kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Corniche

För galopphästen, se Corniche (häst).

Corniche är en väg som går utefter en klippa eller bergsida, där marken stiger på ena sidan av vägen och faller undan på andra sidan. Ordet används även för vägar som går utefter hav eller vattendrag. 

Ordet härstammar från franskans route à corniche eller route en corniche. Även på engelska är ordet corniche och med liknande uttal.

Kända exempel
Några av de mest omskrivna corniche-vägarna löper längs med de branta kustbergen på Franska rivieran, i trakterna runt Nice och Monaco. Dessa är tre till antalet:

La Grande Corniche (Stora cornichen) – 31 kilometer lång, anlagd av Napoleon I längs med den tidigare Via Aureliana. Ovanför Monaco stiger den på sina ställen till 450 meters höjd över havet.
La Moyenne Corniche (Mellancornichen) – 33 kilometer lång, sträcker sig från Menton till Nice, löper ibland på 150 meters höjd över havet.
La Corniche Inférieure (Nedre cornichen) – 31 kilometer lång, anlagd av fursten i Monaco. Den är kustvägen som sammanbinder de olika orterna längs med Franska rivieran.

Referenser

Typer av vägar
Viktor Fischer

Viktor Gorridsen Fischer, född 9 juni 1994, är en dansk tidigare fotbollsspelare.

Fischer är barnbarn till den danske före detta landslagsspelaren i fotboll, Poul Pedersen.

Klubbkarriär
Den 31 januari 2018 värvades Fischer av FC Köpenhamn, där han skrev på ett femårskontrakt.

Den 30 juli 2021 värvades Fischer av belgiska Antwerp, där han skrev på ett fyraårskontrakt.

Lån till AIK 
Den 3 februari 2023 blev Fischer klar för AIK på ett låneavtal över säsongen 2023. Han gjorde sin debut för klubben den 18 februari 2023 i en 1–1-match mot Västerås SK i Svenska cupen då han blev inbytt i den 57:e matchminuten mot John Guidetti. Fischer gjorde både sitt första och andra mål för AIK den 26 februari 2023 i en 3–0-vinst borta mot Östersunds FK. Fischer blev därmed den första dansken att göra mål för AIK sedan Vilhelm Palme den 19 november 1911 (40 642 dagar).

Efter mycket skadebekymmer meddelades 29 juni 2023 att kontraktet bröts, och att han även avslutar spelarkarriären.

Källor

 Viktor Fischer på AIKstatistik.se

Noter

Danska landslagsspelare i fotboll
Danska idrottare under 2000-talet
Danska mästare i fotboll
Nederländska mästare i fotboll
Spelare i FC Midtjylland
Spelare i Jong Ajax
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Spelare i FC Köpenhamn
Spelare i Royal Antwerp FC
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i Premier League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Superligaen
Spelare i Jupiler League
Spelare i VM i fotboll 2018
Idrottare från Århus
Män
Födda 1994
Levande personer
Bengt Norborg

Bengt Lars Wilhelm Norborg, född 31 december 1958 i Engelbrekts församling i Stockholm, är en svensk TV-journalist och programledare. Han har sedan 1988 arbetat som utrikesreporter vid Sveriges Television och har varit stationerad i Mellanöstern, Asien, USA och på Balkan under kriget i Bosnien. Han har varit programledare för SVT:s utrikesmagasin Korrespondenterna och Åtta Dagar. Han har gjort dokumentärfilmer från bland annat Albanien, Kuba, USA och Burma. Han har också porträtterat författaren Stig Larsson (Livet enligt Stig Larsson) och artisten Loreen (Livet enligt Loreen). 

Han har gett ut böckerna Fakta om Polen (1991) och Fakta om Chile (1992).

Han är barnbarnsbarn till prästen Lars Norborg och syssling till författaren Kerstin Norborg.

Bibliografi i urval

Referenser

Externa länkar
Bengt Norborg på Libris
Bengt Norborg på Svensk Mediedatabas
Bengt Norborg på Svensk Filmdatabas

Svenska journalister under 1900-talet
Utrikeskorrespondenter
Födda 1958
Levande personer
Män
Journalister från Stockholm
Programledare från Stockholm
Svenska journalister under 2000-talet
Nu (tidskrift)

Nu var en litterär månadsskrift, utgiven i Stockholm 1874-1877 av Johan Grönstedt och Edvard Bäckström 1877. Medarbetare var bland andra Carl David af Wirsén, Viktor Rydberg och August Strindberg.

