kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amos Binney

Amos Binney, född 18 oktober 1803 i Boston, död 18 februari 1847 i Rom, var en amerikansk marinbiolog.  

Binney var en av grundläggarna av Boston Society of Natural History samt utrustade flera expeditioner till Florida, Texas och andra trakter för att samla material till kännedomen om Nordamerikas blötdjur. Som författare är han känd genom Monograph of the Terrestrial Air-Breathing Mollusks of the United States (1851–1857).

Källor

Noter

Tryckta källor

Amerikanska marinbiologer
Amerikanska zoologer
Zoologer under 1800-talet
Amerikanska forskare under 1800-talet
Alumner från Brown University
Personer från Boston
Födda 1803
Avlidna 1847
Män
Ugglan
Janne Leksell

Lars Johan (Janne) Zephyrinus Leksell, född den 26 augusti 1840 i Hedemora, död den 9 juli 1913 i Björskogs församling, var en svensk präst och författare.

Leksell blev student i Uppsala 1862, prästvigd 1865 och komminister i Amsberg 1870. Han utnämndes 1879 till kyrkoherde i Björskog och 1882 till folkskoleinspektör. Han var ledamot av Vasaorden. Leksell utgav predikningar och författade flera läroböcker med flera skrifter, bland annat ett Svenskt rimlexikon (utgivet 1907, med förord av Adolf Noreen). Han var far till silhuettecknaren Johan Leksell.

Källor 

 
  
 
 Minnesruna i Svenska Dagbladet, 12 juli 1913, sidan 10

Präster i Svenska kyrkan
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Personer från Hedemora
Födda 1840
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Ledamöter av Vasaorden
Folkskoleinspektörer
Ramhultafallet

Ramhultafallet är ett naturreservat nordost om Ramhulta  vid sjön Lygnerns nordvästra strand i Marks kommun i Västra Götalands län.

Reservatet är skyddat sedan 1997 och omfattar 26 hektar. Det är beläget vid sjön Lygnerns nordvästra strand. 

Det är ett skogsreservat som domineras av ek. Det finns även asp och gammal tall. Vid Lygnerns strand växer klibbal. Inom reservatet växer blåsippor, vitsippor och gullpudra. Ovanliga arter som finns inom området är mussellav, ekskinn, trollsmultron och västkustros. Stora områden domineras av blåbärsris med inslag av kruståtel och ängskovall. På några ställen förekommer stenmåra.

Marken är starkt kuperad med tvärbranta stup och sluttningar ned mot Lygnern. I den norra delen finns en gammal inäga med vidkroniga ekar. Största sevärdheten är Ramhultafallet, som kastar sig nerför branterna och ut i sjön Lygnern. Fallen är en del av Ramnån.

I naturreservatet finns även fornlämningar i form av två stensättningar. 

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000. 

Naturreservatet förvaltas av Västkuststiftelsen.

Referenser

Källor
Ramhultafallet, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Externa länkar 

Naturreservat i Marks kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 1997
Johan Ottosen

Johan Søren Ottosen, född den 31 januari 1859 i Hylke vid Skanderborg, död den 10 mars 1904 i Köpenhamn, var en dansk historiker och skolman.

Ottosen tog skolämbetsexamen 1885, var inspektör vid Efterslægtselskabets skola, därpå pedagogisk konsulent vid bokförlaget Nordisk Forlag samt 1901–03 medlem av folketinget. Hans livliga intresse för Sønderjylland ökades än mera efter hans äktenskap 1890 med Anna Martha Thyra Johannsen (1866–1928), dotter till danskpatrioten Gustav Johannsen. Bland hans arbeten om Sønderjylland märks Peter Hiort Lorenzens historiske Gærning (1896). Mest känd blev Ottosen genom sin skolbok Nordens Historie (1893) och en populär historisk handbok Vor Historie (3 band, 1901–04) samt genom den allmänt sjungna sången "Det haver saa nyligen regnet". Martha Ottosen skrev bland annat Danmarks Grænsevagt mot syd. Minder fra Flensborg (1917) samt skådespelet Fædrenes Jord (1913).

Källor 

 

Danska historiker
Danska skolledare
Danska Folketingsledamöter
Personer i Danmark under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1904
Män
Ugglan
Personer från Jylland
Almby IK

Almby IK är en sportklubb i Örebro bildad 23 september 1923. Klubben har fler än 500 medlemmar (2014) och en egen klubbstuga, Ljungstugan. Den ligger vid Markaskogen och Markaspåret, strax söder om Örebro universitet.

