kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunnar Stengård

Gunnar Fredrik Stengård, född 6 juli 1901 i Fårösund i Bunge församling i Gotlands län, död 15 september 1968 i S:t Görans församling i Stockholm, var en svensk direktör.

Biografi
Stengård var son till köpmannen Pehr Fredrik Stengård och Anna Helledaij. Han gick på Frans Schartaus Handelsinstitut 1918-1920, handelshögskolan i Nürnberg 1922-1923 och gjorde praktik i Stockholm och Hamburg. Stengård var innehavare av firman Pehr Fredrik Stengård & Son, kol och koks i parti, från 1928. Stengård var grundare av och verkställande direktör i Stengårds Handels AB i Fårösund 1939-1941. Han var disponent och chef för AB Speceristernas varuinköps kontor i Visby 1944 och verkställande direktör i Stockholm från 1950.

Stengård var ordförande i Norra Gotlands köpmannaförening och i Fårösunds hamndirektion, styrelseledamot i Gotlands köpmannaförbund, AB Speceristernas varuinköp, AB ICA restauranger, ICA förlaget AB, AB Köpmannatjänst, AB ICA frukt & grönsaker, Hjalmar Blomqvist AB, AB Svea choklad, C W Schumacher AB, Stengårds handels AB, Ångfartygs AB Gotland, fullmäktige i Stockholms handelskammare samt ledamot av styrelsen för AB Gotlands Bank och Visby köpmannagille. Han var ledamot av Gotlands handelskammare och dess arbetsutskott. Han var även ordförande i Föreningen Kulturhistoriska Museet i Bunge. Stengård var ägare av flera fastigheter och genomförde resor i Tyskland, Österrike, Tjeckoslovakien, Polen, Estland, Finland, Danmark och Norge vid olika tillfällen 1921-1940.

Stengård gifte sig 1930 med Anna Ekström (1900–1988), dotter till grosshandlare Gustaf Ekström och H Lindgren. Han var far till Ingrid (född 1932), Bertil (född 1933), Birgitta (född 1935) och Åke (född 1941).

Utmärkelser
Riddare av Vasaorden (RVO)
Sveriges köpmannaförbunds utmärkelsetecken i guld

Referenser

Externa länkar
Artikel om Stengård

Män
Födda 1901
Avlidna 1968
Svenska direktörer
Personer från Bunge socken
Riddare av Vasaorden
Mars Atmosphere and Volatile Evolution

Mars Atmosphere and Volatile Evolution (MAVEN) är en amerikansk rymdsond som sköts upp mot Mars den 18 november 2013, med hjälp av en raket av typ Atlas V från Cape Canaveral Air Force Station i Florida. Sondens uppdrag är att studera Mars atmosfär. MAVEN gick in i omloppsbana runt Mars den 22 september 2014.

Upptäckter 
Den 19 oktober 2017 publicerade NASA att MAVEN upptäckt att Mars har en magnetisk svans som påverkas av solvinden, detta är unikt i vårt solsystem enligt artikeln.

Källor 
 NASA - JPL

Fotnoter

Mars Scout Program
Utforskningen av Mars
Rymdfartsåret 2013
Mangalyaan

Mangalyaan eller Mars Orbiter Mission (MOM) är en indisk rymdsond som sköts upp mot Mars med hjälp av en PSLV-XL-raket den 5 november 2013. Den 24 september 2014 gick sonden in i omloppsbana runt Mars.

Rymdsonden studerade planetens yta och atmosfär.

I april 2022, förlorade man kontakten med rymdsonden. Rymdsonden var byggd för att ha en livslängd på 6 månader när den väl gått in i omloppsbana runt Mars.

Rymdsonden var Indiens första försök att skicka en rymdsond till en annan planet.

Källor

Fotnoter

Utforskningen av Mars
Rymdsonder
2013 i Indien
Rymdfartsåret 2013
Indiens rymdprogram
Dambudzo Marechera

Charles William Dambudzo Marechera, född 4 juni 1952 i Vengere, Rhodesia död 1987, var en zimbabwisk roman- och novellförfattare samt poet.

