kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klippans skolhus

Klippans skolhus är en byggnad i Klippans kulturreservat i stadsdelen Majorna i Göteborg. Byggnaden ritades av Adolf W. Edelsvärd och uppfördes åren 1856–58.

David Carnegie d.y., ägare till porter- och sockerbruken i Klippan, lät uppföra skolbyggnaden, vilken ersatte ett mindre skolhus, som låg utanför porterbrukets ingång. Arkitekten Adolf W. Edelsvärd hade tidigare ritat det intilliggande Sankta Birgittas kapell.

Byggnaden är uppförd i tegel med lister, pilastrar och omfattning i gul klinker och en fotmur i granit. Nedervåningen rymde en skolsal för 50–60 små barn, tambur och två och rum och kök för lärarinnan. På övervåningen fanns en skolsal för 40–50 elever, bibliotek och förråd.

I Göteborgs stadsbyggnadskontors handlingar finner man att 1887 byggdes skolbyggnaden om till tjänstebostad åt bruksdirektören Gustaf Ekman, varvid övervåningen utvidgades. En flygelbyggnad uppfördes 1901, när Gustaf Ekman blivit chef för hela Carnegiebolaget. Under åren 1954–1957 gjordes ytterligare ombyggnader.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Klippan, Göteborg
Byggnader ritade av Adolf W. Edelsvärd
1055 Tynka

1055 Tynka är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 november 1925 av den tjeckiske astronomen Emil Buchar. Dess preliminära beteckning var 1925 WG. Den namngavs senare efter upptäckarens moder.

Tynkas senaste periheliepassage skedde den 9 januari 2023. Dess rotationstid har beräknats till 11,893 timmar.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Buchar
Astronomiska upptäckter 1925
Maria von Heland

Maria von Heland, född 1965 i Stockholm, är en svensk journalist, regissör, filmproducent och manusförfattare bosatt i Tyskland.

von Heland studerade film på California Institute of the Arts i Kalifornien. Hon regidebuterade 1997 med kortfilmen Chainsmoker, vilken följdes av kortfilmen Den som äter palsternackor 1998 och de tyska långfilmerna Recycled 1999 Big Girls Don't Cry 2002. 2004 regisserade hon TV-serien Orka! Orka! och 2006 långfilmen Sök och miniserien Den som viskar. Hon har därefter varit verksam i Tyskland där hon regisserat TV-filmerna Frühstück mit einer Unbekannten 2007, Die Sterntaler 2011 och Der Teufel mit den drei goldenen Haaren 2013, Göttliche Funken 2014, Eltern und Andere Wahrheiten 2017, Solo für Weiss – für immer Schweigen 2018, Jung Blond Tod 2018,  So Einfach Stirbt Man Nicht 2019, Solo für Weiss – Schlaflos 2019. Hon har skapat TV-serien Heirs of the Night (Nattens Arvingar) i 26 delar tillsamman med Diederik Van Rooijen. Under åren 2008-2018 var von Heland verksam för Europeiska Filmakademin som Kreativ Ledare och författare för European Filmawards.

Filmografi 
 Regi

 2014 - Göttliche Funken 

 2017 - Eltern und Andere Wahrheiten

 2018 - Jung. Blond. Tot.

 2019 - Solo für Weiss - für immer schweigen

 2019 - So Einfach Stirbt Man Nicht

 2020 - Solo für Weiss - Schlaflos 

 Manus

 2014 - Göttliche Funken (med Sathyan Ramesh) 
 2017 - Eltern und andere Wahrheiten (med Katja Kittendorf)

 2019 - So einfach stirbt man nicht

 2020 - Heirs of the Night (med Diederik Van Rooijen)

 Producent

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska filmregissörer
Svenska filmproducenter
Svenska manusförfattare
Svenska journalister
Tyska filmregissörer
Tyska filmproducenter
Tyska manusförfattare
Tyska journalister
Regissörer från Stockholm
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Journalister från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Svenska TV-regissörer
Joana Carneiro

Joana Carneiro, född i Lissabon 30 september 1976, är en portugisisk orkesterdirigent. Carneiro är sedan 2009 Music Director för Berkeley Symphony i Kalifornien och blev i januari 2014 utsedd till chefsdirigent för Orquestra Sinfónica Portuguesa i Lissabon.

