kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Michel Mouet de Langlade

Charles Michel Mouet de Langlade, född 1729, död 1801, var en officer i den franska marinkåren, senare i det brittiska indiandepartementet.

Familj
Fadern, Augustin Mouet de Langlade, var en framstående handelsman vid Fort Michilimackinac. Hans mor, Domitilde, var en odawa. Charles gifte sig med Charlotte-Ambroisine Bourassa. Paret hade två döttrar. Han hade också en son i en förbindelse med en odawakvinna.

I fransk tjänst
Första gången Langlade var med i krig var han tio år gammal och tillsammans med sin morbror. 1750 var han kadett vid den franska marinkåren. Som sådan deltog han i en expedition mot miamiindianerna i Ohiolandet för att tvinga dem att upphöra med sina kontakter med engelska handelsmän. Under fransk-indianska kriget deltog han i slaget vid Monongahela 1755, genomförde ett lyckat eldöverfall på Rogers Rangers 1757, ledde den fransk-indianska styrkan i slaget vid Sabbath Day Point och deltog i belägringen av Fort William Henry  senare samma år. Han deltog även i försvaret av Québec 1760 och var kommendant i Fort Michilimackinac till britterna tog över fortet på hösten 1761.

Pontiacs krig
 
Langlade hade inga svårigheter med att anpassa sig till det brittiska väldet. Under inledningsskedet av Pontiacs krig varnade han den brittiske kommendanten i Fort Michilimackinac för den annalkande faran, men denne trodde honom inte. Senare räddade han kommendanten och en annan officer från att brännas levande. Med hjälp av sina släktingar bland odawas såg han till att de överlevande kunde föras till Montréal. Han tog befälet i fortet tills det brittiska väldet kunde återupprättas.

I brittisk tjänst
Efter Pontiacs krig flyttade Langlade och familjen till La Baye, dagens Green Bay, Wisconsin, där hans far nu bodde. Vid sidan av en näringsverksamhet som pälshandlare blev Langlade officer i det Brittiska Indiandepartementet. Under det amerikanska frihetskriget ledde han indianska allierade i försvaret av Montréal mot kontinentalarmén och deltog i Burgoynes invasion av New York 1777. 1780 ledde han en expedition mot det spanska Saint Louis, men den blev tillbakaslagen. Efter kriget fortsatte han sin tjänst vid indiandepartementet fram till sin död.

Eftermäle
Langlade County i Wisconsin är uppkallat efter honom.

Referenser

Externa länkar
 Braddock's Defeat Historiemålning av Edwin Willard Deming 1903. Mannen i pälsmössa längst till vänster föreställer Charles de Langlade.

Personer i Nya Frankrike
Franska militärer under 1700-talet
Fransk-indianska krigen
Personer i Kanada under 1700-talet
Personer i amerikanska frihetskriget
New York under 1700-talet
Födda 1729
Avlidna 1801
Män
Marianne Gerland-Ekeroth

Marianne Gerland-Ekeroth, född 29 november 1924, död 3 september 2007, var en svensk översättare från engelska och (i mindre utsträckning) från norska.
Fram till 1956 skrev hon sig Marianne Gerland. Hon inledde sin översättarkarriär med sångtexter, bl.a. försvenskades Ray Ellingtons och Barbara Tobias "That's my girl" 1952 som "Stopp ett tag!" (inspelad av Harry Björnberg med The Accordion Nutcrackers för Cupol samma år) och långt senare, 1979, skulle hon också komma att översätta sånger till barn-TV-serien Doktor Snuggles.  Mellan 1954 och 1989 var Gerland-Ekeroth dock huvudsakligen verksam som litterär översättare. Hon översatte en hel del bestsellerförfattare - Harold Robbins, Mary Margaret Kaye och Mary Stewart för att nämna några – men också författare som Iris Murdoch och sydafrikanerna André Brink och Nadine Gordimer. Numerärt är dock översättningarna av barnböcker det mest påtagliga i hennes verklista.

