kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gorytes laticinctus

Gorytes laticinctus är en stekelart som först beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1832.  Gorytes laticinctus ingår i släktet Gorytes, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Steklar
laticinctus
Harpactus

Harpactus är ett släkte av steklar som beskrevs av William Edward Shuckard 1837. Harpactus ingår i familjen Crabronidae. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor 

Steklar
Harpactus
Harpactus lunatus

Harpactus lunatus är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1832.  Harpactus lunatus ingår i släktet Harpactus, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Steklar
lunatus
Harpactus tumidus

Harpactus tumidus är en stekelart som först beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1801.  Harpactus tumidus ingår i släktet Harpactus, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Steklar
tumidus
Argogorytes fargeii

Argogorytes fargeii är en stekelart som först beskrevs av William Edward Shuckard 1837.  Argogorytes fargeii ingår i släktet Argogorytes, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Steklar
fargeii
Argogorytes mystaceus

Argogorytes mystaceus är en stekelart som först beskrevs av Carl von Linné 1761.  Argogorytes mystaceus ingår i släktet Argogorytes, och familjen Crabronidae.

Underarter 
Catalogue of Life listar endast A. m. grandis (Gussakovskij, 1932) samt dess synomym Gorytes grandis (Gussakovskij, 1932) som underart till Argogorytes mystaceus.

Förekomst 
Argogorytes mystaceus förekommer i centrala Europa, på Brittiska öarna och i Skandinavien.

Mimikry 

Flugblomster (Ophrys insectifera) är ett exempel på Pouyannes mimikry. De har en specialiserad blomma, med formen och doften hos en insektshona med syftet att lura insektshanar att para sig och därmed pollinera blommorna. Flugblomster lockar till sig grävstekelhanar av släktena Gorytes och Argogorytes, bland annat just Argogorytes mystaceus.

Bildgalleri

Källor 

 
 
 

Steklar
mystaceus
Lestiphorus

Lestiphorus är ett släkte av steklar som beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1832. Lestiphorus ingår i familjen Crabronidae. 

Släktet innehåller bara arten Lestiphorus bicinctus.

Källor 

Steklar
Lestiphorus
Lestiphorus bicinctus

Lestiphorus bicinctus är en stekelart som först beskrevs av Rossius 1794.  Lestiphorus bicinctus ingår i släktet Lestiphorus, och familjen Crabronidae. 

Den är utbredd i syd- och mellaneuropa, från Spanien i väster till Turkiet i öster. Den finns i sydöstra England och i norr till norra Tyskland, men i augusti 2015 fångades en hona av Lestiphorus bicinctus vid Landvetter utanför Göteborg. Det var första dokumenterade fyndet i Sverige. I Danmark fångades den för första gången på Fyn 2005, och arten anses vara på spridning norrut.

Källor 

Steklar
bicinctus
Didineis

Didineis är ett släkte av steklar som beskrevs av Wesmael 1856. Didineis ingår i familjen Crabronidae. 

Släktet innehåller bara arten Didineis lunicornis.

Källor 

Steklar
Didineis
Didineis lunicornis

Didineis lunicornis är en stekelart som först beskrevs av Fabricius 1798.  Didineis lunicornis ingår i släktet Didineis, och familjen Crabronidae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Steklar
lunicornis
Alysson

För fotbollsspelaren, se Alysson Marendaz Marins.

Alysson är ett släkte av steklar som beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1806. Alysson ingår i familjen Crabronidae. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor 

Steklar
Alysson
Alysson ratzeburgi

Alysson ratzeburgi är en stekelart som beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843. Alysson ratzeburgi ingår i släktet Alysson, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Steklar
ratzeburgi
Alysson spinosus

Alysson spinosus är en stekelart som först beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1801.  Alysson spinosus ingår i släktet Alysson, och familjen Crabronidae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Steklar
spinosus
Astata

Astata är ett släkte av steklar som beskrevs av Pierre André Latreille 1796. Astata ingår i familjen Crabronidae. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Steklar
Astata
Astata minor

