kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andrea Carnevale

Andrea Carnevale, född 12 januari 1961 i Monte San Biagio, Latina, är en italiensk före detta fotbollsspelare. Han vann Serie A två gånger med Napoli och representerade Italien vid både EM 1988 och VM 1990. Han arbetar numera som scout för sin gamla klubb Udinese.

Spelarkarriär
Efter att ha spelat ungdomsfotboll för lilla FC Fondi fick Carnevale som 17-åring chansen i Latina i Serie C1. Han imponerade såpass att han 1979 köptes av Serie A-klubben US Avellino.

Helt ordinarie på seniornivå blev Carnevale först säsongen 1981/1982 med Reggiana i Serie B. Under två säsonger spelade han 66 matcher och svarade för 16 mål.

Efter sejourer i Cagliari och Catania slog sig Carnevale på allvar in i Serie A med Udinese.

Framgången i Udinese tog honom 1986 till Napoli för en övergångssumma på 4 miljarder lire. Under sina fyra år i Napoli vann Carnevale Serie A två gånger och UEFACupen en.

1990 flyttade Carnevale till Roma. Efter att ha gjort fyra mål på de fem matcher stängdes Carnevale tillsammans med Angelo Peruzzi av för doping. Efter avstängningen spelade han dock vidare i Roma under totalt fyra säsonger.

1993 återvände Carnevale till sin gamla klubb Udinese och de fyra sista säsongerna delades mellan den klubben och Pescara.

Landslag
Carnevale representerade Italien vid både OS 1988 och VM 1990. Carnevales sista match i landslaget var Italiens öppningsmatch mot Österrike i VM 1990, där han byttes ut mot Salvatore Schillaci, som senare blev turneringens skyttekung.

Meriter
 VM-brons: 1
1990 med Italien.
 Mästare i UEFA-Cupen: 1
1988/1989 med Napoli.
 Mästare i Serie A: 2
1986/1987 och 1989/1990 med Napoli.
 Mästare i Coppa Italia: 1
1986/1987 med Napoli.

Referenser

Externa länkar
Andrea Carnevale på National-Football-Teams.com
Andrea Carnevale på transfermarkt.co.uk

Födda 1961
Levande personer
Män
Italienska fotbollsspelare
Spelare i US Latina Calcio
Spelare i US Avellino
Spelare i AC Reggiana 1919
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i Catania FC
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i SSC Napoli
Spelare i AS Roma
Spelare i Pescara Calcio
Spelare i VM i fotboll 1990
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Italien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1988
Personer från Lazio
Amerikanska mästerskapet i bandy 2011/2012

Amerikanska mästerskapet i bandy 2011/2012 vanns av Minneapolis Bandolier.

Gruppspel

Senast uppdaterad: 8 oktober 2013 kl 10:00 (CEST)
Källa:

Final
Spelades i bäst av 3 matcher

 Minneapolis Bandolier - Dynamo Duluth 3-2
 Minneapolis Bandolier - Dynamo Duluth 4-3

2012 i USA
2011 i USA
Bandy i USA
Bandysäsongen 2011/2012
Karel Janeček

Karl Janeček, född den 20 februari 1903 i Częstochowa (idag  i Polen), död den 4 januari 1974 i Prag, var en tjeckisk tonsättare och musikteoretiker.

Biografi
Janeček utexaminerades från Högskolan för elektroteknik i Prag. Redan under sin  gymnasietid började han emellertid att komponera och efter examen rekommenderades han av Vitezslav Novak att tillträde till andra året vid Konservatoriet i Prag. Han var där elev av Jaroslav Křičky och Vitezslav Novak. Han avlade examen 1927 och snart tilldelades hans arbete flera priser.

Janeček komponerade orkesterverk (symfonier), kammarmusik samt stycken för piano och sång. Han publicerade också teoretiska arbeten med avseende på musikform, melodi, grunderna i modern harmoni, tektonik samt Smetanas kammarmusik. För sin tid var hans verk banbrytande och har fortfarande stor betydelse både vetenskapligt och som grundläggande läromedel.

Janeček var från 1941 professor vid konservatoriet i Prag.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976
http://www.cojeco.cz/index.php?id_desc=40343&s_lang=2&detail=1&title=Jane%E8ek
 

 
Födda 1903
Avlidna 1974
Män
Tjeckiska kompositörer
Personer från Częstochowa
Mao Zedongs minneshall

Mao Zedongs minneshall , även känt som Mao Zedongs mausoleum eller Maos mausoleum, är den sista viloplatsen för Mao Zedong, ordförande i Kinas kommunistiska parti 1943-1976 och Folkrepubliken Kinas första president. 

