kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Eriks kapell, Uppsala

Sankt Erik kapell var en kapellbyggnad som uppfördes på Domberget i Uppsala under 1200-talet, söder om den plats där senare Uppsala domkyrka kom att uppföras på nuvarande Riddartorget.

Byggnaden omtalas första gången 1278, då domprosten Björn testamenterade 1 mark silver till Ecclesie sanctj ericj in Arusia. Troligen överfördes Sankt Eriks reliker till Östra Aros redan i samband med beslutet om överflyttningen av ärkebiskopssätet 1273. Då var ännu inte Uppsala domkyrka färdigställd, varför troligen relikerna förvarades här.

Det äldsta kapellet var en träbyggnad, men den ersattes snart av en tegelbyggnad med polygonalt kor med sockel av kalksten, stävpelare, höga fönster och på västgaveln ett rosfönster. Två belägg finns från 1496 respektive 1500, det senare ett brev som påbjuder att alla lärare och studenter var skyldiga att närvara vid universitetets gudstjänster i Sankt Eriks kapell, som talas om som "det större" kapellet. Det har lett till teorier om att det funnit två Sankt Eriks kapell, något som inte förefaller hållbart då några spår av något annat kapell med detta namn inte finns.

Det prebende som tillhörde kapellet och universitetet drogs 1541 in av Gustav Vasa och 1544 indrogs "örngott" (antagligen altarkläde) och ljusstakar från kapellet till Kungsgården. Byggnaden stod dock kvar fram till stadsbranden 1702, varefter dess tegel kom att användas till restaurering av domkyrkan.

Källor 
 Det medeltida Sverige 1:2, Tiundaland. Göran Dahlbäck, Olle Ferm och Sigurd Rahmqvist. 1974.

Erik den helige
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader i Uppsala
Ej längre existerande byggnader i Uppsala
Euglossa roderici

Euglossa roderici är en nyupptäckt biart som först beskrevs av André Nemésio 2009. Den förekommer endast i Brasilien.

Beskrivning 
Arten är ett medelstort bi med en kroppslängd på omkring 11 mm. Hanen är övervägande mörkblå till violett på huvud och mellankropp, med en kort, svag, elfenbensvit strimma vid ögonen. Tergiterna (ovansidans bakkroppssegment) är purpurfärgade framtill, övergående till mörkrött. Honan är färgad ungefär som hanen, dock med ögonstrimman och nederdelen av ansiktet blågröna.

Ekologi 
Alla orkidébin är viktiga orkidépollinatörer, och arten utgör knappast något undantag. Det faktum att den är så nyligen beskriven, samt orkidébinas levnadssätt med en hög och snabb flykt som gör dem svårstuderade, medför att litet är känt om arten. Man har dock kunnat konstatera att den främst uppehåller sig i kustnära skogar, även om den också har iakttagits inåt landet i en floddal för floden Rio Ribeira de Iguape.

Utbredning 
Arten är helt nyupptäckt och har hittills endast påträffats i Brasilien (delstaterna Paraná och São Paulo).

Källor 

Orkidébin
roderici
Erlandus Svenonis Broman

Erlandus Svenonis Broman, född 6 januari 1632 i Stora Kils prästgård i Värmland död 1693 i Karlstad, var en svensk superintendent i Karlstads stift.

Han var son till kyrkoherden Sveno Christophori Brunius, släktnamnet tog han efter sin styvfar (Lars Broman) som modern Maria Norenia äktade efter Brunius död 1645.
Broman studerade i Uppsala 1647 och blev magister i Greifswald 1655.

1659 tjänstgjorde han som lärare åt den blivande konungen och efter några ytterligare år i utlandet blev han hovpredikant hos Karl XI 1665.
1667 blev han kyrkoherde i Vingåkers pastorat varefter han 1673 blev utnämnd till superintendent i Karlstad.