Biografi 
Marechera föddes i en fattig familj i slumområdet Vengere utanför staden Rusape som tredje barn till till Isaac, assistent till en lastbilschaufför, och Masvotwa, barnskötare på ett dagis för vita barn och tvätterska åt vita hushåll. Totalt utgjordes familjen av 11 personer, fadern avled i en bilolycka när Marechera var 13 år.

Hans uppväxt präglades av den sociopolitiska  miljön – "en allt våldsammare kollision mellan en nationalistisk rörelse som kräver majoritetsstyre, och en rabiat rasistisk minoritetsregim som strävar efter att upprätthålla segregation i bostäder och hålla strikt kontroll". Denna rörelse märktes även i skolan, St. Augustines mission, där han undervisades enligt den koloniala läroplanen. Han klarade skolan, men i mitten på 1960-talet drabbades han av hallucinationer och förföljelsemani. Under den tiden skrev han också första boken The house of hunger. Han fick stipendium för att studera vid University of Rhodesia 1972, men blev avstängd året därpå efter att ha deltagit i protester mot regimen. Han fick dock professorerna rekommendationer och ett nytt stipendium, denna gång till Oxford University. Hans tid i England präglades dock av hans drickande och 1976 blev han relegerad även därifrån.

Bibliografi 
The house of hunger publicerades 1978 på Heinemann förlag. Boken rosades av kritiker. The black insider publicerades efter Marecheras död och handlar om hans tid i England, Rhodesias kolonialmakt. Vidare har Marechera även skrivit: 
 Black sunlight (1980)
 Cemetery of mind (poesi, 1992)

På svenska

Anmärkningar

Referenser

Zimbabwiska författare
Personer i Zimbabwe under 1900-talet
Födda 1952
Avlidna 1987
Män
Alumner från New College, Oxford
Móricz Zsigmond körtér (Budapests tunnelbana)

Móricz Zsigmond körtér är en tunnelbanestation på linje M4 i Budapests tunnelbanesystem som invigdes i mars 2014. Den ligger under torget Móricz Zsigmond körtér som även är en knutpunkt för Budapests spårväg.

Budapests tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 2014
2014 i Ungern
Claudio Corti (bergsbestigare)

Claudio Corti, född 18 juni 1928 i Olginate, död där 3 februari 2010, var en italiensk bergsbestigare.

Han är mest känd för att 1957 ha försökt klättra Heckmair-leden på Eigers nordvägg och efter ett stort räddningspådrag ha överlevt medan hans kompanjon Stefano Longhi och två andra klättrare inte överlevde.

Corti och Longhi klättrade delvis tillsammans med ett tyskt replag bestående av Gunther Nothdurft och Franz Meyer. De båda tyskarna nådde toppen men frös ihjäl under nervägen på bergets nordvästsida. Deras kroppar hittades dock inte förrän fyra år senare vilket skapade stor förvirring kring hela händelseförloppet. Longhi lämnades på en klipphylla för att bli hämtad senare men frös ihjäl efter flera dygn.    

Corti överlevde en hel vecka på bergväggen innan han slutligen kunde räddas. Han kunde inte redogöra för hur klättringen gått till och var klättrarna hade lämnat varandra. Han misstänktes omgående för att ha tagit tyskarnas utrustning för att själv överleva och att han hade lämnat kompanjonerna till sitt öde. Hans egen uppfattning var att de lämnade den skadade Longhi för att hämta hjälp men att även Corti, efter att ha blivit skadad, blev lämnad medan de båda tyskarna klättrade vidare mot toppen. Envisa kampanjer i tidningarna samt Heinrich Harrers bok Den vita spindeln skapade en hätsk stämning mot Corti. Han blev emellertid frikänd när de båda tyskarnas kroppar senare hittades på andra sidan berget. Händelsen förföljde honom dock hela livet och överskuggade senare bedrifter.

