kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nigeria i olympiska sommarspelen 1984

Nigeria deltog med 32 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles. Totalt vann de en silvermedalj och en bronsmedalj.

Medaljer

Silver
 Peter Konyegwachie - Boxning, fjädervikt.

Brons
 Innocent Egbunike, Rotimi Peters, Moses Ugbusien och Sunday Uti - Friidrott,  4 x 400 m.

Boxning

Bantamvikt
Joe Orewa
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Besegrade Wanchai Pongsri (Thailand), knock-out i andra omgången
 Tredje omgången — Förlorade mot Héctor López (Mexiko), 1-4

Fjädervikt
Peter Konyegwachie
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Besegrade Ali Faki (Malawi), 5-0
 Tredje omgången — Besegrade Rafael Zuñiga (Colombia), 4-1
 Kvartsfinal — Besegrade Charles Lubulwa (Uganda), 5-0
 Semifinal — Besegrade Türgüt Aykaç (Turkiet), 5-0
 Final — Förlorade mot Meldrick Taylor (USA), 0-5

Lättvikt
Christopher Ossai

Lätt weltervikt
Charles Nwokolo

Weltervikt
Roland Omoruyi

Mellanvikt
Jerry Okorodudu

Brottning

Weltervikt, grekisk-romersk stil
Seidu Olawale

Mellanvikt, grekisk-romersk stil
Kally Agogo

Lätt tungvikt, grekisk-romersk stil
Macauley Appah

Friidrott

Herrarnas 400 meter
 Sunday Uti 
 Heat — 45,74
 Kvartsfinal — 45,01
 Semifinal — 44,83
 Final — 44,93 (→ 6:e plats)

 Innocent Egbunike 
 Heat — 46,63
 Kvartsfinal — 45,26
 Semifinal — 45,16
 Final — 45,35 (→ 7:e plats)

Herrarnas 400 meter häck
 Henry Amike
 	
Herrarnas 4 x 100 meter stafett
Isiaq Adeyanju
Eseme Ikpoto
Samson Oyeledun
Chidi Imoh
Lawrence Adegbeingbe

Herrarnas 4 x 400 meter stafett
Sunday Uti
Moses Ugbisien
Rotimi Peters
Innocent Egbunike

Herrarnas längdhopp
 Yusuf Alli
 Kval — 7,82m
 Final — 7,78m (→ 9:e plats))

 Jubobaraye Kio
 Kval — 7.76m
 Final — 7,57m (→ 12:e plats)

Herrarnas tresteg
 Ajayi Agebebaku
 Final — 16,67m (→ 7:e plats)

 Joseph Taiwo
 Paul Emordi

Damernas 100 meter
 Barbra Ingiro
 Första heatet — 12,19s (→ gick inte vidare)

Damernas maraton
Ifeoma Mbanugo 
 Final — did not finish (→ ingen placering)

Damernas 100 meter häck
 Maria Usifo

Damernas 400 meter häck
 Maria Usifo
 Heat — 57,58 
 Semifinal — 58,55 (→ gick inte vidare)

Källor 
 

1984 i Nigeria
Nationer i olympiska sommarspelen 1984
1984
Nigeria i olympiska sommarspelen 1980

Nigeria deltog med 44 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1980 i Moskva. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Boxning

Bantamvikt
 Nureni Gbadamosi
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Förlorade mot Michael Anthony (Guyana) på poäng (5-0)  

Fjädervikt
 William Azanor
 Första omgången — Bye
 Andra omgången — Förlorade mot Tsacho Andreikovski (Bulgarien) efter knock-out i första omgången

Lättvikt
 Christopher Ossai
 Första omgången — Förlorade mot Richard Nowakowski (Östtyskland) på poäng (0-5)

Lätt weltervikt
 Peter Aydele
 Första omgången — Förlorade mot Farouk Jawad (Iraq) på poäng (0-5)

Tungvikt
 Solomon Ataga
 Första omgången — Förlorade mot Teófilo Stevenson (Kuba) efter knock-out i första omgången