I Sverige har Joana Carneiro dirigerat Kungliga Filharmonikerna, Sveriges Radios Symfoniorkester, Göteborgs Symfoniker,  symfoniorkestrarna i Gävle och Norrköping samt vid Norrlandsoperan och Göteborgsoperan.

Karriär 
Joana Carneiro började sina musikstudier som violinist och tog sedan examen som dirigent vid Academia Nacional Superior de Orquestra i Lissabon. Hon studerade vidare vid Northwestern University i Chicago och fortsatte med doktorandstudier vid University of Michigan.

Carneiro blev uppmärksammad 2002 vid den prestigefulla Maazel-Vilar Conductor’s Competition i Carnegie Hall. Säsongen 2003-04 arbetade hon bland annat med Kurt Masur och dirigerade  London Philharmonic Orchestra. Mellan 2002 och 2005 var hon assisterande dirigent vid L.A. Chamber Orchestra och under tre år, 2005-08, var hon Conducting fellow vid Los Angeles Philharmonic där hon arbetade med Esa-Pekka Salonen. Carneiro är sedan 2006 officiell gästdirigent vid Orquestra Gulbenkian i Lissabon. År 2009 blev hon utsedd till Music director vid Barkeley Symphony i Kalifornien. I januari 2014 tillträdde hon även posten som chefsdirigent för Orquestra Sinfónica Portuguesa vid Teatro Nacional de São Carlos i Lissabon.

Joana Carneiro är efterfrågad och anlitad av en mängd orkestrar världen över och har bland annat dirigerat Orchestre Philharmonique de Radio France, Aachens Symfoniorkester i Tyskland, Prags symfoniorkester, The Hong Kong Philharmonic, São Paulo State Symphony, Sydney Symphony Orchestra samt Royal Philharmonic Orchestra, Royal Liverpool Philharmonic och English National Opera i England.

Carneiro är en återkommande gästdirigent i Sverige, under säsongen 2014/15 har hon dirigerat Sveriges Radios Symfoniorkester samt operan The flowering Three av John Adams vid Göteborgsoperan.

Privatliv 
Joana Carneiro är det tredje av nio barn till Roberto Carneiro, som vid slutet av 1980-talet var Portugals utbildningsminister, och Maria do Rosário Carneiro, socialistisk politiker.

Hon är sedan 2012 gift med portuguisen Jose "Ze" Goncalves.

Referenser 
 Joana Carneiro, Berkeley Symphony
 Sapo, portugisisk nyhetssite, 20.09.2013
 Mercury News, 28.11.2013
Joana Carneiro biografi, IMG Artist 
Malmö Symfoniorkester
Kungliga Filharmonikerna
 operan The flowering tree, Göteborgsoperan, januari 2015

Portugisiska dirigenter
Personer i Portugal under 2000-talet
Personer från Lissabon
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Alumner från University of Michigan
Nicolaus Erici Feltström

Nicolaus Erici Feltström, född 15 december 1708 i Gudmundrå socken, död 3 september 1785 i Lits socken, var en svensk präst och riksdagsledamot.

Biografi
Nicolaus Erici Feltström var son till bonden i Västra Fälle i Gudmundrå, Erik Jönsson och systerson till kyrkoherden Nicolaus Jacobi Nenzelius från Nensjö i samma socken. Morbrodern ifråga, som vid tiden var lektor i Härnösand, blev hans uppfostrare och gav honom utbildning, innan han 1726 inskrevs vid Uppsala universitet. Studierna varvades med tjänst som informator i Olof Tilas hem. Han disputerade första gången för Matthias Asp med De usu archaiologias Romanæ in sacris, och andra gången 1737 för Andreas Boberg med De origine ritus nudandi pedes in locis sacris, för vilket han promoverades till magister. Han fick därefter plats vid Härnösands skola där han undervisade tills han tog prästexamen 1750, varpå han 1751 utsågs till kyrkoherde i Lits socken. 1764 blev han kontraktsprost.