Räddningsaktionen är känd som en av de mest spektakulära genom tiderna. Den involverade många människor från flera nationer. De lokala bergsguiderna fick samtidigt utstå kritik för sin ovilja att rädda bergsbestigare på Eigers nordvägg. Corti hissades istället upp 300 meter, fastspänd på ryggen på Alfred Hellepart med hjälp av en vinsch och en stålvajer av Ludwig Gramminger och hans manskap.

Ett flertal författare har försökt ge nyanserade och realistiska beskrivningar av händelseförloppet. Jack Olsen intervjuade Corti och beskrev räddningsaktionen i sin bok The Climb up to Hell från 1962. Rainer Rettner och Daniel Anker gav 2007 ut boken Corti-Drama: Tod und Rettung am Eiger 1957–1961. Året efter gav den italienska författaren Giorgio Spreafico ut boken Il prigioniero dell Eiger om 1957 års tragedi på Eiger. Den innehåller en lång intervju med Claudio Corti.

Källor 
Heinrich Harrer: Den vita spindeln. Forum (1960) översättning av Olof Hoffsten
Jack Olsen: The Climb up to Hell (1962, 1998) St. Martin's Press, New York
Arthur J. Roth: Eiger – Wall of Death (1982) Norton,  
Rainer Rettner: Eiger – Triumphe und Tragödien 1932-1938.  AS Verlag, Zürich (2008) .
Rainer Rettner och Daniel Anker: Corti-Drama: Tod und Rettung am Eiger 1957–1961 (2007)
Giorgio Spreafico: Il prigioniero dell Eiger (2008)
Uli Auffermann: Das große Eiger-Lexikon - Die Eiger-Nordwand von A-Z.  Schall Verlag (2013)

Referenser

Externa länkar 
 Eigers historia av Hans Wennerström

Italienska bergsbestigare
Födda 1928
Avlidna 2010
Män
Arithmetica

Arithmetica är en forntida grekisk matematisk text skriven av matematikern Diofantos under 200-talet efter Kristus. Det är en samling av 130 algebraiska problem med numeriska lösningar av bestämda ekvationer (de med en unik lösning) och obestämda ekvationer.

Ekvationerna i boken kallas för diofantiska ekvationer. Metoden för att lösa sådana ekvationer kallas för diofantisk analys. De flesta Arithmetica-problemen medför andragradsekvationer. Det var dessa ekvationer som inspirerade Pierre de Fermat till att lägga fram Fermats stora sats, i anslutning till Fermats kopia av "Arithmetica", som anger att ekvationen  – där , ,  och  är nollskilda heltal – inte har någon lösning  större än 2.

I bok 3 löser Diofantos problem med att hitta värden som utgör två linjära uttryck som samtidigt kan anta kvadratisk och kubisk form. I bok 4 hittar han rationella potenser mellan givna tal. Han märkte också att tal på formen  inte kan vara summan av två kvadrater. Han förmodade också att varje tal kan skrivas som summan av fyra kvadrater. Om han hade vetat detta (i betydelsen att ha bevisat det istället för att bara ha förmodat det) så skulle det betraktats som anmärkningsvärt: ens Fermat – som förklarade resultatet – misslyckades med att lämna ett bevis på det, och det var inte löst förrän Joseph Louis Lagrange bevisade det genom att använda resultat av Leonhard Euler.

Arithmetica blev känt bland muslimska matematiker under 900-talet när Abu l-Wafa översatte den till arabiska.

Se även 
 Muhammad ibn Musa al-Khwarizmi

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Antikens Grekland
Algebra
Matematikens historia
Matematiklitteratur
Centraleuropeiska internationella cupen

Centraleuropeiska internationella cupen var en fotbollslandslagsturnering i Centraleuropa, som spelades första gången under perioden 1927-1920, och sista gången under perioden 1955-1960. Turneringen bestod av såväl proffs- som amatörturneringar. Deltagande lag var Österrike, Tjeckoslovakien, Ungern, Italien, Polen, Schweiz och Jugoslavien.

