kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bugøynes

Bugøynes (kvänska: Pykeijä, nordsamiska: Buođgaidnjárga) är ett fiskeläge i Sør-Varangers kommun i Finnmark fylke i Norge.

Bugøynes ligger vid Varangerfjorden, en stor vik av Barents hav, nära gränsen till Ryssland.  På en handritad Finnmarkskarta från 1689 finns antecknat att ön "Bugge-Øe" är det längst bort belägna ställe som bebos av norrmän. På grund av oro i Finland och svåra levnadsförhållanden under 1800-talets senare hälft utvandrade människor från norra delarna av Finska Lappland till bland annat ishavskusten. En del kom att bosätta sig och odla upp mark i bland annat Bugøynes där finska familjenamn och språk finns kvar - liksom læstadianismen. 

Vägen till Bugøynes, Fylkesvei 355, byggdes först 1962. Dessförinnan var Bugøynes huvudförbindelse med yttervärlden via staden Vadsø, tvärs över Varangerfjorden. Fiskelägets huvudnäring var fram till början av 1980-talet torskfiske och fiskförädlingsindustri. I samband med att fisket försämrades under 1980-talet gick fiskindustrin i konkurs. Då ingen ville rekonstruera fiskeindustrin satte befolkningen in annons i rikspressen om planer på kollektiv flytt, om någon ville ta emot dem. Det blev en nationell uppslutning för bygden som ledde bland annat till, att den första kommersiella fiskodlingen i Öst-Finnmark anlades.

Sedan början av 2000-talet har den nyligen invandrade kungskrabban gett grunden för ny industri, förutom att krabban lockar turister till gott fiske av stora krabbor.

Undgick tvångsevakuering och bränning 1944
Bugøynes är ett av de få lite större samhällen i Finnmark, som undgick tvångsevakuering och att brännas ned av den tyska armén vid dess reträtt hösten 1944. Det finns två versioner till varför bygden undgick förödelsen. Den ena är att den tyske befälhavaren Peter Paul Flach kom överens med befolkningen om transport över fjorden för sig och manskapet och sparade därför bygden. Den andra är att Flach och hans trupp efter att ha sprängt de militära anläggningarna enligt order hade lämnat Bugøynes när ordern kom att Finnmark skulle brännas. I vilket fall, när Flach 15 år senare inviterades och besökte området 1961 välkomnades han varmt och hjärtligt av de boende.

Fiskeläget präglas av tät låg trähusbebyggelse från förkrigstiden. Bugøynes kapell invigdes 1989.

Lassihuset är en köpmangård från 1850-talet, som har flyttats dit från Vadsø. Det är idag ett lokalt museum samt kulturhus med bibliotek. Pleymkajen från 1800-talet har nyligen restaurerats och har ett museum som visar äldre kustkultur. Bägge museerna förvaltas av Grenselandmuseet, en del av Sør-Varanger museum.

Fotogalleri

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Bugøynes på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Noter

Sør-Varangers kommun
Fiskelägen i Norge
Orter i Troms og Finnmark fylke
Adolf Anzelius

Adolf Anzelius, född 29 april 1894 i Växjö, död 3 januari 1979 i Stockholm, var en svensk matematiker och fysiker.

Biografi
Anzelius blev civilingenjör 1916, filosofie licentiat 1920 i Stockholm, filosofie doktor i Uppsala 1931 och var från samma år docent i teoretisk mekanik vid Tekniska högskolan. Han blev 1939 lärare i matematik vid Artilleri- och ingenjörhögskolan, i mekanik vid Sjökrigshögskolan och 1945 professor i mekanik och matematik vid Chalmers tekniska högskola. Anzelius har bland annat utgett flera arbeten i hydromekanik, elasticitetsteori, matematisk fysik och teoretisk mekanik.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan 1947

Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska matematiker under 1900-talet
Födda 1894
Avlidna 1979
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Växjö
Alnus acuminata

Alnus acuminata är en björkväxtart som beskrevs av Carl Sigismund Kunth. Alnus acuminata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. a. acuminata
 A. a. arguta
 A. a. glabrata

Källor

Externa länkar 

Alar
acuminata
Italiensk al

Italiensk al, Alnus cordata, är en björkväxtart som först beskrevs av Jean Loiseleur-Deslongchamps, och fick sitt nu gällande namn av Jean Étienne Duby. Alnus cordata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Arten är ett snabbt växande träd som kan bli 15 meter högt efter 20 år. Stora exemplar är vanligen 17 till 25 meter höga och enskilda individer når en höjd av 28 meter. Den gråbruna barken har horisontala streck och lodräta bristningar. Hos italiensk al förekommer ovala eller runda blad med en grön ovansida samt med bruna hår på undersidan. Unga blad har dessutom inslag av orange. Hanblomställningen är långsträckt och gulgrön. De rödgröna blommorna är små och gömda. Italiensk al har frukter som liknar kottar, vilka blir rödbruna när de mognar. I frukten finns frön, som har vingar.