Fotboll

Gruppspel

Friidrott

Herrarnas 100 meter
Peter Okodogbe
 Heat — 10,39
 Kvartsfinal — 10,34
 Semifinal — 10,51 (→ gick inte vidare)

Samson Oyeledun
 Heat — 10,59
 Kvartsfinal — 10,73 (→ gick inte vidare)

Hammed Adio
 Heat — 10,58
 Kvartsfinal — 10,67 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 200 meter
 Hammed Adio
 Heat — 21,79 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 4 x 400 meter stafett
 Sunday Uti, Hope Ezeigbo, Felix Imadiyi och Dele Udo
 Heat — 3:14,1 (→ gick inte vidare)

Herrarnas längdhopp
 Kayode Elegbede
 Kval — 7,82 m
 Final — 7,49 m (→ 11:e plats)

 Jubobosaye Kio
 Kval — 7,77 m (→ gick inte vidare)

 Yusuf Alli
 Kval — 7,43 m (→ gick inte vidare)

Damernas 100 meter
 Oguzoeme Nsenu
 Heat — 11,72
 Kvartsfinal — 11,55 (→ gick inte vidare)

 Rufina Ubah
 Heat — 11,75
 Kvartsfinal — 11,60 (→ gick inte vidare)

Källor 
 

1980 i Nigeria
Nationer i olympiska sommarspelen 1980
1980
Leif Öhrvall

Leif Hjalmar Öhrvall, född 25 januari 1897 i Uppsala, död 20 september 1985 i Lidingö, var en svensk diplomat.

Biografi
Öhrvall var son till professor Hjalmar Öhrvall och Elise Axelson. Han tog studentexamen 1915, fil.kand.-examen 1919 och juris kandidatexamen 1929 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1930. Öhrvall tjänstgjorde i London 1931, Wien, Belgrad och Budapest 1933. Han var tillförordnad andre sekreterare vid UD 1934, utrikesministerns sekreterare 1934-1935 och andre legationssekreterare i Bukarest och Sofia 1937. Öhrvall var chargé d’affaires i Lissabon 1938, förste vicekonsul i Oslo 1941, konsul där 1944 och tjänstgjorde vid UD 1945. Han var därefter konsul i Baden-Baden 1947, beskickningsråd och beskickningschef i Tokyo 1948, chargé d’affaires i Reykjavik 1951, sändebud där 1953-1955, i Bogotá, Panama City och Quito 1955-1958. Öhrvall var sändebud i Dublin 1958-1963 och var styrelseledamot i Hugo Alfvénstiftelsen från 1965.

Öhrvall avled den 20 september 1985 och gravsattes den 29 november 1985 på Uppsala gamla kyrkogård.

Utmärkelser
Öhrvalls utmärkelser:
Riddare av Nordstjärneorden (RNO)
Storkorset av Colombianska San Carlos-orden (StkColSanCO)
Storkorset av Isländska falkorden (StkIFO)
Kommendör av Finlands Lejons orden (KFinlLO)
Kommendör av Norska Sankt Olavsorden (KNS:tOO)
Kommendör av Portugisiska Kristiorden (KPKO)
Officer av Nederländska Oranien-Nassauorden (OffNedONO)
Officer av Tjeckoslovakiska Vita Lejonets orden (OffTjslVLO)
Riddare av Belgiska Kronorden (RBKrO)
Riddare av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVRO)
Japanska Uppgående solens förtjänstorden (JUSO)

Källor

Noter

Män
Födda 1897
Avlidna 1985
Sveriges ambassadörer i Colombia
Sveriges ambassadörer i Panama
Sveriges ambassadörer i Ecuador
Sveriges ambassadörer i Irland
Diplomater från Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Riddare av Nordstjärneorden
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Riddare av Belgiska Kronorden
Mottagare av Vita lejonets orden
Sveriges ambassadörer i Portugal
Sveriges ambassadörer i Japan
Bo R:son Källström

Bo Rolfsson Källström, född 27 februari 1920 i Örebro, död 26 oktober 2014 i Uppsala, var en svensk psykiater.