Matcherna spelades hemma och borta, och turneringen slutade spelas då  Europamästerskapet infördes. Turneringen vanns bland annat av Österrikes Wunderteam under tidigt 1930-tal, Italiens dubbla världsmästarlag under 1930-talet, Ungerns stjärnlag under tidigt 1950-tal samt Tjeckoslovakien under tidigt 1960-tal.

Segraren tilldelades ursprungligen Švehla Cup, namngiven efter tjeckoslovakiske premiärministern Antonín Švehla, samt Dr. Gerö Cup, namngiven efter tidigare domaren Josef Gerö.

Slutställning

Vinnare
Italien: 2
1927-30, 1933-35  
Österrike: 1
1931-32
Ungern: 1
1948-53
Tjeckoslovakien: 1
1955-60

Målskyttar

Källor

 Dr. Gerö Cup på RSSSF

Noter 

Fotboll i Europa
Fotbollstävlingar för landslag
Sportevenemang i Europa
Återkommande sportevenemang med premiär 1927
Alcalás universitet

Alcalás universitet () är ett statligt universitet i Alcalá de Henares, en stad 35 km nordöst om Madrid i Spanien, grundat 1977. Universitet är känt i den spansktalande delen av världen för sitt årliga tillkännagivande av Cervantespriset.
Universitet och högskolor i Madrid
Milltowninstitutet för teologi och filosofi

Milltowninstitutet för teologi och filosofi (engelska: Milltown Institute of Theology and Philosophy) är ett katolskt institut för högre utbildning och forskning beläget i Dublin, Irland, sedan 1997 en del av National University of Ireland. Milltown drivs av Jesuitorden. Den ecklesiastikala fakulteten vid Milltown utgör också ett pontifikalt athenaeum.
Universitet och högskolor i Irland
22. SS-Freiwilligen-Kavallerie-Division

22. SS-Freiwilligen-Kavallerie-Division var en tysk militär enhet inom Waffen-SS. Manskapet bestod i huvudsak av Volksdeutsche ur den ungerska armén och deltog i slaget om Budapest. Befälhavare var SS-Brigadeführer August Zehender.

Referenser 

Divisioner ur Waffen-SS
Reaktionshastighet

Reaktionshastighet är hastigheten med vilken ett ämne förbrukas eller bildas i en  kemisk reaktion. Reaktionshastigheten mäts oftast i mol·dm-3.s-1 eller M.s-1. där M är molar. I ett slutet system med konstant volym och enbart en reaktion blir reaktionshastigheten lika med ändringen av ämnets koncentration per tidsenhet. 

Man kan då skriva:

Där d[A] står för förändringen i koncentration mellan de tidpunkter t1 och t2 då mätning av koncentrationer skett (dt = t2 - t1).

Det finns flera faktorer som påverkar reaktionshastigeheten för en kemisk reaktion. En av dessa är koncentrationen av ämnena som reagerar med varandra (reaktanterna), är koncentrationen högre så blir reaktionshastigheten högre:
 
Temperaturen påverkar också, ju högre temperatur desto lättare är det för reaktanterna att reagera med varandra och reaktionshastigheten blir högre. Högre temperaturer ger en högre kollisionsenergi:
 
Hur väl blandade reaktanterna är har betydelse, ju större ytan mellan ämnena är desto snabbare blir reaktionshastigheten eftersom kollisionsfrekvensen (hur ofta ämnena kolliderar) då ökar, när det gäller lösningar kan det till exempel hjälpa att röra om i blandningen för att öka reaktionshastigheten.
 
Inverkan av en katalysator är också viktig.

