kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sixt Karl Kapff

Sixt Karl Kapff, född den 22 oktober 1805 i Güglingen, död den 1 september 1879 i Stuttgart, var en tysk evangelisk präst. 

Kapff tjänstgjorde 1833–43 som präst i den pietistiska friförsamlingen i Kornthal, men återgick 1843 till den evangeliska landskyrkan som dekan i Münsingen (Donaukretsen) och blev 1850 "prelat" (generalsuperintendent) i Reutlingen samt 1852 predikant vid stiftskyrkan i Stuttgart. Kapffs teologiska ståndpunkt var avgjort luthersk-ortodox, i den äldre Tübingenskolans supranaturalistiska anda, varför även den hegelska filosofin och den nya Tübingenskolan i honom fann en bestämd motståndare. Men Kapff var tillika genomträngd av den specifikt württembergska pietismen och dess kiliastiska åskådningssätt. "Framför allt som predikant och själasörjare hade han ett utomordentligt inflytande och stort förtroende vida omkring i Württemberg", skriver Gustaf Aulén i Nordisk familjebok. 

Kapff utgav åtskilliga andaktsböcker, som vann stor spridning, och bland vilka kan nämnas Gebetbuch (1835; 18:e upplagan 1877; "Bönebok", 1858), Communionbuch (1840; 22:a upplagan 1876; "Nattvardsbok", 1857; 3:e svenska upplagan 1874) samt flera predikosamlingar, bland dem 80 Predigten über die alten Episteln ("Kapffs epistelpostilla", 1864–65). Bland övriga skrifter av Kapff märks Warnung eines Jugendfreundes vor dem gefährlichsten Jugendfeind et cetera (1841; 13:e upplagan 1880; "Sjelfbefläckelsen, dess följder" et cetera 1860; 7:e svenska upplagan: "En ungdomsväns varning för ungdomens farligaste fiende, eller sjelfbefläckelsen" et cetera, 1877) och den prisbelönta tävlingsskriften Die Revolution, ihre Ursachen, Folgen und Heilmittel (1851; 2:a upplagan samma år; "Revolutionen i våra dagar" et cetera, samma år).

Källor

Noter 

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Baden-Württemberg
Födda 1805
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Mondism

Mondism är benämningen på en strävan efter samförstånd mellan arbetare och arbetsgivare, till vilken Alfred Mond tog initiativet efter den svåra konflikten inom kolindustrin i Storbritannien 1926 och den i samband därmed anordnade storstrejken.

Mond uppträdde då som ledare för en inflytelserik arbetsgivargrupp, vilken i strid med de ledande arbetsgivarorganisationernas intentioner inbjöd fackföreningsrörelsens generalråd till förhandlingar om näringslivets aktuella problem, arbetsfreden, arbetslösheten, rationaliseringen, skatte-, tull-, och valutapolitiken, yrkesutbildningen, arbetarskyddet och bostadsfrågan. Generalrådet mottog inbjudningen, och en av Mond och rådets ordförande Ben Turner ledd konferens utarbetade senare ett samarbetsprogram, som vann fackföreningskongressens gillande men avvisades av arbetsgivarorganisationerna. Under trycket av en stark pressopinion förklarade sig de sistnämnda dock villiga att från i viss mån andra utgångspunkter medverka till ett återknytande av förbindelserna med arbetarorganisationerna. Mondkonferensen väckte stort intresse även utanför Storbritannien. I Sverige gav den impulsen till den av regeringen 1928 anordnade Arbetsfredskonferensen och den därefter av regeringen tillsatta Arbetsfredsdelegationen. Denna delegation efterträddes 1930 av Arbetsfredskommittén, vilken dock upplöstes redan 1931, sedan Landsorganisationens kongress, under intrycket av de dramatiska händelserna i samband med arbetskonflikterna i Ådalen, beslutade att återkalla sina representanter.

Källor 
 

Arbetsrätt
Smart Studios

Smart Studios var en inspelningsstudio som låg i Madison, Wisconsin, USA. Den grundades 1983 av Butch Vig och Steve Marker (från Garbage). Smart Studios blev känd efter att grupper såsom Killdozer och Tad spelat in där. Under 1990 spelade Nirvana in den version av "Polly" som senare skulle släppas på deras andra album, Nevermind. The Smashing Pumpkins debutalbum Gish spelades också in här. Den 1 maj 2010 stängdes inspelningsstudion på grund av ekonomiska problem.