Efter studentexamen i Örebro 1939 blev Källström medicine kandidat 1941, medicine licentiat 1948 och medicine doktor i Uppsala 1954 på avhandlingen Serum Iron in Depressive States: (Endogenous Depression and Allied States): A Clinical and Experimental Study. Han innehade olika läkarförordnanden 1944–48, var förste underläkare vid psykiatriska kliniken vid Akademiska sjukhuset i Uppsala 1948–56, läkare vid Ulleråkers sjukhus 1957–59 och överläkare vid psykiatriska kliniken på Östersunds lasarett från 1959 till pensioneringen år 1985. Han blev bataljonsläkare i Fältläkarkåren 1954 och var anstaltspsykiater på Venngarn 1956–59.

Källor
,

Svenska psykiatrer
Födda 1920
Män
Avlidna 2014
Forskare från Örebro
Svenska forskare under 1900-talet
Arcade Classics

Arcade Classics är en samlingskassett till Sega Mega Drive och Sega Game Gear, som innehåller arkadspelen: Pong, Missile Command, och Centipede, plus en uppdaterad Segaversion av varje spel. I Sega Game Gear ersätts  Pong av Ultrapong, som innehåller både Pong och Hockey.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1996
Datorspelssamlingar
Sega Game Gear-spel
Sega Mega Drive-spel
Sega Classics Arcade Collection

Sega Classics Arcade Collection är en samlingskassett till Mega-CD, som innehåller porterade versioner av arkadspel. Kassetten såldes i två olika varianter, först med 4 spel på 1 kassett, sedan med 5 spel på 1 kassett.

Spel
 Columns
 Golden Axe
 The Revenge of Shinobi
 Streets of Rage
 Super Monaco GP (på 5 i 1-utgåvan)

Källor

Fotnoter

Datorspel 1992
Datorspelssamlingar
Mega CD-spel
Frank Leslie

Frank Leslie (ursprungligen Henry Carter), född den 29 mars 1821 i Ipswich, död den 10 januari 1880 i New York, var en engelskfödd amerikansk tecknare, gravör och tidningsutgivare. 

Leslie utbildade sig vid Illustrated London News xylografiska ateljé och flyttade sedan till New York, där han bland annat uppsatte Gazette of Fashion (1854), Frank Leslie's Illustrated Newspaper (1855, senare utgiven under namnet Frank Leslie's Weekly), Frank Leslie's Monthly samt flera andra tidskrifter, vilka fick stor spridning.

Källor 

 

Brittiska grafiker
Brittiska tecknare
Amerikanska chefredaktörer
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Ipswich
Födda 1821
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Musée d'art et d'histoire de la ville de Saint-Denis

Musée d'art et d'histoire de la ville de Saint-Denis är ett kommunalt historiskt museum i Saint-Denis i Île-de-France i Frankrike, som grundades 1901. Museet finns i sina nuvarande lokaler i ett tidigare, år 1957 övergivet ordenshus för karmelitorden, sedan 1981. Det fick 1983 priset European Museum of the Year Award.

Historik
Saint-Denis karmelitordenshus instiftades 1625 av kardinalen Pierre de Bérulle (1575-1629) som ett nunnekloster med, till en början, sju nunnor från karmelitklostret i Amiens. 

Ludvig XV:s dotter Louise av Frankrike flyttade in i klostret 1770, blev nunna 1771 och priorinna från 1773 till sin död 1787. Hon fann byggnaderna trista och satte igång nybyggnader av konventionella byggnader ritade av den kungliga arkitekten Richard Mique, bland annat ett neoklassicistiskt kapell, som idag är byggnadsminne. Kapellet tjänade som rättsbyggnad 1895-1983.

Samlingar
Museet har blandade samlingar. Där finns arkeologiska fynd som grävts upp sedan 1973 i och runt Saint-Denis-basilikan, där det bland annat fanns en nekropol från merovingisk tid. Museet har också historiska föremål från orten, som från det 1713 uppförda Hôtel-Dieu. Karmelitnunnornas liv visas i de tidigare klostercellerna.