Historia
Startåret 1923 arrangerade klubben fotbollsmatcher, terränglöpnings- och skidtävlingar. Fotbollen lades ner 1934. Backhoppning inleddes 1927 och blev en stor sport i klubben fram till år 1966, då Sörbybacken revs. Örebro City Marathon arrangerades under åren 1981–98.

Orientering har klubben bedrivit sedan 1929. Tävlingen Almbyträffen var under 1970-talet en årlig tävling med över 3000 deltagare. Föreningen var också huvudarrangör för O-ringen 1979 och var medarrangör till O-ringen 2000 och 2010. Glansperioden för orienteringen var på 1980-talet. Klubben vann finska Jukola-kavlen 1981, 1984 och 1985 och Tiomila 1985. Då sprang bland andra Jörgen Mårtensson, Kjell Lauri och Stefan Branth för klubben. Klubben är också en av de bästa i Sverige (genom tiderna) på MTB (mountainbike). Klubben har också börjat arrangera ett långlopp i MTB: bergslagsloppet.

Externa länkar
http://www7.idrottonline.se/AlmbyIK/
http://bergslagsloppet.se/

Orienteringsklubbar i Örebro län
Almby IK
Molmenti

Molmenti är ett italienskt efternamn, som burits av bland andra:

 Daniele Molmenti
 Pompeo Gherardo Molmenti

Italienska efternamn
Götevi säteri

Götevi säteri var en sätesgård i Ekeby socken, Boxholms kommun som bestod av två hemman. På säteriet har det funnits ett mejeri.

Historik
Götevi säteri var ett frälsesäteri i Ekeby socken, Göstrings härad. Egendomen, som
i äldre tider kallades Giötavi skrevs under 1600-talet Götavik och under 1700-talet Gjöttevik, har förr tillhört adliga ätten Lillie af Greger Mattssons ätt. Äldste ägaren av denna släkt var måhända konung Johan III:s hovjunkare Sven Jönsson samt därefter hans brorson översten Peder Knutsson Lillie, som levde under slutet av 1500-talet. Tillhörde därefter 1636 och 1647 sonen, ryttmästaren Knut Lillje samt vidare dennes son, översten Johan Lillie, efter vars död 1676 egendomen som säteri innehades av hans änka Katarina Oljeqvist (död 1713). Hon förlorade säterifriheten år 1681 för dålig skötsel, men återfick den 1683. Säteriet tillhörde omkring 1687 till hälften även släkten Sparre. Tillhörde under 1700-talet amiralen Erik Johan Lillie (död 1715) och generallöjtnanten, friherre Gabriel Ribbing af Zernava (1679–1742) samt vidare av deras arvingar. Omkring 1760 var den senares son, kammarherren friherren, Gabriel Adolf Ribbing, (död 1762) ensam ägare samt därefter till 1802 generalmajoren, friherren Per Ribbing af Zernava, som var gift med förre ägarens syster. År 1803 övergick säteriet genom köp till ryttmästaren, greve Gustaf Stellan Mörner och 1822 till översten, friherren Karl Lejonhjelm samt 1830 från honom till ryttmästaren Geijer, som genast försålde detsamma till brukspatron Gustaf Burén. Då han dog härstädes ogift år 1848, hade han testamenterat såväl Götevi som säterierna Laggarp och Sätra med underlydande med mera till sin brorson juris doktoren Axel Vilhelm Burén på Flemma, och var i detta testamente förordnat, att nämnde egendomar skulle efter hans död såsom
arvejord tillfalla hans äldste son, brukspatron Gustaf W. Burén.

Ägare längd

Torp och stugor under Götevi 
 Spången
 Kärrstugan
 Laggaretorpet
 Sibbelyckan
 Spången

Andersberg
Första gången torpet nämns är i början av 1820-talet. Namnet Anders kommer från Anders Börjesson (1769-) som var den första boende på torpet.

Gustafsberg
Första gången torpet nämns är år 1860. Namnet Gustaf kommer från statardrängen Gustaf Andersson (1810-) som var den första boende på backstugan.

Smedhem
Torpet är nybyggt år 1856 och ordet smed kommer från gårdssmeden Carl Gustaf Lindgren (1826-) som var den första boende på torpet.

Namnet
Namnet stavades under 1700-talet Götevik.