Astata minor är en stekelart som beskrevs av Kohl 1885. Astata minor ingår i släktet Astata, och familjen Crabronidae. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Gotland, Öland och Svealand. Artens livsmiljö är torra gräsmarker.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Astata minor

Steklar
minor
Astata boops

Astata boops är en stekelart som först beskrevs av Franz Paula von Schrank 1781.  Astata boops ingår i släktet Astata, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Steklar
boops
Dryudella

Dryudella är ett släkte av steklar som beskrevs av Maximilian Spinola 1843. Dryudella ingår i familjen Crabronidae. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor 

Steklar
Dryudella
Dryudella pinguis

Dryudella pinguis är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1832.  Dryudella pinguis ingår i släktet Dryudella, och familjen Crabronidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Steklar
pinguis
Dryudella stigma

Dryudella stigma är en stekelart som först beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1809.  Dryudella stigma ingår i släktet Dryudella, och familjen Crabronidae.

Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan var arten 2010 nära hotad i Sverige. I rödlistan för 2015 har D. stigma omvärderats till livskraftig. Arten förekommer i Götaland, Gotland, Öland, Svealand och Övre Norrland. Artens livsmiljö är sandstränder vid Östersjön.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Artfaktablad för Dryudella stigma

Steklar
stigma
Zhongwei

Zhongwei, tidigare stavat Chungwei, är en stad på prefekturnivå i den autonoma regionen Ningxia i nordvästra Kina. Den ligger omkring 180 kilometer söder om regionhuvudstaden Yinchuan.

Administrativ indelning 
Den egentliga stadskärnan utgörs av ett stadsdistrikt, medan den omgivande landsbygden indelas i två härad:
 Stadsdistriktet Shapotou - 沙坡头区 Shāpōtóu qū ;
 Häradet Zhongning - 中宁县 Zhōngníng xiàn ;
 Häradet Haiyuan - 海原县 Hǎiyuán xiàn.

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är september, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är december, med  mm nederbörd.

Källor

WP:Projekt Kina
Bakre vänstra Horqin

Bakre vänstra Horqin är ett mongoliskt baner som lyder under staden Tongliao i Inre Mongoliet, Kina. Den lokala mongoliska dialekten är khorchin-dialekten. Områdets yta är något mindre än Härjedalen.

WP:Projekt Kina
Tomáš Hyka

Tomáš Hyka, född den 23 mars 1993 i Mladá Boleslav, är en tjeckisk ishockeyspelare som för närvarande spelar för Vegas Golden Knights i NHL. Han spelade tidigare för BK Mladá Boleslav i Extraliga.

Spelarkarriär
Hyka valdes i den 6:e rundan som den 171:e spelaren totalt vid NHL Entry Draft 2012 av Los Angeles Kings.

Säsongerna 2011/2012 och 2012/2013 spelade Hyka i den kanadensiska juniorligan QMJHL för Gatineau Olympiques, för vilka han åstadkom 118 (40+78) poäng på 99 spelade matcher.

I maj 2013 skrev han på ett try-outkontrakt med Färjestad BK i SHL. Den 13 september 2013 blev det klart att Hyka får sitt try-outkontrakt förlängt och han skrev därmed på ett treårskontrakt med Färjestad BK..

Den 14 september 2013 gjorde Hyka sin SHL-debut i säsongspremiären i Karlstad emot Örebro HK. Hyka gjorde Färjestads kvitteringsmål i matchen (2-2) och svarade totalt för 2 (1+1) poäng i debutmatchen.

1 juni 2017 blev Hyka tradad till Vegas Golden Knights som lagets tredje första spelare någonsin.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1993
Män
Tjeckiska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Ishockeyspelare i Västerås IK
Levande personer
Spelare i Olympiques de Gatineau
Spelare valda i NHL Entry Draft 2012
Spelare i Vegas Golden Knights
Spelare i Chicago Wolves (2001–)
Personer från Mladá Boleslav
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Spelare valda av Los Angeles Kings i NHL Entry Draft
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Tjeckien
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2022
Stressgranul

Stressgranuler är täta aggregat som består av protein och RNA i cytosolen. De uppkommer när cellen utsätts för stress. RNA-molekylerna är avstannade pre-initiatonkomplex som fallit bort från translationen. Stressgranuler är cirka 100-200 nm i diameter, inte membranomgivna, och associerade med det endoplasmatiska nätverket.

