kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ilanit

Hanna Drezner-Tzakh (hebreiska: חנה דרזנר), född 17 september 1947 i Tel Aviv, är en israelisk sångerska. Hon är främst känd under sitt artistnamn Ilanit. Hon var en av Israels mest populära sångerskor under 1960-, 70- och 80-talen.

Ilanit föddes i Tel Aviv och hennes föräldrar var invandrade från Polen. När hon var fem år gammal flyttade familjen till São Paulo i Brasilien och återvände sedan till Israel 1960. 1964 bildade hon tillsammans med sångaren och blivande maken Schlomo Zach trion "גידי, צח וחנה" (Gidi, Zach och Hanna). Trion blev snabbt en duo som blev känd under namnet "Ilan & Ilanit". 1966 släppte de sitt debutalbum Ilan Ilan, som blev en framgång. Duon och äktenskapet varade till 1973, därefter satsade Ilanit på en solokarriär. Hon fortsatte dock att samarbeta professionellt med Zach. Hon släppte sitt första soloalbum 1972.

1973 blev Ilanit Israels första representant i Eurovision Song Contest. Hon framförde bidraget Ey Sham (אי שם) och kom på 4:e plats med 97 poäng. Kompositören Nurit Hirsh dirigerade orkestern och blev det året, tillsammans med Sveriges Monica Dominique, den första kvinnliga dirigenten i tävlingen. Samma år släppte Ilanit sitt andra studioalbum, som bl.a. innehöll Ey Sham. 1977 deltog hon åter i tävlingen för Israel med bidraget Ahava Hi Shir Lishnayim (אהבה היא שיר לשניים) och kom på 11:e plats med 49 poäng. Det var även planerat att Ilanit skulle representera Israel i Eurovision Song Contest 1984 med låten Balalaika, men tävlingen inföll på Israels minnesdag och landet drog sig därmed ut det året.

1971-1977 utsågs hon i Israel till ”årets sångare”, en bedrift som ingen annan lyckats med.

Referenser 

Israeliska popsångare
Artister som representerat Israel i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1973
Deltagare i Eurovision Song Contest 1977
Personer i Israel under 1900-talet
Personer i Israel under 2000-talet
Personer från Tel Aviv
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Mononymt kända personer
Viveka Nygren

Anna Viveka Nygren, född von Gerber 7 oktober 1925 i Lund, Malmöhus län, död 13 november 2015 i Vintrosa, Knista församling, Örebro län
, var en svensk textilkonstnär.

Nygren studerade vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm samt Gerlesborgsskolan. Hon deltog i H55-utställningen och har deltagit i ett flertal nationella utställningar och utställningen i Craft Centre, London 1969. Hon arbetade för hemslöjden i Kristianstads läns Hemslöjdsförening och Örebro län under 1950-talet och har en egen ateljé i Glanshammar utanför Örebro. Hon debuterade som fri textilkonstnär på Hantverket 1968. Hennes konstnärskap spänner mellan det primitivt vildvuxna och det genialt enkla. Tekniskt är hon djärv i sitt materialval och starkt sensuell i sin färg och formspråk.

Bland hennes offentliga utsmyckningar  med enkla och strama men rika arbeten märks Bromma gymnasium och Universitetsbiblioteket i Stockholm, Örebro tingsrätt och för Svenska EU-kansliet i Bryssel med vita sidenryor och en svart trasrya tillsammans med kelimvävda mattor i silke och lin.

Hon är representerad på Nationalmuseum i Stockholm, Textilmuseet i Borås och Örebro läns landsting.

Externa länkar
Dödsnotis - Nerikes Allehanda

Källor
Svenska Konstnärer, Biografisk handbok, Wäbo förlag 1987, sid 390.

Noter

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Konstnärer från Lund
Födda 1925 
Avlidna 2015
Kvinnor
Albert Aftalion

Albert Aftalion, född 21 oktober 1874, död 6 december 1956, var en fransk nationalekonom.