Källor
http://www.krafttaget.com/Torpfakta/Torpturerna/Sibbelyckan.pdf
http://www.krafttaget.com/ridderstad.htm

Tryckta källor
 Ekeby AI:1 (1788-1808) - sida 149-157.
 Ekeby AI:3 (1800-1807) - sida 105-109.
 Ekeby AI:4 (1819-1832) - sida 217-227.
 Ekeby AI:5 (1827-1832) - sida 85-91.
 Ekeby AI:7 (1833-1841) - sida 138-147.
 Ekeby AI:9 (1841-1852) - sida 67-76.
 Ekeby AI:12 (1852-1861) - sida 253-263.
 Ekeby AI:14 (1862-1870) - sida 411-436.
 Ekeby AI:16 (1870-1878) - sida 223-234.
 Ekeby AI:18 (1878-1883) - sida 221-230.
 Ekeby AI:20 (1884-1893) - sida 221-231.
 Ekeby AI:22 (1894-1900) - sida 273-284.

Noter 

Byggnader och anläggningar i Boxholms kommun
Herrgårdar i Östergötland
Pompeo Gherardo Molmenti

Pompeo Gherardo Molmenti, född den 1 september 1852 i Venedig, död den 24 januari 1928 i Rom, var en italiensk författare.

Molmenti vann erkännande genom sina samvetsgrant studerade och stilistiskt förtjänstfulla arbeten i venetiansk historia och litteraturhistoria: Giorgione (1878), Goldoni (1879), Storia di Venezia nella vita privata delle origini alla caduta della republica (1880; 4:e upplagan 1905), Vittore Carpaccio ed il Tiepolo (1888) och Vittore Carpaccio, la vita e le opere (1905), Venezia, nuovi studi di storia e di arte (1897), La pittura veneziana (1903) och Antonio Fogazzaro (samma år). Dessutom författade han romaner, kritiska och politiska studier med mera.

Källor 

  

Italienska historiker
Italienska litteraturvetare
Italienska fackboksförfattare
Italienskspråkiga fackboksförfattare
Italienska romanförfattare
Italienskspråkiga romanförfattare
Italienska författare under 1900-talet
Personer från Venedig
Födda 1852
Avlidna 1928
Män
Ugglan
Manolo Valdés

Manolo Valdés Blasco, född 8 mars 1942 i Valencia, är en spansk målare och skulptör.

Manolo Valdés utbildade sig på Escuela de Bellas Artes de San Carlos i Valencia 1957–58. År 1964 grundade han tillsammans med Juan Antonio Toledo och Rafael Solbes konstnärsgruppen Equipo Cronica, som utvecklade en spansk variant av popkonst och som var verksam till 1981.

Offentliga verk i urval
La Dama Ibérica, keramik och stål, 2007, Valencia
Reina Mariana, brons, 2006, Les Terrasses du Casino, Monte Carlo, Monaco
Los Asturcones, brons, 2005, Oviedo, Spain
La Exorcista, brons, 2005, Bilbao, Spanien
Ariadna III, brons, 2005, Collection Becker, Baierbrunn, Tyskland
La Dama de Elche, brons, 2004, Miquel Hernández-universitetet, Elche, Spanien
La Dama de Murcia, brons, 2004, Murcia, Spanien
Cabeza, brons, 2003, Biarritz, Frankrike
La Dama del Manzanares, brons, 2003, Parque Lineal del Manzanares, Madrid, Spanien
Las Damas de Barajas, brons, 2003, flygplatsen Barajas, Madrid, SpanienReina Mariana, brons, 2000, Ceutí i Murcia, och Universidad de Valencia, Valencia, SpanienInfanta Margarita'', brons, 2000,  Alcobendas, Madrid, Spain

Fotogalleri

Källor
Biografi på Malborough Gallerys webbplats, läst 2014-05-03

Spanska skulptörer
Spanska konstnärer under 1900-talet
Spanska konstnärer under 2000-talet
Personer från Valencia
Födda 1942
Levande personer
Män
Wendi Henderson

Wendi Henderson, född 16 juli 1971, är en nyzeeländsk fotbollsspelare som spelat i landslaget. Debuten i landslaget kom i en match mot Hawaii den 12 december 1987, en match som Nya Zeeland vann med 3-0. 1991 deltog hon i Världsmästerskapet i fotboll i Kina, där Nya Zeeland gick till final. Hon deltog även i samma turnering 2008. Hon blev då den första nyzeeländska spelare som representerat sitt land i två världsmästerskap.