Notera, att det även finns nukleära stressgranuler. Denna artikel är om den cytosoliska varianten.

Källor

Genetik
Molekylärbiologi
Cellbiologi
Biologi
Patologi
Stress
Fjällig kupvinge

Fjällig kupvinge (Pnoepyga albiventer) är en mycket liten bergslevande asiatisk fågelart i familjen kupvingar.

Kännetecken

Utseende 
Fjällig kupvinge är en mycket liten fågel, endast nio centimeter lång och med en vikt av 19-23 gram. Liksom övriga hos kupvingar är stjärten mycket kort, så pass att fågeln ser ut att sakna stjärt. Ovansidan är olivfärgad med små gulbruna fläckar på hjässa och halssidor, ibland över hela manteln. Undersidan är gulbrun, mörkfjällig på bröst och buk.

Läte 
Fågeln sjunger förhållandevis starkt, en stigande ramsa som slutar abrupt: tzee-tze-zit-tzu-stu-tzit.

Utbredning och systematik 
Fjällig kupvinge delas upp i två underarter med följande utbredning:
 P. a. pallidior – Himalaya från östra Punjab till västra Nepal
 P. a. albiventer – Himalaya från Nepal till Assam, norra Myanmar, sydvästra Kina och norra Vietnam
 P. a. mutica – sydcentrala Kina

Arten är stannfågel, men flyttar till lägre nivåer vintertid i delar av utbredningsområdet. Den beskrevs först av Brian Houghton Hodgson 1837. Tidigare behandlades taiwankupvingen (Pnoepyga formosana) som underart till fjällig kupvinge, men denna urskiljs numera allmänt som egen art. Å andra sidan kategoriserades taxonet mutica tidigare som den egna arten "kinesisk kupvinge" men förs numera till fjällig kupvinge på basis av rätt små genetiska skillnader och att lätesskillnaderna kan vara klinal.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen har kupvingarna helt okontroversiellt betraktats som en av flera släkten smygtimalior i familjen Timaliidae, som de i flera avseenden är mycket lika (därav artens tidigare svenska trivialnamn fjällig smygtimalia). Genetiska studier visar dock förvånande att de istället är troligen närmare släkt med gräsfåglar (Locustellidae) och rörsångare (Acrocephalidae). Därför urskiljs de numera ut som en egen familj, Pnoepygidae.

Levnadssätt 
Fågeln återfinns i fuktiga subtropiska bergsskogar, där ofta nära vatten. Den ses enstaka, under häckningstid i par, mestadels på eller nära marken i tät undervegetation på jakt efter insekter och frön. Fågeln häckar mellan mars och augusti. Boet är en sfärisk 
konstruktion med ingång två tredjedelar upp på ena sidan, mycket likt ett gärdsmygsbo.

Himalayapiphare lever i ett slags symbios med fjällig kupvinge.

Status 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig. Den beskrivs som vanlig till ganska vanlig, men ovanlig i Kina.

Källor

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kupvingar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Nepalkupvinge

Nepalkupvinge (Pnoepyga immaculata) är en asiatisk fågelart i familjen kupvingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Nepalkupvingen är liksom övriga arter i familjen kupvingar en mycket liten (10 cm) brunaktig fågel som verkar nästan sakna stjärt. På undersidan syns smala svarta centra på fjädrarna. Jämfört med fjällig kupvinge (Pnoepyga albiventer) saknar nepalkupvingen dennas beigevita fläckar på hjässa, halssidor och vingar. Ovansidan är också blekare olivbrun. Lätet består av åtta högfrekventa genomträngande toner som levereras rätt snabbt.

