kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hjärtvägstekel

Hjärtvägstekel (Priocnemis cordivalvata) är en stekelart som beskrevs av Haupt 1927. Hjärtvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är skogar.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Höstvägstekel

Höstvägstekel (Priocnemis exaltata) är en stekelart som först beskrevs av Fabricius 1775.  Höstvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Nipvägstekel

Nipvägstekel (Priocnemis fennica) är en stekelart som beskrevs av Haupt 1927. Nipvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Stäppvägstekel

Stäppvägstekel (Priocnemis confusor) är en stekelart som beskrevs av Wahis 2006. Stäppvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan 2010 var arten nära hotad i Sverige. År 2020 klassades den istället som starkt hotad. Detta eftersom få fynd gjordes i Sverige mellan åren 2010 och 2020.

Arten förekommer i Götaland, Svealand och Halland. Den växer då i gles sandtallskog, åstallskog och ljunghed. Därtill beskrev Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) 2020 att arten "troligen (är) gynnad av skogsbrand och annan störning".

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Priocnemis confusor

Sågbenvägsteklar
Buskvägstekel

Buskvägstekel (Priocnemis hyalinata) är en stekelart som först beskrevs av Fabricius 1793.  Buskvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Ljungvägstekel

Ljungvägstekel (Priocnemis parvula) är en stekelart som beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1845. Ljungvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Backvägstekel

Backvägstekel (Priocnemis pusilla) är en stekelart som först beskrevs av Jørgen Matthias Christian Schiødte 1837.  Backvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är torra gräsmarker.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Kragvägstekel

Kragvägstekel (Priocnemis schioedtei) är en stekelart som beskrevs av Haupt 1927. Kragvägstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Mindre stigstekel

Mindre stigstekel (Priocnemis coriacea) är en stekelart som beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843. Mindre stigstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nationellt utdöd i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är skogar.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Priocnemis vulgaris

Priocnemis vulgaris är en stekelart som först beskrevs av Dufour 1841.  Priocnemis vulgaris ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
vulgaris
Större stigstekel

Större stigstekel (Priocnemis perturbator) är en stekelart som först beskrevs av Harris 1780.  Större stigstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Sågbenvägsteklar
Hedstigstekel

Hedstigstekel (Priocnemis susterai) är en stekelart som beskrevs av Haupt 1927. Hedstigstekel ingår i släktet sågbenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Sågbenvägsteklar
Skimmervägsteklar

Skimmervägsteklar (Caliadurgus) är ett släkte av steklar som beskrevs av Pate 1946. Skimmervägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Caliadurgus fasciatellus.

Källor 

Vägsteklar
Nordenskiöldsgatan, Göteborg

Nordenskiöldsgatan är en gata i stadsdelarna Olivedal och Kommendantsängen i Göteborg. Den fick sitt namn år 1894 som en hedersbevisning åt vetenskapsmannen Adolf Erik Nordenskiöld. 

Gatan börjar som en korsning till Övre Husargatan vid gränsen till Annedal och tangerar sedan Sveaplan och korsar Sveagatan, Linnégatan, Nordhemsgatan och Vegagatan.

Referenser

Noter

Källor 
, s. 216.

Vidare läsning
 

Gator och torg i Olivedal
Kommendantsängen
Skimmervägstekel

Skimmervägstekel (Caliadurgus fasciatellus) är en stekelart som först beskrevs av Maximilian Spinola 1808.  Skimmervägstekel ingår i släktet skimmervägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Skimmervägsteklar
Sorgvägsteklar

Sorgvägsteklar (Cryptocheilus) är ett släkte av steklar som beskrevs av Georg Wolfgang Franz Panzer 1806. Sorgvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Cryptocheilus fabricii.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Vägsteklar
Brokig sorgvägstekel

Brokig sorgvägstekel (Cryptocheilus fabricii) är en stekelart som först beskrevs av Vander Linden 1827.  Brokig sorgvägstekel ingår i släktet sorgvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Sorgvägsteklar
Slankvägsteklar

Slankvägsteklar (Agenioideus) är ett släkte av steklar som beskrevs av William Harris Ashmead 1902. Slankvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Vägsteklar
Murvägstekel

Murvägstekel (Agenioideus sericeus) är en stekelart som först beskrevs av Vander Linden 1827.  Murvägstekel ingår i släktet slankvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, stadsmiljö, havsstränder.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Agenioideus sericeus

Slankvägsteklar
Klippvägstekel

Klippvägstekel (Agenioideus apicalis) är en stekelart som först beskrevs av Vander Linden 1827.  Klippvägstekel ingår i släktet slankvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är tillfälligt reproducerande i Sverige.

