck. Tryck kan göras med många sorters vinyl- och acrylfärger, men inte med fluorescerande färger (folklig benämning neonfärger).

Se även
 Bokbinderityger

Bokbinderi
Tyger av konstfibrer
Kuwait i olympiska sommarspelen 1976

Kuwait deltog i de olympiska sommarspelen 1976 med en trupp bestående av 15 deltagare. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Friidrott 

Herrarnas 400 meter häck
 Abdlatef Abbas Hashem
 Heats — 53,06s (→ gick inte vidare)

Herrarnas 4 x 100 meter stafett
Abdulaziz Abdulkareem, Abdulkareem Alawad, Ibraheem Alrabee och Abdlatef Abbas Hashem
 Heat — 41,61s (→ gick inte vidare)

Fäktning 

Herrarnas florett
 Jamal Ameen
 Abdul Nasser Al-Sayegh
 Ahmed Al-Arbeed

Herrarnas lagtävling i florett
 Ahmed Al-Arbeed, Jamal Ameen, Ali Al-Khawajah, Abdul Nasser Al-Sayegh

Judo

Simhopp

Referenser

Källor 
 

1976 i Kuwait
Nationer i olympiska sommarspelen 1976
1976
Hilary Henkin

Hilary Beth Henkin, född den 19 november 1952 i New Orleans, är en amerikansk manusförfattare och filmproducent. Hon växte upp i Memphis, Tennessee och i New York och studerade senare vid Université de Lausanne i Lausanne, Schweiz. Hennes första jobb som manusförfattare var för filmen Headin' for Broadway (1980) och under 1980-talet skrev hon även manus till filmerna Prisoners (1981), Fatal Beauty (1987) och Road House (1989). 1993 skrev Henkin både manus och producerade Romeo Is Bleeding, men det var först 1997 som hennes stora genombrott kom i och med att hon skrev manus till Wag the Dog. Henkin hade även varit med och skrivit ett första utkast till V för Vendetta i början av 1990-talet, men detta manus användes aldrig och i slutprodukten från 2005 uppmärksammades hennes arbete inte.

Externa länkar 

Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmproducenter
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Personer från New Orleans
Födda 1952
Levande personer
Kvinnor
Rummelsburg

Rummelsburg kan syfta på:

Rummelsburg (Pommern) – historiskt tyskt namn på en stad i Pommerns vojvodskap, Polen, se Miastko
Rummelsburg, Berlin – en stadsdel i östra Berlin, Tyskland, belägen i stadsdelsområdet Lichtenberg
Rummelsburg, Berlin

Rummelsburg är en stadsdel i östra Berlin i Tyskland, tillhörande det administrativa stadsdelsområdet Lichtenberg. Stadsdelen ligger omkring pendeltågsstationen med samma namn, norr om floden Spree. Rummelsburg har 21 215 invånare (30 jun 2013).

Geografi och bebyggelse 

Stadsdelen ligger öster om Berlins ringbana och norr om Rummelsburger See, en insjö och naturlig hamn i floden Spree. Stadsdelen saknar ett tydligt centrum och genomkorsas av järnvägen mot Frankfurt (Oder) samt landsvägen mot Köpenick. I nordväst ligger området Viktoriastadt, även kallat Kaskelkiez, med bebyggelse från Gründerzeit-epoken. De centrala och östra delarna omkring pendeltågsstationen och rangerbangården är relativt glest bebyggda med industrier. I söder har sedan 2000-talet stranden mot Rummelsburger See, bebyggts med moderna bostäder under namnet Wasserstadt Rummelsburg.

Historia 
På 1600-talet grundades ett tegelbruk på platsen. Under 1700-talets början fanns här ett mejeri, kallat Charlottenhof. Mejeriet köptes och omvandlades av vinhandlaren Johann Jakob Rummel till ett värdshus, som han döpte till Rummelsburg. Detta blev med tiden namnet på stadsdelen.

År 1867 grundades här Gesellschaft für Anilinfabrikation mbH, föregångaren till kemi- och fotofilmföretaget Agfa-Gevaert. Områdets befolkning ökade kraftigt i samband med industrialiseringen och byggandet av järnvägsstationen Berlin Ostkreuz.

År 1912 blev Rummelsburg en del av staden Lichtenberg som 1920 införlivades i Stor-Berlin. Mellan 1920- och 1950-talen fanns en badstrand vid flodstranden. Rummelsburg låg under Berlins delning 1945–1990 i den sovjetiska ockupationssektorn och Östberlin. 

Rummelsburgfängelset uppfördes ursprungligen 1877 och användes av nazisterna som straffarbetsanstalt, bland annat för homosexuella och "psykiskt avvikande". Härifrån skickades också många som ansågs asociala till koncentrationsläger. Under DDR-epoken användes fängelset av Volkspolizei, och här satt bland annat flera hundra västtyska medborgare fängslade som dömts för att ha försökt hjälpa östtyskar att fly till väst. Fängelset stängdes 1990 och har sedan dess omvandlats till bostäder, samt ett hotell med fängelsetema.

Sedan 2002 är Rummelsburg administrativt en egen Ortsteil inom stadsdelsområdet Lichtenberg. Under 2000-talet har de strandnära områdena i den södra delen av stadsdelen omvandlats från industrier till modern lägenhetsbebyggelse.