Gift 1663 med Elisabet Hogg (1642–1711). Hans söner blev adlade 1689 med faderns styvfars namn. Ett uppmärksammat barnbarn var Erland Broman.

Källor 
Svensk Uppslagsbok Malmö 1955
Broman nr 1166 Adelsvapen.com

Biskopar i Karlstads stift
Personer från Stora Kils socken
Födda 1632
Avlidna 1693
Män
Nypytagoreism

Nypytagoreism var en filosofisk skola som i början av sista århundradet före Kristus förnyade pytagoreismen.

Liksom tiden övriga filosofi är den eklektisk, och skiljer sig i två huvudriktningar, allteftersom den platonska dualismsmen eller den stoiska monismen har övervikten. För den förra riktningen är gudomen trancendent, i den senare immanent. Talspekulation, mantik och mystik, askes och själavandringslära är utmärkande för skolan. Hit räknas Nigidius Figulus, Apollonios från Tyana, Nikomakos och Numenios från Apamea, en föregångare till nyplatonismen.

Källor 
 

Rörelser inom antikens filosofi
Carl Nylander

Carl Reinhold Gunnar Lennartsson Nylander, född 3 mars 1932 i Kungsholms församling i Stockholm, är en svensk antikforskare, arkeolog och författare. 

Carl Nylander är son till legationssekreterare Lennart Nylander och filosofie magister Margareta, ogift Fjellander, bror till psykoanalytikern Elisabeth Lagercrantz, samt dotterson till läkaren Gunnar Fjellander. Han blev filosofie kandidat 1955, filosofie licentiat 1965, filosofie doktor och docent i Uppsala 1970.

Nylander har varit verksam som associate professor vid Bryn Mawr College, Pennsylvania i USA, 1970–1976, och som professor i klassisk och främreorientalisk arkeologi i Köpenhamn 1977–1981. Han var föreståndare för Svenska institutet i Rom mellan åren 1979 och 1997.

Han har deltagit i flera viktiga arkeologiska utgrävningar i Iran, Azerbajdzjan och Grekland. Han doktorerade i klassisk och främreorientalisk arkeologi vid Uppsala universitet på en avhandling om grekiska influenser på persisk monumentalkonst som publicerades 1970 med titeln Ionians in Pasargadae: Studies in Old Persian Architecture. Han har skrivit flera böcker och artiklar inom konst och arkitektur. Nylander är även författare till populärvetenskapliga verk som är formade som reseberättelser i historiens spår: Den djupa brunnen (1964; i engelsk översättning 1969) och Avtryck av liv (2010). Till Carl Nylanders 84-årsdag publicerades antologin Antikens Persien med bidrag av bland andra Johan Mårtelius, Bo Utas och Ashk Dahlén som en tribut till hans pionjärarbete inom fornpersisk arkeologi och monumentalarkitektur. 

Nylander blev 1979 invald som ledamot i Kungliga Vitterhetsakademien.

Carl Nylander var gift första gången 1965–1977 med journalisten Titti Nylander (född 1941). Andra gången gifte han sig 1983 med forskaren Eva Nilsson Nylander (född 1954). Bland barnen märks dottern Nike Nylander (född 1966), som är nyhetsankare vid SVT, och sonen Peter Nylander som är musiker inom framförallt jazz.

Källor

Externa länkar 
 Kungliga Vitterhetsakademien Carl Nylander
 Swedish Contributions to the Archaeology of Iran Artikel i Fornvännen (2007) av Carl Nylander

Svenska professorer i arkeologi
Svenska iranister
Svenska orientalister
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Forskare från Stockholm
Författare från Stockholm
Födda 1932
Levande personer
Män
Alexandria flygplats

Alexandria flygplats  eller El Nuzha Airport (IATA: ALY, ICAO: HEAX) var en internationell flygplats utanför Egyptens näst största stad Alexandria. 