Allteftersom tiden går kommer reaktionshastigheten ändras eftersom reaktanterna används upp - koncentrationen ändras. På bilden nedan illustreras detta:

Referenser

Kemiska reaktioner
Lila Kedrova

Lila Kedrova Howard, född 9 oktober cirka 1918 i Petrograd, Ryssland, död 16 februari 2000 i Sault Ste. Marie i Ontario, Kanada, var en rysk-fransk skådespelare som verkade på teater och inom film. Kedrova medverkade under sin karriär i runt 70 filmer, bland annat Alfred Hitchcocks En läcka i ridån (1966) och kom att förknippas med rollen som den döende Madame Hortense i Zorba (1964).

Lila Kedrovas far var sångare och dirigent för Kedroff Quartet och hennes mor var en del av Mariinskijteatern. I samband med Stalins diktatorskap flydde Kedrova tillsammans med sin familj till Paris under 1930-talet. Alla identifikationspapper försvann under resan och hon uppskattade därför i efterhand att hon var född 1918. Hennes familj förväntade sig att hon skulle bli pianist men vid 14 års ålder gick hon med i det resande teatersällskapet Konstnärliga teatern, bestående av ryska emigranter. Mot familjens vilja reste Kedrova till Bryssel med teatersällskapet och det blev startpunkten för hennes karriär som skådespelare.

Vid Oscarsgalan 1965 tilldelades Kedrova priset för Bästa kvinnliga biroll för sin insats i Zorba. Det var hennes första roll på engelska och hon hemlighöll för regissören att hon inte kunde språket. Efter inspelningen var hon inte nöjd med sin insats. 1983 repriserade hon rollen i en uppsättning på Broadway,  vann en Tony Award och turnerade sedan med uppsättningen under flera år.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar

Oscar för bästa kvinnliga biroll
Franska skådespelare under 1900-talet
Ryska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Sankt Petersburg
Födda 1918
Avlidna 2000
Kvinnor
Joel Rajalakso

Joel Rajalakso, född 2 april 1993, är en svensk fotbollsspelare som spelar för FC Stockholm. Han är yngre bror till Sebastian Rajalakso, som också är professionell fotbollsspelare.

Rajalakso har även representerat det svenska landslaget på ungdomsnivå.

Karriär
Rajalakso började spela fotboll i Enköpings SK som sjuåring. Han gjorde A-lagsdebut för Enköpings SK i Division 1 Norra som 16-åring. I december 2012 blev han klar för Åtvidabergs FF, vilka han skrev på ett treårskontrakt med. 2015 värvades han av Östers IF.

I februari 2017 värvades Rajalakso av Carlstad United. Efter säsongen 2018 lämnade han klubben. I januari 2019 värvades Rajalakso av FBK Karlstad. I februari 2020 värvades han av FC Stockholm.

Referenser

Joel Rajalakso på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Enköpings SK Fotboll
Spelare i Åtvidabergs FF
Fotbollsspelare i Östers IF
Fotbollsspelare i IFK Luleå
Spelare i Carlstad United BK
Spelare i FBK Karlstad
Spelare i FC Stockholm Internazionale
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1993
Levande personer
Män
Rous Cup

Rous Cup var en herrfotbollslandslagsturnering i Storbritannien, som spelades åren 1985-1989, och ursprungligen innehöll England och Skottland, likt rugbyns Calcutta Cup, från 1987 deltog även lag från Sydamerika. Trofén namngavs efter Stanley Rous, och sattes upp efter att  Brittiska mästerskapet upphört.

Efter att Rous Cup slutade spelas har det tidigare oftast årliga landskampsutbytet England-Skottland förekommit alltmer sparsamt.

Resultat

Källor

RSSSF 

Fotboll i England
Fotboll i Skottland
Nedlagda fotbollstävlingar
Sportevenemang i England
Sportevenemang i Skottland
Återkommande sportevenemang med premiär 1985
Sektor (hårddisk)

Sektor en indelning av spåren på ett roterande magnetiskt skivminne som hårddisk och diskett eller optiska medier som CD och DVD skiva. En sektor lagrar en viss mängd data, vilket bestäms vid formatering av hårddisken, typiskt 512 eller 2048 bytes. Det är den minsta mängd data som kan skrivas eller läsas i en operation. Innebörden av detta är att data som ska sparas alltid skrivs som en eller flera sektorer, även om inte hela utrymmet behöver användas. För att hålla reda på vilka sektorer som hör ihop och till vilken fil de tillhör används ett filsystem, till exempel FAT, FAT32 och NTFS. Se även följande tabell.