Referenser

Externa länkar

Nyzeeländska fotbollsspelare
Nyzeeländska idrottare under 2000-talet
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
La Dama Ibérica

La Dama Ibérica är en spansk skulptur av Manolo Valdés i Valencia i Spanien.

La Dama Ibérica är gjord av 22.000 miniatyrskulpturer med samma motiv i kobaltblå keramik, vilka är monterade på en stålställning. Motivet kommer från iberiska skulpturer som La dama de Elche. Skulpturen är 18 meter hög och står i en fontän i rondellen i korsningen mellan Avenida de Cortes Valencianas och Calle de Safor i stadsdelen Benimámet norr om Valencias innerstad. Den invigdes 12 februari 2007. De ingående 25 centimeter stora keramikskulpturerna i miniatyr har gjorts av Valencia-konstnären Manuel Martin.

Projektet gick på ungefär 2,5 miljoner euro och bekostades av Valencias kommun och två privata företag. Manolo Valdés stod utan ersättning för den konstnärliga utformningen.

Källor

Noter

Skulpturer i Spanien
Skulpturer av keramik
Valencia
Hans Molisch

Hans Molisch, född den 6 december 1856 i Brünn (nu Brno i Tjeckien), död den 8 december 1937 i Wien, var en österrikisk växtfysiolog. 

Molisch blev extra ordinarie professor vid tekniska högskolan i Graz 1889, professor vid Prags tyska universitet 1894 och vid universitetet i Wien 1909. Åren 1897–98 företog Molisch en botanisk resa kring jorden med ett längre uppehåll på Java. Molisch blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1924.

Hans arbeten utmärks av originalitet och innehåller en mängd skilda fysiologiska rön av största intresse. Som de främsta förtjänar framhållas Die Pflanze in ihren Beziehungen zum Eisen (1892), Untersuchungen über das Erfrieren der Pflanzen (1897), Studien über die Milchsaft und Schleimsaft der Pflanzen (1901), Leuchtende Pflanzen (1904), Die Purpurbakterien (1907), Das Warmbad als Mittel zum Treiben der Pflanzen (1909) och Die Eisenbakterien (1910).

Källor

Noter

Växtfysiologer
Österrikiska professorer i botanik
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Botaniker under 1800-talet
Botaniker under 1900-talet
Österrikiska forskare under 1800-talet
Österrikiska forskare under 1900-talet
Personer från Brno
Födda 1856
Avlidna 1937
Män
Ugglan
Roserån

Roserån är ett vänsterbiflöde till Vedaån i Delångersåns avrinningsområde i Hälsingland. Åns längd är cirka fyra kilometer. Den rinner upp i Hästmyrarna ca 190 m ö.h. och strömmar åt nordnordost genom en brant dalgång, där den i genomsnitt faller 60 m/km i ett terrassliknande lopp med många små fall och dito bassänger. 

Roserån har där i första delen av sitt lopp klart, kallt och länge fullt drickbart vatten med ett stationärt bestånd av bäcköring. Men sedan ån efter några kilometer böjt av åt öster och slutligen åt ostsydost blir den högst påverkad av mänsklig verksamhet och varken drickbar eller fiskförande. Bland annat går den två gånger under Riksväg 84 och är därifrån och fram till mynningen i Vedaån (ca 40 m ö.h.) numera närmast av dikeskaraktär.

Roserån är Hälsinglands minsta å, i praktiken mera en bäck, om än med en kraftigt markerad dalgång eller ravin i den övre delen. Enligt Hudiksvalls kommuns fiskevårdsplan från 2005 rekommenderas att man gräver en ny bäckfåra för den nedre, rätade delen av ån, vilket dock ännu (2014) inte gått i verkställighet.

Källa
Fiskevårdsplan på Hudiksvalls kommuns webbplats

Vattendrag i Hälsingland
Vattendrag i Hudiksvalls kommun
Museo Arquelógico Provincial de Alicante

Museo Arquelógico Provincial de Alicante är ett arkeologiskt museum för provinsen Alicante i staden Alicante i Spanien.

Museet invigdes 1932 i en byggnad i stadens centrum och flyttade 2000 in i nuvarande lokaler i det tidigare
San Juan de Dios-sjukhuset i norra delen av Alicantes innerstad. Det har fyra stora utställningssalar på ömse sidor om en central axel som sträcker sig från entrén i nordostlig riktning. Fem av utställningshallarna används för permanenta utställningar av respektive förhistorisk tid, iberiska halvöns förhistoria,  romartid, medeltid och modern tid. Övriga hallar används för tillfälliga utställningar. Museet visar föremål från Costa Blanca.

