kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nottryck

Nottryck förekom kort efter boktryckarkonstens uppfinning vid 1400-talets mitt. Antingen trycktes endast notlinjer (och text) eller enbart noter (och text), varefter det resterande tillfogades för hand. Senare började man trycka både linjer och noter men i olika procedurer.

Träsnitt togs i bruk i Bologna 1487 och metallsnitt i Rom 1516, medan kopparstickstekniken introducerades i Rom 1586. Den förbättrades omkring 1725 av engelsmännen John Cluer och John Walsh, som använde stansar för själva nottecknen och gravyr för andra tecken. Detta var början till så kallat notstick eller notstickning.

I Frankrike utbildades på 1500-talet ett system med lösa typer kombinerade med små stycken av notlinjerna. Den tyska firman G. Breitkopf vidareutvecklade detta. Metoden används numera endast i kombination med boktryck.

Ett vanligt förfarande i modern tid har varit ljuskopiering av tuschskrift på tunt papper, samt offsettryck efter manuskript eller förlaga med ”gnuggade” noter.

Användningen av persondatorer och notskrivningsprogram har helt förändrat framställningen av tryckta noter. Efter att noterna till ett musikstycke redigerats i notskrivningsprogrammet överförs nottryckets förlaga elektroniskt, i en mer eller mindre automatiserad process, till offsettryck eller digitaltryck för mångfaldigande på papper.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1978

Notskrift
Carl Ramström

Carl August Ramström, född 19 december 1862 i Hällefors församling, Örebro län, död 21 september 1943 i Stockholm, var en svensk civilingenjör. Han var sonson till Claes Ramström.

Ramström blev student 1881 och avlade avgångsexamen från Tekniska högskolan 1885. Han tog 1886 anställning hos P.A. Norstedt & Söner och var chef för dess tekniska avdelning till 1913, då han blev verkställande direktör för det nybildade aktiebolaget Sveriges litografiska tryckerier, vilket han förblev till 1932. Ramström var stadsfullmäktig 1903–13 och ledamot i eller ordförande i flera kommunala kommittéer och styrelser. Som ordförande i Allmänna svenska boktryckareföreningen 1900–1914 hade Ramström en mycket krävande och viktig uppgift vid många löneförhandlingar och andra betydelsefulla avgöranden under dessa år. Från 1913 var Ramström ledamot av sociala rådet. Han var ledamot av statens arbetslöshetskommission 1914 och industrikommission 
1918. Ramström utgav A.-b. P.A. Norstedt & söner 1904, minnesblad.

Källor

Noter 

Svenska boktryckare under 1800-talet
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Personer från Hällefors
Födda 1862
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska boktryckare under 1900-talet
Claes Ramström

Claes Olof Ramström, född den 18 april 1791 på Stjernsunds slott i Närke, död den 29 juli 1852, var en svensk skolman och universitetslärare, farfar till Carl Ramström.

Ramström blev 1810 student i Uppsala, där han 1818 promoverades till filosofie magister. Åren 1819–34 innehade han (i bolag med Vilhelm Fredrik Palmblad) akademiska boktryckeriet. År 1823 utnämndes han till docent i hebreiska och syriska språken och 1831 till extra ordinarie adjunkt i österländska språk. År 1827 öppnade Ramström en skola, Uppsala lyceum, som vann mycket anseende, och verkade där till 1839, då han bosatte sig i Stockholm och där praktiskt sökte lösa den då på dagordningen stående undervisningsfrågan i det av honom upprättade Stockholms lyceum, ett läroverk, där de båda bildningslinjerna var förenade. År 1851 överlämnade Ramström Stockholms lyceum åt Carl Johan Bohman och Otto von Feilitzen samt ägnade sig uteslutande åt publicistisk verksamhet som medarbetare i "Svenska tidningen". Ramström behandlade pedagogiska spörsmål även teoretiskt och lämnade en framställning Om undervisningsverken i Sverige såväl de äldre, gymnasier och lärdomsskolor, som de nyare, Nya elementarskolan, Uppsala lyceum o.s. v. (1833). Jämte Johan Arvid Moberger deltog Ramström i översättningen av Wilhelm Gesenius hebreiska och kaldeiska lexikon (1829–32).