Fulltext
Tidskriften har digitaliserats genom projektet Digitalisering av det svenska trycket och årgångarna 1875-1877 är fritt tillgängliga online.
Alvin: Nu : månadsskrift / utgifven af Johan Grönstedt.

Källor 
 

Nedlagda svenska tidskrifter
Arques

Arques kan syfta på:

 Arques, Aude, fransk kommun i departementet Aude
 Arques, Aveyron, fransk kommun i departementet Aveyron
 Arques, Pas-de-Calais, fransk kommun i departementet Pas-de-Calais
 Arques-la-Bataille, fransk kommun i departementet Seine-Maritime
 Arques (flod) – en flod i Frankrike
Kvantalgoritm

En kvantalgoritm är en algoritm som löper på en realistisk beräkningsmodell för en kvantdator, där den mest använda modellen är beräkningsteorins kvantkretsmodell. En klassisk (icke-kvant) algoritm är en bestämd följd av instruktioner, eller ett stegvist förfarande att lösa ett problem, där varje steg eller instruktion kan utföras på en klassisk dator. På samma sätt är en kvantalgoritm en stegvis metod, där varje steg kan genomföras på en kvantdator. Fastän alla klassiska algoritmer även kan utföras på en kvantdator, så används termen kvantalgoritm vanligen för de algoritmer som förefaller inbegripa kvanta, eller använder någon väsentlig beräkningsmässig kvantegenskap såsom kvantöverlagring eller kvantsammanflätning.

Alla problem som kan lösas på en kvantdator kan lösas på en klassisk dator. Speciellt förblir problem som är obestämbara med klassiska datorer även obestämda med kvantdatorer. Det som gör kvantalgoritmer intressanta är att de skulle kunna lösa vissa problem betydligt snabbare än klassiska algoritmer.

Se även 
 Primtalstest

Noter och referenser

Externa länkar 
The Quantum Algorithm Zoo: En vältäckande lista över kvantalgoritmer som ger "speedup" över de snabbast kända klassiska algoritmerna.

 
Datavetenskap
Kvantfysik
Thomas Koch

Thomas Koch, född 17 augusti 1983 i Klagenfurt, Österrike, är en österrikisk professionell ishockeyspelare som spelar för EC KAC i Österrikiska ishockeyligan. Koch har tidigare spelat två säsonger för Luleå HF.

Klubbar 
  EC KAC Moderklubb–2004, 2011–
  Luleå HF 2004–2006
  EC Red Bull Salzburg 2006–2011

Externa länkar 

Österrikiska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Luleå HF
Spelare i EC Red Bull Salzburg
Österrikiska idrottare under 2000-talet
Personer från Klagenfurt
Födda 1983
Levande personer
Män
Clotilde Reiss

Clotilde Reiss, född den 31 juli 1985, är en fransk student som under sin vistelse i Iran greps och anklagades för spioneri och för att vara agent för den franska säkerhetstjänsten. Vid tiden för gripandet arbetade hon som lärare i Isfahan samt med en magisteruppsats om att lära ut historia och geografi i iranska skolor. Hon arresterades på Teherans flygplats den 1 juli 2009 och åtalades senare för att ha tagit bilder på demonstrationerna efter presidentvalet 2009 och emailat dem till en vän, vilket enligt de iranska åklagarna kunde betraktas som spioneri. Reiss släpptes mot borgen och bodde därefter på franska ambassaden men fick inte tillåtelse att lämna Iran då rättegången pågick.

Efter diplomatiska påtryckningar från bland annat EU frigavs Reiss den 16 maj 2010 och kunde resa hem till Frankrike samma dag. Två dagar senare frigavs Ali Vakili Rad, dömd i Frankrike för mordet på Shapur Bakhtiar 1991, från ett franskt fängelse. Både iranska och franska myndigheter förnekar att de båda frigivandena har något samband trots att de flesta bedömare anser att så var fallet.

Referenser

Fransmän
Levande personer
Födda 1985
Kvinnor
Slaget vid Örlygsstad

Slaget vid Örlygsstad var ett av Islands största slag, som utkämpades i Örlygsstad den 21 augusti 1238, när tre av de mäktigaste ätterna möttes i en strid om makten på Island. Omkring 60 män föll av de närmare 3 000 som deltog.