I konstsamlingarna ingår över 3.000 litografier av Honoré Daumier och det finns också mängder med bilder, textdokument och andra föremål över Pariskommunen 1871. 

Den dadaistiske poeten Paul Éluard bodde i Saint-Denis, och museet har manuskript av honom.

Fotogalleri

Litteratur
 La Chapelle du couvent des Carmélites, éditions du Musée d'art et d'histoire de Saint-Denis, Saint-Denis 2006

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Musée d'art et d'histoire de Saint-Denis på franskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
 webbsida på staden Saint-Denis webbplats

Historiska museer i Frankrike
Mottagare av European Museum of the Year Award
Seine-Saint-Denis
Byggnadsminnen i Frankrike
Museer i Île-de-France
Eleonora av Sverige

Eleonora av Sverige kan avse:

Eleonora Katarina av Pfalz, svensk prinsessa 1654 som syster till kung Karl X Gustav, gift furstinna av Hessen-Eschwege
Prinsessan Leonore, svensk prinsessa 2014
Maria Eleonora, drottninggemål 1620 till kung Gustav II Adolf, född prinsessa av Brandenburg i ätten Hohenzollern
Hedvig Eleonora, drottninggemål 1654 till kung Karl X Gustav, född prinsessa av Holstein-Gottorp i ätten Oldenburg
Ulrika Eleonora av Danmark, drottninggemål 1680 till kung Karl XI, född i ätten Oldenburg
Ulrika Eleonora, drottning och statschef 1718, gift med kung Fredrik I
Henry David Leslie

Henry David Leslie, född 18 juni 1822 i London, död 5 februari 1896 i Baschurch i Shropshire, var en brittisk musiker och kompositör.

Leslie blev 1855 dirigent för Amateur Musical Society och bildade samma år ett körsällskap för sång a cappella (Leslie's choir), som vann priset vid den internationella tävlingen i Paris 1878. Leslie komponerade oratorierna Immanuel (1853) och Judith (1858), kantater, operan Ida (1864), två symfonier, sånger med mera.

Källor

Noter

Engelska kompositörer
Brittiska klassiska kompositörer
Brittiska dirigenter
Brittiska musiker under 1800-talet
Musiker från London
Födda 1822
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Man in the Fog

Man in the Fog från 2013 är ett soloalbum med pianisten Jan Lundgren.

Låtlista
The Maids of Cadiz (Léo Delibes) – 4:55
View of P (Jan Lundgren) – 4:32
Après un rêve (Gabriel Fauré) – 5:46
I Don't Want to Cry Anymore (Victor Schertzinger) – 5:8
En lång väntan för väntans skull (Bo Nilsson) – 2:57
Man in the Fog (Jan Lundgren) – 4:45
Twenty-Five Years (Håkan Rydin) – 5:57
Theme from 'Chinatown''' (Jerry Goldsmith) – 4:28As Vitrines (Chico Buarque) – 4:23Tack för allt'' (Jacques Werup) – 6:19

Medverkande
Jan Lundgren – piano

Mottagande
Skivan fick ett gott mottagande när den kom ut med ett genomsnitt på 3,8/5 baserat på sju recensioner.

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 2013
Album av Jan Lundgren
Joaquin Miller

Joaquin Miller (egentligen Cincinnatus Heine Miller), född den 8 september 1841 i staten Indiana, död den 18 februari 1913 nära San Francisco, var en nordamerikansk skald. 

Miller utvandrade vid 16 års ålder till Kalifornien, där han genomgick många äventyr, tog 1860 anställning vid en advokatbyrå i Oregon, blev 1866 grevskapsdomare och var verksam som tidningsman på olika håll. Han utgav 1871 Songs of the Sierras, dikter, som, enligt Nordisk familjebok, "genom gripande energi, vild egendomlighet och färgprakt väckte ofantligt uppseende". På dem följde Pacific poems (samma år), Songs of the sunlands (1873), Songs of far away lands (1878), Songs of Italy (samma år) med flera samlingar. På prosa författade Miller bland annat  Life among the modocs: unwritten history (1873), romanerna The one fair woman (1876) och The Danites of the Sierras (1881) med mera. Millers samlade verk utgavs 1902 ff.