Ett urval av album som spelats in i studion 
Killdozer: Intellectuals are the Shoeshine Boys of the Ruling Elite (1984)
Killdozer: Snake Boy (1985)
The Cruckifucks: Wisconsin (1986)
Snowcake: Strangled/SceneZine EP (1987)
Killdozer: Little Baby Buntin''' (1988)
Tar Babies: Honey Bubble (1988–1989)
Die Kreuzen: Gone Away EP (1989)
Killdozer: Twelve Point Buck (1989)
King Snake Roost: Ground Into the Dirt (1990)
Laughing Hyenas: Life of Crime (1990)
The Smashing Pumpkins: Gish (1990–1991)
Tad: 8-Way Santa (1991)
The Young Fresh Fellows: Electric Bird Digest (1991)
L7: Bricks Are Heavy (1991–1992)
Walt Mink: Miss Happiness (1992)
Chainsaw Kittens: Flipped Out in Singapore (1992)
Freedy Johnston: This Perfect World (1994)
Everclear: Sparkle and Fade (1994)
Soul Asylum: Let Your Dim Light Shine (1994–1995)
Garbage: Garbage (1994–1995)
Archers of Loaf: All the Nations Airports (1996)
Garbage: Version 2.0 (1997–1998)
Rainer Maria: Look Now Look Again (1998)
The Promise Ring: Boys + Girls EP (1998)
Citizen King: Mobile Estates (1999)
Rainer Maria: A Better Version of Me (1999)
Garbage: Beautiful Garbage (2000–2001)
Rainer Maria: Ears Ring EP (2002)
Fall Out Boy: Take This to Your Grave (2003)
The Lovehammers: Murder on My Mind (2003)
Split Habit: Put Your Money Where Your Mouth Is (2003)
Garbage: Bleed Like Me (2003–2004)
As Tall as Lions: Lafcadio (2004)
Hawthorne Heights: The Silence in Black and White (2004)
Death Cab for Cutie: Plans (2005)
Sparklehorse: Dreamt for Light Years in the Belly of a Mountain (2006)
Jimmy Eat World: Chase This Light (2006–2007)
Tegan and Sara: The Con (2007)
Hotel Lights: Firecracker People (2007)
The Leftovers: On the Move (2007)
Charlemange: We Can Build An Island (2007)
Death Cab for Cutie: Narrow Stairs (2007)

 Externa länkar 
Simpson, Dave (4 februari 2010). "Goodbye house of grunge – Smart studios to close", The Guardian''.

Inspelningsstudior
Kultur i Wisconsin
Ingvar Fast

Ingvar Harald Fast, född 4 april 1931 i Fuxerna, dåvarande Älvsborgs län, död 4 mars 2017 i Alingsås, var en svensk Stena Line-chef och ordförande för Örgryte IS 1983–1992. 

Fast växte upp i Lilla Edet och började sin karriär på Broströmskoncernen. Han arbetade i New York för Broströms som purchasing agent. 1966 började han på Stena Line som inköpschef. 1981 utsågs han till ordförande för Stena Sessan Line. Han lämnade Stena Line vid årsskiftet 1994/1995 för att bli ekonomisk rådgivare till "ÖIS-shejken" Abdus Quereshi. Fast är begravd på Nolby begravningsplats i Alingsås.

Källor 

Från A till ÖIS: sällskapet genom 100 år 1887-1987, Jan Liedholm, Tomas Svedberg, Örgryte idrottssällskap, Göteborg 1987 
https://web.archive.org/web/20131223193143/http://fotboll.ois.se/ois/klubbdata/4755/Sida.aspx

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska idrottsledare
Örgryte IS
Män
Födda 1931
Avlidna 2017
Personer från Fuxerna socken
Douglas Krook

John Douglas Krook, född 1 juli 1897, död 3 september 1971 i Haga församling, Göteborg, var en svensk landslagsspelare i fotboll som spelade i Örgryte IS där han var med och vann Allsvenskan 1926 och Allsvenskan 1928. Han vann även SM-guld 1922 och svenska serien 1922/1923 med Gais.