Under ledning av Snorre Sturlassons bror Sighvat Sturlasson försökte Sturlungarna på Island att utöka sin makt, vilket provocerade andra ätter. Sturlungarnas maktambitioner medförde snart allt fler konflikter, främst med Gissur Torvaldsson av Haukdœla-ätten och asbirningarnas hövding Kolbein unge. En tillfällig förlikning med Kolbein uppnåddes dock år 1234. För att försona sig med kyrkan begav sig Sturla för sin egen och faderns räkning på botgörarfärd till Rom år 1233, där han fick påvens syndaförlåtelse och även lät sig gisslas offentligt. Då han återvände 1235 tycktes hans maktlystnad dock ha blivit större än förut. Både Sighvat och dennes övriga söner drogs nu in i Sturlas maktstrider. Asbirningar och Haukdalingar, i form av Kolbein unge och Snorre Sturlassons måg Gissur Torvaldsson slöt ett förbund, och gick till motattack, vilket resulterade i Islands största slag, slaget vid Örlygsstad. Då Sighvat och sönerna år 1238 med stort följe inföll i Skagafjorden för att överfalla Kolbein unge, blev de emellertid kringrända vid gården Örlygsstad (Örlygsstaðir) den 21 augusti. Sighvat, som nu var 68 år gammal, stupade i kampen; han hade då tillfogats 17 sår, vilket sågs som bevis för stor tapperhet. Också sönerna Sturla och Markus föll, medan två andra söner, Tord krok och Kolbein, flydde till kyrkan på Miklibær där de togs tillfånga och senare avlivades med faderns yxa. Endast sonen Tume den yngre lyckades undkomma, men dräptes några år senare. 

Sighvats ende återstående son, Tord kakali, var vid tillfället i Norge. Då han återkom 1242 hade Kolbein unge lagt under sig större delen av sturlungarnas rike och behärskade hela nordlandet. Tord lyckades dock efter stora motgångar hämnas sin far och bröderna i det blodiga slaget vid Haugsnes 1246.

1988 restes ett minnesmärke över slaget, som också ger detaljer om antalet döda och annat.

Noter 
 

Örlygsstad
Island under 1200-talet
1238
Tom Tscherning

Tom Gustav Richard Tscherning, född 16 juni 1930 i Stuttgart, Tyskland, död 7 oktober 2017 i Täby, var en svensk diplomat och hovfunktionär.

Biografi
Tscherning var son till Landgerichtsdirektor Theodor Tscherning och Astrid Lundin. Han tog juris kandidatexamen i Stockholm 1957 och gjorde tingstjänstgöring 1958–1960 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1960. Tscherning tjänstgjorde i Pretoria 1961, var legationssekreterare där 1962, förste legationssekreterare 1964, förste ambassadsekreterare i Rom 1964 och departementssekreterare vid UD 1966. Han var därefter ambassadråd vid delegationen i Genève 1973, minister där 1977, ambassadör i Hanoi 1977, departementsråd vid UD 1980 och ambassadör i Alger 1987-1993 och därefter ambassadör vid Heliga stolen 1993-1994. Tscherning var därefter överceremonimästare 1995–2000.

Privatliv
Han gifte sig 1958 med Birgitta Stelling (född 1931), dotter till professor Otto Stelling och Ester (född Dahlström).

Utmärkelser
   H. M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band (2000) för förtjänstfulla insatser som överceremonimästare
   1:a klass av Vita stjärnans orden (september 1995)
   Storkorset av Argentinska Majorden (4 juni 1998)

Referenser

Män
Födda 1930
Avlidna 2017
Svenska departementsråd
Sveriges ambassadörer i Vietnam
Sveriges ambassadörer i Algeriet
Sveriges ambassadörer vid Heliga stolen
Personer från Stuttgart
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Guvernementet Mogiljov

Guvernementet Mogiljov, även kallat Guvernementet Mogilev, var åren 1772-1917 ett guvernement i västra delen av Kejsardömet Ryssland i ett område som idag tillhör Belarus. 

Det var beläget omkring det övre Dnepr, mellan guvernementen Vitebsk och Smolensk i norr och öster, Tjernigov och Minsk i söder och väster.