Även om Mao själv önskade att bli kremerad så balsamerades hans kropp och byggandet av ett mausoleum påbörjades strax efter hans död 1976. Byggnaden är belägen på den södra sidan av Himmelska fridens torg i Peking. Den ligger på den plats där Kinaporten (中华门), den södra huvudporten till Kejsarstaden under Ming- och Qingdynastierna, tidigare låg.

Källor

Byggnader och anläggningar i Peking
Mausoleer i Kina
WP:Projekt Kina
Arkitekturåret 1977
Himmelska fridens torg
Dongcheng
Anatole de Monzie

Anatole Pierre Armand de Monzie, född 22 november 1876, död 11 januari 1947, var en fransk politiker.

Monzie blev deputerad 1909, mär i Cahors 1919, senator 1920, minister för offentliga arbeten 1925, finansminister i Édouard Herriots andra regering 1926 samt från juni 1932 undervisningsminister i Herriots, Joseph Paul-Boncours, Édouard Daladiers, Albert Sarrauts och Camille Chautemps regeringar. Som republikansk socialist engagerade sig Monzie energiskt för en uppgörelse med Sovjetunionen och för en stark sammanhållning männa vänsterflygelns partier. Monzie hade omfattande konstnärliga och litterära intressen, och spelade en betydande roll inom parlamentets sällskapsliv, särskilt under krisen 1926. Bland hans skrifter märks Réforme maritime (1914), Rome sans Canossa (1918) och Destins hors série (1928).

Källor 
 

Frankrikes finansministrar
Frankrikes ministrar för offentliga arbeten
Frankrikes utbildningsministrar
Franska politiker under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1947
Män
Svensk uppslagsbok
Arne Dahl: Europa Blues

Arne Dahl: Europa Blues är en svensk miniserie i två delar från 2012 i regi av Niklas Ohlson och Mattias Ohlsson. Den bygger på Arne Dahls roman med samma namn och i rollerna ses bland andra Malin Arvidsson, Irene Lindh, Claes Ljungmark och Magnus Samuelsson.

Handling 
En judisk hjärnforskare hittas hängande i fötterna över en grav på Skogskyrkogården i Stockholm. Utanför en flyktingförläggning i Vresta står en bil och väntar med motorn igång och några minuter senare har en lång och riskfylld flykt tagit sin början. Morgonen efter gör en djurskötare en makaber upptäckt i järvhägnet på Skansen. A-gruppen kallas in.

Rollista 

 Malin Arvidsson – Kerstin Holm
 Irene Lindh – Jenny Hultin
 Claes Ljungmark – Viggo Norlander
 Shanti Roney – Paul Hjelm
 Magnus Samuelsson	– Gunnar Nyberg
 Matias Varela – Jorge Chavez
 Vera Vitali – Sara Svenhagen
 Niklas Åkerfelt – Arto Söderstedt
 Bruno Bilotta	– Andretti
 Tatjana Jegoroskina – Anna
 Sannamari Patjas – Astrid
 Anna-Li Norberg – blomsterhandlare
 Amanda Kokki – Charlotte
 Ida Engvoll – Dyta
 Harald Lönnbro – Fahlén
 Max Lapitskij	– gränsvakt
 Frida Hallgren – Cilla Hjelm
 Bisse Unger – Danne Hjelm
 Ebba Ribbing – Tova Hjelm
 Alexandra Chalupa – Irina
 Helena Nizic – Bodil Klang 
 Karin Bergquist – Ludmila
 Henrik Lundström – Manne
 Robin Keller – Mezzerani
 David Lenneman – mäklare
 Mats Blomgren – Mörner
 Leonard Terfelt – Rune Nilsson
 Thomas Hedengran – polischef
 Cesar Sarachu – städaren Aram Razai
 Marianne Sand Näslund – receptionist
 Naida Ragimova – Reina
 Jan Mybrand – Harald Sheinkman
 Fredrik Ohlsson – Leonard Sheinkman
 Katarina Bothén – Miriam Sheinkman
 Claes Hartelius – Brynolf Svenhagen
 Anu Sinisalo – Anja Söderstedt
 Emilia Remes – Lina Söderstedt
 Wilma Hall – Linda Söderstedt
 Karolina Magnell – Mikaela Söderstedt
 Jesper Arrhenius – Peter Söderstedt
 Colin Granström – Stefan Söderstedt
 Alina Karmazina – Vita
 Mats Andersson – Yitzak

Om serien 
Europa Blues producerades av Ulf Synnerholm för Filmlance International AB och fotades av Linus Eklund och Johan Holmquist. Musiken komponerades av Niko Röhlcke och filmen klipptes av Thomas Täng och Patrick Austen. Den utgavs på DVD den 14 mars 2012 och visades senare samma år på Sveriges Television med start den 2 december.