Utbredning och systematik 
Nepalensisk kupvinge beskrevs som ny art för vetenskapen först 1991 och är endemisk för ett område i Himalaya från västcentrala till östra Nepal. Den övervintrar i låglandet, där den även påträffats på andra sidan gränsen till Uttar Pradesh. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen har kupvingarna helt okontroversiellt betraktats som en av flera släkten smygtimalior i familjen Timaliidae, som de i flera avseenden är mycket lika (därav artens tidigare svenska trivialnamn nepalesisk smygtimalia). Genetiska studier visar dock förvånande att de istället är troligen närmare släkt med gräsfåglar (Locustellidae) och rörsångare (Acrocephalidae). Därför urskiljs de numera ut som en egen familj, Pnoepygidae.

Levnadssätt 
Nepalkupvingen hittas nära åar och floder i undervegetation med stenar och klippblock, men även i öppna delar eller i kanter av städsegrön lövskog. Den förekommer i bergstrakter, vanligen på mellan 1730 och 3100 meters höjd, vintertid ner till 250 meter. Där hoppar den runt i den låga vegetationen och bland klippblocken, troligen på jakt efter ryggradslösa djur, och kan då vara lätt att komma nära. Arten häckar maj–juli med ett bo funnet intill ett litet vattenfall.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt förekommande och ganska vanlig.

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions. 
 Rasmussen, PC and JC Anderton. 2005. Birds of South Asia: The Ripley Guide. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar

 Simon Harrap, 2011, Nepal Wren Babbler Pnoepyga immaculata: 25 years on, i BirdingASIA, 15 (2011): 81–83. Innehåller bra foton.
 Nepal Wren-Warbler på Xeno-canto.org. Utbredningskarta och inspelning av sång.

Kupvingar
Fåglar i orientaliska regionen
Pygmékupvinge

Pygmékupvinge (Pnoepyga pusilla) är en mycket liten asiatisk tätting i familjen kupvingar.

Kännetecken

Utseende 
Pygmékupvingen är en mycket liten fågel, endast 7,5-9 centimeter lång och med en kroppsvikt på 11-15 gram. Liksom övriga arter i släktet har den en mycket kort stjärt, så att den nästan ser ut att sakna den. Den är olivfärgad på ryggen och är blekfjällig under.

Läte 
Sången är omisskännlig, en mycket högfrekvent och högljudd tvåstavig vissling som monotont upprepas.

Utbredning och systematik 
Pygmékupvingen förekommer från Nepal till Indonesiens övärld. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 P. p. pusilla – Nepal till Assam, norra Burma, sydöstra Tibet, sydvästra Kina och norra Thailand
 P. p. annamensis – södra Indokina (Langbianplatån) och södra Laos (Bolavensplatån)
 P. p. harterti – höglänta områden på Malackahalvön
 P. p. lepida – höglänta områden på västra Sumatra
 P. p. rufa – höglänta områden på Java
 P. p. everetti – höglänta områden på Flores (östra Små Sundaöarna)
 P. p. timorensis – höglänta områden på Timor (östra Små Sundaöarna)

Tidigare har den behandlats som samma art som taiwankupvinge (P. formosana), men DNA-studier visar att den är närmare släkt med nepalkupvinge (P. immaculata).

Underarten timorensis sägs ha ett avvikande läte och har föreslagits utgöra en egen art, men detta har nyligen avfärdats.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen har kupvingarna helt okontroversiellt betraktats som en av flera släkten smygtimalior i familjen Timaliidae, som de i flera avseenden är mycket lika (därav artens tidigare svenska trivialnamn mindre smygtimalia). Genetiska studier visar dock förvånande att de istället är troligen närmare släkt med gräsfåglar (Locustellidae) och rörsångare (Acrocephalidae). Därför urskiljs de numera ut som en egen familj, Pnoepygidae.

Levnadssätt 
Arten förekommer i hög vegetation i fuktiga skogar. Den lever av myror och andra små insekter, spindlar och sniglar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent förekommande i Nepal, ganska vida men tunt spridd i Bhutan och ganska vanlig i Indien.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kupvingar
Fåglar i orientaliska regionen
Vilhelm Schousboe

Vilhelm Carl Schousboe, född den 7 september 1841 i Faaborg, död den 26 februari 1900 i Aalborg, var en dansk präst. 