Biografi 
Krook fostrades i Jonsereds GoIF, och gjorde möjligen även några A-lagsmatcher för IFK Göteborg från 1916 innan han i början av 1920-talet tog en plats i Gais. Med Gais hann han vinna SM-guld 1922 och svenska serien 1922/1923 innan han 1923 värvades av Örgryte IS. I ett ÖIS-lag med bland andra Robert Zander, Sven Rydell och Sven Friberg vann Krook svenska serien 1923/1924. Han debuterade i landslaget 1924 och spelade 21 A-landskamper fram till 1929. Tillsammans med bland andra Carl-Erik Holmberg ledde han Örgryte till förstaplatsen i allsvenskan 1925/1926 och 1927/1928.

Krook gjorde sig särskilt bemärkt genom sin snabbhet.

Familj 
Krook var morbror till Svejde Krook, som spelade för IFK Göteborg på 1930-talet. Douglas Krook är begravd på Jonsereds griftegård.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska mästare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1971
Män
Samhällets fiende no 1

Samhällets fiende no 1 (originaltitel: The Whole Town's Talking) är en amerikansk komedifilm från 1935 i regi av John Ford.

Medverkande 
 Edward G. Robinson – Arthur Ferguson Jones och "Killer" Mannion
 Jean Arthur – Miss Clark
 Arthur Hohl – Detective Sergeant Boyle
 James Donlan – Detective Sergeant Howe
 Arthur Byron – Spencer, District Attorney
 Wallace Ford – Healy, 'Record' reporter
 Etienne Girardot – Seaver, office manager
 Donald Meek – Hoyt
 Edward Brophy (krediterad Ed Brophy) – "Slugs" Martin
 Paul Harvey – "J.G." Carpenter

Externa länkar 
 

Filmer 1935
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av John Ford
Svartvita filmer
Filmer från Columbia Pictures
Mickey Ion

Frederick James "Mickey" Ion, efternamnet ibland stavat Ions, född 25 februari 1886 i Paris, Ontario, död 26 oktober 1964 i Seattle, var en kanadensisk professionell lacrossespelare och ishockeydomare.

Karriär
Som lacrossespelare spelade Mickey Ion för Toronto Tecumsehs, Vancouver Lacrosse Club och New Westminster Salmonbellies. 1911 var han med och vann Minto Cup med Vancouver Lacrosse Club. Laget drevs av ishockeymagnaterna Lester och Frank Patrick och då bröderna startade ishockeyligan Pacific Coast Hockey Association säsongen 1912 gav de Ion i uppdrag att agera domare. Ion arbetade som domare i PCHA fram till dess att ligan lades ner 1924 och fortsatte därefter som domare i WCHL och WHL åren 1924–1926 och därefter i NHL. Efter det att Ion lagt skridskorna på hyllan agerade han domarbas i NHL fram till och med 1942.

Mickey Ion valdes in i Hockey Hall of Fame 1961.

Referenser
Frederick J. "Mickey" Ion på Find A Grave

Noter

Externa länkar
Mickey Ions på VintageCardPrices.com

Födda 1886
Avlidna 1964
Män
Kanadensiska ishockeydomare
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Ontario
Domare i National Hockey League
Melasstobak

Melasstobak eller vattenpipstobak (blöttobak) är en form av tobak som används för rökning, oftast i vattenpipa. Tobaken består mest av melass, och 20 till 30 procent tobak. Den kan även innehålla fruktkött, glycerin och andra tillsatser. Tobaken är oftast smaksatt och det finns ett stort utbud av smaker, varav de vanligaste är äpple, melon, persika, mint med flera. 

Det förekommer att tobaken säljs för sig och melassen för sig så att köparen får blanda själv. Melasstobak är ofta paketerade i färgglada och dekorerade förpackningar och som inte liknar vanliga tobaksprodukter.

Melasstobak som säljs i Sverige ska precis som annan tobak ha varningstexter på svenska. Den skall även ha en punktskatt på 1 560 kr/kilo.

Referenser 

Tobak
Henrik Borelius

Knut Henrik Borelius, född 15 december 1971 i Danderyd, är en svensk civilekonom och företagsledare. Han är bror till Maria Borelius.