Referenser 

Svenskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 2012
Svenska TV-serier baserade på böcker
Italien på film
Tyskland på film
Svenska miniserier från 2010-talet
Otto Janse

Otto Theodor Janse, född den 10 september 1867 i Ringarum, Östergötland, död den 3 mars 1957 i Danderyd, var en svensk arkeolog och antikvarie.

Biografi
Janse tog studentexamen i Norrköping 1888 och fil.kand.-examen vid Uppsala universitet 1893. Han var därefter inskriven vid Lunds universitet och var amanuens vid Kulturhistoriska museet i Lund 1893–1895.

Janse anställdes 1897 vid Historiska museet som extra ordinarie amanuens. År 1910 fick han tjänst som föreståndare för medeltids- och nyare tids-avdelningen och även ansvaret för vården av landets kyrkliga minnesmärken. Han var sedan tillförordnad riksantikvarie under åren 1918–1923.

Janses vetenskapliga insatser var vidsträckta och gällde särskilt medeltidens problem. Han utförde också betydelsefull forskning, bland annat genom utgrävningar, rörande Sigtunas ställning i vår missionshistoria och om ortens kyrkoruiner. Till hans sigtunaforskning anknyter också hans arbete om de oornerade granitkyrkornas åldersbestämning.

Efter 1923 övertog Janse ett pågående forskningsarbete kring Visby ringmur, som han slutförde med stor noggrannhet. Han utnämndes till hedersdoktor vid Lunds universitet 1918. Otto Janse är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 Bra Böckers lexikon, 1976
 http://kulturarvsdata.se/raa/dokumentation/1c1bfb17-9de6-4fd6-b62c-51797980f76d

Noter

Externa länkar 
 
 

 
Svenska arkeologer under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Personer från Ringarums socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1867
Avlidna 1957
Män
Amerikanska mästerskapet i bandy 2005/2006

Amerikanska mästerskapet i bandy 2005/2006 vanns av Minneapolis Bandolier.

Gruppspel

Senast uppdaterad: 8 oktober 2013 kl 10:00 (CEST)
Källa:

Slutspel 
Kvartsfinal
 Minnesota Blades - Baltica 11 0-2	
 Amur Tigers - Sirius Minnesota BK 6-1	

Semifinal
 Minneapolis Bandolier - Baltica 11 3-1	
 OBS Bandy Club - Amur Tigers 2-4	

Final
 Minneapolis Bandolier - Amur Tigers 2-0

<small>Senast uppdaterad: 8 oktober 2013 kl 10:00 (CEST)
Källa: [https://web.archive.org/web/20150610215354/http://www.bandysidan.nu/ibdb/cup.php?SlutspelsarID=50&sprak=sve&land=3%5D%3C%2Fsmall>

Bandy i USA
Bandysäsongen 2005/2006
2006 i USA
2005 i USA
Ladugårdskarlens torpstuga vid Stora Ängby

Ladugårdskarlens torpstuga vid Stora Ängby är en stuga från 1700-talet norr om Stora Ängby slott, i stadsdelen Norra Ängby i Bromma, Västerort. Ladugårdskarlens tidigare bostad, som ännu finns kvar, är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm för att dokumentera att den är kulturhistorisk särskilt värdefull.

Historia

I skogsbrynet norr om Stora Ängby slott ligger ladugårdskarlens gamla boställe. Från början var stugan byggd för två familjer som skötte ladugården vid Stora Ängby. När familjerna under senare hälften av 1800-talet flyttades till huvudbyggnadens flygel uppläts stugan åt trädgårdsmästaren istället. Stugan har en ovanlig rumsindelning. Stugan lär ha kallats "Lusasken" i likhet med en statarstuga i Åkeshov. En mycket gammal och ståtlig balsampoppel växer utanför ladugårdskarlens hus. Under år 1972 restaurerades stugan och uppläts då åt Parkleken. Huset används idag av personal verksamma i Björklunds hage.