Feltström var ombud vid riksdagen 1765–1766.

Hans hustru, som han gifte sig med 1751, Anna Medén var dotterdotter till Ericus Olai Huss och dotterdotterdotter till Johannes Olai Drake.

Källor
Leonard Bygdéns herdaminne för Härnösands stift
http://www.martinbergman.se/a26f4f2e5.html#root

Noter

Svenska kontraktsprostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1700-talet
Personer från Gudmundrå socken
Födda 1708
Avlidna 1785
Män
Miraklet i Viskan

Miraklet i Viskan är en svensk dramafilm med manus, regi och foto av John O. Olsson. Den hade premiär 17 april 2015. I rollerna ses bland andra Rolf Lassgård, Ingvar Hirdwall och Lia Boysen.

Handling 
Bjarne och Malin bor i byn Viskan vid Ljungans strand och på andra sidan älven bor Bjarnes svärfar Halvar som Bjarne aldrig kommit överens med. En dag går Malin över älven för att förmå Halvar att gå i borgen för ett lån Bjarne vill teckna.

Rollista 
 Rolf Lassgård - Bjarne
 Ingvar Hirdwall - Halvar
 Lia Boysen - Malin
 Marika Lindström - Gerda
 Lena Strömdahl - mostern
 Ivan Mathias Petersson - Jarmo
 Mikael Rahm - Torsten
 Elisabet Carlsson - Irma Andler
 Louise Ryme - Susanne Lager
 Evelina Alexandersson - Moa
 Andrea Wikman - Fanny
 Ingmar Virta - Volgot Vallin
 Göran Forsmark - pastorn
 Mats Blomgren - kronofogde
 Felix Engström - bankman
 Lasse Petterson - Kåre
 Tomas Laustiola - Gunnarsson
 Douglas Johansson - Sjöstedt
 Linus Oscarsson - Stig Åke
 Christer Engberg - trubadur
 Anders Öhrström - ägare till piano
 Gisela Nilsson - Aina Lotström
 Sten Elfström - man i bil
 Mikael Segerström – Handelsresande Grape
 Sofia Pekkari - Moas sångröst

Om filmen 
Miraklet i Viskan producerades av John O. Olsson och Anna Björk för Giraff Film AB med en budget på 13 000 000 svenska kronor. Manus skrevs av Olsson och filmen klipptes av Håkan Karlsson.

Filmen spelades in under 2013 i Viskan utanför Sundsvall och i Älvsbyn i januari 2014.

Referenser 

Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 2015
Medelpad på film
Pal Joey

Pal Joey  är en amerikansk musikalfilm från 1957 i regi av George Sidney. Filmen är löst baserad på musikalen med samma namn från 1940, som i sin tur bygger på en roman av John O'Hara. I huvudrollerna ses Rita Hayworth, Frank Sinatra och Kim Novak.

Handling 
Filmen handlar om sångaren och kvinnokarlen Joey Evans som hamnar mitt emellan en ung oskyldig flicka och en förmögen änka.

Rollista i urval 
 Rita Hayworth - Vera Prentice-Simpson
 Frank Sinatra - "Pal" Joey Evans 
 Kim Novak - Linda "The Mouse" English
 Barbara Nichols - Gladys 
 Bobby Sherwood - Ned Galvin
 Hank Henry - Joe Muggins

Musik i filmen i urval 
"I Didn't Know What Time It Was", Frank Sinatra
"Zip", Rita Hayworth (dubbad av Jo Ann Greer)
"I Could Write a Book", Frank Sinatra & Kim Novak (dubbad av Trudy Stevens)
"The Lady Is a Tramp", Frank Sinatra
"Bewitched, Bothered and Bewildered", Rita Hayworth (dubbad av Jo Ann Greer)
"My Funny Valentine", Kim Novak (dubbad av Trudy Stevens)

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1957
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska musikalfilmer
Filmer i regi av George Sidney
Filmer baserade på musikaler
Filmer baserade på amerikanska romaner
Filmer från Columbia Pictures
San Francisco på film
Klippans värdshus

Klippans värdshus är en byggnad i Klippans kulturreservat i stadsdelen Majorna i Göteborg, med adress Klippan 12. Byggnaden uppfördes år 1762 och har blivit berömd genom skeppsprästen Jacob Wallenbergs bok Min son på galejan.