Källor

Noter

Amerikanska journalister
Amerikanska poeter
Engelskspråkiga poeter
Amerikanska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Amerikanska författare under 1800-talet
Författare från Indiana
Födda 1841
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Mats Gruvstad

Mats Erik Gruvstad, född 29 november 1926 i Kopparbergs församling, Kopparbergs län, död 18 augusti 1987 i Barkåkra församling, Malmöhus län, var en svensk psykiater.

Gruvstad var son till lantbruksingenjören Filip Olsson. Efter studentexamen i Uppsala 1945 blev Gruvstad medicine kandidat 1948, medicine licentiat 1954 samt medicine doktor och docent i psykiatri vid Uppsala universitet 1962. Han innehade kortare förordnanden vid olika lasarett 1949–55, var t.f. förste underläkare vid psykiatriska kliniken på Akademiska sjukhuset i Uppsala 1952, 1954 och 1956, vid neurologiska kliniken på Sahlgrenska sjukhuset och på Serafimerlasarettet 1957–58 och förste underläkare vid psykiatriska kliniken på Akademiska sjukhuset 1957–59. Han blev biträdande överläkare på forskningsavdelningen på Ulleråkers sjukhus 1960, överläkare vid psykiatriska kliniken på  Gävle lasarett 1967, på psykiatriska kliniken vid Regionssjukhuset i Örebro 1968 och på Helsingborgs lasarett 1976. Han blev marinläkare av första graden i Marinläkarkårens reserv 1961.

Källor

Noter

Svenska psykiatrer
Personer från Stora Kopparbergs socken
Födda 1926
Avlidna 1987
Män
Johan Cajanus

Johan Cajanus den yngre, född 27 december 1655 i Paldamo, död 27 juni 1681 i Åbo, var en finländsk poet och filosof.

Johan Cajanus var son till kyrkoherden Johan Cajanus den äldre. Han gick sin första undervisning i hemmet och blev därefter 1664 elev vid skolan i Kajaneborg, vid skolan i Uleåborg 1665 och vid skolan i Nykarleby. 1670 sändes han till Uppsala universitet, där han blev filosofie magister 1679. 1680 begav sig Cajanus till Åbo akademi, där han samma år blev extraordinarie professor i filosofi. Han hoppades 1681 överta professuren i praktisk filosofi, historia och moral men motarbetades av konsistoriet och uppfördes på andra förslagsrummet trots den nyligen avlidne kanslern Per Brahes rekommendation. Orsaken var främst Cajanus cartesianska åsikter. Hans disputationer visar dock att han försökte sammanjämka den cartesianska världsåskådningen med luthersk renlärighet. Cajanus författade även en psalm på finska, Etkös ole ihmisparka, översatt till svenska av Frans Michael Franzén, vilket är ett av de äldsta mer framstående konstdiktverken på finska.

Källor 
 .

Noter

Externa länkar 

Finländska poeter
Finländska filosofer
Personer i Finland under 1600-talet
Personer från Paldamo
Födda 1655
Avlidna 1681
Män
Emir Smajic

Emir Smajic, född 3 februari 1989, är en svensk före detta fotbollsspelare. Hans syster, Nera Smajić, var också fotbollsspelare.

Karriär
Smajic moderklubb är Märsta IK. Mellan 2008 och 2009 spelade han för Gamla Upsala SK. Därefter spelade han två säsonger för IK Sirius i Division 1 Norra.

I mars 2012 skrev han på för Västerås SK fram till sommarfönstret. Smajic spelade 12 matcher för klubben och gjorde nio mål. I juli samma år skrev han på för seriekonkurrenten Östersunds FK. I november 2013 förlängde han sitt kontrakt med klubben. I december 2015 kom Smajic och Östersunds FK överens om en fortsättning i klubben. I maj 2016 kom ÖFK och Smajic i samförstånd överens om att bryta kontraktet.