Trädets ursprungliga utbredningsområde ligger i södra Italien från Neapel till södra Kalabrien samt på Korsika. Arten introducerades i olika delar av södra och östra Frankrike, Spanien, Portugal, Belgien och Nederländerna samt i Storbritannien. Italiensk al växer i ursprungsområdet mellan 300 och 1600 meter över havet.

Jämfört med andra arter i alsläktet behöver den inte ha vatten vid rötterna. Flera exemplar av italiensk al bildar ofta grupper med tätt bladverk. Arten kan leva i områden med halvskugga. Den uthärdar havsvindar och tillfälliga bränder.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
Alnus
It Växtindex
Alnus cremastogyne

Alnus cremastogyne är en björkväxtart som beskrevs av Isaac Henry Burkill. Alnus cremastogyne ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
cremastogyne
Alnus elliptica

Alnus elliptica är en björkväxtart som beskrevs av Esprit Requien. Alnus elliptica ingår i släktet alar, och familjen björkväxter.

Artens utbredningsområde är Italien. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
elliptica
Alnus fallacina

Alnus fallacina är en björkväxtart som beskrevs av Alfons S. Callier. Alnus fallacina ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
fallacina
Alnus fauriei

Alnus fauriei är en björkväxtart som beskrevs av Augustin Abel Hector Léveillé och Eugène Vaniot. Alnus fauriei ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
fauriei
Alnus ferdinandi-coburgii

Alnus ferdinandi-coburgii är en björkväxtart som beskrevs av Camillo Karl Schneider. Alnus ferdinandi-coburgii ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
ferdinandi-coburgii
Alnus firma

Alnus firma är en björkväxtart som beskrevs av Philipp Franz von Siebold och Joseph Gerhard Zuccarini. Alnus firma ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Japan. Den räknas även på Koreahalvön som inhemsk på grund av att den introducerades för flera hundra år sedan. Alnus firma hittas i områden med sandig eller annan näringsfattig grund. Trädet blir maximalt 15 meter högt.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
firma
Alnus formosana

Alnus formosana är en björkväxtart som först beskrevs av Isaac Henry Burkill, och fick sitt nu gällande namn av Tomitaro Makino. Alnus formosana ingår i släktet alar, och familjen björkväxter.

Artens utbredningsområde är Taiwan. Inga underarter finns listade.

Den växer i kulliga områden och i bergstrakter mellan 400 och 2900 meter över havet. Alnus formosana bildar ofta ansamlingar där inga andra träd ingår vid vattendrag eller intill trafikstråk.

Trädets maximala höjd är 20 meter.

Källor

Externa länkar 

Alar
formosana
Alnus glutipes

Alnus glutipes är en björkväxtart som först beskrevs av Alexander Viktorovich Jarmolenko och Czerpek, och fick sitt nu gällande namn av Vladimir Nikolaevich Voroschilov. Alnus glutipes ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
glutipes
Alnus hakkodensis

Alnus hakkodensis är en björkväxtart som beskrevs av Yasaka Hayashi. Alnus hakkodensis ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
hakkodensis
Peter den stores testamente

Peter den stores testamente ett förfalskat dokument som 1797 överlämnade till direktorialregeringen i Paris av en polsk immigrant för att väcka intresse hos Frankrike att engagera sig för Polens sak.

Det innehåller en enligt dess egen uppgift av Peter den store egenhändigt uppsatt, storslagen plan för Rysslands framträngande till världsherradöme. Det skulle möjliggöras genom dels den politik, som Ryssland fört under 1700-talet, och dels den, som man i agitationssyfte ville söka göra troligt, att landet skulle komma att föra. Bland annat rekommenderades ett sorgfälligt utnyttjande av västerlandets alla andliga och materiella framsteg och ett underblåsande i eget intresse av de europeiska staternas inre splittring (Turkiet, Polen, Tyskland) och inbördes oenighet (Sverige mot Danmark, Frankrike mot Österrike). Dokumentet publicerades första gången 1812, då inför Napoleons ryska fälttåg en passus om Rysslands hot mot Indien tillades. Redan från början väckte dokumentets såväl form som innehåll tvivel om dess äkthet, och Harry Bresslau bevisade 1879 att det rörde sig om ett falsarium.