Byggnaden, i två våningar och vind, uppfördes i furu- och grantimmer, var klädd med rödmålade bräder och försedd med tegeltak. Takrännorna bestod av trä. Nedervåningen rymde fyra rum, kök och förstuga, medan övervåningen hade tre rum, kök och förstuga. Väggarna i rummen var klädda med papperstapeter och det fanns fem pottekakelugnar i huset. Det ena köket var försett med bakugn. År 1844 var bakugnen igenmurad, då det fanns en gemensam bagarstuga alldeles intill.

Jacob Wallenberg besökte värdshuset i väntan på sin avresa med skeppet Finland år 1769 och skildrade i Min son på galejen, kapitlet "Om Klippans behagligheter", händelsen.

Värdshuset ägdes av Volrath von Ölthen och arrenderades av värdshusvärden James Carnegie under åren 1762–1770. År 1770 flyttade Carnegie till Göteborg och drev ett kaffehus vid Köpmansgatan intill Tyska kyrkan. Under 1770- och 1780-talen var Hans Wikström värdshusvärd i Klippan.
  
Värdshuset såldes av Göteborgs stad till David Carnegie d.y. år 1856, varefter huvudbyggnaden år 1858 inreddes till privatbostad åt tre familjer.

Under åren 1966 till 1972 hade Galleri Kusten utställningar i bottenvåningen, varefter verksamheten flyttade till Ankarsmedjan i Klippan. Byggnaden restaurerades 1974 och lägenheter för fyra familjer inreddes. Den ägs och förvaltas av Familjebostäder i Göteborg.

Referenser

Noter

Källor 
, s.49-53
, s.131-132

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Klippan, Göteborg
Kinnekulle vandringsled

Kinnekulle vandringsled är en fristående 45 km lång led runt Kinnekulle vid sjön Vänern.

Kinnekulle ligger i Götene kommun i Västergötland. Det är ett av landskapets platåberg. Vandringsleden är väl markerad och lätt att vandra. Det finns fem kortare promenadalternativ (2-7,5 km). 

Leden passerar Högkullen, Österplana vall, Martorpsfallet, Lasse i bergets grotta, Jerneklev, Blomberg, Västerplana äng, Hjälmsäter, Hökastaden, Råbäcks kalkbruk, Råbäcks mekaniska stenhuggeri, Råbäcks hamn, Råbäcks herrgård, Munkängarna och Hellekis säteri. Hela leden går inom Kinnekulle naturvårdsområde.

Källor
Kinnekulle vandringsled

Västra Götalands län
Vandringsleder i Västra Götalands län
Gröden, Brandenburg

Gröden är en kommun och ort i östra Tyskland, belägen i Landkreis Elbe-Elster i förbundslandet Brandenburg, omkring 50 km norr om Dresden. Gröden är sedan 1992 administrativ huvudort för kommunalförbundet Amt Schradenland, där även grannkommunerna Grossthiemig, Hirschfeld och Merzdorf ingår.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Elbe-Elster
Michail Tjyhir

Michail Mikalajevitj Tjyhir (; ), född 24 maj 1948 i Usovo i Vitryska SSR i Sovjetunionen (nu Usava i Kapyl rajon i Minsk voblast i Belarus), är en belarusisk politiker och som var republiken Vitrysslands premiärminister 21 juli 1994–18 november 1996.