Flygplatsen ligger cirka 7 kilometer sydost om Alexandria centrum och hade tidigare  reguljära inrikes samt direktflyg främst till Mellanöstern och närregionen. Den stängdes 2010 då all trafik flyttades till Borg al Arab, men det finns planer på att renovera den.

Referenser

Noter

Flygplatser i Egypten
Alexandria
Armancourt

Armancourt kan syfta på:

 Armancourt, Oise, fransk kommun i departementet Oise
 Armancourt, Somme, fransk kommun i departementet Somme
Angles

Angles eller Anglès kan syfta på:

 Angles, Alpes-de-Haute-Provence – fransk kommun i departementet Alpes-de-Haute-Provence
 Angles, Vendée – fransk kommun i departementet Vendée
 Anglès, Frankrike – fransk kommun i departementet Tarn
 Anglès (kommun) – en kommun i Spanien
 Angels (musikalbum av The Strokes) – ett musikalbum av den amerikanska gruppen The Strokes
Argelos

Argelos kan syfta på:

 Argelos, Landes, fransk kommun i departementet Landes
 Argelos, Pyrénées-Atlantiques, fransk kommun i departementet Pyrénées-Atlantiques
Ballon

Ballon kan syfta på:

 Ballon, Irland – en irländsk by i grevskapet Carlow
 Ballon, Charente-Maritime – en fransk kommun i departementet Charente-Maritime
 Ballon, Sarthe – en fransk kommun i departementet Sarthe
 Ballon d'Or – ett fotbollspris
 Ballon d'Alsace – en bergstopp i bergsområdet Vosges i Frankrike

Se även 
 Ballons – en kommun i sydöstra Frankrike
Bailly

Bailly kan syfta på:
Bailly (månkrater) − en krater på månen

Geografi

Frankrike 

 Bailly-en-Rivière – fransk kommun i departementet Seine-Maritime  
 Bailly-aux-Forges, fransk kommun i departementet Haute-Marne 
 Bailly, Oise – fransk kommun i departementet Oise 
 Bailly, Yvelines – fransk kommun i departementet Yvelines 
 Bailly-le-Franc – fransk kommun i departementet Aube 
 Bailly-Romainvilliers – fransk kommun i departementet Seine-et-Marne
Bais

Bais kan syfta på:

 Bais, Filippinerna, filippinsk stad i provinsen Negros Oriental
 Bais, Ille-et-Vilaine, fransk kommun i departementet Ille-et-Vilaine
 Bais, Mayenne, fransk kommun i departementet Mayenne
Bannes

Bannes kan syfta på:

 Bannes, Lot, fransk kommun i departementet Lot
 Bannes, Marne, fransk kommun i departementet Marne
 Bannes, Haute-Marne, fransk kommun i departementet Haute-Marne
 Bannes, Mayenne, fransk kommun i departementet Mayenne

Se även 

 Banne
Barbery

Bannes kan syfta på:

 Barbery, Calvados, fransk kommun i departementet Calvados
 Barbery, Oise, fransk kommun i departementet Oise
 Muriel Barbery (1969–), fransk romanförfattare
Barby

Barby kan syfta på:

Frankrike
 Barby, Ardennes, kommun i departementet Ardennes
 Barby, Savoie, kommun i departementet Savoie

Storbritannien
Barby, England, en ort i Northamptonshire

Tyskland
 Barby, Tyskland, stad i Sachsen-Anhalt

Se även 
Barbie (olika betydelser)
1149 Volga

1149 Volga är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 augusti 1929 av den ryske astronomen Evgenij F. Skvortsov vid Simeizobservatoriet på Krim. Dess preliminära beteckning var 1929 PF. Den fick senare namn efter Europas längsta flod, Volga.