År 1864 blev han cand. theol., 1868 kateket och skolinspektör i Viborg, 1875 residerande kaplan vid Garnisons Kirke i Köpenhamn och 1879 sognepræst där. Därifrån kallades han 1888 till biskop i Aalborgs stift. Under 1870-talet hade han upprepade gånger varit lägerpräst i Hald. Schousboe var en mycket verksam man med praktisk blick. Som teolog och som pennans man var han inte speciellt betydande, men i det praktiska kyrkolivet gjorde han på alla sätt tillfyllest. I kyrkligt avseende var han utpräglat högkyrklig. I Köpenhamn verkade han bland annat för inre missionen och särskilt för arbetet bland ungdomen, och i Aalborg tog han initiativ till uppförandet av Vor Frelsers Kirke och ett församlingshem. Han skrev Syv Prædikener fra Lejren ved, Hald (1875), Foredrag over de ti Bud (1885), Om vore Dages kristelige Foreninger for unge Mænd (1886), en postilla (1887–88) och åtskilliga mindre arbeten.

Källor 
  Artikel av Alfred Th. Jørgensen

Externa länkar 
  Biografi av Fredrik Nielsen

Födda 1841
Avlidna 1900

Danska biskopar
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Fyn
Män
Salmonsens
Utan snö

Utan snö är en svensk kortfilm från 2011 i regi av Magnus von Horn. I rollerna ses bland andra Erik Lennblad, Louise Wehlin och Ivar Svensson.

Handling 
Polisen får ett samtal från en man som säger att han har skjutit två tonårspojkar i sin trädgård. En av pojkarna är död och den andre allvarligt skadad. Filmen skildrar vad som ledde fram till den händelsen.

Rollista 
 Erik Lennblad – Linus
 Louise Wehlin – Hanna
 Ivar Svensson – Acke
 Hampus Sikström – Grodan
 Oskar Creutz – Adrian
 Anna Wallander – Linus mor
 Claes Ljungmark – Adrians far
 Linda Hellström – Adrians mor
 Lucas Miklin – klasskamrat

Om filmen 
Filmen är löst baserat på ett liknande fall i Vallåkra. Filmen producerades av Mariusz Wlodarski och fotades av John Magnus Borge. Manusförfattare var von Horn och klippare Max Arehn. Filmen premiärvisades den 2 april 2011 på Krakóws filmfestival och juni samma år visades den på Gdynias filmfestival. Den 22 augusti 2011 hade den TV-premiär i Frankrike och på hösten samma år visades den på Uppsala kortfilmsfestival.

2011 nominerades filmen till priset Golden Pardino - Leopards of Tomorrow på Locarno International Film Festival och vann juryns pris på Leuven International Short Film Festival. 2012 nominerades filmen till en Guldbagge i kategorin Bästa kortfilm.

Referenser 

Polska kortfilmer
Svenska kortfilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 2011
Guldbaggenominerade
Kortfilmer 2011
CBBC

CBBC är en barn-TV-kanal i Storbritannien under public service-bolaget BBC. CBBC är en förkortning av det tidigare namnet Childrens' BBC och riktar sig främst till en publik mellan fyra och tolv års ålder.

Referenser 

BBC
TV-kanaler i Storbritannien
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 1960
Onarheim

Onarheim er en by som ligger på östsidan av ön Tysnesøy i Tysnes kommun i Hordaland fylke i Norge. Ortens postnummer är 5694. Byn har en egen skola från 1957, och en förskola. 

Onarheims kyrka ligger här

Externa länkar
Onarheimssido – side for grendelaget i Onarheim
Artikkel om Onarheim på Lokalhistoriewiki

Tysnes kommun
orter i Hordaland fylke
Uggdal

Uggdal är en småort och centralorten i Tysnes kommun i Hordaland fylke i Norge. Uggdal ligger på ön Tysnesøy. I Uggdal finns kommunhus, vårdcentral, polis och brandkår. Fylkesvei 49 går igenom orten. Reisoelva mynnar ut i kommunen.