Ladugårdskarlsstugan i Norra Ängby var ett av de åtta torp och stugor, som hörde under Stora Ängby. De övriga sju torpen var Solbaset, Frökendal (Torfstickan), Björklund, Komötet, Nytorp (Mjölnarstugan i Södra Ängby), Tyska Botten och Pihlstugan.

Referenser

Källor
 Edvard Bolin, Stora Ängby och traktens historia, Bromma hembygdsförenings årsskrift 1973, sidorna 22-23.
 Edvard Bolin, Bromma – en kulturhistorisk vägvisare, Bromma hembygdsförening, 1979, sidan 38.
 Nils Ringstedt, Torpen i Bromma – Historik, lägen och lämningar, 2010, sidan 78. .
 Nils Ringstedt, Brommas skyltade kulturminnen - en kulturhistorisk vägvisare, Bromma hembygdsförenings skrift nr 4, 2013. .
 Vandring i Norra Ängby, Kulturstig 5, Bromma hembygdsförening, Stockholm 1999.

Externa länkar
 

Ängby
Torp i Bromma
Byggnader och anläggningar i Västerort
Hippocamp

Hippocamp är en av Neptunus naturliga satelliter, och kretsar kring Neptunus på en tidsperiod som motsvarar ett jorddygn. Den upptäcktes den 1 juli 2013. Det reflekterade ljuset är så svagt att den inte hittades då Voyager 2 flög förbi 1989. Mark Showalter vid SETI Institute hittade satelliten då han analyserade arkiverade fotografier tagna av Hubbleteleskopet mellan åren 2004 och 2009.

Namngivning 
Månen fick först namnet "S/2004 N 1" som syftar på första året då data hämtades, inte upptäcktsåret.

I februari 2019 godkände astronomiska unionen namnet Hippocamp. Namnet kommer från Hippokampos, som är en mytologisk varelse i den grekiska mytologin och består framtill av en häst och baktill av en fisk.

Källor

Fotnoter

Astronomiska upptäckter 2013
Neptunus månar
Zouping

Zouping, tidigare romaniserat Tsowping, är ett härad som lyder under Binzhous stad på prefekturnivå i Shandong-provinsen i norra Kina. Det ligger 71 kilometer nordost om provinshuvudstaden Jinan. 

Häradet är bland annat känt för att den kinesiska regeringen tillät västerländska samhällsvetare bedriva fältarbete på orten under en längre tid i slutet på 1980- och början på 1990-talet.

Källor

WP:Projekt Kina
Hampus Nilsson

Linus Ronny Hampus Nilsson, född 17 juni 1990, är en svensk fotbollsmålvakt som spelar för Eskilsminne IF.

Karriär
Nilssons moderklubb är IFK Osby. Han har tidigare spelat för Helsingborgs IF, Högaborgs BK, IFK Värnamo och Ängelholms FF. 

I februari 2013 skrev Nilsson på ett tvåårskontrakt med Djurgårdens IF. Hans första tävlingsmatch i Djurgårdens A-lag blev i svenska cupen i matchen mot Eskilsminne IF, där han även höll nollan. Den 4 november 2015 vann Nilsson U21-guld med DIF som kapten, han var förstemålvakt nästan alla U21-matcher säsongen 2015. I augusti 2016 lånades Nilsson ut till Östersunds FK för resten av säsongen.

I december 2016 värvades Nilsson av Falkenbergs FF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. I december 2018 förlängde Nilsson sitt kontrakt med ett år.

I januari 2020 värvades Nilsson av Trelleborgs FF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Inför säsongen 2022 gick Nilsson till division 2-klubben Eskilsminne IF.

Referenser 

Hampus Nilsson på elitefootball
Hampus Nilsson på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Spelare i Högaborgs BK
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i IFK Värnamo
Fotbollsspelare i Ängelholms FF
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Trelleborgs FF
Fotbollsspelare i Eskilsminne IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1990
Levande personer
Män
Personer från Osby
M40 (musikgrupp)

M:40 är ett crust/Hardcoreband från Lidköping som bildades hösten 2002.

Diskografi

Källor

Externa länkar

 

Musikgrupper bildade 2002
Svenska hardcoregrupper
Alemão

Ricardo Rogério de Brito mer känd som Alemão, född 22 november 1961 i Lavras, är en brasiliansk fotbollstränare och före detta spelare. Han representerade Brasilien vid såväl VM 1986 och VM 1990, som Copa América 1989 där laget vann. Han vann också Serie A säsongen 1989/1990 med Napoli.