Källor 

Belarus premiärministrar
Belarusiska politiker under 1900-talet
Personer från Minsk voblast
Män
Födda 1948
Levande personer
1056 Azalea

1056 Azalea är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 31 januari 1924 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth. Dess preliminära beteckning var 1924 QD. Den namngavs senare efter Azalea, som är växtnamnet för flera arter och tidigare ett eget växtsläkte.

Den tillhör asteroidgruppen Flora.

Azaleas senaste periheliepassage skedde den 30 mars 2022. Dess rotationstid har beräknats till 11,893 timmar.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter växter
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1924
Shipibofolket

Shipibofolket är ett ursprungsfolk längs Ucayalifloden i Amazonområdet i Peru. 

Tidigare skilde man mellan shipibofolket i norr och konibofolket i söder, men nu betraktas båda grupperna som ett folk, shipibo-konibo-folket eller endast shipibofolket.

Folket lever nu med en fot i detta århundrades moderna värld och med en annan fot i tusen års liv i Amazonas regnskog. Många av deras traditioner utövas fortfarande, t.ex. ayahuscashamanism. Ritualer och shamansånger har betytt mycket för deras konstnärliga tradition och karakteristiska geometriska mönster i klädsel, keramik, verktyg och tyger.

Shipibofolket med en befolkning på drygt 20,000 (osäker uppgift beroende på migration till städer och det övergångsskede folket befinner sig i) utgör ca 8 % av Perus registrerade ursprungsbefolkning i Amazonområdet. Numera finns det många shipibo i Pucallpa med grannorten Yarinacocha och i huvudstaden Lima för att få bättre möjligheter till utbildning, sjukvård/hälsovård och alternativa monetära inkomster.

Referenser

Ursprungsfolk i Sydamerika
Perus samhälle
Ankarsmedjan

Ankarsmedjan är en byggnad i Klippans kulturreservat i stadsdelen Majorna i Göteborg. I smedjan tillverkades ankare och kätting åt Ostindiska kompaniets skepp, vilka hade Klippan som uthamn.

Byggnaden sägs vara från 1770-talet, men det finns inget exakt datum för uppförandet. Enligt en muntlig tradition skulle den hört till Älvsborgs slott, men detta har inte kunnat beläggas. På en karta från år 1783 finns den utmärkt som Smedia.

Ankarsmedjan beskrevs första gången år 1804 i en besiktningshandling med anledning av en försäkringsbegäran från Ostindiska Kompaniet. Den bestod då av en smedja och tunnbindarverkstad, med 1 aln 9 tums tjocka väggar murade i gråsten. Smedjan och tunnbindarverkstaden åtskildes av en likadan mur.

I smedjan fanns en smedhärd med en utbyggnad av murtegel och två bälgar. Golvet var av gråsten. Tunnbindarverkstaden hade en spis och golvet bestod av bräder. Byggnaden hade två ingångar med dubbla portar och åtta fönster.

År 1917 utbröt en eldsvåda, varefter byggnaden försågs med nytt tak. Under 1930-talet inträffade en ny eldsvåda och byggnaden förföll än mer.

Verksamheterna i ankarsmedjan har varierat under åren. I byggnadens östra del bedrevs en tid sillrökeri och gjuteri. På 1880-talet blev smedjan arbetsplats för fångarna på Nya Varvet. Fängelset på Nya Varvet lades ner år 1907 då Härlanda fängelse invigdes. Den kom senare att utgöra förrådsbyggnad för olika verkstäder. Göteborgs stad renoverade byggnaden i början av 1970-talet, varvid den ena av ässjorna togs bort, tegelgolv lades in, murarna vitkalkades och en trappa byggdes upp till loftet, vilket minskades i storlek. Arkitekter för ombyggnaden var Bengt Forser och Christer Larsson.

Galleri Kusten flyttade år 1973 från Klippans värdshus till Ankarsmedjan och höll till där fram till år 2000. Året därefter togs det över av restaurang Sjömagasinet.