Källor 

 

Svenska orientalister
Hebraister
Syrologer
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska pedagoger
Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska journalister under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Askersunds socken
Födda 1791
Avlidna 1852
Män
Ugglan
Martin Ramström

Oskar Martin Ramström, född den 10 november 1861 i Stockholm, död den 17 augusti 1930 i Uppsala, var en svensk läkare och universitetslärare.

Ramström blev student i Uppsala 1880, filosofie kandidat på humanistiska linjen 1885 och på den matematisk-naturvetenskapliga 1887, medicine licentiat i Uppsala 1901 och medicine doktor i Lund 1905, sedan han utgivit avhandlingen Untersuchungen und Studien über die Innervation des Peritoneum der vorderen Bauch-Wand. Han utnämndes 1906 till extra ordinarie professor i anatomi vid Uppsala universitet och blev 1909 ordinarie professor. Han blev emeritus 1926. Bland Ramströms skrifter märks Om de Vater-Paciniska kropparnas funktion (1907) och Emanuel Swedenborg's investigations in natural science and the basis for his statements concerning the functions of the brain (1910).

Källor

Noter 

Svenska professorer i anatomi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Födda 1861
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Moberger

Moberger är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Carl Johan Moberger
 Elias Moberger
 Eric David Moberger
 Gunnar Moberger
 Johan Arvid Moberger
 John Moberger (1872–1948), apotekare

Se även 

 Moberg

Svenska efternamn
Carl Johan Moberger

Carl Johan Moberger, född 18 maj 1762 i Nyköping, död i 18 november 1844 i Gävle, var en svensk organist och farbror till Eric David Moberger.

Moberger var från 1786 organist i Gävle, där han en tid även var director musices vid gymnasiet samt director cantus choralis et figuralis vid trivialskolan. Han utgav 1805 en översättning av Rohrmanns Methode zum zweckmässigen Choralspielen. "M. var en grundligt bildad musiker af den classiska skolan, hvarom vittna hans i manuskript efterlämnade, välordnade harmoniska och contrapunktiska studier."

Musikverk
Trubaduren, komedi med sång. Uppförd januari 1808 i Gävle.

Kammarmusik
Kvintett i F, för klarinett, två violiner, viola och violoncell. Tillägnad Svederus.
Kvintett i c-dur, för klarinett, två violiner, viola och violoncell. Tillägnad sina vänner M. Hellström och Söderbäck.
Menuett grazioso för stråkkvartett. Tillägnad brukspatron David af Uhr. Komponerad 20 januari 1802.

Orgelverk
Koral intonationer, 2 december 1819.
Marsch i A-dur.
13 koralförspel.
24 koralförspel till Den svenska psalmboken 1819. Utgiven av C. Müller, Stockholm, 1821.
6. Gud, du av inga skiften vet 
8. Dig allena vare ära 
21. O Fader vår, barmhärtig, god
33. Jag lyfter mina händer
35. Gud låter sina trogna här
55. Var hälsad, sköna morgonstund
55. Var hälsad, sköna morgonstund
63. Av himlens höjd oss kommet är
99. Så är fullkomnat, Jesus kär
104. Nu kommen är vår påskafröjd
160. Hur kan och skall jag dig
133. Kom, Helge Ande, Herre god
140. Av himlens här den Högstes makt
178. Är jag allen en främling här på jorden
181. O Herre Gud, gör nåd med mig
197. Väl mig i evighet
198. Jag tackar dig, min högste Gud
198. Jag tackar dig, min högste Gud
199. O Gud, ditt rike ingen ser
215. Jesus allt mitt goda är
229. Min Gud, på dig förtröstar jag
328. Hit, o Jesu, samloms vi 
394. Den blomstertid nu kommer
429. Vak upp, min själ, giv ära
Orgelstycke i G-dur.
Tio små orgelstycken, 1839.

Piano
Andante i D-dur.
Marsch i D-dur.

Referenser

Noter

Webbkällor
 
Musikverket

Svenska organister under 1700-talet
Svenska organister under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1762
Avlidna 1844
Män
Ugglan
Svenska musiker under 1700-talet
Personer från Nyköping
Svenska klassiska kompositörer under 1700-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Emma Andersson

Emma Andersson kan avse någon av följande personer:
Emma Carlsson Löfdahl (född Andersson, 1970), liberal/partilös politiker
Emma Zetterberg (född Andersson, 1979), före detta programledare, dokusåpadeltagare och sångerska
Filippo Pacini

Filippo Pacini, född den 25 maj 1812 i Pistoia, död den 9 juli 1883 i Florens, var en italiensk anatom.