Volgas senaste periheliepassage skedde den 24 januari 2019. Dess rotationstid har beräknats till 27,5 timmar.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter vattendrag
Astronomiska upptäckter av EF Skvortsov
Astronomiska upptäckter 1929
Ikara

Ikara är en australiensisk ubåtsjaktrobot. Den kan bära en målsökande torped upp till 10 nautiska mil från moderfartyget på 100 sekunder. Ikara kan användas även i hårt väder när helikoptrar inte kan starta och kan dessutom få torpeden i vattnet betydligt snabbare än det tar för en helikopter att starta och flyga samma sträcka. Namnet Ikara betyder ”kastpinne” på aboriginska.

Jämfört med det amerikanska robotsystemet RUR-5 ASROC är Ikara långsammare, men har fördelen att den kan styras i flykten vilket ökar chanserna att träffa en undflyende ubåt. Jämfört med den franska Malafon som glidflyger största delen av banan är Ikara snabbare och har längre räckvidd. Det sovjetiska/ryska systemet RPK-3 Metel är avsevärt tyngre och har dessutom mer än dubbelt så lång räckvidd.

Externa länkar

Källor

Ubåtsjaktrobotar
Australisk krigsmateriel under kalla kriget
Kampenhofs AB

Kampenhofs AB var ett bomullsspinneri i Uddevalla , verksamt 1858-1954. Initiativtagare till spinneriet var major Mikael Koch, grosshandlare Nils Sirenius och disponent Robert W. Bley. Robert Bley kvarstod som företagets ledare till 1889.

Fabriken, vars byggnad ritades av Adolf W. Edelsvärd, byggdes 1856-57 och var stadens största industri i många år. Uddevalla hade vid den tiden knappt hunnit repa sig från den stora branden 1806, 50 år tidigare, därför var anläggandet av Kampenhofsfabriken en stor händelse. Kampenhofbolaget byggdes med maskiner och hantverksskicklighet från England. De tre första spinnmästarna var också från England. 

Fabriken byggdes för att rymma 80 vävstolar och 10 000 spindlar. År 1857, samma år som fabriken först togs i drift, slöts en överenskommelse mellan staden och Kampenhof AB om att man gemensamt skulle anlägga ett gasverk strax intill fabriken. Kampenhof skulle få ljus i fabriken och staden gatubelysning. På kvällen den 20 september 1857 kunde de 104 gaslyktorna tändas. 

Inledningsvis drevs fabriken av en ångmaskin, men 1916 övergick man till eldrift. Under tiden 1862-1863 infördes fyradagarsvecka på grund av ekonomiska problem, men från 1864 drevs verksamheten åter på heltid. År 1920 hade man en personalstyrka om 270 personer; år 1946 hade arbetsstyrkan gått upp till 330. Efter att ha haft ekonomiska problem på 1950-talet begärdes företaget i likvidation 30 september 1954. Byggnaden revs 1982 och ersattes 1990 av bussterminalen Kampenhof.

Litteratur
Hugo Olsson: Uddevalla förr - en bildbok (1983, 1998)
Gustaf. E. Karlson: Kampenhofsbolaget kunde dela ut 20 % (1982)

Referenser

Noter

Ej längre existerande svenska textilföretag
Ej längre existerande byggnader i Sverige
Industribyggnader i Sverige
Uddevalla
Företag bildade 1858
Företag upplösta 1954
Niteroi-klass

Niteroi-klass är en klass fregatter konstruerade av Vosper Thorneycroft för Brasiliens flotta. Fartygsklassen kallas Mk 10 av tillverkaren och är de största fartyg som tillverkats av Vosper Thorneycroft, något större än den brittiska Amazon-klassen.

