kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Syriska islamiska fronten

Syriska islamiska fronten () var en kortlivad allians av väpnade salafistiska rebellgrupper som i det syriska inbördeskriget stred mot landets regering. Den bildades i december 2012 och ledande medlemsorganisation var milisen Ahrar al-Sham. I november 2013 upplöstes Syriska islamiska fronten och alla dess ingående medlemsgrupper uppgick i en ny, mycket större islamistisk väpnad rörelse kallad Islamiska fronten.

Historia
Syriska islamiska fronten bildades 21 december 2012 genom ett samarbete mellan totalt 11 sunnimuslimska miliser som deltog i syriska inbördeskriget och strävade efter att skapa en islamisk stat enligt salafistiska principer i landet. Bland de ursprungliga medlemsgrupperna fanns förutom Ahrar al-Sham också Al-Haqqbrigaden i Homs, Al-Fajrs islamiska rörelse i Aleppo, Ansar Al-Sham i Latakia, Jaysh Al-Tawhid i Dayr az-Zawr och Hamza ibn ‘Abd al-Muttalib-brigaden i Damaskus. Salafistiska grupper som stod utanför samarbetet var al-Qaidaorganisationen Jabhat al-Nusra samt Islamiska staten i Irak och Levanten. Syriska islamiska fronten tog avstånd från Syriens nationella koalition, den främsta alliansen av sekulära rebellgrupper i inbördeskriget.

På grund av de framgångar som de olika medlemsgrupperna nått i inbördeskriget styrde fronten tidigt över stora områden i Syrien, främst i de norra provinserna. Förutom att ta över områden från den syriska staten militärt sysslade man med sociala tjänster såsom religiös utbildning, vattenförsörjning och transport av andra förnödenheter till civila i de områden man kontrollerade. Detta arbete finansierades bland annat av den turkiska islamistiska välgörenhetsorganisationen Insani Yardim Vakfi och Qatar Charity.

I november 2013 beslutades om ett sammangående med Syriska islamiska befrielsefronten, som också bestod av diverse islamistiskt orienterade rebellgrupper i Syrien men till skillnad mot Syriska islamiska fronten hade nära relationer med den sekulära Fria syriska armén. De två allianserna, inklusive deras respektive medlemsorganisationer, antog det nya namnet Islamiska fronten.

Ideologi och politisk plattform
Syriska islamiska fronten hade som mål att göra Syrien till en islamisk stat baserat på en salafistisk förståelse av islam. Mäktiga präster i de konservativa monarkierna vid Persiska viken uttalade sitt stöd för dess verksamhet. Medan ett huvudmål med inbördeskriget var att störta den syriska regeringen och president Bashar al-Assad önskade man inte se en direkt amerikansk eller annan västerländsk militär intervention då man menade att detta bara skulle tjäna USA:s intressen och istället för att leda till att regeringen störtades bara bli ytterligare en aggression mot den muslimska världen.

Källor

Islamistiska organisationer
Organisationer i Syrien
Gerillagrupper
Pål Grotnes

Pål Grotnes, född 7 mars 1977 i Lørenskog, Norge, är en norsk före detta professionell ishockeymålvakt.

Grotnes föddes i Norge men växte upp i Sverige där hans mamma kommer ifrån. Han började spela ishockey vid fyra års ålder. Hans moderklubb är Kungsbacka hockey och han spelade J20 hockey i Frölunda HC. Han spelade sammanlagt tio säsonger i Stjernen Hockey och var under flera år en given första målvakt i det norska hockeylandslaget.

Källor

Födda 1977
Män
Norska ishockeymålvakter
Norska ishockeyspelare
Levande personer
Personer från Lørenskogs kommun
Summafri mängd

Inom additiv kombinatorik och additiv talteori är en delmängd A av en abelsk grupp G summafri om ekvationen  saknar lösningar med .

Exempelvis är mängden av udda tal en summafri delmängd av heltalen. Fermats stora sats säger att mängden av alla nollskilda n-te potenser är en summafri delmängd av heltalen för n > 2.

Några grundläggande problem om summafria mängder är:

 Hur många summafria mängder av {1, ..., N} finns det för ett heltal N? Ben Green har bevisat att svaret är , såsom Cameron–Erdős förmodan föreslår (see Sloane's ).
 Hur många summafria mängder innehåller en abelsk grupp G? 
 Vad är maximala storleken av en summafri mängd av en abelsk grupp G?

En summafri mängd kallas maximal om den inte är en äkta delmängd av en annan summafri mängd.

Källor 
 

Summamängder
Additiv kombinatorik
St Mary le Strand

St Mary le Strand är en kyrka i City of Westminster i London. Den uppfördes 1714–1717 efter ritningar av James Gibbs. Han inspirerades bland annat av Pietro da Cortonas arkitektoniska verk i Rom.

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i London
Engelska kyrkans kyrkobyggnader
Byggnader och anläggningar i Westminster
Ruben Smith

Ruben Smith, född i Stavanger, Norge den 15 april 1987, är en norsk professionell ishockeyspelare som för närvarande spelar för Stavanger Oilers i norska GET-ligaen.

Han har tidigare spelat för Storhamar Dragons. Smith har även representerat Norges landslag vid ett antal tillfällen. OS i Vancouver 2010, samt ishockey-VM 2008, 2009 och 2010.