Pacini blev 1847 professor i deskriptiv anatomi samt 1849 i topografisk anatomi och histologi i Florens. Redan 1835 upptäckte han de visserligen långt tidigare av Abraham Vater beskrivna, men då för länge sedan glömda känselkropparna, vilka sedan burit hans namn, Pacinis kroppar. 1845 offentliggjorde han en beskrivning av ögats näthinna. Under koleraepidemin 1854-55 studerade han tarmslemhinnans sjukliga förändringar vid kolera. Han fann, vad Félix Archimède Pouchet redan före honom framhållit, i tarmuttömningarna miljoner små stavformiga kroppar, vilka han ansåg som den egentliga orsaken till sjukdomen. Bland de avbildningar av dessa, som han meddelar, finnas även några med den karakteristiska kommaformen, som utmärker kolerabacillen.

Källor

Noter

Tryckta källor
 

 

Italienska anatomer
Personer verksamma vid universitetet i Florens
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Pistoia
Födda 1812
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Italienska eponymer
Valdemar av Brandenburg

Valdemar av Brandenburg (tyska: Waldemar von Brandenburg eller Woldemar von Brandenburg), även kallad Valdemar den store, född omkring 1280, död 14 augusti 1319 i Bärwalde, var regerande markgreve av Brandenburg från 1308 till 1319. Han tillhörde huset Askanien och var 1302-1308 medregent i Brandenburg samt 1318-1319 förmyndarregent för sin kusin Henrik II av Brandenburg.

Biografi 

Valdemar var son till markgreven Konrad I av Brandenburg (omkring 1240-1304) och Constantia av Polen (död 1281) och därmed dotterson till hertigen Przemyslaw I av Storpolen.

Valdemar avsade sig sina anspråk på hertigdömet Pommerellen och Danzig till förmån för Tyska orden i utbyte mot 10 000 silvermark, med undantag för Stolp och Schlawe som förblev hos Brandenburg. Dessa områden avträddes, tillsammans med Rügenwalde, 1317 i Wolgast till hertigen Vartislav IV av Pommern.

1312 förde han krig mot markgreven Fredrik I av Meissen, tog honom tillfånga och avtvingade honom 14 april 1312 fördraget i Tangermünde. 1316 ockuperade hans styrkor Dresden. 1319 tillföll Züllichau och Schwiebus Brandenburg.

I det så kallade markgrevekriget besatte Valdemars styrkor 1315 Stargard, men förlorade slaget vid Gransee mot Henrik II av Mecklenburg och måste efter freden i Templin 25 november 1317 återlämna Stargard till Mecklenburg.

Valdemar gifte sig 1309 med Agnes av Brandenburg (omkring 1298–1334), dotter till markgreven Herman III av Brandenburg, men äktenskapet förblev barnlöst. Valdemar avled 1319 och efterträddes som regerande markgreve av den minderårige kusinen Henrik II av Brandenburg. När Henrik kort därefter avled 1320 utslocknade den askaniska linjen av markgrevar av Brandenburg.

Den falske Valdemar 
År 1348 utgav sig en äldre man inför ärkebiskopen Otto av Magdeburg för att vara Valdemar, återkommen från en pilgrimsfärd till Jerusalem. Denne "Falske Valdemar" hyllades av flertalet städer i Brandenburg som den siste markgreven av huset Askanien, vars Brandenburglinje då var utdöd, och markgreven Ludvig av huset Wittelsbach tvingades av kejsaren Karl IV tillfälligt lämna ifrån sig markgrevetiteln. Den falske Valdemar härskade över större delen av Brandenburg som markgreve 1348-1350 innan han avslöjades som bedragare, men tilläts leva vid det askaniska hovet i Anhalt-Dessau till sin död 1357.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Huset Askanien
Personer i Tyskland under 1200-talet
Personer i Tyskland under 1300-talet
Födda 1200-talet
Avlidna 1319
Män
Markgrevar av Brandenburg
Ugglan
Oleksandr Moroz

Oleksandr Oleksandrovytj Moroz (), född 29 februari 1944 i Buda, Ukrainska SSR, Sovjetunionen (nuvarande Kiev oblast, Ukraina), är en ukrainsk politiker och som har varit Verchovna Radas talman 18 maj 1994–12 maj 1998 och 6 juli 2006–23 november 2007.