I augusti 2016 värvades Smajic av IF Brommapojkarna, där han skrev på ett 1,5-årskontrakt. Han spelade totalt 12 matcher, varav nio från start, för klubben i Division 1 2016.

I januari 2017 värvades Smajic av nederländska Achilles '29, där han skrev på ett halvårskontrakt.

Den 10 juli 2017 värvades Smajic av svenska Västerås SK, där han skrev på ett 2,5-årskontrakt. Han spelade sju matcher, varav fem från start under säsongen 2017. Efter säsongen 2019 avslutade Smajic sin karriär.

Källor

Emir Smajic på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IK Sirius FK
Spelare i Västerås SK Fotboll
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1989
Levande personer
Män
Luigi Cibrario

Giovanni Antonio Luigi Cibrario, född 1802, död 1870, var en italiensk greve, hävdatecknare och statsman. 

Cibrario inträdde 1824 i sardinsk statstjänst, användes av Karl Albert i flera viktiga administrativa och diplomatiska värv samt åtnjöt denne kungs synnerliga förtroende, varför han 1849, då konungen efter nederlaget vid Novara nedlagt kronan och gått i frivillig landsflykt till Portugal, sändes till Oporto för att förmå sin kunglige vän att komma tillbaka. Cibrario lyckades inte få kungen att ändra sig; i Ricordi di una missione in Portogallo al re Carlo Alberto (1850, 3:e upplagan 1861) har han skildrat sin färd. 

Under åren 1850-56 var Cibrario efter vartannat generaltulldirektör, varvid han omorganiserade gränsbevakningen och slöt ett på frihandelns grundsatser byggt handelsfördrag med Frankrike, finansminister (maj-november 1852) i kabinettet d'Azeglio, undervisningsminister i Cavours kabinett (november 1852-maj 1855) och därpå utrikesminister till maj 1856, då han avgick på grund av missnöje med Sardiniens deltagande i Krimkriget och efterträddes av Cavour. Cibrario var sedan medlem av senaten, men ägnade sig mest åt litterära sysselsättningar. 

Viktigast av Cibrarios historiska arbeten är Dell'economia politica del medio evo (1839, 5:e upplagan i 2 band 1861), Storia della monarchia di Savoia (3 band, 1840-44), Epigrafi latine ed italiane (1867) och Origine e progressi delle instituzione della monarchia di Savoia (2:a upplagan i 2 band 1868), alla utmärkta av grundlig lärdom, men till formen något vårdslösade. Cibrario utgav även, tillsammans med Carlo Promis, Sigilli dei principi di Savoia (1834). Hans smärre skrifter utkom i flera samlingar (1835, 1841, 1856, 1860 och 1868).

Källor 
 

Italienska historiker
Italienska grevar
Italiens undervisningsministrar
Italiens finansministrar
Italiens utrikesministrar
Alumner från universitetet i Turin
Italienska politiker under 1800-talet
Födda 1802
Avlidna 1870
Män
Ugglan
Ulla Petterson

Ulla Berit Petterson, född Simonsson 21 december 1933 i Töcksmarks församling, Värmlands län, är en svensk psykiater.

Petterson blev medicine licentiat 1963, medicine doktor på avhandlingen Manisk depressiv sjukdom, en klinisk, social och genetisk undersökning 1974 och docent i allmän psykiatri samma år. Hon var underläkare vid psykiatriska kliniken på Sankt Görans sjukhus 1965–72 och biträdande överläkare där 1972–82. Vid psykiatriska polikliniken vid nämnda sjukhus byggde hon upp och ansvarade för en litiumdispensär för maniskt depressiva patienter. Hon blev klinikchef vid Bromma-Ekerö psykiatriska sektorklinik på Beckomberga sjukhus 1982 och biträdande chefsläkare i psykiatri i Västra sjukvårdsområdet 1988. Hon har varit styrelseledamot i stiftelsen OHD-fondens arbetsterapi och Sankt Lukasstiftelsen i Stockholm, ordförande i statliga psykoterapiutbildningens linjenämnd och föredragande i körkortsärenden vid Socialstyrelsen.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska psykiatrer
Personer från Töcksmarks socken
Födda 1933
Avlidna 2019
Kvinnor
Svenska biet

Svenska biet var en tidning som gavs ut i Stockholm och som hade en konservativ stil. Tidningen började utgivas som ett veckoblad i maj 1839 såsom en fortsättning på Lottsedeln, under 1840 3–4 gånger i veckan och därefter som en daglig morgontidning till utgången av 1844 med en tynande tillvaro efter Karl XIV Johans död. 