Böcker 
 Har du sett min lilla katt? (Rabén & Sjögren, 1965) [översatt till engelska, tyska och afrikaans]
 Har du sett min lilla hund? (Rabén & Sjögren, 1974) [översatt till engelska och danska]

Översättningar (urval) 
 Nadine Gordimer: En bortgången värld (The late bourgeois world) (Bonnier, 1967)
 Helen Piers: Musse Mus vill ha ett hus (Mouse looks for a house m.fl.) (Carlsen/Illustrationsförlaget, 1970)
 Iris Murdoch: Brunos dröm (Bruno's dream) (Norstedt, 1970)
 Kamen Kaltjev (Kamen Kalčev): Vid livets källa (Pri izvora na zhivota) (Forum, 1978)
 André Brink: Ambassadören (The ambassador) (Forum, 1986)
 André Brink: Den förlorade skuggan (States of emergency) (Forum, 1988)

Priser 
 Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst 1971
 Elsa Thulin-priset 1990

Källor 

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från norska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av Elsa Thulins översättarpris
Svenska författare under 1900-talet
Födda 1924
Avlidna 2007
Kvinnor
Brieskow-Finkenheerd

Brieskow-Finkenheerd är en kommun och ort i östra Tyskland, belägen i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg, nära floden Oder och 13 km söder om Frankfurt an der Oder.

Kommunen är säte för den gemensamma administrationen för kommunalförbundet Amt Brieskow-Finkenheerd, där även grannkommunerna Gross Lindow, Vogelsang, Wiesenau och Ziltendorf ingår.

Befolkning 

Detaljerade källor anges i Wikimedia Commons..

Kända ortsbor 
 Albrecht von Graefe (1828-1870), ögonläkare och professor vid Friedrich-Wilhelms-Universität Berlin.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Gudrun Norstedt

Gudrun Norstedt, född 5 maj 1965 i Anundsjö församling, Västernorrlands län, är en svensk författare och biolog som även ägnar sig åt historisk forskning.

Hon tilldelades 2014-04-08 Riksantikvarieämbetets förtjänstmedalj med följande motivering:
"För att ha berikat vårt vetande om Västerbottens kulturarv och genom sitt författarskap lyft fram ett brett spektrum av Norrlands kulturhistoria, från kustens sågverkssamhälle till inlandets kyrkstäder och det samiska kulturarvet."

Bibliografi

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Gudruns Norstedts webbplats

Svenska författare
Personer från Anundsjö socken
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Carl Olsen

Carl Otto Olsen, född den 26 maj 1844 i Karlskrona, död den 19 november 1927 i Skeppsholms församling i Stockholm, var en svensk sjömilitär.

Biografi
Olsen blev sekundlöjtnant vid flottan 1865, kommendörkapten av 2:a graden 1890, av 1:a graden 1894, kommendör 1898, konteramiral 1903 och viceamiral 1908. Han erhöll avsked 1910. Olsen var varvschef i Stockholm 1899–1905, chef för Marinförvaltningen 1905–1910 och högste befälhavare över kustflottan 1906–1908. Han var ledamot av ett flertal kommittéer, bland annat certkommittén 1906–1909 och parlamentariska försvarkommittén 1907–1910.

Olsen blev ledamot av första klassen av Krigsvetenskapsakademien 1903  samt ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet 1886 och hedersledamot 1903. Han är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 5 juni 1909.
  Riddare av Carl XIII:s orden, 10 mars 1907.

Utländska utmärkelser
  Riddare av första klassen av Preussiska Röda örns orden, senast 1925.
  Riddare av första klassen av Ryska Sankt Annas orden, senast 1925.
  Storkorset av Brittiska Victoriaorden, senast 1925.
  Riddare av andra klassen av Preussiska Kronorden, senast 1925.

Referenser

Noter

Källor
 
 
 Olsen, Carl Otto på SvenskaGravar.se

Svenska amiraler
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Mottagare av Röda örns ordens första klass
Mottagare av Sankt Annas ordens första klass
Storkorset av Victoriaorden
Mottagare av Preussiska Kronordens andra klass
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Militärer från Karlskrona
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1844
Avlidna 1927
Män
Svensk uppslagsbok
Amt Spreenhagen

Amt Spreenhagen är ett kommunalförbund i Brandenburg i Tyskland, beläget i västligaste delen av Landkreis Oder-Spree, omedelbart öster om gränsen till förbundslandet Berlin och söder om floden Spree. Säte för den gemensamma administrationen är orten Spreenhagen. Amt Spreenhagen grundades i samband med en kommunreform 1992 i Brandenburg.