Sedan April 2021 har Ankarsmedjan nya ägare. Huset är numer en restaurang som heter Ankarsmedjan Social och drivs av Mathias Nilsson, Emma Edwards, Joel Nyström och Lars Ekberg.

Referenser

Noter

Källor 
, s.59-60
, s.127-128

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Klippan, Göteborg
Nicolaus Erici

Nicolaus Erici kan avse:

 Nicolaus Erici Emporagrius (1567–1642) – en svensk kyrkoherde i Härkeberga och Långtora
 Nicolaus Erici Feltström (1708–1785) – en svensk kyrkoman och riksdagsman

Se även
 Nils Eriksson
Solisterna

Solisterna är en svensk dramaserie i tre delar från 2003 i regi av Geir Hansteen Jörgensen. I rollerna ses bland andra Regina Lund, Thomas Hanzon och Märta Ferm.

Handling 
En man och en kvinna återfinns bundna i ett brinnande hus. De blir räddade i sista sekunden, men deras dotter brinner inne. Båda föräldrarna vägrar berätta för polisen vad som har hänt. Kvinnan är traumatiserad av händelsen, men vågar till slut öppna sig för en ung polis. Sakta kan polisen bilda sig en uppfattning om händelsen och förstår att de har att göra med en familj väg mot undergång.

Rollista 

 Regina Lund – Marika
 Thomas Hanzon – Malte
 Märta Ferm – Linn
 Tobias Aspelin – Simon
 Puck Ahlsell – Rehn
 Henric Holmberg – Spiza
 Siri Flemming Svedmark – Sara
 Viktoria Dalborg – Marika
 Marie Delleskog – skolchefen
 Lena Nylén – Anette
 Claes-Göran Turesson – överläkaren
 Lasse Pierrou	– Börjesson
 Christel Körner – skrattledaren
 Rolf Holmgren – Sture
 Carina M. Johansson – lärarinnan
 Jan Coster – advokaten
 Lola Ewerlund – rektorn
 Moa Myrén	– specialläraren
 Per Johansson	– försäkringsmannen
 Inger Hayman – farmor
 Roland Hedlund – farfar
 Doris Funcke – mormor
 Evert Lindkvist – morfar
 Mats Blomgren – Kjell
 Ivar Svensson – Sebastian
 Fredrika Bergh – Klara
 Thomas Pickelner – praon
 Mika Berndtsdotter Ahlén – klasskamrat
 Electra Christiansson	– klasskamrat
 Nicki Fetsi – klasskamrat

Om serien 
Serien producerades av Christer Nilson för Götafilm AB. Samproduktionsbolag var Oy Yleisradio Ab, Ríkisútvarpið-Sjónvarpid, Elleniki Radiofonia Tileorasi, Film i Väst AB och Sveriges Television AB. Serien hade en budget på 20 000 000 svenska kronor och spelades in efter ett manus av Åsa Lantz. Fotograf var Marek Wieser, scenograf Anna Asp och klippare Fredrik Morheden med ytterligare klippning av Hansteen-Jörgensen. Musiken komponerades av Fläskkvartetten och Jonas Bohlin. Serien visades i tre sextiominutersavsnitt mellan den 8 och 29 december 2003 i SVT1.

2004 belönades seriens första avsnitt med priset Prix Europa i klassen TV Fiction.

Musik 
 "Deep Blue Day", komponerad av Brian Eno, Roger Eno och Daniel Lanois, framförd av Brian Eno
 "Lieder ohne Worte, op. 109", komponerad av Felix Mendelssohn, framförd av Åsa Åkerberg och Mårten Landström	
 "Stronger", komponerad av Max Martin och Rami, framförd av Britney Spears
 "I'm a Slave 4 U", komponerad av Chad Hugo och Pharrell Williams, framförd av Britney Spears	
 "Fantiserar om dig", komponerad av Lars Erlandsson och Fredrik Lenander, framförd av Izabelle

Referenser

Externa länkar 
 Produktionsbolagets sida om serien

Svenska miniserier från 2000-talet
Svenskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 2003
TV-serieavslutningar 2003
Svenska dramaserier
Károly Kerényi

Károly Kerényi (även Karl Kerényi), född 1897, död 1973, var en ungersk religionshistoriker och klassisk filolog.