Borelius var verkställande direktör och koncernchef för Attendo AB 2003 - 2018. Han har studerat vid Handelshögskolan i Stockholm.

År 2008 utsågs han av World Economic Forum till Young global leader. 

Borelius anlitades av alliansregeringen som expert på välfärdsfrågor. År 2010 utsågs han av den till ledamot av det dåvarande Välfärdsutvecklingsrådet som skulle "ge regeringen stöd i frågor som rör kvaliteten inom och utvecklingen av välfärden inom vård- och omsorgssektorn".

Referenser

Män
Födda 1971
Levande personer
Svenska direktörer
Civilekonomer
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
V1974 Cygni

V1974 Cygni eller Nova Cygni 1992 var en relativt ljusstark nova i stjärnbilden Svanen.

Den 19 februari 1992 upptäckte den amerikanske astronomen Peter Collins novan, som vid upptäckten var av magnitud +7,2.  Två dagar senare nådde den sitt maximum, magnitud 4,4. 

Tack vare den tidiga upptäckten blev V1974 Cygni den första novan som observerades i alla våglängder av ljus. Den kan fortfarande ses som den bäst studerade novan av alla kategorier (Bode 2011).

V1974 Cygni klassificeras som neonnova, eller ONeMg. Väteförbränningen hos den vita dvärg-komponenten slutade två år efter utbrottet, 1994.

Se även 
 Novor
 Lista över novor i Vintergatan

Referenser 

Stjärnbilden Svanen
Novor
Japanska skriftspråket

Det moderna japanska skriftsystemet använder sig av två huvudtyper av skrivtecken:
 Kanji, logografiska tecken som ursprungligen är inlånade från det kinesiska skrivsystemet.
 Kana, ett stavelsealfabet som består av:
 Hiragana, som bland annat används för att beteckna grammatik, t.ex. när man visar hur ett ord skrivet i kanji böjs och för att skriva inhemska japanska ord som inte har någon kanji.
 Katakana, som används för främmande ord såsom utländska namn, lånord, vetenskapliga namn osv. Man kan också skriva ett ord i katakana för att betona det, likt hur man kan använda kursiv skrift för att betona ord i svensk text. 
Flera tusen kanji används regelbundet i språket. Man använder sig också av de båda kana-alfabeten, vilka båda består 46 grundtecken, där varje tecken representerar ett ljud inom det japanska språket. Nästan alla japanska meningar innehåller både kanji och hiragana, medan katakana används lite mer sällan. Att det japanska skriftspråket blandar så många skrivsystem, samt kräver inlärning av tusentals kanji-tecken som dessutom läses olika beroende på kontext, gör att det av vissa anses vara det mest komplexa i världen.

Latinska tecken / Rōmaji 
I mindre utsträckning använder det moderna japanska skriftspråket bokstäver från det latinska alfabetet, till exempel för att skriva förkortningar som FBI, CD eller a.m/p.m. Romaniserad japanska, som kallas för rōmaji, används ofta av personer som försöker lära sig det japanska skriftspråket, under processen då de lär sig de ovanstående skriftsystemen. Även modersmålstalare använder sig av rōmaji för att mata in japanska tecken vid datoranvändande.

Användande av tecknen

Kanji 

Kanji används främst för att skriva ord av japanskt eller kinesiskt ursprung. Det innefattar: 
 Substantiv såsom 川 (kawa, "flod") och 学校 (gakkō, "skola"). 

 Stammarna av de flesta verb och adjektiv exempelvis 見 i 見る (miru, "se") och 白 i 白い (shiroi, "vit"). 

 De flesta namn på personer och platser, till exempel 田中 (Tanaka) och 東京 (Tokyo). Namn kan även skrivas i hiragana, katakana eller i en kombination av kana och kanji. 
En del japanska ord skrivs med olika kanji beroende på den specifika användningen - till exempel ordet naosu (att bota eller laga), som skrivs "治す" när det syftar på att bota en människa men "直す" när det handlar om att laga objekt. 

De flesta kanji har fler än ett uttalssätt. Man kan förklara hur en kanji ska uttalas i en text genom att använda furigana, dvs. skriva uttalet i småstilt hiragana ovanför kanjin. Kanji-kombinationer ges ibland alternativa uttalsmöjligheter i stilistiskt syfte, till exempel i Natsume Sōsekis korta berättelse "Den femte natten".