De ingående kommunerna är:
 Gosen-Neu Zittau
 Rauen och
 Spreenhagen
med en sammanlagd befolkning på 8 200 invånare (2012).

Källor

Externa länkar 
 

Spreenhagen
Broad City

Broad City är en amerikansk komediserie som hade premiär på Comedy Central 22 januari 2014. Serien är skapad av Ilana Glazer och Abbi Jacobson som även spelar huvudrollerna. Serien består av fem säsonger och dess sista avsnitt sändes 28 mars 2019.

Handlingen i Broad City kretsar kring bästa vännerna Ilana och Abbi och deras liv i New York.

Rollista
Ilana Glazer – Ilana Wexler
Abbi Jacobson – Abbi Abrams
Hannibal Buress – Lincoln
John Gemberling – Bevers 
Arturo Castro – Jaimé
Paul W. Downs – Trey 
Chris Gethard – Derek 
Stephen Schneider – Jeremy

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska komediserier på TV
TV-seriestarter 2014
TV-serieavslutningar 2019
New York i fiktion
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Éric Perrin

Éric Perrin, född 1 november 1975 i Laval, Québec, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelar för HC TPS i SM-liiga.

Spelarkarriär 
Perrin spelade collegehockey på University of Vermont, med bland andra Martin St. Louis och Tim Thomas, utan att bli draftad av något NHL-lag. Efter att ha tillbringat flera år i farmarligor, samt en sejour i Finland, blev Perrin uppkallad av Tampa Bay Lightning säsongen 2003-2004 när han spelade för Hershey Bears i AHL. Han registrerade en assist i slutspelet på vägen till Tampa Bays Stanley Cup-vinst.

Under NHL-lockouten säsongen 2004-2005 återvände Perrin till AHL och Hershey Bears, där han utsågs till lagets MVP, liksom "Man of the Year" för hans bidrag till välgörande ändamål. Inför efterföljande säsong valde han att gå tillbaka utomlands, och skrev på för det schweiziska laget SC Bern. Under slutspelet spelade han även för Nationalliga B-laget EHC Biel. När den schweiziska säsongen slutade återvände Perrin till Tampa Bay Lightning, och den 2 november 2006 gjorde han sitt första NHL-mål i en match mot Philadelphia Flyers.

Perrin undertecknade ett kontrakt med Atlanta Thrashers den 1 juli 2007. I NHL-säsongen 2007-2008 med Thrashers gjorde han sin bästa poängmässiga säsong med 12 mål och 45 poäng. Efter två säsonger i Trashers skrev Perrin på för Avangard Omsk i KHL den 3 september 2009. Efter KHL-säsongen skrev Perrin den 16 september 2010 ett tryout-kontrakt med Tampa Bay Lightning. Tryouten ledde dock inte till något förlängt kontrakt och den 6 oktober 2010 återvände Perrin till JYP efter sju säsonger i andra klubbar. Perrin har sedan dess förlängt kontraktet med två respektive ett år och var lagkapten säsongen 12/13 samt 13/14.

Spelarstatistik

Referenser

Externa länkar 

Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Québec
Födda 1975
Spelare i Jokerit
Spelare i HPK
Spelare i JYP
Spelare i Hershey Bears
Spelare i Tampa Bay Lightning
Spelare i SC Bern
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i Avangard Omsk
Levande personer
Män
Spelare i Kansas City Blades
Spelare i Cleveland Lumberjacks
Stanley Cup-mästare 2004
Personer från Laval, Québec
Alumner från University of Vermont
Ishockeyspelare i Vermont Catamounts (herrar)
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Spelare i Régents de Laval-Laurentides-Lanaudière
Bernhard Olsen

Rasmus Ulrik Bernhard Olsen, född 9 september 1836, död 17 juli 1922, var en dansk musieiman.

Olsenhar sin stora berömmelse som skapare av Dansk Folkemuseum, grundat 1879 och öppnat 1885. Från 1901 blev Frilandsmuseet under Olsens ledning uppställt vid Kongens Lyngby, dit Olsen lyckades förvärva ett stort antal äldre allmogebyggnader. Olsen ägde stor administrativ förmåga, klar blick och vidsträckta utvecklingshistoriska kunskaper, vilka även framträdde i ett stort antal uppsatser, som han utgav. Bland dessa märks särskilt De hamburgske Guldsmede Jacob Mores den Ældres og den Yngres Arbejder for Frederik II og Christian IV (1904).