Det hade en yta på Areal 48 046 km och 2 215 000 invånare (1910), varav 84 procent belarusier, tillhörande grekiska kyrkan, 12 procent judar och 3 procent polacker. Guvernementet låg inom det judiska bosättningsområdet i Kejsardömet Ryssland.

Landet bestod i norr av en platå av högst 275 meters höjd, som bildar vattendelaren emellan Düna och Dnjepr och är till större delen skogbevuxen, i söder av slättland av 150–190 meters höjd. Åkerbruket var huvudnäring, och nära hälften av arealen är odlad jord. Nattfroster fördärvade ofta skördarna. En stor del av spannmålen förvandlades till brännvin, som jämte hampa, hampolja och skogsprodukter utgjorde en viktig exportartikel.

Handeln förmedlas genom de segelbara floderna (Dunau, Dnepr och Sozj) och fyra järnvägslinjer (från Smolensk till Riga
och till Minsk i nordväst och väst, från Vilna till Romny i söder samt från Vitebsk över staden Mogiljov till
Homel från norr till söder).

Området kom på 1300-talet under Litauen och sedermera under Polen samt annekterades 1772 av Ryssland. Det var indelat i 11 kretsar: Gorki, Gomel, Klimovitji, Mogiljov, Mstislavl, Orsja, Rogatjev, Senno, Staryj-Bychov, Tjausy och Tjerikov.

Källor
WHKMLA - Gubernia

Externa länkar 

Kejsardömet Rysslands guvernement
Belarus historia
Stater och territorier bildade 1772
Stater och territorier upplösta 1919
Mahiljoŭ
Homel voblast
Mahiljoŭ voblast
Vitsebsk voblast
Trujillanos FC

Trujillanos Fútbol Club är en fotbollsklubb från staden Valera i Venezuela. Klubben bildades den 25 augusti 1981 och gjorde debut i den högsta divisionen, Primera División de Venezuela, säsongen 1989/1990. Trujillanos tog sin första nationella titel när man vann Copa Venezuela 1992 och 2010 lyckades Trujillanos vinna Copa Venezuela återigen. Klubben deltog för första gången i en internationell turnering 2005 när laget spelade i Copa Sudamericana, där de åkte ut i den andra omgången mot Atlético Nacional från Colombia.

Externa länkar
Officiell hemsida

Källor

Fotbollsklubbar i Venezuela
Sportklubbar bildade 1981
Martina Stålvant

Martina Sofia Stålvant, född den 27 maj 1989, är en svensk basketspelare (guard) som spelar i Udominate Basket. Hon började spela basket som tolvåring i Alvik och har spelat i sex säsonger för 08 Stockholm där hon tog SM-guld 2007 och 2010. Efter det var hon proffs ett år i Spanien (CB Gran Canaria) och ett år i Tjeckien (i laget Frisco SIKA Brno som 2012 bytte namn till BK IMOS Brno). 

Säsongen 2012-2013 spelade hon i Northland Basket men lämnade sedan Sverige för att bli proffs i det slovakiska laget MBK Ružomberok. Inför säsongen 2014-2015 återvände Stålvant till Northland Basket där hon även spelade säsongen 2015-2016. Med laget blev det två SM-guld 2015 och 2016. Under finalserien 2016 utsågs hon till MVP. Inför säsongen 2016-2017 skrev Stålvant på för Udominate Basket. Stålvant utsågs till Årets försvarare säsongen 2016-2017.

Hon var med om att ta svenska landslaget till sitt första EM-slutspel på 25 år, men deltog inte i själva mästerskapet, EM 2013.

Källor 
Kollega, Nr 2/2013, "...satsa på samma villkor som killarna", Linnea Andersson, sid. 8-9.

Svenska basketspelare
Svenska mästare i basket
Kvinnor
Födda 1989
Levande personer
Bengt Rabaeus

Bengt Rabaeus (folkbokförd som Rabéus), född den 4 maj 1917 i Vara, Skaraborgs län, död den 31 juli 2010 på Lidingö, var en svensk diplomat.