Källor 
 

Förfalskningar
Svensk uppslagsbok
Alnus hanedae

Alnus hanedae är en björkväxtart som beskrevs av Suyinata. Alnus hanedae ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
hanedae
Alnus henryi

Alnus henryi är en björkväxtart som beskrevs av Camillo Karl Schneider. Alnus henryi ingår i släktet alar, och familjen björkväxter.

Artens utbredningsområde är Taiwan. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
henryi
Alnus hirsuta

Alnus hirsuta är en björkväxtart som först beskrevs av Édouard Spach, och fick sitt nu gällande namn av Franz Josef Ivanovich Ruprecht. Alnus hirsuta ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i östra Kina, östra Ryssland, på Koreahalvön och i Japan. Den växer i kulliga områden och i bergstrakter mellan 700 och 1500 meter över havet. Alnus hirsuta är ett av de första träd som etablerar sig i fuktiga områden. Den ingår i skogar och hittas vid vattendrag. Exemplaren kan bli 30 meter höga.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
hirsuta

en:Alnus incana
Alnus hosoii

Alnus hosoii är en björkväxtart som beskrevs av Mizush. Alnus hosoii ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
hosoii
Alnus japonica

Alnus japonica är en björkväxtart som först beskrevs av Carl Peter Thunberg, och fick sitt nu gällande namn av Ernst Gottlieb von Steudel. Alnus japonica ingår i släktet alar och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Exemplar är ofta utformade som buskar eller som upp till 10 meter höga träd. Sällsynt blir Alnus japonica upp till 20 meter hög.

Arten förekommer i Kina i provinserna Jilin, Liaoning, Anhui, Shandong, Jiangsu, Henan och Hebei, i Japan på landets stora öar, i östra Ryssland på Sachalin, på Koreahalvön och på Taiwan. Den introducerades i Filippinerna. Denna al växer i kulliga områden och i bergstrakter mellan 800 och 1500 meter över havet. Trädet hittas i träskmarker eller längs vattendrag.

Artens trä används bland annat som brännmaterial. Med hjälp av Alnus japonica odlas i Filippinerna svampen shiitake. För beståndet är inga hot kända. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
japonica
Alnus jorullensis

Alnus jorullensis är en björkväxtart som beskrevs av Carl Sigismund Kunth. Alnus jorullensis ingår i släktet alar och familjen björkväxter.

Alnus jorullensis når en höjd av maximal 30 meter.

Arten förekommer i Mexiko från delstaten Durango söderut och fram till Honduras. För förekomsten i Guatemala saknas bekräftelse. Denna al växer i bergstrakter och på högplatå mellan 2800 och 3800 meter över havet. Trädet har lätt att etablera sig i öppna regioner efter att den ursprungliga skogen röjdes. Alnus jorullensis föredrar fuktiga platser nära vattendrag, insjöar och träskmarker. Den ingår även i blandskogar som kännetecknas av regelbundet regnfall samt glest fördelad i öppna skogar på höga höjder tillsammans med ekar, tallar och arter av ädelgransläktet.

För artens trä finns flera olika användningsområden. Det förarbetas bland annat till lådor för grönsaker, till tandstickor, skoblock, plywood och spånskivor. I mindre utsträckning brukas träet som bränsle (bland annat träkol). Bark från Alnus jorullensis används för garvning. Inom skogsjordbruket tillfogar trädet marken kväve. Intill trädet odlas bland annat majs, bönor, kaffebuskar och björnbär.