Aftalion var professor i statistik vid Paris universitet. I sitt mest kända arbete, Les crises périodiques de surproduction (2 band, 1913), utvecklade han en konjunkturteori baserad på den så kallade "accelerationsprincipen". Enligt denna teori kan måttliga växlingar i produktionen leda till kraftiga växlingar i realkapitalproduktionen, som vid kriserna möjliggör en allmän överproduktion av konsumtionsvaror, vilket leder till ett allmänt fall i varornas gränsnytta. Bland hans övriga arbeten märks Les fondements du socialisme (1923) och Monniae, prix et change (1927).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Franska nationalekonomer
Personer i Frankrike under 1900-talet
Födda 1874
Avlidna 1956
Män
Svensk uppslagsbok
Blerim Džemaili

Blerim Džemaili (), född 12 april 1986, är en schweizisk fotbollsspelare (mittfältare) av albanskt ursprung som spelar för FC Zürich.

Klubbkarriär
Džemaili har spelat för Serie A-klubben Napoli. Den 1 september 2014 gick han till Galatasaray.

Den 17 augusti 2016 värvades Džemaili av Bologna. Den 31 januari 2020 värvades han av kinesiska Shenzhen.

Landslagskarriär
Han var med i Schweiz trupp vid fotbolls-VM 2006 och 2014 samt fotbolls-EM 2016.

Meriter
FC Zürich
Raiffeisen Super League: 2005-06, 2006-07
Schweiziska cupen: 2004-05

Napoli
Coppa Italia: 2011–12, 2013–14

Referenser

Noter 

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Zürich
Spelare i Bolton Wanderers FC
Spelare i Torino FC
Spelare i Parma FC
Spelare i SSC Napoli
Fotbollsspelare i Galatasaray SK
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Bologna FC
Spelare i Montreal Impact
Spelare i Shenzhen FC
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Serie A
Spelare i Süper Lig
Spelare i Major League Soccer
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i VM i fotboll 2018
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Personer från Tetovo
Födda 1986
Levande personer
Män
Makedonalbaner
Syster Ainas Gata

Syster Ainas Gata är en cirka 100 meter lång gata i stadsdelen (Södra-) Guldheden i Göteborg. Den sträcker sig från Doktor Liborius gata-Doktor Wigardhs gata i riktning mot Doktor Fries Torg, där den övergår i cykel- och gångbana. Gatan är numrerad 1-5 med fastighetsbeteckningarna: (1) Guldheden 32:3, (3) Guldheden 32:2 och (5) Guldheden 32:1. 

Gatan fick sitt namn 1949 efter Aina Rietz (1885–1947). Hon föddes i Göteborg, dotter till sjökapten Johan Albert Rietz (1854–1924) och Thorborg Ahrenberg (1854–1905), och gick på Majornas läroverk. Därefter utbildade hon sig till sjuksköterska vid Sophiahemmet i Stockholm. Hon var avdelningssköterska på Vänersborgs lasarett 1908-10 och 1911-13 biträdande föreståndare vid Vänersborgs hospital. Hon arbetade sedan för Röda Korset vid olika ställen i Stockholm, innan hon 1914 och under sju år var översköterska vid regementssjukhuset i Halmstad. Syster Aina var knuten till Göteborg från 1921 genom läkaren Sven Johansson, som då var då kirurg på Göteborgs barnsjukhus och mötte dessa sjuka i stort antal. Johansson insåg att patienterna krävde ett socialt stöd, och föreslog att en sjuksköterska skulle knytas till uppgiften. Rietz var rätt person att kunna ge dessa långvarigt sjuka socialt stöd; hon var saklig, hjälpsam och hjärtlig, men inte sentimental och själv en stark personlighet. 

Fram till sin pensionering 1942, var hon i huvudsak dispensärsköterska för ben- och ledtuberkulos till år 1938 och därefter socialkurator vid Sahlgrenska sjukhuset. Därutöver ägnade hon sig speciellt åt poliopatienter och krigsskadade. 

Hennes insatser i sjukvården var i många avseenden banbrytande, och av starkt social karaktär. Bland annat deltog hon 1912 i Röda korsets ambulans till Serbien under Första Balkankriget och 1913 under Andra Balkankriget även till Grekland. Hon deltog i organiserandet av sjukhuset Evangelismos i Atén 1916–1917 och under åren 1916–1917 och 1932–34 av organiserandet av sjukvården i Persien. Hon gjorde under 1939 en studieresa till USA.