De fyra första fartygen (Niterói, Defensora, Constituição och Liberal) byggdes i Southampton. Dessa fyra fartyg var av varianten ASW och specialiserade för ubåtsjakt med bland annat ett robotsystemet Ikara och släpsonar. Följande två fartyg (Independência och União) byggdes i Rio de Janeiro och var av varianten GP. Förkortningen står för General Purpose, men de är i själva verket specialiserade för ytstrid och beväpnade med Exocet-robotar i stället för 40 mm automatkanoner och med ytterligare en 114 mm kanon i stället för Ikara-systemet. Både ASW- och GP-varianterna hade en dubbelpipig 375 mm Bofors antiubåtsraketpjäs framför bryggan och Sea Cat-robotar på helikopterhangarens tak. I början av 1980-talet byggdes det sista fartyget i klassen, Brasil. Hon är till skillnad från de andra fartygen i klassen helt obeväpnad och används som skolfartyg.

År 1997 startade ett moderniseringsprogram som i stort sett eliminerade skillnaderna mellan ASW- och GP-varianterna. Luftvärnssystemet Aspide ersatte Ikara-systemet respektive den aktre kanonen. Seacat-systemet skrotades. Nya mindre avfyringstuber för Exocet-robotarna gjorde att de fick plats på avsatsen mellan masterna och att utrymmet bakom bryggvingarna kunde användas för Bofors Sea Trinity system i stället för de äldre luftvärnskanonerna. Dessutom moderniserades radarsystemen, eldledningssystemen och stridsledningen.

Fartyg i klassen

Källor

Fregattklasser
Brasilianska örlogsfartyg
Is it Right

Is It Right är en låt som är skriven av Elżbieta Steinmetz och Frank Kretschmer. Elżbieta Steinmetz framförde låten i Eurovision Song Contest 2014 med sin grupp Elaiza. Tyskland som är en av big-five länderna är direktkvalificerat till finalen så bidraget behövde inte kvala sig genom semifinalen.

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2014
Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest
sånger 2014
Nürnbergerdockan

Nürnbergerdockan (La poupée de Nuremberg) är en opéra comique i en akt med musik av Adolphe Adam och med libretto av Adolphe de Leuven och Arthur de Beauplan. Handlingen är baserad på E.T.A. Hoffmanns novell Sandmannen och föregår andra scenversioner av Hoffmanns saga såsom Léo Delibes balett Coppélia (1870) och Jacques Offenbachs opera Hoffmanns äventyr (1881).

Historia
Uruppförandet skedde på Théâtre Lyrique i Paris den 21 februari 1836. Hector Berlioz beskrev den som "ett helt varuhus av valser, galopper, potpurrier... värdig en Nürnbergmarknad." Operan framfördes nästan hundra gånger på Théâtre Lyrique under de följande 18 åren.

Den svenska premiären ägde rum på Stockholmsoperan den 25 november 1853 med en version översatt av C. W. A. Strandberg och den iscensattes åter med premiär den 28 november 1954.

Personer

Handling
Handlingen är baserad på E.T.A. Hoffmanns novell Sandmannen och kretsar kring en människoliknande docka, som leksakshandlaren Cornelius har konstruerat och som han tror ska kunna gå att väcka till liv. Speltiden är 60 minuter.

Bibliografi

Referenser

Källor

Verk av Adolphe Adam
Franskspråkiga operor
Franska operor
Johan Christian Schønheyder

Johan Christian Schønheyder kan syfta på:

 Johan Christian Schønheyder (1742–1803), norsk biskop
 Johan Christian Schønheyder (1915–2015), norsk idrottsledare
Jim Hodges

James Hovis "Jim" Hodges, född 19 november 1956 i Lancaster i South Carolina, är en amerikansk demokratisk politiker. Han var South Carolinas guvernör 1999–2003.

Hodges studerade vid Davidson College och University of South Carolina. Efter juristexamen 1982 inledde han sin karriär som advokat.

Hodges efterträdde 1999 David Beasley som South Carolinas guvernör och efterträddes 2003 av Mark Sanford.

Referenser

Guvernörer i South Carolina
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Lancaster County, South Carolina
Födda 1956
Levande personer
Män
Kol (biskop i Strängnäs)

Kol var svensk katolsk biskop i Strängnäs stift och kungens kansler. Han deltog på kung Valdemar Birgerssons (Birger jarls) sida i Slaget vid Herrevadsbro 1251. 