Källor 

Japanska
Kinesiskderiverade skriftspråk
Veronika Wand-Danielsson

Veronika Wand-Danielsson, född 8 mars 1959 i Stockholm, är en svensk diplomat.

Biografi
Wand-Danielsson är född i Stockholm och växte som diplomatbarn upp bland annat i Nigeria, Benin, Tyskland och Norge. Hon är statsvetare och har studerat vid Stockholms och Uppsala universitet där hon 1984 tog en kandidatexamen. Hon har även studerat vid Institut d'études politiques de Paris där hon 1985 tog en certificat d’etudes politiques (CEP). Hon är gift med diplomaten och EU-tjänstemannen  Christian Danielsson. 

Hon arbetade på OECD/DAC i Paris innan hon började på Utrikesdepartementets biståndsavdelning 1990. Hon har tjänstgjort vid Generaldirektoratet för humanitärt bistånd och civilskydd vid Europeiska kommissionen 1993–1999 och var stationerad som ambassadråd, senare som minister vid Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel 2000–2007. Wand-Danielsson var ambassadör vid Sveriges ständiga delegation till NATO i Bryssel 2007–2014 och i Paris 2014–2020.

Utmärkelser 
  H.M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band (2020) för framstående insatser inom svensk utrikesförvaltning.
 🇫🇷 Grand-Officier de l’Ordre National du Mérite - 2015
   3:e klassen av estländska Terra Mariana-korsets orden, 2 maj 2023.

Referenser

Sveriges ambassadörer i Frankrike
Diplomater från Stockholm
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
Centaurushopen

Centaurushopen (A3526) är en galaxhop. Ljusaste medlemmen är den elliptiska galaxen NGC 4696. Centaurushopen ingår tillsammans med IC4329-hopen och Hydrahopen i Hydra-Centaurus-superhopen.

Centarushopen består av två olika undergrupper, som rör sig med olika hastighet. Cen 30 utgör huvudförgruppen, och består av NGC 4696. Cen 45 rör sig med en hastighet av 1500 kilometer per sekund i förhållande till Cen 30, och förmodas i framtiden gå samman med huvudhopen.

Källor

Fotnoter

Galaxhopar
Amason (musikgrupp)

Amason är en svensk musikgrupp bildad i december 2012.

Historik
Amason startade som ett sidoprojekt för gruppens medlemmar, som alla ingår i andra svenska indiepopband: Amanda Bergman (även känd som Jaw Lessons, Hajen, Idiot Wind och som även gör solomusik under sitt eget namn), Pontus Winnberg (del av producentduon Bloodshy & Avant och Miike Snow), hans bror Petter Winnberg (från Little Majorette och soloprojektet Petter Sebastian) samt Nils Törnqvist (från Little Majorette) och Gustav Ejstes (från Dungen).

Bandet släppte sin första singel Margins i januari 2013 och genomförde debutspelningen månaden därpå. I juni 2013 släpptes nästa singel kallad Went to War och under sommaren 2013 spelade bandet på ett flertal musikfestivaler som Roskildefestivalen, Way Out West och Popaganda. I slutet av augusti 2013 gav gruppen ut sin debut-EP, kallad EP. I januari 2015 gav de ut sitt första fullängdsalbum, kallat Sky City.

Amason nominerades till en Grammis i kategorin Årets nykomling vid Grammisgalan 2014.

Amason var nominerade i tre kategorier till P3 Guld 2016: årets grupp, årets pop och Guldmicken som delas ut till bästa liveakt.

I samband med att Augustifamiljen slutade som husband i TV-programmet På spåret valdes Amason till ett av banden som skulle ta över som musikalisk underhållning i programmet under säsongen 2019/2020. Amason vann "Årets alternativa pop" på Grammisgalan 2020.