Rietz var styrelseledamot för Göteborgs stads skol- och yrkeshem, Göteborgs stads skolhem och hemskola, Göteborgs kvinnliga diskussionsklubb, Kungsladugårds kapellstiftelse och Rietz släktförening. Vid Karl Johansgatan 4 i Majorna, hyrde hon rum hos dr Fritz Belfrage. 

Efter att hon pensionerats, organiserade hon invalidtransporter och besökte flyktingläger. Då hon var på väg för att se till poliopatienter på kustsanatoriet Apelviken i Varberg, fick hon en hjärtinfarkt på tåget och avled.

Utmärkelser
År 1914: Svenska röda korsets kungliga förtjänstmedalj i silver; 1914: Serbiska röda korsets förtjänstmedalj i silver; 1914: Serbiska fälttågs förtjänstmedalj i guld; 1915: Grekiska fälttågs förtjänstmedalj i brons; 1915: Grekiska röda korsets förtjänstmedalj i silver samt Persisk förtjänstmedalj 1934.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 
 GT, 1974, "Syster Ainas gata".

Gator i Göteborg
Guldheden
Elaidinsyra

Elaidinsyra (från grekiskans elaion, "olja") är en enkelomättad fettsyra. Den är trans-isomeren av oljesyra, vilket innebär att dessa två fettsyror har samma summaformel. Triglyceriden av elaidinsyra heter elaidin.

Elaidinsyra förekommer i små mängder i get- och komjölk. Det har vid förtäring som en effekt på kolesterolnivån att höja LDL och sänka HDL.

Källor

Fettsyror
Fantasy Zone

är ett arkadspel utgivet av Sega 1986. Spelet porterades senare till Sega Master System. Spelaren kontrollerar rymdfarkosten Opa-Opa i spelet, som är av sidscrollande shoot 'em up-typ, och man skall rädda det kollapset interplanetariska monetära systemet. Opa-Opa blev en av Segas första symboler. Spelet påminner något om Twinbee, och båda spelen är tidiga exempel på så kallade "cute 'em up"-spel.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Fantasy Zone på Hardcore Gaming 101The Fantasy Zone Sky''

Arkadspel av Sega
Datorspel 1986
Mobilspel
MSX-spel
NES-spel
Nintendo 3DS Eshop-spel
PC Engine-spel
Science fiction-datorspel
Sega Game Gear-spel
Sega Master System-spel
Sega Mega Drive-spel
Sharp X68000-spel
Shoot 'em up-spel
Virtual Console-spel
Agneta Swidén

Agneta Swidén, född 8 januari 1926 i Köpenhamn, död 6 februari 2014 i Askersund, var en svensk teckningslärare, målare, tecknare och grafiker. Vid sidan av konstnärskapet arbetade hon som lärare i måleri på högstadieskolor och konstkurser.

Hon växte upp med sina fosterföräldrar landsfiskalen David Wiktorinus Swidén och Kaja Henriette Nielsen och var under en period gift med Veli Paavo Kerovaara. Swidén studerade för Nils Wedel vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1944–1946 och vid Stockholms konstskola 1953–1955 där hon avslutningsåret fick ett stipendium från Den Nordiska första S:t Johannis Logens Jubelfond och for till Wien och studerade
för Karl Pehatschek. Hon tog där intryck av målaren Pieter Brueghel. Senare vidareutbildade hon sig genom en kurs i ikonmålning. 

Hon har genomfört ett flertal separatutställningar bland annat på Galleriet S:t Nikolaus i Stockholm, Nutida Konst i Uppsala, Gummesons konsthall i Stockholm, Anderssons Konsthandel i Skövde, Galleri Vättern i Askersund och på Strandgalleriet i Stockholm i Stocksund och Uppsala samt regelbundet i Askersund från 1951. Tillsammans med Walter Frylestam ställde hon ut i Hofors 1956 och hon har dessutom medverkat i samlingsutställningarna Askersunds stads Sommarsalong, Gummessons Vårsalong i Stockholm, Föreningen Svenska Konstnärinnor, De Unga i Stockholm, Galleri Helland i Stockholm, Bonden i Konsten på Liljevalchs i Stockholm och Eura i Finland.