Spelarkarriär
Efter att ha varit ungdomsspelare i Fabril flyttade Alemão till storklubben Botafogo 1981, där han stannade i sex säsonger.

1987 flyttade han till Europa den spanska klubben Atlético. Efter en säsong i Madrid fortsatte karriären i Italien och SSC Napoli där han vann Serie A 1989/1990.

Efter ytterligare två säsonger i Napoli flyttade Alemão till Atalanta. Efter två säsonger med klubben återvände Alemão till Brasilien och klubben São Paulo. Han avslutade den spelarkarriären 1996 i Volta Redonda.

Landslag
Alemão representerade Brasilien vid såväl VM 1986 och VM 1990, som Copa América 1989 där laget vann.

Tränarkarriär
Efter flera år vid sidan av fotbollen inledde Alemão tränarkarriären i Tupynambás 2007. Säsongen efter fick han förtroendet att leda América (MG), där han vann det lokala mästerskapet. Han har därefter tränat Nacional 2010 och senast Central Sport Club 2011.

Kuriosa
Namnet Alemão betyder på portugisiska "tysk" och syftar på hans ljusa hår.

Meriter
 Copa América: 1
1989 med Brasilien.
 Mästare i UEFA-Cupen: 1
1988/1989 med Napoli.
 Mästare i Serie A: 1
1989/1990 med Napoli.
 Mästare i Copa Conmebol: 1
1994 med São Paulo.

Referenser

Externa länkar
Alemão på Natioanl-Football-Teams.com
Alemão på transfermarkt.co.uk

Födda 1961
Levande personer
Män
Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Botafogo FR
Spelare i Atlético Madrid
Spelare i SSC Napoli
Spelare i Atalanta BC
Spelare i São Paulo FC
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i Copa América 1989
Spelare i Serie A
Spelare i La Liga
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Brasilianska idrottare under 1900-talet
Jane Rogers

Jane Rogers, född 21 juli 1952, är en brittisk författare, redaktör, manusförfattare, lektör, och lärare i kreativt skrivande. Hon är mest känd för romanerna Mr. Wroe's Virgins och The Voyage Home. 1994 blev Rogers vald till ledamot av Royal Society of Literature.

Hennes senaste roman, Jessie Lambs testamente (2013) (The Testament of Jessie Lamb) är hennes första roman som översatts till svenska. Den var också nominerad för Man Booker Prize och vann Arthur C. Clarke Award.

Bibliografi
 The Voyage Home
 Island
 Promised Lands
 Mr. Wroe's Virgins
 The Ice is Singing
 Her Living Image
 Separate Tracks
 Jessie Lambs testamente (översättning Johanna Svartström, Ordfront, 2013) (The Testament of Jessie Lamb)

Priser och utmärkelser
1994 - Ledamot av Royal Society of Literature
2011 - Nominerad till The Man Booker Prize for Fiction (för Jessie Lambs testamente) 
2011 - Arthur C. Clarke Award (för Jessie Lambs testamente)

Källor

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20150610215225/http://ordfrontforlag.se/?page=authors&author=675 

Kvinnor
Levande personer
Brittiska författare
Födda 1952
Ledamöter av Royal Society of Literature
Golssen

Golssen (tysk stavning: Golßen, lågsorbiska: Gólišyn) är en småstad i östra Tyskland, belägen i Landkreis Dahme-Spreewald i förbundslandet Brandenburg, omkring 70 km söder om centrala Berlin.

Staden Golssen är administrativ huvudort i kommunalförbundet Amt Unterspreewald, bildat 2013.  I amtet ingår även de närliggande kommunerna Bersteland, Drahnsdorf, Kasel-Golzig, Krausnick-Gross Wasserburg, Rietzneuendorf-Staakow, Schlepzig, Schönwald, Steinreich och Unterspreewald.

Befolkning

Detaljerade källor anges i Wikimedia Commons..

Kultur och sevärdheter

Kulinariska specialiteter 
Golssen och den omkringliggande regionen i Spreewald är kända för odling och konservering av Spreewaldgurkor, som inom EU är en skyddad ursprungsbeteckning.

Kommunikationer 
Staden ligger där förbundsvägarna Bundesstrasse 96 (Sassnitz - Berlin - Zittau) och Bundesstrasse 115 (Jüterbog - Forst (Lausitz) - Schöpstal) korsas.
Strax öster om kommunen passerar motorvägen A13 (Berlin - Dresden).