Diskografi

Album

EP

Singlar 

 (The Knife-cover)

Medlemmar
Amanda Bergman – sång, synth (2012– )
Gustav Ejstes – sång, gitarr, orgel (2012– )
Pontus Winnberg – piano (2012– )
Nils Törnqvist – trummor (2012– )
Petter Winnberg – basgitarr, sång (2012– )

Galleri

Källor

Externa länkar
Amason på Discogs
Amason på Facebook
Amason på Luger

Svenska popgrupper
Musikgrupper bildade 2012
Supergrupper
Musikgrupper med syskon
Grammis-vinnare
Ulric von der Esch

Ulric Hans Fredrik Carl von der Esch, född 17 maj 1977 i Stockholm, är en svensk skådespelare, verksam inom både film, teater och tv.

Han har studerat teater i tre år vid The American Academy of Dramatic Arts i New York och har bland annat turnerat med Riksteaterns uppsättning Boeing boeing.

För tv har von der Esch bland annat medverkat i Kung Liljekonvalje av dungen (TV-film från 2013) och spelade en av huvudrollerna i SVT-serien 183 dagar. 2016 medverkade han i den brittiska tv-serien Enkel resa till Korfu (originaltitel: The Durrells).

Filmografi

Referenser

Svenska skådespelare
män
Födda 1977
levande personer
Skådespelare från Stockholm
Wake Me Up

Wake Me Up (stiliserat som Wake Me Up!), är en singel av Avicii med sång av Aloe Blacc. Singeln släpptes den 17 juni 2013.

Låten blev den snabbaste säljande singeln i Storbritannien då den på kort tid passerade över en miljon sålda. Den har hamnat på hitlistorna i ett 60-tal länder.

Den 27 februari 2014 passerade Wake Me Up 200 miljoner spelningar på Spotify, det var då flest lyssningar någonsin på en enskild låt.

2013-2014 låg melodin på Svensktoppen i 22 veckor. 

Låtens musikvideo laddades upp på YouTube den 29 juli 2013 och hade visats 1,9 miljarder gånger den 29 juni 2020.

Den 16 juni 2023 fick låten diamantstatus i USA. Detta innebar att låten blev den högsta certifierade EDM-låten i historien och den första låten av en svensk artist att få diamantstatus.

Låtlista 

Digital nedladdning

Remixer

Listföljd

Se även 
Lista över singelettor på Sverigetopplistan

Referenser 

Musiksinglar 2013
Engelskspråkiga sånger
Låtar av Avicii
Singelettor i Finland
Singelettor i Sverige
Singelettor i Storbritannien
Singlar utgivna på Universal Music Group
Svensktoppsmelodier 2013
Svensktoppsmelodier 2014
Singelettor i Danmark
Huge-LQG

Huge-LQG (även kallad U1.27), som står för Huge Large Quasar Group, är en stor kvasargrupp som består av 73 kvasarer och sträcker sig över 4 miljarder ljusår. Strukturen upptäcktes i november 2012 av ett team som leddes av Dr. Roger G. Clowes vid Centrala Lancashires universitet, med hjälp av data från Sloan Digital Sky Survey.

Huge-LQG är den näst största struktur människan känner till inom observerbara universum, störst är galaxfilamentet Stora muren Herkules - Norra kronan som upptäcktes i november 2013.

Källor

Fotnoter

Kosmologi
Astronomiska upptäckter 2012
Killdozer

Killdozer var ett noiserockband från Madison, Wisconsin i USA. Bandet bestod främst av medlemmarna Michael Gerald samt bröderna Bill och Dan Hobson och grundades 1983.

Namnet tog de ifrån filmen Killdozer! från 1974, som i sin tur är baserad på Theodore Sturgeons kortroman från november 1944 med samma namn. De släppte fyra album under 1980-talet: Intellectuals Are the Shoeshine Boys of the Ruling Elite (1984), Snake Boy (1985), Little Baby Buntin' (1987) och Twelve Point Buck (1989), innan de splittrades 1990.

Dock återförenades de tre år senare och släppte ytterligare två album: Uncompromising War on Art Under the Dictatorship of the Proletariat (1994) och God Hears Pleas of the Innocent (1995) innan de slutligen splittrades 1996. Deras sista turné tillsammans gick under namnet "Fuck You, We Quit!".

Externa länkar 
Killdozer på Facebook.com
Killdozer på Allmusic.com

Musikgrupper bildade 1983
Musikgrupper upplösta 1996
Upplösta amerikanska post-hardcore-grupper
Musikgrupper från Wisconsin