Bland hennes offentliga verk finns väggmålningarna Årstiderna på Vårdcentralen Askersund 1990 och Sommarkransen på Norra Vätterns hembygdspark 2001 båda utförda i tempera dekorativa målningar på Odéonteatern i Stockholm och Folkets hus i Askersund. Som illustratör utformade hon affischer åt Turistföreningen i Örebro län, diverse kort och trycksaker för Svenska Röda Korset, Tiveden och Göta Kanals samarbetsnämnd och omslaget till årsredovisningen 1980 för Första Sparbanken i Stockholm samt illustrationerna till Lillemor Dahlins ungdomsbok Familjen på Cirkuskullen 1952 och i ett flertal veckotidningar. Hennes motivval är blommor och landskap utförda i äggoljetempera, gouache och akvarell.

Hon är representerad på Moderna museet i Stockholm, Sjukhusroteln i Stockholm, Askersunds Rådhus, Skövde Polishus, Statens konstråd, Örebro läns landsting, Sveriges allmänna konstförening, Vårdcentralen i Askersund och på Scandia i Stockholm.

År 2013 medverkade hon filmen i Idyllien 3 om Askersund.

Under sommaren 2015 genomfördes en minnesutställning över Swidéns konst på Askersunds hembygdsgård, samtidigt visas delar av hennes produktion upp på Konsthallen i Askersund.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 356-357, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar
Agneta Swidén på konstnärslexikonet Amanda.

Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Köpenhamn
Födda 1926 
Avlidna 2014
Kvinnor
Body art (konst)

Utsmyckningar av kroppen, se body art

Body art (engelska kroppskonst) betecknar den konstform och konstriktning där konstnärens, konstnärernas eller andra personers kroppar används som ett konstnärligt medium. Body art kan dels vara en form av performancekonst, där konstnären använder eller skändar den egna kroppen för att göra vissa statements, eller där verket innebär självskador eller att driva sin egen kropp mot dess fysiska gränser. Dels traditionellt utställda verk (artefakter), delar av eller från kroppar eller fotografier eller film som anknyter till kroppslighet. 

Under senare år har body art blivit del av en bredare diskussion kring kropp och kroppslighet och frågor kring exempelvis implantat, kroppen i symbios med modern teknik, virtuella kroppar samt hälsa och genus.

Historia 
Body art uppstod på 1960-talet och hade rötter i happening, Fluxus och i Yves Kleins imprints, avtryck på duk av människors kroppar som var insmorda i färg. Det blev en självständig konstform från slutet av 1960-talet. Liksom i flera av tidens konstströmningar önskade man komma ifrån måleriets och skulpturens fasta tradition. Body art gestaltas numera ofta som performance- eller aktionskonst direkt inför åskådaren, exempelvis Gilbert and George eller genom foto och film exempelvis Bruce McLeans fotografiska serie "Smile Piece", 1969, som visar hans leende i tre steg. 

Wienaktionisterna, en grupp skapad 1965 av Hermann Nitsch, Otto Muehl, Günter Brus och Rudolf Schwarzkogler genomförde många "aktioner", ofta sociala tabuföreställningar, kring exempelvis kön och avföring. Även Spencer Tunick, känd för sina arrangemang där han fotograferar många nakna människor, har betecknats som en konstnär inom body art.

En av de mest kända företrädarna är Marina Abramović som genomfört ett flertal uppmärksammade verk, där hon dansar tills hon kollapsar av utmattning och Dennis Oppenheims verk där han ligger i solljus med en bok på sitt bröst tills hans hud (utom det som täcktes av boken) blev illa solbränt. Det förekommer också mer extrema varianter, som tatueringar, kroppsmodifiering och destruktiv självstympning. Det har också förekommit konstverk där inplastade preparerade människokroppar ställts ut.

Konstnärer inom body art 
 Marina Abramovic
 Vito Acconci
 Stuart Brisley
 Chris Burden
 Bob Flanagan
 Mona Hatoum
 Yves Klein
 Piero Manzoni
 Youri Messen-Jaschin
 Bruce Nauman
 Dennis Oppenheim
 Orlan
 Gina Pane
 Rudolf Schwarzkogler

Litteratur 
 Vergine, Lea, Body Art and Performance: The Body as Language. 2nd ed. Milano: Skira 2007. 
 Milano capitale della salute. Abitare Segesta, Milano 2009, .