Källor 
 

Danskt museifolk
Födda 1836
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Carsten Olsen

Carsten Erik Olsen, född 1 mars 1891, död 19 augusti 1974, var en dansk botaniker.

Olsen blev filosofie doktor 1921 och assistent vid Carlsberglaboratoriet 1919. Hans undersökningar berörde huvudsakligen växtekologiska och växtgeografiska problem, som betydelsen av vätejonkoncentrationen i jorden för växtfördelningen, ekskogarnas och vitmosskärrens vegetation, de epifysiska mossornas invandring på barken av olika träd, brännässlans förändringar under inflytande av växtplatsen med mera.

Källor

Noter 

Danska botaniker
Alumner från Köpenhamns universitet
Födda 1891
Avlidna 1974
Män
Svensk uppslagsbok
Antonino Cassarà

Antonino "Ninni" Cassarà, född 7 maj 1947 i Palermo, död 6 augusti 1985 i Palermo, var en italiensk polisman och piketchef i Palermo.

Biografi 
År 1982 arbetade Cassarà och kollegan Calogero Zucchetto (1955–1982) som gatupoliser. Vid ett tillfälle kände de igen de båda maffiamedlemmarna Giuseppe Greco och Mario Prestifilippo men lyckades inte gripa dem då de flydde. Cassarà deltog i flera stora operationer, bland annat utredningar med kopplingar till amerikanska brottssyndikat. Han arbetade då tillsammans med Giuseppe Montana (1951–1985).

Cassarà var nära medarbetare till domaren Giovanni Falcone och deltog i undersökningar som ledde fram till den första maxirättegången. 

Den 6 augusti 1985 eskorterades Cassarà från polisstationen till sin bostad i Palermo av polismännen Roberto Antiochia (1962–1985) och Natale Mondo (1952–1988). Nio män beväpnade med AK-47:or dök då upp och sköt ihjäl Cassarà och Antiochia.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

 

Födda 1947
Avlidna 1985
Män
Personer från Palermo
Italienska poliser
Personer som blivit mördade i Italien
Svartstrupig näktergal

Svartstrupig näktergal (Calliope obscura) är en fåtalig och hotad fågelart i familjen flugsnappare som är endemisk för Kina.

Utseende och läte 
Den adulta hanen har svart bröst och ansikte, mörkgrå hätta, nacke, rygg och övergump, och svart näbb. Vingovansidan är mörkgrå till brun och stjärten är svart och vit. Buken och undergumpen är ljust sandfärgad. Honan är helt gråbrun, med svart näbb och ljusare undersida, men rödbrungrå strupe och bröst.

Svartstrupig näktergal har en vacker och varierad sång och består av korta strofer som levereras i ganska sävlig takt med några sekunders pauser emellan. Den kan även härma andra fågelarter.

Utbredning och systematik 
Svartstrupig näktergal häckar lokalt i bergsområden i västra centrala Kina, i sydöstra Gansu, sydvästra Shaanxi, norra Sichuan och norra Yunnan. Utanför häckningssäsong har den observerat på 400 meters höjd över havet i Thailand. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Artstatus 
Tidigare har svartstrupig näktergal betraktats som en färgmorf av glödhake (C. pectardens). Studier av läte, utseende och genetik visar dock att de är olika arter.

Släktestillhörighet 
Arten har tidigare först till släktet Luscinia, men genetiska studier visar att det släktet är parafyletiskt, där arterna i Calliope är närmast släkt med Myiomela och till exempel blåstjärtarna i Tarsiger än med näktergal (L. luscinia).

Familjetillhörighet 
Liksom alla näktergalar men även fåglar som stenskvättor, rödstjärtar och buskskvättor behandlades svartstrupiga näktergalen tidigare som en trast (Turdidae), men genetiska studier visar att den tillhör familjen flugsnappare (Muscicapidae).

Ekologi 
Svartstrupig näktergal har observerats under häckningstid i bergsskogar på mellan 2 400 och 3 350 meters höjd (i Quinling-bergen 2 130–2 600) och verkar föredra täta vidder med dvärgbambu med inslag av barr- och lövträd. 

Båda föräldrar tar hand om sina ungar och föder dem med flugor, fjärilar och andra insekter och spindlar.