Källor 

Slankvägsteklar
Bergvägstekel

Bergvägstekel (Agenioideus cinctellus) är en stekelart som först beskrevs av Maximilian Spinola 1808.  Bergvägstekel ingår i släktet slankvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Slankvägsteklar
Rödpannad vägstekel

Rödpannad vägstekel (Agenioideus ciliatus) är en stekelart som först beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1845.  Rödpannad vägstekel ingår i släktet slankvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer på Gotland. Artens livsmiljö är skogslandskap, jordbrukslandskap, havsstränder, stadsmiljö.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Agenioideus ciliatus

Slankvägsteklar
Vassvägstekel

Vassvägstekel (Anoplius caviventris) är en stekelart som först beskrevs av Aurivillius 1907.  Vassvägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är myrar.

Källor 

Vägsteklar
Fjällvägstekel

Fjällvägstekel (Anoplius tenuicornis) är en stekelart som först beskrevs av Tournier 1889.  Fjällvägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är skogar.

Källor 

Vägsteklar
Strandvägstekel

Strandvägstekel (Anoplius concinnus) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843.  Strandvägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Kärrvägstekel

Kärrvägstekel (Anoplius alpinobalticus) är en stekelart som beskrevs av Wolf 1965. Kärrvägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nationellt utdöd i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer på Gotland. Artens livsmiljö är skogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Anoplius alpinobalticus

Vägsteklar
Vindvägstekel

Vindvägstekel (Anoplius aeruginosus) är en stekelart som först beskrevs av Tournier 1890.  Vindvägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Gotland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är sandstränder vid Östersjön.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Anoplius aeruginosus

Vägsteklar
Silvervägstekel

Silvervägstekel (Anoplius infuscatus) är en stekelart som beskrevs av Vander Linden 1827. Silvervägstekel ingår i släktet Anoplius, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Vargvägstekel

Vargvägstekel (Anoplius viaticus) är en stekelart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Vargvägstekel ingår i släktet Anoplius och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Utseende 
Honor är med en längd av 8 till 14 mm lite större än hanar som blir 6 till 11 mm långa. På bakkroppen har de främre tre segmenten främst en orangeröd färg. Vid bakkanten av dessa tre segment har honor ett svart band. Banden på andra och tredje segmentet kännetecknas av en trekantig utskjutande del framåt. Hanar har inga mönster på de orangeröda segmenten. Alla exemplar har en intensiv och mörk kroppsbehåring. Vid ögonen och ibland på andra kroppsdelar är hanarnas hår silverfärgade. Även ett vitt streck kan förekomma vid varje öga.

Utbredning 
Vargvägstekel lever i Eurasiens tempererade och kyliga regioner fram till Japan.

Arten är vanligast i landskap med sandig mark och öppen växtlighet. Den hittas till exempel ofta vid sandtag eller vid grusvägar. Det återspeglas i artepitet viaticus i det vetenskapliga namnet som är latin för "kopplad till vägen".

Ekologi 
Hos vargvägstekel är det endast vuxna honor som övervintrar genom att gräva sig in i jorden. De behöver gräva till ett djup som inte nås av frosten. Honorna kommer vanligen fram under mars och de jagar sedan en spindel. Efter jakten byggs boet och vid dessa tillfällen kan en annan hona stjäla spindeln. Ibland ockuperar en hona ett bo som skapades av en annan hona. På några sandiga platser med gynnsamma förhållanden kan honor uppträda massvis. I Norden är vargspindlar det vanligaste bytet men det beror troligen på att de är talrika och lätt åtkomlig för stekeln.

Vid den nedgrävda spindeln lägger honan ägget. Ungar av hankön kläcks först och kort efter att honorna kläcks sker parningen. Under den korta tiden livnär sig den unga stekeln av spindeln. Honor lägger tidigast ägg efter första vintern och hanarna dör en tid efter parningen.

Källor

Noter

Externa länkar 

Vägsteklar
Taggvägsteklar

Taggvägsteklar (Aporinellus) är ett släkte av steklar som beskrevs av Banks 1911. Taggvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Aporinellus sexmaculatus.