 

Det äldsta belägget för namnet är från 1288, då Vpdal nämns. Är 1330 omnämndes orten som Uppdale. Namnet Opdal nämns första gången 1519.

Källor

Noter

Tysnes kommun
orter i Hordaland fylke
Mariken Halle

Mariken Halle, född 1980 i Oslo, är en norsk regissör, manusförfattare och filmproducent.

Halle utbildade sig vid Filmhögskolan i Göteborg, varifrån hon utexaminerades 2010. Hon debuterade 2010 med kortfilmen Kanske i morgon, vilken följdes av No Sex Just Understand 2011 som belönades med Filmkajan på Uppsala kortfilmsfestival och Guldbaggenominerades.

Filmografi 

 - producent

Referenser 

Födda 1980
Norska manusförfattare
Norska filmproducenter
Norska filmregissörer
Kvinnor
Levande personer
Personer från Oslo
Personer i Norge under 2000-talet
Raja straeleni

Raja straeleni är en rockeart som beskrevs av Max Poll 1951. Raja straeleni ingår i släktet Raja och familjen egentliga rockor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Egentliga rockor
straeleni
Raja africana

Raja africana är en rockeart som beskrevs av Capapé 1977. Raja africana ingår i släktet Raja och familjen egentliga rockor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Egentliga rockor
africana
Stjärnrocka

Stjärnrocka (Raja asterias) är en rockeart som beskrevs av Delaroche 1809. Stjärnrocka ingår i släktet Raja och familjen egentliga rockor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Medelhavet nära kusterna. Vid sydöstra Spanien hittas den även väster om Gibraltarsundet. Stjärnrocka dyker till ett djup av 345 meter. Individerna vistas i områden med sandig eller lerig botten. De blir upp till 76 cm långa och honor blir allmänt större. Könsmognaden infaller vid en längd av 45 till 56 cm. Vid tidpunkten är exemplaren tre eller fyra år gamla. Honor lägger 35 till 110 ägg som är upp till 4,5 cm långa och 3cm breda. När äggen kläcks är ungarna ungefär 8 cm långa. Livslängden uppskattas med 10 år.

Stjärnrocka fiskas som matfisk och några exemplar hamnar som bifångst i fiskenät. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Egentliga rockor
Raja radula

Raja radula är en rockeart som beskrevs av Delaroche 1809. Raja radula ingår i släktet Raja och familjen egentliga rockor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Egentliga rockor
radula
Scarabaeoidea

Scarabaeoidea är en överfamilj av skalbaggar. Scarabaeoidea ingår i ordningen skalbaggar, klassen egentliga insekter, fylumet leddjur och riket djur. Enligt Catalogue of Life omfattar överfamiljen Scarabaeoidea 34 398 arter.

Till familjen hör bland annat pillerbaggen, känd som de forntida egyptiernas heliga skarabé, ollonborren och knotbaggarna.

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Skalbaggar
Pleocomidae

Pleocomidae är en familj av skalbaggar. Pleocomidae ingår i överfamiljen Scarabaeoidea, ordningen skalbaggar, klassen egentliga insekter, fylumet leddjur och riket djur. Enligt Catalogue of Life omfattar familjen Pleocomidae 56 arter. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Skalbaggar
Pleocomidae
Pleocoma

Pleocoma är ett släkte av skalbaggar. Pleocoma ingår i familjen Pleocomidae. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Skalbaggar
Pleocoma
Pleocoma octopagina

Pleocoma octopagina är en skalbaggsart som beskrevs av Robertson 1970. Pleocoma octopagina ingår i släktet Pleocoma och familjen Pleocomidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Skalbaggar
octopagina
Pleocoma marquai

Pleocoma marquai är en skalbaggsart som beskrevs av Hovore 1972. Pleocoma marquai ingår i släktet Pleocoma och familjen Pleocomidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Skalbaggar
marquai