Historik 
Under lång tid var mycket lite känt om arten som bara hade observerats vid ett fåtal tillfällen sedan den upptäcktes 1886. Under fältstudier i naturreservat i Qinlingbergen i Shaanxiprovinsen, Kina observerades 14 hanar 2011, och 24 hanar och två honor 2012. 2012 observerades även det första häckande paret. Mycket av kunskapen kring denna art baseras på dessa observationer.

Status och hot 
Utifrån observationerna 2011–2012 bedöms arten inte vara så sällsynt som man tidigare trott eftersom det finns stora områden med lämplig häckningshabitat och gruppen bakom observationerna spekulerar i att arten kan vara livskraftig. IUCN kategoriserar fortfarande arten som sårbar (VU). Beståndet anses vara i minskande och världspopulationen uppskattas till mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Lasse Lindqvist

Lars Valter Lindqvist, känd som Lasse Lindqvist, född 31 december 1924 i Avesta församling i Kopparbergs län, död 11 december 1998 i Leksands församling i Dalarnas län, var en svensk tecknare och konstnär.

Lasse Lindqvist var utbildad för Ragnar Sandberg och Sven X:et Erixson och gick på Otte Skölds målarskola och Konstakademien i Stockholm. Som tecknare var han knuten till Söndagsnisse-Strix, Stockholms-Tidningen och Aftonbladet.

Han gjorde en rad offentliga utsmyckningar, däribland ett målat trätak på Skansen i Stockholm, skolväggar i Krylbo, Avesta och Bollnäs, Stadshagens tunnelbanestation och Tyresö simhall. 
Han finns representerad i olika landsting och i Lidingö kommun.

Han var 1955–1962 gift med Sara Lindqvist-Dracke (1922–2001), 1962–1970 med skådespelaren Anita Björk (1923–2012) och 1977 med textilkonstnären Margareta (Maja) Sandell (född 1933), förut gift med Björn Hinders.

Lindqvist är begravd på Lidingö kyrkogård.

Referenser

Externa länkar 
 Lasse Lindqvist på Libris
 LINDQVIST, LASSE W, tecknare, målare, Saltsjö-Duvnäs i Vem är Vem? / Stor-Stockholm 1962 / s 815 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Avesta
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1924
Avlidna 1998
Män
Jagdschloss Grunewald

Jagdschloss Grunewald är ett jaktslott som ursprungligen tillhört kurfurstarna och monarkerna av huset Hohenzollern, beläget i stadsdelen Dahlem i västra Berlin i Tyskland, vid Grunewaldsees södra strand i skogen Grunewald. Slottet är idag museum.

Historia 
Slottet uppfördes i renässansstil 1542-1543 för kurfursten Joakim II av Brandenburg, under byggmästaren Caspar Theiss. Detta gör det idag till Berlins äldsta bevarade slottsbyggnad, då det äldre Berlins stadsslott revs efter andra världskriget. Joakim II upplät slottet som residens för sin officiella mätress, Anna Sydow. En större om- och tillbyggnad i barockstil genomfördes under Fredrik I av Preussens regeringstid i början av 1700-talet. Under 1600-talet och 1700-talet användes slottet endast sällan av kurfurstarna och kungarna.

Slottet kallades ursprungligen zum grünen Wald vilket också blev namngivande för den omkringliggande skogen och från omkring 1800 allmänt förkortades Grunewald.

Under 1800-talet återupplivades jakttraditionerna omkring slottet av kungen Fredrik Vilhelm IV av Preussen och hans bröder, den blivande kejsaren Vilhelm I av Tyskland och prins Karl av Preussen. 

År 1891 var slottet centrum för en sexskandal i och med den omtalade Kotze-affären , då det blev offentligt känt att slottet varit plats för en sexorgie mellan 15 medlemmar ur det kejserliga hovet.

Slottet är sedan 1932 museum, och fick ta emot sammanlagt 153 målningar som övergått i den preussiska statens ägo från huset Hohenzollerns konstsamlingar på de olika kungliga slotten. Grunewalds slott ligger isolerat från annan bebyggelse och klarade sig genom bombningarna av Berlin under andra världskriget. Konstsamlingarna utsattes för enstaka skottskador i samband med slutstriderna om Berlin, och sammanlagt sjutton verk ur museets samlingar tros ha förts iväg av sovjetiska ockupationstrupper. Endast enstaka verk har senare återlämnats. Bland de senare återlämnade verken finns bland andra Syndafallet av Jan Gossaert och Lucretia av Lucas Cranach den äldre, båda från 1500-talet, samt Rökande kvinnor av Leidenmålaren Jan Steen, från 1600-talet. 1977 inrättades ett jaktmuseum i Fredrik den stores tidigare jaktvapenmagasin. Då de ursprungliga vapensamlingarna inte längre fanns kvar, kommer de utställda vapnen huvudsakligen från Zeughaus inventarier och prins Karl av Preussens samlingar.