För beståndet är inga hot kända. Oklart är hur klimatförändringar kommer påverka trädet. IUCN listar Alnus jorullensis som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. j. jorullensis
 A. j. lutea

Källor

Externa länkar 

Alar
jorullensis
Alnus lanata

Alnus lanata är en björkväxtart som beskrevs av John Firminger Duthie och William Jackson Bean. Alnus lanata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Alar
lanata
Alnus mairei

Alnus mairei är en björkväxtart som beskrevs av Augustin Abel Hector Léveillé. Alnus mairei ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
mairei
Alnus mandshurica

Alnus mandshurica är en björkväxtart som först beskrevs av Alfons S. Callier, och fick sitt nu gällande namn av Hand.-mazz. Alnus mandshurica ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
mandshurica
Instrumentmakare (olika betydelser)

Instrumentmakare kan syfta på

 Musikinstrumentmakare – en person eller ibland ett företag som bygger musikinstrument
 Instrumentmakare (naturvetenskap) – en byggare eller tillverkare av exempelvis fina mätinstrument
 Instrumentmakare (medicin)
Alnus matsumurae

Alnus matsumurae är en björkväxtart som beskrevs av Alfons S. Callier. Alnus matsumurae ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Alar
matsumurae
Alnus maximowiczii

Alnus maximowiczii är en björkväxtart som beskrevs av Alfons S. Callier. Alnus maximowiczii ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
maximowiczii

en:Alnus viridis
Alnus mayrii

Alnus mayrii är en björkväxtart som beskrevs av Alfons S. Callier. Alnus mayrii ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
mayrii
Alnus nepalensis

Alnus nepalensis är en björkväxtart som beskrevs av David Don. Alnus nepalensis ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
nepalensis
Alnus nitida

Alnus nitida är en björkväxtart som först beskrevs av Édouard Spach, och fick sitt nu gällande namn av Stephan Ladislaus Endlicher. Alnus nitida ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Indien i delstaterna Himachal Pradesh, Jammu och Kashmir och Uttarakhand, i Nepal, i Pakistan och i Afghanistan. Den växer i bergstrakter mellan 1000 och 3000 meter över havet. Alnus nitida ingår i skogar och hittas vid vattendrag. Exemplaren kan bli 20 meter höga.

Några exemplar kan skadas av betande husdjur och några träd fälls för vedproduktionen. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Alar
nitida
Alnus oblongifolia

Alnus oblongifolia är en björkväxtart som beskrevs av John Torrey. Alnus oblongifolia ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
oblongifolia
Alnus orientalis

Alnus orientalis är en björkväxtart som beskrevs av Joseph Decaisne. Alnus orientalis ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Alar
orientalis
Alnus paniculata

Alnus paniculata är en björkväxtart som beskrevs av Takenoshin Nakai. Alnus paniculata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
paniculata
Alnus peculiaris

Alnus peculiaris är en björkväxtart som beskrevs av Hiyama. Alnus peculiaris ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
peculiaris
Alnus pendula

Alnus pendula är en björkväxtart som beskrevs av Jinzô Matsumura. Alnus pendula ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Alar
pendula
Alnus pubescens

Alnus pubescens är en björkväxtart som beskrevs av Ignaz Friedrich Tausch. Alnus pubescens ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
pubescens
Alnus rhombifolia

Alnus rhombifolia är en björkväxtart som beskrevs av Thomas Nuttall. Alnus rhombifolia ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
rhombifolia
Rödal

Rödal (Alnus rubra) är en björkväxtart som beskrevs av August Gustav Heinrich von Bongard. Enligt Catalogue of Life och Dyntaxa ingår rödal i släktet alar och familjen björkväxter. Det är osäkert om arten förekommer i Sverige. Inga underarter finns listade.

Rödalen är med en höjd av upp till 30 meter en av de största alarna.

Arten förekommer främst längs en del av Stilla havets kust i Nordamerika – i Kanada (provinsen British Columbia) och USA (delstaterna Alaska, Washington, Oregon och Kalifornien). Den växer i låglandet och i kulliga områden upp till 300 meter över havet. Mindre, avskilda populationer finns i delstaten Idaho öster om Klippiga bergen. Trädet hittas vanligen längs vattendrag. Efter att landskapet kultiverades av människor förekommer det även vid diken och insjöar samt i andra områden. Rödal kan bilda mindre grupper där inga andra träd är inblandade, men oftast hittas det tillsammans med andra träd som douglasgran, jättetuja, hemlock, kustgran och sitkagran.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
Alnus
Rö Växtindex
Alnus serrulata

Alnus serrulata är en björkväxtart som först beskrevs av William Aiton, och fick sitt nu gällande namn av Carl Ludwig von Willdenow. Alnus serrulata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
serrulata
Alnus serrulatoides

Alnus serrulatoides är en björkväxtart som beskrevs av Alfons S. Callier. Alnus serrulatoides ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
serrulatoides
Alnus sieboldiana

Alnus sieboldiana är en björkväxtart som beskrevs av Jinzô Matsumura. Alnus sieboldiana ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
sieboldiana
Alnus subcordata

Alnus subcordata är en björkväxtart som beskrevs av Carl Anton von Meyer. Alnus subcordata ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

De svenska trivialnamnen storbladig al eller mer sällan kaukasisk al används för arten.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Iran samt i Azerbajdzjan i Kaukasus. Den växer i regioner som ligger 20 till 1800 meter över havet. Denna al växer på fuktiga ställen intill vattendrag. Alnus subcordata hittas även i större sumpmarker. Den etablerar sig som ett av de första träden efter översvämningar eller jordskred.