Kerényi blev professor 1936, och var från 1943 professor vid C.G. Junginstitutet i Schweiz. Han är känd för sin myttolkning och för sina arbeten om grekisk och romersk religion och mytologi, Werke in Einzelausgaben (fem band, 1966 ff.). I svensk översättning föreligger Grekiska gudar och myter (1955), Grekiska hjältesagor (1960) och Grekernas och romarnas religion (1962).

Källor 

Ungerska historiker
Religionshistoriker
Ungerska filologer
Klassiska filologer
Ungerska forskare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1973
Män
Fristaten Braunschweig

Fristaten Braunschweig var en republik som grundades ur Hertigdömet Braunschweig 1918 och ingick i det Tyska riket fram till 1946.

Historia

Hertig Ernst August nödgades 8 november 1918 abdikera, och regerandet i Braunschweig övertogs av en regering som bildats av oavhängiga socialister och spartakister under ledning av skräddaren August Merges. En provisorisk republikansk författning antogs 27 februari 1919, och under trycket av trupper sända från riksregeringen, etablerades i Braunschweig en moderatare regering, i vilken majoritetssocialister ingick. Dessa allierade sig till stöd mot den yttre vänstern och deras planer att grunda en nordvästtysk republik med de borgerliga, och efter svåra inre slitningar valdes 22 januari 1922 en lantdag med 60 medlemmar, av vilka 23 tillhörde det borgerliga valförbundet (DVP, DZP och DNVP), 17 de oavhängiga socialisterna, 12 socialdemokraterna, 6 demokraterna och 2 kommunisterna.

Enligt författningen av 22 januari 1922 utgjordes regeringen av fyra av folkrepresentationen valda ledamöter. Dess första president, Grotewohl, var även inrikes‐ och finansminister.

Efter Nazitysklands nederlag i andra världskriget tillföll större delen av fristaten Braunschweig den brittiska ockupationszonen, medan en mindre del ingick i den sovjetiska. De brittiskt ockuperade delarna av Braunschweig uppgick i november 1946 i det nybildade förbundslandet Niedersachsen, medan de delar som ockuperades av Sovjetunionen införlivades med Sachsen-Anhalt.

Ministerpresidenter 1919–1946 
 1919–1920: Heinrich Jasper (SPD)
 1920–1921: Sepp Oerter (USPD)
 1921–1922: August Junke (SPD)
 1922: Otto Antrick (SPD)
 1922: Heinrich Jasper (SPD)
 1924–1927: Gerhard Marquordt (DVP)
 1927–1930: Heinrich Jasper (SPD)
 1930–1933: Werner Küchenthal (DNVP)
 1933–1945: Dietrich Klagges (NSDAP)
 1945–1946: Hubert Schlebusch (SPD)
 1946: Alfred Kubel (SPD)

Källor 

Niedersachsens historia
Sachsen-Anhalts historia
Stater och territorier bildade 1918
Stater och territorier bildade 1946
Braunschweig
Braunschweig
Historiska tyska stater
Braunschweig (olika betydelser)

Braunschweig kan syfta på:

 Braunschweig – en stad i det tyska förbundslandet Niedersachsen
 Braunschweiger Löwe – en skulptur och förmodligen staden Braunschweigs mest kända landmärke
 Hertigdömet Braunschweig-Lüneburg – ett herigdöme i Tysk-romerska kejsardömets 1235–1806
 Braunschweig-Wolfenbüttel – ett tyskt furstendöme 1269–1815 och en del av hertigdömet Braunschweig-Lüneburg under perioden 1432-1806
Hertigdömet Braunschweig – ett tyskt hertigdöme 1815-1918
Fristaten Braunschweig – ett tyskt förbundsland 1918-1946
Eintracht Braunschweig – ett tyskt fotbollslag

Se även
 Braunschweig-klass – flera fartygsklasser