Museum 
I museet finns Berlins enda slottssal i renässansstil. Huvuddelen av den permanenta konstsamlingen utgörs av verk av tyska och nederländska målare under 1400-talet till 1800-talet, med många verk av Lucas Cranach den äldre (1472-1553) och hans son Lucas Cranach den yngre (1515-1586). I en flygelbyggnad finns även en samling historiska jaktvapen och jakttrofeer.

Galleri

Slottet

Målningar i slottets samlingar

Källor

Externa länkar 

 Stiftung Preussische Schlösser und Gärten: Jagdschloss Grunewald

Grunewald
Museer i Berlin
Dahlem
Kerstin Hallén

Kerstin Hilda Margareta Hallén, född Sundelin den 2 april 1922 i Lit i Jämtland, död 21 mars 2012 i Stockholm, var en svensk journalist och översättare från franska och engelska. Hon var fram till 1969 gift med journalisten Tore Hallén. Som journalist arbetade hon på Dagbladet Nya samhället i Sundsvall och på Morgon-Tidningen i Stockholm innan hon blev redaktör på i tur och ordning Idun, Vecko-Journalen och Vi. När Åhlen & Åkerlund 1966 startade boktidskriften Böckernas värld blev Hallén enrollerad. I samband med detta började hon översätta, först noveller och kortare texter, sedan hela böcker. Från mitten av 1970-talet var Hallén sedan verksam som översättare på heltid.

Bland författare hon översatt märks Georges Simenon och Françoise Sagan samt nobelpristagarna Doris Lessing och Toni Morrison.

Översättningar (urval) 
 François Billetdoux: Utkast till en borgare (Brouillon d'un bourgeois) (Bonnier, 1966)
 Elie Wiesel: Löftet i Kolvillàg (Le serment de Kolvillàg) (Forum, 1975)
 Dorothy Parker: En enda ros : poesi och prosa i urval (dikterna tolkade av Kerstin Hallén i samarbete med Uno Florén) (Trevi, 1978)
 Anne Tyler: Segla efter stjärnorna (Celestial navigation) (Trevi, 1980)
 Marguerite Yourcenar: Fromma minnen (Souvenirs pieux) (Forum, 1981)
 Alice Walker: Purpurfärgen (The color purple) (Trevi, 1984)
 Doris Lessing: Om de gamla kunde och de unga visste (If the old could) (Trevi, 1985)
 Mitch Albom: Tisdagarna med Morrie (Tuesdays with Morrie) (Forum, 2000)
 Toni Morrison: En välsignelse (A mercy) (Forum, 2009)

Priser 
1977 – Sveriges Författarfonds premium till personer för belöning av litterär förtjänst
1981 – Svenska Deckarakademins översättarpris
1984 – Trevipriset
1996 – Svenska Akademiens översättarpris
1996 – Elsa Thulin-priset

Källor 
"Kerstin Hallén, 1922–2012", av Karin  Strandberg i Svenskt översättarlexikon. Läst 8 april 2014
Dödsnotis - Sundsvalls Tidning
Sveriges dödbok 1901–2013

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av Svenska Akademiens översättarpris
Mottagare av Elsa Thulins översättarpris
Födda 1922
Avlidna 2012
Kvinnor
Personer från Lits socken
Lars Lindqvist (olika betydelser)

Lars Lindqvist kan avse:

Lars Lindquist (1864–1932), läkare
Lars Lindqvist (bokhandlare) (1862–1946), bokhandlare
Lasse Lindqvist (1924–1998), konstnär
Lars Lindkvist (född 1953), musiker
Lars Lindqvist (född 1953),  entreprenör, kåsör, en av initiativtagarna till stadsfestivalen Storsjöyran
Lasse Lindkvist (född 1965), konstnär, fotograf och prefekt