Utgivare och redaktörer var Olof Hammardahl 1839 och Johan. Carl Hellberg 1840-44 med J. G. Wahlström och Christoffer Olofsson Angelsdorff som medredaktörer. Medarbetare på tidningen var Bernhard von Beskow, Hans Järta, K. T. Järta, J. A. von Hartmansdorff, K. J. af Wingård, G. Löwenhielm, K. A. Gyllenhaal., J. A. Hazelius, P. D. A. Atterbom, J. E. Rydqvist och K. J. Lenström.

B. von Beskow var främst försvarare av Karl XIV Johans politik mot den liberala oppositionspressen, främst Aftonbladet. Den hade ringa spridning och var ekonomiskt helt beroende av understöd från kungen och ledande konservativa.  Efter kungens död “släpade sig Svenska biet endast med svårighet fram till årets slut.”

Referenser

Tidningar startade 1839
Tidningar nedlagda 1844
Nedlagda svenska tidningar
Charles Poulett Thomson, 1:e baron Sydenham

Charles Edward Poulett Thomson, 1:e baron Sydenham, född den 13 september 1799 i London, död den 4 september 1841,
var en brittisk politiker. 

Thomson blev 1826 underhusledamot och 1830 medlem av den liberala ministären Grey som vicepresident för Board of Trade. År 1834 blev han president i Board of Trade, användes flitigt av regeringen vid förhandlingar om utländska handelsavtal och var från 1839 till sin död generalguvernör över Kanada, där han med ledning av lord Durhams förutgående verksamhet genomförde föreningen av Övre och Nedre Kanada. Han blev 1840 peer med titeln baron Sydenham. Sydenhams Memoirs utgavs av hans bror G. J. Poulett Scrope (1843).

Källor 

 

Kanadas generalguvernörer
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1799
Avlidna 1841
Män
Ugglan
Personer från London
Karl-Erik Törnqvist

Karl-Erik Törnqvist, född 4 juli 1920 i Stockholm, död 15 oktober 1997 i Uppsala, var en svensk rättspsykiater.

Efter studentexamen 1940 blev Törnqvist medicine kandidat 1945, medicine licentiat 1950, medicine doktor och docent i Stockholm 1966 på avhandlingen Svåra återfallsbrottslingar: en rättpsykiatrisk och kriminologisk jämförelseundersökning av två grupper män, dömda till förvaring vid säkerhetsanstalt. Han blev vikarierande underläkare på Säters sjukhus 1947, vid Sankta Gertruds sjukhus i Västervik 1947, vid Beckomberga sjukhus 1948, vid rättspsykiatriska kliniken på Långholmens centralfängelse 1949, vid medicinska avdelningen på Södersjukhuset 1950, var vikarierande förste underläkare vid psykiatriska kliniken på Karolinska sjukhuset 1950–51, förste underläkare 1951–54, andre läkare vid rättspsykiatriska kliniken på Långholmen 1954, överläkare vid anstalten Hall 1968 samt överläkare och chef för rättspsykiatriska kliniken i Uppsala 1972. 

Törnqvist var expert i Säkerhetsanstaltsutredningen 1953, expert åt regeringens delegat vid European Consult Group on the Prevention of Crime and the Treatment of Offenders i Genève 1958 och var ledamot av Socialstyrelsens vetenskapliga råd från 1971. Han medverkade i Vilgot Sjömans film Ni ljuger (1969).

Källor

 

Svenska psykiatrer
Läkare från Stockholm
Födda 1920
Avlidna 1997
Män