Kända Rummelsburgbor 
 Margarete Steffin (1908-1941), skådespelerska och författare.
 Heinrich Zille (1858-1929), Berlinskildrare, grafiker, målare och fotograf.

Källor

Externa länkar
Nycticebus bengalensis

Nycticebus bengalensis är en primat i släktet tröglorier som förekommer i Sydostasien. Den listades tidigare som underart till Nycticebus coucang och godkänns nu oftast som självständig art.

Utseende 

Arten har liksom andra tröglorier stora öron och ögon. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av 26 till 38 cm och en vikt av cirka 2 kg. Svansen är bara en liten stubbe. Pälsen har på baksidan en brungrå färg medan buken, huvudet och stora delar av extremiteterna är ljusare till vitaktig. På ryggens mitt finns en mörk längsgående strimma. För att klättra i växtligheten har Nycticebus bengalensis motsättliga tummar och stortår.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet sträcker sig från Bangladesh, nordöstra Indien och södra Kina till Vietnam och centrala Malackahalvön. I bergstrakter når arten 2400 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar.

Ekologi 

Individerna är aktiva på natten och klättrar vanligen i växtligheten. De äter främst naturgummi och andra trädvätskor som kompletteras med frukter, nektar, bark, insekter och fågelägg.

Honor kan para sig vartannat år och föder en unge per kull. Livslängden går upp till 15 år.

Hot och status 

Det största hotet mot arten utgörs av habitatförstöring genom urbanisering. Ibland jagas primaten som sport eller för andra syften. Några ungdjur fångas för att hålla de som sällskapsdjur. IUCN uppskattar att beståndet minskade med 30 procent under de senaste 21 åren (tre generationer) och listar Nycticebus bengalensis som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar 

Tröglorier
bengalensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Cercocebus sanjei

Cercocebus sanjei är en primat i familjen markattartade apor som förekommer i Tanzania. Den betraktas av vissa zoologer (till exempel Grubb et al.) som underart till Cercocebus galeritus.

Utseende 
Apan är 50 – 65 centimeter lång, svansen inte inräknad och väger 7 – 9 kilogram. Pälsen är gråaktig. Ansiktet är nästan naket och huden har en rosa till ljusgrå färg. Ofta är ögonlocken ännu ljusare och beige. På kinderna förekommer en blå skugga i pälsen. Djuret har en tofs vid svansens slut men den är otydlig.

Population, utbredning och förökning 
Denna primat förekommer med två från varandra skilda populationer i Udzungwabergen. Arten vistas där på mellan 400 och 1300 meter över havet. Den upptäcktes av zoologerna först 1979. 

En studie av artens reproduction genomfördes 2008 – 2010. Där bedömdes dräktighetstiden till 171,8 ± 3,4 dygn.

Habitat 
Habitatet utgörs av bergsskogar och djuret vandrar även över öppen terräng.och tillbringar ungefär halva dygnet med att söka föda på marken. Individerna bildar flockar som har 15 till 40 medlemmar. Flockens hannar upprättar en tydlig hierarki men honornas hierarki är inte lika utvecklad. Denna primat accepterar andra markattartade apor i närheten. En flock letade tillsammans med tofspärlhönor på marken efter föda.

Föda 
Cercocebus sanjei äter frukter, nötter och frön, där frukten står för 70 procent av födeintaget. Arten är även folivor (lövätare). Cercocebus sanjei gräver i marken efter ätliga rötter. Den sväljer även röd jord, troligen för att få mineraler. Arten transporterar sin föda ofta i kindpåsarna till en skyddad plats i träd.

Fortplantning 
Honor parar sig allmänt vartannat år. De kan vara brunstiga under alla årstider men de flesta ungar föds mellan juli och september. Dräktigheten varar cirka 172 dagar. Ungen diar sin mor ungefär ett år. Under parningstiden och dräktigheten har honan en synlig svullnad på stjärten.

Hot mot arten 
Arten hotas av skogsavverkningar och den jagas även av regionens befolkning som föda. En viss skydd finns i nationalparken och andra reservat. IUCN listar Cercocebus sanjei som starkt hotad (EN).

Referenser

Externa länkar 

Markattartade apor
sanjei
Däggdjur i etiopiska regionen
Hans Barnekow

Hans Barnekow, född  2 augusti 1944 i Stockholm, död 3 juli 2016 i Falsterbo, var en svensk filmare, känd för sina dokumentärfilmer med inriktning på svensk och finländsk historia. 

Barnekow var utbildad civilekonom från Lunds universitet, och har bland annat arbetat som chef på spelföretaget Alga.

På svenska och finska tv-kanaler har visats serien Storföretagens historia (2005), Mannerheim (2007), Det gemensamma riket (2009) och I Stalins skugga (2013).

Han bedrev sin filmverksamhet inom produktionsbolaget Måkläppen i Falsterbo, som är döpt efter ett sandrevel vid orten.

Källor 

män
Födda 1944
Avlidna 2016
Svenska dokumentärfilmare
Svenska friherrar
Alumner från Lunds universitet
Personer från Stockholm
Hans
Personer i Sverige under 2000-talet