Hospital San Juan del Dios ritades av Juan Vidal och uppfördes 1926-29 som provinssjukhus.

Museet fick 2004 priset European Museum of the Year Award

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Museo Arquelógico Provincial de Alicante på spanskspråkiga Wikipedia.

Se även
Arkeologiska fyndplatsen i La Alcudia
Dama de Elche
Museo Arquelógico y de Historia de Elche

Externa länkar
Museo Arquelógico Provincial de Alicantes webbplats

Museer i Spanien
Arkeologiska museer i Spanien
Valencia (region)
Mottagare av European Museum of the Year Award
Hermann Reinecke

Hermann Reinecke, född 14 februari 1888 i Wittenberg, död 10 oktober 1973 i Hamburg, var en tysk general. Han var chef för Allgemeine Wehrmachtamt (AWA), vilket innebar att han hade ett övergripande ansvar för Tysklands krigsfångar. Han var även chef för NS-Führungsstabes des OKW, Nationalsocialistiska ledningsstaben vid OKW. Reinecke var därtill hedersdomare vid Volksgerichtshof.

Vid OKW-rättegången efter andra världskriget dömdes Reinecke till livstids fängelse för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten. Han släpptes ur fängelset i oktober 1954.

Biografi 
Reinecke tog 1905 värvning i den preussiska armén. Under första världskriget sårades han och förflyttades till krigsministeriet. Han återkom dock till stridande tjänst och anförde en bataljon.

År 1933 utnämndes Adolf Hitler till Tysklands rikskansler. Reinecke kom under några år att vara verksam vid Reichswehrministerium. Efter Blomberg-Fritsch-krisen och omorganisationen av Wehrmachts ledning 1938 blev Reinecke chef för den avdelning som handhade allmänna ärenden. Efter krigsutbrottet i september 1939 blev Reinecke även ansvarig för tyska arméns utländska krigsfångar. Dödstalen bland dessa var, särskilt från och med 1941, mycket höga.

Efter 20 juli-attentatet biträdde Reinecke och Ernst Lautz huvuddomaren Roland Freisler vid rättegångarna mot de sammansvurna.

Utmärkelser 
 Hohenzollerska husordens riddarkors med svärd
 Järnkorset av första klassen
 Järnkorset av andra klassen
 Krigsförtjänstkorset av första klassen med svärd
 Krigsförtjänstkorset av andra klassen med svärd
 Hansakorset (Hamburg)
 Ärekorset
 Röda kors-medaljen av tredje klassen (Preussen)
 Österrikiska militärförtjänstkorset av tredje klassen med krigsutmärkelse
 Wehrmachts tjänsteutmärkelse av fjärde, tredje, andra och första klassen
 NSDAP:s partitecken i guld
 Hitlerjugends gyllene hedersutmärkelse med eklöv

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1888
Avlidna 1973
Män
Personer från Wittenberg
Tyska generaler
Generaler i Nazityskland
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Egron Campbell

Carl Egron Campbell, född 31 juli 1883 i Linköpings församling i Östergötlands län, död 23 mars 1967 i Borgholms församling i Kalmar län, var en svensk konstnär (målare).

Egron Campbell var utbildad på Valands konstskola i Göteborg där han studerat för Carl Wilhelmson, men också i Köpenhamn och Paris samt i Tyskland och Italien. Han målade i olja och tempera, motiven var vanligtvis landskap från Småland och Öland, men han gjorde också stilleben, ibland i pastell. I Ljungarums skola i Jönköping utförde han en väggmålning av större format. Campbell hade en tid målarskola i Lund 1919-1920 och Malmö 1923-1924.

Campell har haft egna utställningar i Lund 1919, Borås 1923 och Malmö 1924. Han har utställt med Sveriges allmänna konstförening 1918 och 1941. Han är representerad i Nationalmuseum.

Han var son till Emil Lundgren, som var postmästare i Gränna, och Amelie Kullman samt bror till etnologen Åke Campbell och farbror till konstnären Classe Campbell. Från 1936 var han gift med Vera Ericson (1899–1959).