Biografi
Rabaeus var son till överläraren David Ohlson och Ingegärd Bengtson. Han avlade studentexamen vid Katedralskolan i Skara 1937 och reservofficersexamen 1940. Rabaeus blev filosofie magister vid Uppsala universitet 1946, och blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1946. Han tjänstgjorde i Prag 1946–1949, Paris 1949–1950, var notarie i utrikesutskottet 1951–1955, andre sekreterare vid UD 1952, sekreterare i kommittén för översyn av GATT-avtalet 1954–1955 och var förste beskickningssekreterare hos Sveriges ständiga ombud vid Förenta Nationerna i New York 1955. Rabaeus var ambassadråd i Paris med tjänstgöring vid OEEC-delegationen 1957–1959, byråchef vid UD 1959–1961, ambassadråd i Paris 1961–1963 och ambassadör i Alger 1963–1966. Han var biträdande generalsekreterare vid Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) 1966–1972 och generalsekreterare 1972–1975. Rabaeus var därefter biträdande kabinettssekreterare vid UD 1975–1978 och ambassadör och chef för Sveriges delegation vid Europeiska gemenskaperna (EG) i Bryssel 1978–1983. Han var ordförande i Skaradjäknarnas förening 1977–1985, vice ordförande i Svenska cellulosa- och pappersbruksföreningen 1983 och styrelseordförande där 1984–1989.

Rabaeus gifte sig 1946 med politices magister Birgitta Svenson (1919–1987), dotter till direktören Arvid Svenson och hans hustru. Han är far till Johan (född 1947), Michael (född 1951) och Henrik (född 1954). Makarna Rabaeus är begravda på Solna kyrkogård.

Utmärkelser

  Kommendör av Nordstjärneorden, 5 juni 1971.

Officer av Franska Svarta stjärnorden (OffFrSvSO)
Riddare av 1. klass av Finlands Lejons orden (RFinlLO1kl)

Referenser

Män
Födda 1917
Avlidna 2010
Svenska reservofficerare
Sveriges ambassadörer i Algeriet
Svenska byråchefer
Kommendörer av Nordstjärneorden
Mottagare av Svarta stjärnorden
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Vara, Västergötland
Gravsatta på Solna kyrkogård
Hilda Cameron

Hilda Cameron, född 14 augusti 1912 i Toronto i Ontario, död april 2001 i Toronto, var en kanadensisk friidrottare.

Cameron blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Kanadensiska kortdistanslöpare
Kanadensiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Kanada
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Toronto
Födda 1912
Avlidna 2001
Kvinnor
Dorothy Brookshaw

Dorothy Brookshaw, född 20 december 1912 i Toronto i Ontario, död 3 september 1962, var en kanadensisk friidrottare.

Brookshaw blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Kanadensiska kortdistanslöpare
Kanadensiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Kanada
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Toronto
Födda 1912
Avlidna 1962
Kvinnor
John C. West

John Carl West, född 27 augusti 1922 i Camden i South Carolina, död 21 mars 2004 i Hilton Head Island i South Carolina, var en amerikansk demokratisk politiker och diplomat. Han var South Carolinas viceguvernör 1967–1971, guvernör 1971–1975 och USA:s ambassadör i Saudiarabien 1977–1981.

Biografi 
West utexaminerades 1942 från militärhögskolan The Citadel och avlade 1948 juristexamen vid University of South Carolina. Han tjänstgjorde i USA:s armé under andra världskriget och befordrades till major. Under tiden som juridikstuderande undervisade han deltid vid University of South Carolina och inledde sedan 1948 sin karriär som advokat i South Carolina. År 1955 tillträdde han som ledamot av South Carolinas senat och 1967 tillträdde han sedan viceguvernösämbetet.

West efterträdde 1971 Robert Evander McNair som South Carolinas guvernör och efterträddes 1975 av James B. Edwards. År 1977 efterträdde han William J. Porter som ambassadör i Saudiarabien och efterträddes 1981 av Robert G. Neumann.

West avled 2004 och gravsattes i Camden.

Referenser

Externa länkar

Viceguvernörer i South Carolina
Guvernörer i South Carolina
USA:s ambassadörer i Saudiarabien
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Alumner från University of South Carolina
Personer från Kershaw County
Födda 1922
Avlidna 2004
Män
Robert Evander McNair

Robert Evander McNair, född 14 december 1923 i Williamsburg County i South Carolina, död 17 november 2007 i Columbia i South Carolina, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var South Carolinas viceguvernör 1963–1965 och guvernör 1965–1971.

McNair avlade 1948 juristexamen vid University of South Carolina och inledde sedan sin karriär som advokat i South Carolina. År 1950 blev han invald i South Carolinas representanthus. År 1962 ställde han sedan upp som viceguvernörskandidat. Efter segern i demokraternas primärval var utgången av valet av viceguvernör klar, eftersom inget annat parti utmanade honom.