Se även 
Performance

Konst
Performancekonst
Gottfrid Pontén

Axel Gottfrid Daniel Pontén, född 28 februari 1891 i Bergsjö församling i Gävleborgs län, död 3 mars 1984 i Sandvikens församling i samma län, var en svensk präst.

Gottfrid Pontén var son till kontraktsprosten Gustaf Pontén och hans tredje hustru Anna Hägerman samt bror till Ernst Pontén. Familjen tillhörde prästsläkten Pontén från Småland. Efter studentexamen i Hudiksvall 1909 läste han i Uppsala och blev filosofie kandidat där 1912 samt teologie kandidat 1916. Efter prästvigningen där samma år blev han kyrkoadjunkt i Hudiksvalls församling, fortsatte sin prästgärning som komminister i Häverö församling 1918, blev kyrkoherde i Rasbo församling 1924 och i Sandvikens församling 1932–1958. Samtliga angivna församlingar tillhör Uppsala stift. Han var också kontraktsprost i Gästriklands östra kontrakt 1942–1958.

Han var ledamot i Uppsala domkapitel 1948–1958 och i kyrkomötet 1951 samt vice ordförande i Svenska eldbegängelseföreningarnas centralstyrelse 1958–1963. Han var ordförande i skolstyrelsen i Rasbo 1924–1932, i kyrkofullmäktige i Sandviken 1936–1963 och inspektor vid Sandvikens högre allmänna läroverk 1953–1958. Pontén var ledamot av Vasaorden.

Gottfrid Pontén gifte sig 1918 med Gertrud Lundberg (1893–1977), dotter till revisor Josef Lundberg och Klara Gillberg. De fick tre barn: skogvaktaren Nils Pontén (1921–2009), plastikkirurgen Bengt Pontén (1923–2007) och sjuksköterskan Britta Pontén Karlsson 1925-2015..

Bibliografi i urval

Referenser

Externa länkar
Gottfrid Pontén på Libris (bibliotekskatalog)

Präster i Svenska kyrkan
Svenska kontraktsprostar
Riddare av Vasaorden
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Bergsjö socken
Födda 1891
Avlidna 1984
Män
Ernst Pontén

Ernst Vilhelm Natanael Pontén, född 28 juli 1894 i Bergsjö församling i Gävleborgs län, död 5 maj 1985 i Skellefteå Sankt Olovs församling i Västerbottens län, var en svensk präst.

Pontén var son till kontraktsprosten Gustaf Pontén och hans tredje hustru Anna Hägerman samt bror till Gottfrid Pontén. Familjen tillhörde prästsläkten Pontén från Småland. Efter studentexamen i Hudiksvall 1911 avlade han teologisk-filosofisk examen i Uppsala 1912, där han blev teologie kandidat 1919, avlade praktisk teologiska prov och prästvigdes samma år. Han blev kyrkoadjunkt i Forsa församling i Uppsala stift 1920, komminister i Segersta församling i samma stift 1924 och kyrkoherde i Hanebo församling också Uppsala stift 1928 (med tillträde 1929). Han blev kontraktsprost i Ala kontrakt 1943. Han blev inspektor för samrealskolan i Söderhamn 1944. Han var ledamot av Vasaorden (LVO).

Ernst Pontén var från 1924 gift med sjuksköterskan Hedda "Hedvig" Maria Holmberg (1892–1981), dotter till hemmansägaren Axel Fredrik Holmberg och Johanna Persson. De fick fyra barn tillsammans: bibliotekarien Gunnar Pontén (född 1924), sjukgymnasten Maria Pontén (född 1926), sjuksköterskan Märta Stenberg (1930–2016), gift med Rolf Stenberg, och läroverksadjunkten Sven Pontén (1934–1978).


Bibliografi i urval

Mer läsning

Referenser

Externa länkar
Ernst Pontén på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska präster under 1900-talet
Svenska kontraktsprostar
Personer från Bergsjö socken
Födda 1894
Avlidna 1985
Män
Klas Ralf

Klas Einar Ralf, född 13 december 1920 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 3 maj 2018 i Nacka distrikt, var en svensk jurist och informationschef.