Externa länkar 

|-

Ukrainska politiker
Personer i Ukraina under 1900-talet
Personer i Ukraina under 2000-talet
Personer från Kiev oblast
Födda 1944
Levande personer
Män
Volvo Concept XC Coupé

Volvo Concept XC Coupé är en konceptbil som Volvo Personvagnar presenterade på bilsalongen i Detroit i januari 2014. 

Concept XC Coupé är den andra av tre planerade konceptbilar ritade av Volvos designchef Thomas Ingenlath som ska peka ut vägen för Volvos kommande designspråk. Den grundläggande designen är gemensam med den tidigare Concept Coupé och konceptbilen liknar mer en modern tolkning av 1800 ES än den kommande andra generationen XC90.  Bilen bygger på Volvos nya bottenplatta Scalable Product Architecture (SPA) som kommer att utgöra den tekniska grunden för alla Volvomodeller.

Referenser

Externa länkar

Volvos pressmeddelande.
Youtube-klipp från Volvo Cars.

XC Coupé
Lanseringar 2014
Klystron

Klystron är en typ av elektronrör för alstring och förstärkning av högfrekventa elektriska svängningar inom mikrovågsområdet.

Historik
Klystronen uppfanns av bröderna Russel och Sigurd Varian vid Stanford University och visades första gången 1937. Tekniken utvecklades vidare och under andra världskriget förlitade sig axelmakterna huvudsakligen på lågfrekvent, lågenergi klystronteknik för sin radarkommunikation medan de allierade använde den betydligt mera kraftfulla, men frekvensdrivande Cavity magnetron för mycket kortare våglängder. Klystronrör har sedan utvecklats för mycket högenergetiska tillämpningar, som synkrotroner och radarsystem.

Funktion
Klystroner förstärker RF-signaler genom att omvandla den kinetiska energin i en likströms elektronstråle till radiofrekvent effekt. En stråle av elektroner produceras av en termojonisk katod, och accelereras av högspänningselektroder (vanligen på tiotals kilovolt). Denna stråle bringas därefter att passera genom en ingångende kavitetsresonator. RF-energi matas in i ingångskaviteten vid, eller nära, dess resonansfrekvens för att alstra en spänning, som verkar på elektronstrålen.

Det elektriska fältet formerar elektronerna till paket: elektroner som passerar under en motstående elektriskt fält accelereras medan senare elektroner bromsas, vilket gör att en tidigare kontinuerlig elektronstråle grupperas vid ingångsfrekvensen. För att förstärka denna ihopklumpning, kan en klystron innehålla ytterligare kaviteter.

Den kinetiska energin hos elektronerna omvandlas sålunda till potentiell energi av fältet, vilket ökar amplituden för svängningarna. De svängningar som exciteras i catcherkaviteten är kopplade via en koaxialkabel eller vågledare. Den utsända elektronstrålen, med minskad energi, fångas av en kollektorelektrod.

För att erhålla en oscillator, kan den utgående kaviteten kopplas till ingångskaviteten med en koaxialkabel eller vågledare. Positiv återkoppling ger då spontana svängningar vid kaviteternas resonansfrekvens.

Den principiella funktionen har fått tillämpning efter flera olika utvecklingslinjer.

Tillämpningar
Klystroner kan producera mycket högre uteffekt hos mikrovågsgeneratorer än motsvarande solid state mikrovågselement såsom Gunn-dioder. I moderna system används de från UHF (hundratals MHz) upp genom hundratals gigahertz (som i Extended Interaction Klystrons i CloudSat-satelliten). Klystroner finns i drift i radar, satelliter och bredband med högeffektkommunikation (vanligt i TV-utsändningar och i EHF-satellitterminaler), medicin (strålbehandling av cancer), och högenergifysik (partikelacceleratorer och experimentella reaktorer).

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar
https://www.google.com/search?q=klystron&newwindow=1&rlz=1C2AVSA_enSE444SE456&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=9_TcUszYIYeS5ASH1IGoDw&ved=0CDsQsAQ&biw=779&bih=561

Elektronik
Kommunikation
Strålning
Eric David Moberger

Eric David Moberger, född 25 januari 1800 i Arboga, Västmanlands län, , död 23 juli 1863 i Oppmanna socken, Kristianstads län, var en svensk präst, kyrkoherde och musiker, brorson till Carl Johan Moberger.