McNair efterträdde 1965 Donald S. Russell som South Carolinas guvernör och efterträddes 1971 av John C. West.

McNair avled 2007 av en hjärntumör.

Referenser

Externa länkar

Viceguvernörer i South Carolina
Guvernörer i South Carolina
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Williamsburg County
Födda 1923
Avlidna 2007
Män
Alumner från University of South Carolina
Röda bolaget

Röda bolaget, egentligen Göteborgs Bogserings och Bärgnings Aktiebolag, var ett småbåtsrederi i Göteborg. Det bildades 1872 av handelshusen och rederifirmorna för att möta efterfrågan på bogserbåtar i Göteborgs hamn.

Historik

Tidiga år 

Tre nybyggda ångbåtar, varav en med 30 och två med 10 hästkrafter, svarade för dess första flotta. De byggdes på Motala Verkstad, och fick namnen Ivar, Erik och Oscar. Redan tidigt kom man även att ägna sig åt bärgningsverksamhet med särskilda fartyg för ändamålet. Det ursprungliga namnet var Göteborgs Bogserings Aktiebolag, vilket 1921 ändrades till Göteborgs Bogserings och Bärgnings Aktiebolag.

Namnet Röda bolaget kommer av båtarnas röda bälte på skorstenen. Det konkurrerande Vita bolaget (Göteborgs Gamla Bogserings AB) förvärvades 1889 av Röda bolaget. Ett företag inom Broströmskoncernen, Ångfartygs AB Tirfing, övertog Röda bolaget 1918, och bärgningsverksamheten kom då att utvidgas. Det mest uppmärksammade nybygget blev Fritiof med 1 250 hästkrafter, världens första bärgningsmotorfartyg som byggdes av Götaverken och levererades 1921. Fartyget var på 672 brutto, registerton. År 1918 hade Röda bolaget 23 bogserbåtar, ett bärgningsfartyg och en så kallad bärgningsläktare.

Åren 1895-1916 byggdes för Röda bolagets räkning cirka 25 bogserbåtar av Lundbytypen med 100 hästkrafter, och den första av "Baldertyp" år 1913, med 300 hästkrafter. Bärgningsångaren Harald förvärvades 1898. Företaget hade från 1875 sitt huvudkontor vid Skeppsbron 4.

Efter andra världskriget 
Från 1947 hade bolaget bärgningsfartyg stationerade i framför allt Gibraltar, som en partner inom den "Medelhavska unionen".

Malmö Bogser förvärvades 1938 och Bergnings och Dykeri AB Neptun 1942. År 1977 gick Röda bolaget ihop med Rederi AB Stormking.

Då Broströms rekonstruerades 1984, köpte huvudägarna Asken och Investor ut Röda Bolaget, och AB Neptun Röda Bolaget bildades. Ett samgående med Johnsonägda C L Hanssons Bogserings AB i Göteborg kom samtidigt till, och det nya bolaget fick namnet Scan Tugs. På fartygens skorstenar kom nu namnet att stå i gult på blå botten. Scan Tugs logotyp blev efter några år istället en stiliserad bogserkrok, även den placerad på skorstenen. AB Neptun/Röda Bolaget blev redan 1985 egna ägare till Scan Tugs, då Johnsongruppen drog sig ur. De bekanta skorstenarna kom därmed åter.

De norska intressenterna Bukser och Berjning AS förvärvade 1987 bolaget, och namnet Röda Bolaget återupptogs. Det danska bogser- och bärgningsrederiet Svitzers köpte 1999 Röda Bolaget, men med fortsatt säte i Göteborg. De röda banden på skorstenarna försvann 2002 och ersattes av Svitzers blå Georgskors mot vit bakgrund.

Källor

Fotnoter

Allmänna källor 

Broströmskoncernens sjöfartsföretag och deras fartyg, Broströmskoncernen, Göteborg 1946, s. 38
Tre generationer på sju hav - Broströms 1865-1965, red. Algot Mattsson & Charlie Cederholm & Artur Attman, Göteborg 1965, s. 93
Göteborgs bogser och bärgnings AB, Bärgnings och dykeri AB Neptun

Externa länkar 

Ej längre existerande svenska rederier
Sjöfart i Göteborg
Företag bildade 1872