Biografi
Efter studentexamen läste Klas Ralf juridik vid Stockholms högskola och blev juris kandidat 1945. Han var anställd vid bokförlaget Forum 1946–1947, Gehrmans musikförlag 1948, Forum 1949–1955, Natur & Kultur 1955–1962 och Annons-Svea 1962–1967. Han kom till Kungliga teatern 1967 där han var informationschef, sedan till Fruktrådet 1969, varefter han åter tjänstgjorde vid Kungliga teatern 1972–1987.
 
Han var styrelseledamot i Stockholms Studentsångare 1950–1970. Han var redaktör för Gröna visboken (1948), Gula visboken (1953), visboken Min Skattkammare (1958), Operans textböcker sedan 1968, Operan 200 år (1973), Kungliga teaterns repertoar 1773–1973 (1974), utgivare av Operakvällar (1955), Operaboken (1966), Hovkapellets konserter 1731–1992 (tillsammans med K O Strömbeck 1992).

Familj 
Klas Ralf var son till operasångaren, professor Einar Ralf och Anna-Beth, ogift Dahl, samt bror till grossisten Elisabeth Ralf och arkitekten Eva Ralf. Han var vidare dotterson till landsfiskalen Alfred Dahl och Anna Pontén. 
Han var från 1972 gift med Kristiina Parikka (1935–2020). Makarna Ralf är begravda på Nacka norra kyrkogård.

Referenser

Externa länkar
 

Svenska jurister
Jurister från Stockholm
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Födda 1920
Avlidna 2018
Män
Bengt Afzelius

Bengt Adam Afzelius, född den 14 oktober 1873 i Hjärtums församling, Göteborgs och Bohus län, död den 4 mars 1943 i Stockholm, var en svensk ingenjör. Han var brorson till Anders Johan Afzelius och bror till Lars Peter Afzelius.

Biografi
Afzelius utexaminerades från Tekniska högskolans avdelning för mekanik 1896, kom efter praktik till Sandvikens järnverk 1901, där han innehade olika chefsposter fram till 1923, då han utnämndes till professor i värmeteknik och maskinlära vid Tekniska högskolan. Afzelius blev emeritus 1938 men upprätthöll även fortsättningsvis under några år professuren. Han var även starkt engagerad i svenska skarpskytterörelsen. Afzelius blev riddare av Nordstjärneorden 1932.

Källor 
 
 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Svenska professorer i maskinlära
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Hjärtums socken
Födda 1873
Avlidna 1943
Män
Svensk uppslagsbok
Giulio Panconcelli-Calzia

Giulio Panconcelli-Calzia, född 4 oktober 1878, död 25 oktober 1966, var en italiensk språkforskare.

Panconcelli-Calzia var från 1922 professor i Hamburg. Han grundade 1910 tillsammans med professorn i afrikanska språk Carl Meinhof det fonetiska laboratoriet i Hamburg. Tidigare var Panconcelli-Calzia lektor i italienska språket i Marburg och Giessen. Han var även utgivare av den experimentalfonetiska tidskriften Vox. Bland Panconcelli-Calzias arbeten märks Experimentelle Phonetik (1921) och Die experimentelle Phonetik in ihrer Anwendung auf die Sprachwissenschaft (2:a upplagan 1924).

Källor 
 

Italienska lingvister
Personer i Italien under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1966
Män
Svensk uppslagsbok
HK Sotji

Sotji Leopards, eller bara HK Sotji (), är en ishockeyklubb som spelar i Kontinental Hockey League ifrån och med att klubben bildades inför säsongen 2014/2015.

Historik
Det spekulerades innan laget bildades i att dess namn skulle vara Sotji Dolphins, men så blev det inte. Laget fick möjligheten att välja ytterligare fem spelare vid expansionsdraften den 2014-06-17, men nöjde sig då med att välja tre spelare (Yefim Gurkin, Artyom Sedunov och Alexander Shevchenko). 

Första säsongen i KHL gick laget till slutspelet där det dock blev förlust i första omgången.

Källor 

Klubbar i Kontinental Hockey League
Ishockeyklubbar i Ryssland
Sport i Sotji
Sportklubbar bildade 2014