Referenser

Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Linköping
Födda 1883
Avlidna 1967
Män
Nils Johansson

Nils Johansson är ett personnamn som kan avse:

 Nils Johansson (1902–1954), svensk målare
 Nils Johansson (1922–2014), svensk målare
 Nils Johansson (botaniker) (1893–1939), svensk botaniker
 Nils Johansson (orgelbyggare) (1892–1976)
 Nils Johansson (teolog) (1900–1985), svensk präst, domprost i Linköping
 Nils Johansson (arkitekt) (1926–2015), svensk arkitekt
 Nils Johansson i Brånalt (1864–1941), svensk politiker, bondeförbundare
 Nils Johansson Enequist (1794–1864), svensk präst
 Nils "Björnungen" Johansson (1905–1936), svensk ishockeymålvakt
 Nils "Nicke" Johansson (född 1938), svensk ishockeyspelare
 Nils "Tidan" Johansson (född 1934), svensk fotbollsspelare, sju A-landskamper och svensk mästare med IFK Göteborg 1958
 Nils "Tvilling" Johansson (1918–2006), svensk fotbollsspelare
 Nils "Nippe" Johansson, svensk fotbollsmålvakt
 Nils E. Johansson (född 1950), svensk målare och grafiker
 Nils-Eric Johansson (född 1980), svensk fotbollsspelare
Qisas

Qisas eller Qiṣāṣ (arabiska: قصاص) är en islamisk religiös term som ordagrant betyder "hämnd" eller "avräkning", och som i regel översätts med "blodshämnd". 

Qisas är ett juridiskt begrepp som följer av principen om lex talionis (talionprincipen "Öga för öga") vilken tidigare föreskrivits i Hammurabis lagar och i Gamla Testamentet. När det gäller mord, innebär qisas rätten för mordoffrets arvingar att kräva mördarens avrättning.

Koranen (5:45) nämner principen "Öga för öga" och manar även i samma vers, liksom Jesus i sin förkunnelse, till förlåtelse, i motsats till Moseböckerna.

Qisas tillämpas idag av en rad stater som tillämpar sharia, däribland Saudiarabien, Iran, Somalia och Pakistan.

2009 fick qisas uppmärksamhet i västerländska media när Ameneh Bahrami, en iransk kvinna som fallit offer för en syraattack som gjort henne blind, krävde att hennes angripare Majid Movahhedi skulle få ögonen bortopererade.

Referenser 

Straffteori
Islamisk rättslära

Islamiska termer
Ord och fraser i Koranen
Våld
Juan Ripollés

Juan Garcia Garcí Ripollés, född 4 september 1932 i Alcira i provinsen Valencia, är en spansk målare och skulptör.

Juan Ripollés växte upp, sedan modern dött i barnsäng, under fattiga omständigheter och blev adopterad. Han började arbeta som målarlärling vid 12 års ålder i Castellón. Han utbildade sig till 20 års ålder i konst vid Konst- och yrkesskolan Francisco Ribalta i Castillón. Mellan 1954 och 1963 bodde han i Paris. Han har sedan dess bott på olika platser i Spanien, utom under 1977, då han var bosatt i Veere i Nederländerna. Sedan 2010 bor han i Castellón.

Offentliga verk i urval
Mujer tumbada, glasfiber, omkring 2000, Uden i Nederländerna
El Toro, brons, 2001, Burgemeester Loftplein i 's-Hertogenbosch i Nederländerna
Homage al Libro, brons, 16 meter hög, 2002, rondellen vid Carrer Eduardo Boscá/ Avenida des Baleares i Valencia
El adivinador, brons, åtta meter hög, 2010, Paseo del Conde de Vallallano vid Plaza del Mar i Alicante
La escultura de la Paz, minnesmärke över offer för terror, brons, 29 meter hög, 36 ton tung, 2010, rondellen Rotonda de la Ronda Sur vid en infart till Castellón 
El hombre avión, vid flygplatsen i Castellón de la Plana
Chico y Chica, Ede i Nederländerna

Fotogalleri

Källor

Noter

Externa länkar
Bilder av skulpturer av Juan Ripollés

Spanska skulptörer
Spanska målare
Spanska konstnärer under 1900-talet
Personer från Alcira
Födda 1932
Levande personer
Män
Giovanni Pietro Maffei

Giovanni Pietro Maffei, född 1533 i Bergamo, död 1603 i Tivoli, Lazio, var en italiensk historieskrivare och jesuit.

Maffei författade på latin en biografi över Jesuitordens grundare Ignatius av Loyola (De vita et moribus B. P. Ignatii Loiolae, qui societatem Jesu fundavit (1585)).

Källor

Italienska jesuiter
Italienska historiker
Personer i Italien under 1500-talet
Personer från Bergamo
Födda 1533
Avlidna 1603
Män
Ugglan