Golssen har en järnvägsstation på linjen Berlin - Dresden, som trafikeras av regionalexpresståg mot Berlin - Stralsund respektive Elsterwerda i tvåtimmarstrafik.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Dahme-Spreewald
Gonäs bergsmansgård

Bergsmansgården i Gonäs är en bergsmansgård belägen i tätorten Gonäs i Ludvika kommun, Dalarnas län. Gården är troligen uppförd vid slutet av 1700-talet och är sedan september 1972 ett byggnadsminne.

Historik
Gården uppfördes ursprungligen under slutet av 1700-talet av en av de bergsmän som ägde andelar i Gonäs hytta. Gården köptes år 1813 av bergs- och nämndemannen Lars Andersson, som lät bygga nuvarande huvudbyggnad. Hyttan i Gonäs anlades redan 1602 och var en av de sista bergsmanshyttorna när den blåstes ned så sent som 1926.

Mangården är en tvåvånings panelad byggnad under valmat plåttak och målat i falu rödfärg. Den ersatte en tidigare, mindre byggnad på samma plats. Förutom huvudbyggnaden finns sex äldre byggnader: loftbod, källarstuga, tröskhus, ria, smedja och ladugård. Huvudbyggnaden flankeras på södra sidan av en stor loftbod och på andra sidan av en källarstuga med snidad dörr, båda är knuttimrade. Källarstugan härrör från 1700-talet. I den fanns fram till 1863 byns första skola.

Gården är privatägd av samma familj sedan 1986 och renoverades pietetsfullt. År 2012 blev  gården och dess ägare mottagare av Ludvika kommuns ”Årets skönhetspris”.

Källor

Externa länkar

Byggnadsminnen i Dalarnas län
Byggnader och anläggningar i Ludvika kommun
Bergsmansgårdar
Gårdar i Dalarna
Wim Slijkhuis

Wim Slijkhuis, född 13 januari 1923 i Leiden i Zuid-Holland, död där 28 juni 2003 i Badhoevedorp i Noord-Holland, var en nederländsk friidrottare.

Slijkhuis blev olympisk bronsmedaljör på 1 500 meter och 5 000 meter vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Födda 1923
Nederländska medeldistanslöpare
Nederländska långdistanslöpare
Europamästare i medeldistanslöpning
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Europamästare på 1500 meter löpning
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Nederländerna
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Män
Avlidna 2003
Personer från Leiden
Nederländska idrottare under 1900-talet
George Moore (författare)

George Moore, född 24 februari 1852 på godset Moore Hall i grevskapet Mayo, död 21 januari 1933 i London, var en brittisk författare av irländsk börd.

Verksamhet 
George Moor tillbringade ungdomsåren 1870-1884 i Paris, mest i Paul Verlaines kretsar. Han utgav under den tiden ett antal så kallat dekadenta diktsamlingar. Flowers of passion (1878) och Pagan poems (1882) hör hit. Men 1888 gav han perioden en frän slutlikvid i boken Confessions of a young man. Den följdes av romanen Esther Waters (1894, svensk översättning 1899), skriven i en naturalistisk anda. Vid mitten av 1890-talet drog vidsträckta konst- och litteraturstudier in honom i en Wagnermystik vilken resulterade i verk som novellsamlingen Celibates (1895), och romanerna Evelyn Innes (1898) och Sister Teresa (1901). Ett tilltagande intresse för keltisk kultur, i anslutning till den uppvaknande irländska självständighetsrörelsen märktes i novellsamlingen The untilled field (1903). I Memoirs of my dead life (1906) gav han ytterligare glimtar och minnesbilder från sin ungdoms parisiska kulturliv. Därefter ägnade han sig åt sin stora livsuppgörelse, Hail and farewell (delarna Ave 1911, Salve 1912 och Vale 1914). Han fortsatte denna självrannsakan i Conversations in Ebury Street (1924) och Avowals (1919, 1926).

Böcker på svenska 
 Esther Waters (Adolf Bonniers romanbibliotek, 1899; en andra upplaga 1900)
 De älskande i Orelay och andra berättelser, översättning Karin Jensen (Wahlström & Widstrand, 1927)

Litteratur 
 Nancy Cunard: G.M.: Memories of George Moore (Rupert Hart-Davis, 1956)

Källor

Externa länkar 

 Böcker av och om George Moore på svenska bibliotek. libris.kb.se

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Brittiska poeter
Engelskspråkiga poeter
Brittiska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Födda 1852
Avlidna 1933
Män
Svensk uppslagsbok