Exempel vid en sektorstorlek på 512 bytes 

Datorminnen
Baltiska korset

Baltiska korset (tyska Baltenkreuz) var en militär utmärkelse i Weimarrepublikens Tyskland. Baltiska korset tilldelades personer som hade stridit mot den bolsjevikiska armén i Baltikum under minst tre månader perioden 1918–1919. De dekorerade var officerare, underofficerare och meniga från tyska frikårer och frivilligförband.

Referenser 

Tyska ordnar
Mike Winnerstig

Mike Michael Christian Winnerstig, född 13 november 1966 i Täby församling, Stockholms län, är en svensk säkerhetspolitisk analytiker och reservofficer. Han är verksam som forskningsledare vid Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI) och förordnades 2018 som chef för dess säkerhetspolitiska enhet.

Winnerstig invaldes 2005 som ledamot av Krigsvetenskapsakademien. Han är också sedan 2004 ledamot av Svenska Pistolskytteförbundets styrelse och är sedan 2013 dess styrelseordförande.

Externa länkar

Källor

Män
Födda 1966
Levande personer
Personer från Täby socken, Uppland
Svenska reservofficerare
Svenska försvarsforskare
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska forskare under 2000-talet
Ingusjiens flagga

Ingusjiens  flagga antogs den 11 juli 1999. Ingusjiens första flagga antogs den 13 maj 1994.

Källor 
 Flagspot
Ingusjien
Ingusjien
Länsmusiken i Örebro

Länsmusiken i Örebro driver länsmusikverksamheten i Örebro län från Örebro konserthus sedan 2006. Bolaget ägs till 91 % av Örebro kommun via Örebro Rådhus AB och till 9 % av Örebro läns landsting. Svenska kammarorkestern fungerar som kärnan i verksamheten och utöver detta anordnar man konserter i en mängd olika genrer.

Länsmusiken i Örebro har i uppdrag att "producera, utveckla och stödja professionell scenkonst inom musik och dans i Örebro kommun och i Örebro län".

Källor

Örebro
Musik i Örebro
Organisationer bildade 2006
Techirghiol

Techirghiol (historiskt namn: Tekirgöl) är en stad i Dobrudzja, Constanța județ i Rumänien. Staden ligger vid Techirghiolsjön och är känd som en kurort.

Etymologi
Namnet Techirghiol härstammar från stadens tidigare turkiska namn Tekirgöl som betyder "Sjön vid Takir". Enligt legenden var Takir en blind och lam man som kom till Techirghiolsjön med sin gamla åsna. När han skulle dra bort åsnan från leran ska han blivit ha blivit botad och kunde därefter se och gå normalt igen. Tekir och hans åsna finns idag som en staty i stadens centrum.

Personer från Techirghiol
Jean Constantin, rumänsk skådespelare och komiker

Orter i Rumänien
J20 Regional

J20 Regional, är Sveriges näst högsta division i ishockey för herrjuniorer. 32 lag är indelade i fyra grupper (Norra, Södra, Västra och Östra). Serien hette tidigare J20 Elit, men bytte år 2020 till sitt nuvarande namn.

Format

Spelformat 
Totalt deltar 32 lag i J20 Regional. Lagen är indelade i fyra grupper runt om i Sverige beroende på vart laget är baserat geografiskt. Dessa grupper är Norra, Södra, Västra och Östra. Alla grupper har olika många lag. Likväl skall alla lag möta varandra två gånger  under grundserien, en gång på hemmaplan och en gång på bortaplan. En klubb får tre poäng för en vinst, två poäng för vinst på övertid och en poäng för förlust på övertid. Inga poäng delas ut vid en förlust.