Moberger var en skicklig cellist; Adolf Törneros gav honom följande vitsord: "enligt kännares intyg den skickligaste violoncellist i Sverige". Moberger blev 1827 medlem av Bolaget på Djurgården (vilket blev en föregångare och inspiration till det 1848 stiftade Mazerska kvartettsällskapet). I "bolaget"  räknades han som en av de främsta krafterna. Han var ledamot av musikaliska akademien. I egenskap av informator för en av greve von Stedingks söner, gjorde han tillsammans med dessa, 1847–49, resor till Tyskland, Frankrike och Italien samt till Brasilien. Moberger deltog i utarbetandet af den psalmmeloditabell, vilken på Kungl. Maj:ts nådiga befallning blev upprättad av musikaliska akademien år 1844. Han blev 1851 prost och kyrkoherde i Oppmanna och Vånga församlingar av Lunds stift.

Referenser

Webbkällor

Noter 

Svenska prostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska cellister under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1800
Avlidna 1863
Män
IFK Göteborg Futsal

IFK Göteborg Futsal är en futsalförening från Göteborg som tidigare hette Göteborg Futsal Club. Föreningen har ett herrlag och ett damlag.

Historik
Klubben bildades 2007 av Martin Norén, Per Broberg och Patrik Syk. Herrlaget har varit i SM-final i futsal vid fyra tillfällen och har tre SM-guld från 2013, 2015 och 2016. Under sommaren 2013 representerade Göteborg Futsal Club Sverige i UEFA Futsal Cup. I oktober 2015 blev Göteborg Futsal Club en del av föreningen IFK Göteborg, och bytte således namn till IFK Göteborg Futsal. Föreningen är sedan 2018 en del i Alliansföreningen IFK Göteborg. 

IFK Göteborg Futsal innehar sedan 2017 det svenska publikrekordet (2457 åskådare) i futsal. Publikrekordet sattes under derbyt mot Gais i Scandinavium. IFK Göteborg Futsal är den första svenska futsalklubb att ta sporten från de små hallarna till en riktig inomhusarena.

Referenser

Externa länkar 
 

IFK Göteborg
Futsalklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 2007
Myrbacka kyrka

Myrbacka kyrka, även benämnd Ljusets kyrka, är en finländsk kyrka nära Klippsta station i stadsdelen Myrbacka i Vanda. Kyrkan, som invigdes 1984, ritades av Juha Leiviskä.

Vanda svenska församling är en av sju evangelisk-lutherska församlingar i Vanda, med omkring 30 000 medlemmar och har Myrbacka kyrka som huvudkyrka. 

Utom kyrksalen finns det i byggnaden ett kapell, två församlingssalar, pastorskansliet, dagklubbs- och ungdomslokaler. I kyrksalen ryms 450 personer. I kyrkan ligger också Sankt Martins kapell med plats för 40 personer.

Kyrkan är stängd för renovering från och med 4.3.2019.

Orgel
Genom den goda akustiken erbjuder kyrkan en god lokal för konserter. Myrbacka kyrkas orgel, som har 36 register, byggdes av Kangasalan urkurakentamo 1986.

Diskografi
Organ works / Dietrich Buxtehude / Wikman, Håkan, orgel. CD. Alba Records ABCD 123. 1997.

Källor

Noter

Kyrkobyggnader i Helsingfors stift
Kyrkobyggnader i Vanda
Kyrkobyggnader invigda 1984
Myrbacka
1984 i Finland
Ingrosso

Ingrosso är italienskt efternamn som bärs av flera framstående svenska musik-, skådespelar- och dansprofiler.

Personer
Benjamin Ingrosso (född 1997), svensk artist
Bianca Ingrosso (född 1994), svensk sångerska och bloggare
Emilio Ingrosso (född 1965), svensk krögare och före detta dansare
Oliver Ingrosso (född 1989), svensk discjockey, musikproducent och skådespelare
Sebastian Ingrosso (född 1983), svensk DJ och musikproducent
Vito Ingrosso (född 1963), svensk dansare, koreograf och musiker

Svenska efternamn
Heinrich Leopold Rohrmann

Heinrich Leopold Rohrmann, född 1751 i Herzberg nära Harz, död 1821, var en tysk orgelspelare och kontrapunktist.

Rohrmann, som var organist i Clausthal, utgav Methode zum zweckmässigen Choralspielen, nebst einer kurzen Anleitung zur guten Erhaltung einer Orgel (översatt till svenska av Carl Johan Moberger). Han komponerade piano- och orgelstycken.