Biskop Kol omnämns på en minnestavla från 1610 som hänger i Kolbäcks kyrka. Enligt en sägen, som återges på tavlan, ska han ha låtit uppföra kyrkan, som också ska ha fått sitt namn efter honom.

Källor 

Svenska präster under 1200-talet
Biskopar i Strängnäs stift
Män
Bislag

Bislag är en typ av sittbänkar framför husens ingångar, avslutade av höga stenstolpar med runda eller mångkantiga huvuden. Ordet bislag har plattyskt ursprung och betyder ursprungligen något som fogats till en byggnad. "Bisclagh" omtalas första gången i Lübeck 1333. Med största sannolikhet var bislagen ursprungligen en gavelförsedd träbänk som tillfälligt placerats vid ingången, och då anordningen gjordes permanent byggdes i sten. Ordet har ofta använts i vidare betydelse om förstukvist.

Seden att placera sådana bänkar framför ingången spred sig under 1400-talet i de nordtyska Hansastäderna som Lübeck, Hamburg och Lüneburg och spred sig därifrån till övriga städer runt Östersjön upp till Reval i norr. I Norge förekommer ett exempel i Tønsberg med stolpar daterade 1614. Enligt en inskrift skall de vara tillverkade i Skottland vilket är förvånande då bislag inte alls förekommer i där.

De äldsta bislagsstenarna har ett runt huvud utskjutande knoppar. I Tyskland finns gott om exempel på bislagstenar från 1400-talet. I Danmark är den äldsta daterade från 1521, ett antal kan dock vara äldre, men det är först under 1500-talet som sedan blir vanliare. I Sverige är den äldsta daterade från Malmö och 1525. Åtminstone en av bislagen i Visby är av 1400-talstyp. Seden med bislag levde kvar in på 1600-talet. På landsbygden kom de att influera utseendet på förstukvistar där flera härrör från ännu senare tid.

I Sverige har de främst förekommit i Skåne och städer som Lund, Ystad och Malmö, men även påträffats i Stockholm, Visby, Kalmar och Nyköping.

Källor 

 Bislag, Gunnar Svahnström i Gotländskt arkiv 1972

Sittmöbler
Bostadsutrymmen
Lancaster, South Carolina

Lancaster är administrativ huvudort i Lancaster County i den amerikanska delstaten South Carolina. Lancaster grundades i mitten av 1700-talet av bosättare som dels var skottar från Ulster, dels engelsmän som kom från trakter som var kända för Huset Lancaster. Staden har fått sitt namn efter det gamla engelska kungahuset och den röda rosen som stadens symbol har sitt ursprung i Lancasters röda ros. Lancasters smeknamn är The Red Rose City.

Kända personer från Lancaster 
 John McClannahan Crockett, politiker
 Jim Hodges, politiker
 Nina Mae McKinney, skådespelare
 Julie Roberts, countryartist

Källor 

Orter i South Carolina
Lancaster County, South Carolina
Anders Althin

Anders Olof Althin, född 2 april 1944 i Lund, är en svensk entreprenör. Han är son till Carl-Axel Althin och bror till Peter Althin.

Anders Althin blev filosofie kandidat i Lund 1969 och var 1975–84 verkställande direktör och koncernchef i Gambro. År 1985 startade han det medicintekniska företaget Althin Medical, vilket blev ett stort globalt företag verksamt i alla världsdelar. År 2000 sålde han detta företag för att 2001 starta investmentbolaget ESALP Invest AB med i dag fyra verksamhetsområden, fastighetsförvaltning, småhusproduktion, försäkringsförmedling och medicinteknik. År 1986 bildade han Anders Althins Stiftelse till minne av Carl-Axel Althins arkeologiska forskning.

Anders Althin är idag styrelseordförande i medicinteknikbolaget Alteco Medical.