Kval till J20 Nationell 
I förkval till Kvalserien deltar segrande lag från J20 Regional Öst, Väst, Syd och Norr. Hemma/borta i förkvalet fastställs utifrån ranking. Bäst rankade lag spelar borta-hemma-hemma (b-h-h). Segrande lag är kvalificerade för spel i Kvalserien till J20 Nationell.

I Kvalserien deltar segrande lag från förkval till kvalserien till J20 Nationell samt lag 9, 10 och 11 från J20 Nationell Fortsättningsserien. Serien spelas i 10 omgångar, 8 matcher per lag. Lag 1 är kvalificerad för spel i J20 Nationell nästkommande säsong.

Lag

Norra

Södra

Östra

Västra

Källor

Se även 
Lista över ishockeyligor

Externa länkar
swehockey.se

Ishockeyserier i Sverige
Ungdomsidrott
Catharine Macaulay

Catharine Macaulay, född Sawbridge, senare Graham, född 2 april (enligt n.s.; 23 mars enligt g.s.) 1731 i Wye, Kent, död 22 juni 1791 i Binfield, Berkshire, var en brittisk historiker. Hon utgav mellan 1763 och 1783 fackserien The History of England i åtta volymer, som blev berömd under sin samtid. Hon beskrivs som Englands första kvinnliga historiker.

Källor

Noter

Brittiska författare under 1700-talet
Brittiska feminister
Brittiska historiker
Personer från Kent
Födda 1731
Avlidna 1791
Kvinnor
Arvi Oksala

Arvi Adiel Oksala (till 1906 Tapper), född 2 januari 1891 i Jyväskylä, död 23 juli 1949 i Helsingfors, var en finländsk politiker.

Oksala blev student 1910 och utexaminerades från Tekniska högskolan i Helsingfors 1914. Han arbetade inom flottningsbranschen i Gränskarelen 1920–1937 samt blev känd som en av Finlands främsta flottningsexperter. Han utsågs till biträdande ombudsman vid Finska träförädlingsindustriernas centralförbund 1937 och till överombudsman vid Centralhandelskammaren 1940. Han representerade Samlingspartiet i Finlands riksdag från 1930 och var försvarsminister i Toivo Mikael Kivimäkis samlingsregering 1932–1937. Han publicerade facklitteratur om flottning; Uitto ja lauttaus sekä uittorakenteet (1926) och Uittoteknologia (1936).

Källor 
 
 

Finländska ingenjörer
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Finlands försvarsministrar
Finländska politiker under 1900-talet
Födda 1891
Avlidna 1949
Män
Svensk uppslagsbok
Lars Elford

Lars Rolf Alfred Elford, född 20 mars 1917 i Lye, Gotlands län, död 5 december 1997 i Bromma, var en svensk direktör.

Biografi
Elford var son till bokhandlare Alfred "Alf" Elford och Ebba Jakobsson. Han var anställd vid AB Carl Degerman i Visby 1930, försäljningschef vid AB Speceristernas varuinköp (Ica) i Visby 1944, kontorschef i Norrköping 1950, disponent i Norrköping 1953, affärschef 1955 och verkställande direktör vid AB Speceristernas varuinköp i Stockholm från 1964. Elford var verkställande direktör vid ICA Essve AB 1973–1981.

Han var styrelseledamot i Ica och samtliga av dess dotterbolag från 1964, styrelsesuppleant i AB Vägförbättringar från 1966 samt ledamot av Svenska Handelsbankens regionbanksstyrelse 1972–1981. Ett studiestipendium har inrättats i hans namn.

Elford gifte sig 1939 med Juttan Sandberg (född 1920), dotter till slaktarmästare Martin Sandberg och Alma Olin. Han var far till Birgitta (född 1940), Lars Thomas (född 1944), Hans Martin (född 1949) och Lars Martin (född 1958).

Referenser

Externa länkar
Artikel om Lars Elford

Män
Födda 1917
Avlidna 1997
Svenska direktörer
Personer från Lye socken