Källor 

 

Tyska organister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1700-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Födda 1751
Avlidna 1821
Män
Furstendömet Lübeck

Furstendömet Lübeck var ett furstendöme som tillhörde storhertigdömet Oldenburg. Det var beläget vid Östersjön, emellan Holstein och staden Lübecks område. Det hade en yta på 541 km2 och 41 500 invånare 1910.

Det utgjordes av en svagt kuperad slätt, vars norra del hade många småsjöar.

Furstendömet bestod av stadskommunen Eutin, regeringens (1 president och 6 medlemmar) säte och där även provinsialrådet (15 medlemmar) samlades, samt amten Eutin och Schwartau.

Det var ursprungligen en del av biskopsstiftet Lübeck, som grundlades 948 i Oldenburg, men 1163 flyttades till staden Lübeck, ehuru biskoparna fortfarande residerade i Eutin. Efter Henrik Lejonets fall (1180) blev stiftet riksomedelbart, men hörde i kyrkligt hänseende till ärkestiftet Bremen.

Efter 1535 förvaltades det av protestantiska biskopar, som sedan 1586 valdes bland furstar av holstein-gottorpska huset. Genom westfaliska freden fick furstbiskopen säte och stämma på tyska riksdagen. 1647 förband sig Lübecks kapitel att välja 6 biskopar efter varandra ur holstein-gottorpska huset; därefter skulle även danska prinsar kunna väljas. En av dessa holsteinska furstbiskopar, Adolf Fredrik, 1727—43, valdes 1743 till svensk tronföljare och blev 1751 svensk konung.

Vid sekularisationen 1803 erhöll hertigen av Oldenburg (som tillhörde huset Holstein-Gottorp) stiftets område som världsligt furstendöme. År 1867 ökades detta genom det av Preussen avträdda amtet Ahrensböck.

Efter tyska revolutionen 1918 blev området en exklav under namn Landesteil Lübeck som tillhörde Fristaten Oldenburg. Idag är det tidigare hertigdömet en del av Kreis Ostholstein i förbundslandet Schleswig-Holstein.

Källa

Externa länkar

Schleswig-Holsteins historia
Historiska furstendömen
Vasa centralsjukhus

Vasa centralsjukhus (finska Vaasan keskussairaala) är ett sjukhus i Vasa i Österbotten. Sjukhuset är centralsjukhus i Vasa sjukvårdsdistrikt och ägs av 13 österbottniska kommuner. Det tillhandahåller allmän- såväl som specialistvård för ett upptagningsområde med cirka 166 250 invånare. Regionen omfattar det österbottniska kustområdet och sträcker sig från Larsmo i norr till Kristinestad i söder. 

Sjukhuset erbjuder främst öppenvård men har dessutom 389 bäddplatser. Undantaget Finlands fem universitetssjukhus är Vasa centralsjukhus det enda sjukhus i landet som genomför öppenhjärtkirurgiska operationer. Finlands femton övriga centralsjukhus erbjuder ingen hjärtkirurgi. Vid sjukhuset genomförs cirka 1,3 miljoner undersökningar och 33 000 kirurgiska ingrepp varje år, och på förlossningsavdelningen föds årligen 1 450 barn.

Referenser

Externa länkar 
 Vasa centralsjukhus – Officiell webbplats

Vasa
Sjukhus i Finland
Pieter Snellen

Pieter Cornelius Tobias Snellen, född den 30 augusti 1832 i Rotterdam, död där den 29 mars 1911, var en holländsk entomolog.

Snellen, som var köpman i sin hemstad, utgav två böcker om fjärilar. Den första boken gav han ut 1892 med titeln Lepidoptera / door P.C.T. Snellen met eene inleidung door Joh. F. Snelleman. Det andra verket The Rhopalocera of Java skrev han tillsammans med Hans Frustorfer  och Murinus Cornelius Piepers. Boken gavs ut 1909 och har sedan dess tryckts i många nyutgåvor. Man skall inte blanda ihop honom med Samuel Constantinus Snellen van Vollenhoven, som också var entomolog från Rotterdam.

Källor

Noter 

Nederländska entomologer
Lepidopterister
Zoologer under 1800-talet
Nederländska forskare under 1800-talet
Personer från Rotterdam
Födda 1832
Avlidna 1911
Män