Han gifte sig 1969 med sjukgymnasten Pia Ståhl Althin (född 1944).

Utmärkelser, ledamotskap m.m.
Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1983)

Källor
Anders Althins Stiftelse

Noter

Svenska entreprenörer
Näringslivspersoner från Lund
Födda 1944
Levande personer
Män
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Lista över Sveriges damlandskamper i basket

Här listas Sveriges damlandskamper i basket.

Lista

Källor

Basket i Sverige
Listor med anknytning till sport
Listor med anknytning till Sverige
Lista över Sveriges herrlandskamper i basket

Detta är en lista över Sveriges herrlandskamper i basket. Den första officiella landskampen spelades i Stockholm den 6 december 1952, där Sverige besegrade Danmark med 55-45.

Lista

Referenser

Basket i Sverige
Listor med anknytning till sport
Listor med anknytning till Sverige
Horsahallens hällristningsområde

Horsahallens hällristningsområde i Simrishamns kommun i sydöstra Skåne består i huvudsak av tre hällristningsområden; Jungfrukullen i norr, Yxornas häll vid havet och Stenkilsristningen i sydväst. De ligger vid Simrislund på båda sidorna om kustvägen mellan Simrishamn och Brantevik. Fornlämningarna dateras till bronsåldern.

Jungfrukullen 
I norr finns ett område med nio stycken hällristningslokaler. De flesta består av skålgropar och enstaka bilder förutom en lokal som är ristad med 41 stycken bilder. Hällristningarna kan vara svåra att urskilja då många av dem är täckta med mossa och lava. Vissa av hällristningarna är idag ifyllda med oljekrita, vilket i längden är skadligt för hällristningen och därmed strängt förbjudet.  Hällristningarna i sydöstra Skåne har aldrig varit ifyllda. Imålning av hällristningar får endast utföras med tillstånd från länsstyrelsen.

Yxornas häll 
Under 1800-talet fanns det ett aktivt stenbrott på platsen och det var då man upptäckte denna hällristningslokal. Det är mycket troligt att det funnits fler hällristningar, men de har gått förlorade i stenbrytningen. Idag finns ca 250 bilder kvar och 50 stycken av dem är yxmotiv, därav namnet. Liknande yxmotiv finns även inknackade på Stonehenge. Hällristningarna verkar vara direkt avbildningar av de metallyxor som återfinns i det arkeologiska materialet från denna tid. Bland annat så har man hittat en stor ceremoniell bronsyxa i Borrby, som idag finns på Statens historiska museum. Även de mer vanligare kantyxorna från tidig bronsålder finns representerade som motiv på yxornas häll. 
Förutom yxmotiv så finns det även 45 skepp, 40 skålgropar, flera hjulkors, vagnristningar, cirklar, människor, vapen och djur ristade på hällen. En njurliknande hällristning har tolkats vara en mantel, eftersom den stämmer exakt överens med de mått som man har återfunnit i danska bronsåldersgravar. Denna mantel är grupperad med andra hällristningar; ett skepp, en häst, en orm, en skålgrop och bildar därmed en enhet. Denna enhet har tolkats vara en del av bronsålderns troföreställning om solens resa. Denna tolkning är känd vid namnet solsagan och har tagits fram av den danske bronsåldersforskaren Flemming Kaul, som har undersökt liknande återkommande motiv på danska rakknivar och kommit fram till denna teori.

Stenkilsristningen 
Hällristningen ligger dold i en träddunge mellan åker och betesmark. Stenkilsristningen har man känt till under en lång tid. På hällen finns det 65 motiv såsom skepp, människor med yxor, hjulkors, hästar och över 100 skålgropar. Yxmännen går i procession och bär yxor likt den ceremoniella Borrby yxan. På hällen finns även två stora skepp med hästhuvud.

Källor 

Fornminnen i Skåne
Hällristningar i Sverige
Simrishamns kommuns historia
Skånes förhistoria