Källor 

Vägsteklar
Taggvägstekel

Taggvägstekel (Aporinellus sexmaculatus) är en stekelart som först beskrevs av Maximilian Spinola 1805.  Taggvägstekel ingår i släktet taggvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten akut hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer på Gotland. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Aporinellus sexmaculatus

Taggvägsteklar
Arachnospila

Arachnospila är ett släkte av steklar som beskrevs av Kincaid 1900. Arachnospila ingår i familjen vägsteklar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Vägsteklar
Arachnospila
Finmovägstekel

Finmovägstekel (Arachnospila abnormis) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1842.  Finmovägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Alvarvägstekel

Alvarvägstekel (Arachnospila alvarabnormis) är en stekelart som först beskrevs av Wolf 1965.  Alvarvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer på Öland och Svealand. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, stadsmiljö.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arachnospila alvarabnormis

Vägsteklar
Virvelvägstekel

Virvelvägstekel (Arachnospila opinata) är en stekelart som först beskrevs av Tournier 1890.  Virvelvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Gotland, Öland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arachnospila opinata

Vägsteklar
Svedjevägstekel

Svedjevägstekel (Arachnospila hedickei) är en stekelart som först beskrevs av Haupt 1929.  Svedjevägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Flygsandsvägstekel

Flygsandsvägstekel (Arachnospila wesmaeli) är en stekelart som först beskrevs av Thomson 1870.  Flygsandsvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Gotland, Öland och Svealand. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arachnospila wesmaeli

Vägsteklar
Dynvägstekel

Dynvägstekel (Arachnospila consobrina) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843.  Dynvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Gotland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är sandstränder vid Östersjön.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arachnospila consobrina

Vägsteklar
Tallmovägstekel

Tallmovägstekel (Arachnospila westerlundi) är en stekelart som först beskrevs av Morawitz 1893.  Tallmovägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten nära hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Öland, Svealand, Nedre Norrland och Övre Norrland. Artens livsmiljö är havsstränder, stadsmiljö, skogslandskap, jordbrukslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Arachnospila westerlundi

Vägsteklar
Ögonvägstekel

Ögonvägstekel (Arachnospila anceps) är en stekelart som först beskrevs av Wesmael 1851.  Ögonvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Krabbvägstekel

Krabbvägstekel (Arachnospila trivialis) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843.  Krabbvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Klittvägstekel

Klittvägstekel (Arachnospila virgilabnormis) är en stekelart som beskrevs av Wolf 1976. Klittvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Kopparvägstekel

Kopparvägstekel (Arachnospila fuscomarginata) är en stekelart som först beskrevs av Thomson 1870.  Kopparvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten sårbar i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor 

Vägsteklar
Spatelvägstekel

Spatelvägstekel (Arachnospila minutula) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1842.  Spatelvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Bildgalleri

Källor 

Vägsteklar
Krokvägstekel

Krokvägstekel (Arachnospila spissa) är en stekelart som först beskrevs av Jørgen Matthias Christian Schiødte 1837.  Krokvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Åsvägstekel

Åsvägstekel (Arachnospila fumipennis) är en stekelart som först beskrevs av Johan Wilhelm Zetterstedt 1838.  Åsvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Referenser

Noter 

Vägsteklar
Kustvägstekel

Kustvägstekel (Arachnospila rufa) är en stekelart som först beskrevs av Haupt 1927.  Kustvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Hedvägstekel

Hedvägstekel (Arachnospila sogdiana) är en stekelart som först beskrevs av Morawitz 1893.  Hedvägstekel ingår i släktet Arachnospila, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nära hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor 

Vägsteklar
Sydvägsteklar

Sydvägsteklar (Entomobora) är ett släkte av steklar som beskrevs av Johannes von Nepomuk Franz Xaver Gistel 1857. Sydvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Entomobora crassitarsis.

Källor 

Vägsteklar
Medelhavsvägstekel

Medelhavsvägstekel (Entomobora crassitarsis) är en stekelart som först beskrevs av Costa 1887.  Medelhavsvägstekel ingår i släktet sydvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten nationellt utdöd i Sverige. . Arten har tidigare förekommit på Gotland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, stadsmiljö.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Entomobora crassitarsis

Sydvägsteklar
Korsriddarstekel

Korsriddarstekel (Episyron albonotatum) är en stekelart som först beskrevs av Vander Linden 1827.  Korsriddarstekel ingår i släktet riddarvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Riddarvägsteklar
Svartriddarstekel

Svartriddarstekel (Episyron gallicum) är en stekelart som först beskrevs av Tournier 1889.  Svartriddarstekel ingår i släktet riddarvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den svenska rödlistan är arten nationellt utdöd i Sverige. . Arten har tidigare förekommit i Svealand men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är stadsmiljö, jordbrukslandskap.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Episyron gallicum