Enskilda exemplar kan bli 15 till 25 meter höga. Artens trä används bland annat för produktionen av pappersmassa.

På grund av skogsavverkningar minskar beståndet. Alnus subcordata är fortfarande vanligt förekommande. Den listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Alar
subcordata
Alnus suginoi

Alnus suginoi är en björkväxtart som beskrevs av Junichi Sugimoto. Alnus suginoi ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
suginoi
Alnus trabeculosa

Alnus trabeculosa är en björkväxtart som beskrevs av Hand.-mazz. Alnus trabeculosa ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
trabeculosa
Alnus vermicularis

Alnus vermicularis är en björkväxtart som beskrevs av Takenoshin Nakai. Alnus vermicularis ingår i släktet alar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Alar
vermicularis
Alnus alnobetula

Alnus alnobetula är en björkväxtart som först beskrevs av Dominique Chaix, och fick sitt nu gällande namn av Dc. Alnus alnobetula ingår i släktet alar, och familjen björkväxter.

Arten förekommer i stora delar av den norra tempererade zonen i Eurasien och Nordamerika. Den växer i låglandet och i bergstrakter upp till 2100 meter över havet. Exemplaren är utformad som buske eller träd som når en höjd mellan 3 och 12 meter. Arten har lätt att etablera sig i tillfälliga ödemarker. Jorden behöver inte vara lika fuktig som för andra släktmedlemmar. Alnus alnobetula hittas ofta vid vattendrag.

Växten drabbas ofta av svampar som Phytophthora alni som medför exemplarens död. I norra Asien påverkas beståndet av husdjur som gnager på barken. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. a. crispa
 A. a. fruticosa
 A. a. sinuata
 A. a. suaveolens
 A. a. viridis

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Alar
alnobetula
Betula jinpingensis

Betula jinpingensis är en björkväxtart som beskrevs av Pei Chun Qiong Li. Betula jinpingensis ingår i släktet björkar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor 

Björkar
jinpingensis
Betula alajica

Betula alajica är en björkväxtart som beskrevs av Dmitrij Litvinov. Betula alajica ingår i släktet björkar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Björkar
alajica
Kinesisk björk

Betula albosinensis är en björkväxtart som beskrevs av Isaac Henry Burkill. Betula albosinensis ingår i släktet björkar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

IUCN godkänner taxonet endast som underart till everestbjörk (Betula utilis).

Kinsesisk björk förekommer i de kinesiska provinserna Sichuan, Shaanxi, Hubei, Hebei, Gansu, Henan, Ningxia och Shanxi. Den hittas i bergstrakter och på högplatå mellan 1000 och 4400 meter över havet. Trädet hittas ofta vid skogskanten, vid gläntor eller i mera öppna klippiga områden. Det kan ingå i blandskogar eller i skogar där barrträd dominerar.

Trädets maximala höjd är 35 meter.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Björkar
Betula
Gulbjörk

Betula alleghaniensis är en björkväxtart som beskrevs av Nathaniel Lord Britton. Betula alleghaniensis ingår i släktet björkar, och familjen björkväxter. Inga underarter finns listade.

Gulbjörken växer långsam och flera exemplar har en hög ålder.

Arten förekommer i sydöstra Kanada och östra USA. Den hittas i låglandet och i kulliga områden upp till 500 meter över havet. I sällsynta fall når den upp till 915 meter där gulbjörken bildar dvärgformer. Trädet är vanligt i träskmarker, samt i halvtorra och tempererade områden där det bildar skogar tillsammans med arter av gransläktet och ädelgransläktet. På samma ställe hittas oftast ett enda exemplar eller en liten grupp.

Andra träd som förekommer i samma habitat är bland annat Carpinus caroliniana, Ostrya virginiana, körsbärsbjörk (Betula lenta), hemlock (Tsuga canadensis), amerikansk trollhassel (Hamamelis virginiana) och Ilex opaca.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Björkar
Betula