Riddarvägsteklar
Strandriddarstekel

Strandriddarstekel (Episyron rufipes) är en stekelart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Strandriddarstekel ingår i släktet riddarvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Riddarvägsteklar
Evagetes

Evagetes är ett släkte av steklar som beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1845. Evagetes ingår i familjen vägsteklar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor

Externa länkar 

Vägsteklar
Evagetes
Hedgökstekel

Hedgökstekel (Evagetes dubius) är en stekelart som först beskrevs av Vander Linden 1827.  Hedgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten sårbar i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor 

Vägsteklar
Borstgökstekel

Borstgökstekel (Evagetes gibbulus) är en stekelart som först beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1845.  Borstgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten nationellt utdöd i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten akut hotad i Sverige. Arten förekommer på Gotland. Arten har tidigare förekommit i Götaland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Evagetes gibbulus

Vägsteklar
Evagetes littoralis

Evagetes littoralis är en stekelart som beskrevs av Wesmael 1851. Evagetes littoralis ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
littoralis
Nordgökstekel

Nordgökstekel (Evagetes alamannicus) är en stekelart som först beskrevs av Blüthgen 1944.  Nordgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Kustgökstekel

Kustgökstekel (Evagetes proximus) är en stekelart som först beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1845.  Kustgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor 

Vägsteklar
Sandgökstekel

Sandgökstekel (Evagetes crassicornis) är en stekelart som först beskrevs av William Edward Shuckard 1837.  Sandgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Kamgökstekel

Kamgökstekel (Evagetes pectinipes) är en stekelart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Kamgökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Dyngökstekel

Dyngökstekel (Evagetes sahlbergi) är en stekelart som först beskrevs av Ferdinand Morawitz 1893. 

Dyngökstekel ingår i släktet Evagetes och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
Koppargökstekel

Koppargökstekel (Evagetes subglaber) är en stekelart som först beskrevs av Haupt 1941.  Koppargökstekel ingår i släktet Evagetes, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten starkt hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer på Gotland, Öland, Götaland och Svealand. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Evagetes subglaber

Vägsteklar
Fenvägsteklar

Fenvägsteklar (Ferreola) är ett släkte av steklar som beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1845. Fenvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Ferreola diffinis.

Källor 

Vägsteklar
Raggarvägstekel

Raggarvägstekel (Ferreola diffinis) är en stekelart som först beskrevs av Amédée Louis Michel Lepeletier 1845.  Raggarvägstekel ingår i släktet fenvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten sårbar i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer i Götaland, Svealand och Nedre Norrland. Arten har tidigare förekommit på Gotland men är numera lokalt utdöd. Artens livsmiljö är åsmoskogar.

Källor

Externa länkar 
 Artfaktablad för Ferreola diffinis

Fenvägsteklar
Torpedvägsteklar

Torpedvägsteklar (Homonotus) är ett släkte av steklar som beskrevs av Anders Gustav Dahlbom 1843. Torpedvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Homonotus sanguinolentus.

Källor 

Vägsteklar
Torpedvägstekel

Torpedvägstekel (Homonotus sanguinolentus) är en stekelart som först beskrevs av Fabricius 1793.  Torpedvägstekel ingår i släktet torpedvägsteklar, och familjen vägsteklar. Enligt den finländska rödlistan är arten akut hotad i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är torra gräsmarker.

Källor 

Torpedvägsteklar
Sabelvägsteklar

Sabelvägsteklar (Pompilus) är ett släkte av steklar som beskrevs av Fabricius 1798. Sabelvägsteklar ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Pompilus cinereus.

Källor 

Vägsteklar
Blyvägstekel

Blyvägstekel (Pompilus cinereus) är en stekelart som först beskrevs av Fabricius 1775.  Blyvägstekel ingår i släktet sabelvägsteklar, och familjen vägsteklar. Arten är reproducerande i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Sabelvägsteklar
Eoferreola

Eoferreola är ett släkte av steklar som beskrevs av Arnold 1935. Eoferreola ingår i familjen vägsteklar. 

Släktet innehåller bara arten Eoferreola rhombica.

Källor 

Vägsteklar
Eoferreola
Eoferreola rhombica

Eoferreola rhombica är en stekelart som först beskrevs av Christ 1791.  Eoferreola rhombica ingår i släktet Eoferreola, och familjen vägsteklar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor 

Vägsteklar
rhombica
Mutilla

Mutilla är ett släkte av steklar som beskrevs av Carl von Linné 1758. Mutilla ingår i familjen sammetssteklar. 

Släktet innehåller bara arten Mutilla europaea.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Sammetssteklar
Mutilla