Referenser

Norska ishockeyspelare
Norska ishockeymålvakter
Spelare i Stavanger Oilers
Spelare i Storhamar Dragons
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Norge
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2010
Personer från Stavanger
Födda 1987
Levande personer
Män
Réunionpetrell

Réunionpetrell (Pseudobulweria aterrima) är en akut hotad  havsfågel inom familjen liror.

Utseende 
Réunionpetrellen är en medelstor petrell, med en kroppslängd på 36 centimeter. Den är mörkt chokladbrun med något blekare hake, övre delen av strupen samt undersidan av vingen. Näbben är svart, fötterna likaså med en blek fläck på inre delen av simhuden. Tarsen är rosafärgad. Den liknar både arabpetrell och spetsstjärtad petrell, men är mer robust och mindre samt har kraftigare näbb och kortare stjärt och saknar ett band på vingen. Trindadepetrell och långvingad petrell har längre vingar, den senare med mer spetsig hand, större och rundare huvud samt bredare akter.

Utbredning och systematik 
Arten häckar enbart på ön Réunion och dess utbredningsområde sträcker sig till omkringliggande områden i Indiska oceanen. Arten placerades tidigare i Pterodroma.

Ekologi 
Alla förmodade häckningsplatser är på klippor. Ny data bekräftar att arten häckar på sommaren, med äggläggning i december och flygga fåglar mellan februari och mars. Arten tros återvända till bona nattetid för att undvika predation. Arten födosöker vid havsytan.

Status och hot 
Fågeln har en mycket liten världspopulation som dessutom minskar i antal, till följd av predation och dödsfall när petrellen blir förblindad av artificiellt ljus. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som akut hotad. Den senaste uppskattningen av världspopulationen från 2014 är 100 par.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Liror
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på La Réunion
Violetta Quesada

Violetta Quesada, född 11 juli 1947 i Santa Clara, är en  kubansk före detta friidrottare.

Quesada blev olympisk silvermedaljör på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1968 i Mexico City.

Referenser 

Kubanska kortdistanslöpare
Kubanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1968
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Kuba
Kubanska idrottare under 1900-talet
Personer från Santa Clara
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Svensk tidskrift (1800-tal)

Svensk tidskrift för litteratur, politik och ekonomi var en svensk tidskrift. med en mångskiftade historia.

Svensk tidskrift för litteratur, politik och ekonomi
Den grundades 1870 som en fortsättning på Svensk litteraturtidskrift som gavs ut 1865–1869. Utgivare var 1870–1874 Hans Forssell, under 1870 tillsammans med Carl David af Wirsén, därefter Harald Hjärne 1874–1876.

Ny svensk tidskrift
Sedan tidningen lagts ned 1876 följdes den 1880 av Ny svensk tidskrift med en snarlik profil, omväxlande utgiven i Uppsala, Lund och Stockholm. Redaktör var 1882–1890 Karl Reinhold Geijer. Bland bidragsgivarna fanns namn som Adolf Noreen, Henrik Schück, Esaias Tegnér den yngre med flera.

Svensk Tidskrift
Ny svensk tidskrift uppgick därefter i Svensk Tidskrift som 1891–1895 utgavs av Frans Alexander von Scheele i Uppsala. Denna tidskrift innehöll originaluppsatser i etik, filosofi, historia, nationalekonomi, religiösa och kyrkliga frågor, litteraturhistoria och aktuella politiska spörsmål, särskilt försvarsfrågan, av utgivaren, Lawrence Heap Åberg, Carl Otto Nordensvan, Harald Hjärne med flera samt vittra bidrag av bland andra Erik Axel Karlfeldt, Selma Lagerlöf och Viktor Rydberg.

Fulltext
Tidskriften har digitaliserats genom projektet Digitalisering av det svenska trycket och årgångarna 1891-1895 är fritt tillgängliga online.
Alvin: Svensk tidskrift / utgifven af Frans von Schéele.

Källor 
 

Nedlagda svenska tidskrifter
Svenskspråkiga tidskrifter grundade på 1800-talet
Tidskrifter startade 1870
Tidskrifter nedlagda 1876
St Bride's Church

St Bride's Church är en kyrka i City of London. Den ritades 1672 av Christopher Wren. Kyrkan skadades svårt under blitzen 1940. St Bride syftar på helgonet Brigid av Kildare.

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i London
Engelska kyrkans kyrkobyggnader
Gubin

Gubin (tyska: Guben) är en sedan 1945 delad gränsstad i västra Polen, belägen vid floden Lausitzer Neisse och gränsen mot Tyskland, omkring 55 km väster om Zielona Góra och omkring 120 km sydost om Berlin. Den polska delen, Gubin, utgör administrativt en stadskommun (gmina miejska) med 16 984 invånare (2013), tillhörande distriktet Powiat krośnieński i Lubusz vojvodskap. 

Staden är sedan 1945, då nationsgränsen mellan Tyskland och Polen enligt Potsdamöverenskommelsen drogs vid floden Neisse, delad i två delar; den östra delen med den gamla stadskärnan tillhör Polen under namnet Gubin medan stadsdelarna väster om floden idag utgör de återstående delarna av den tyska staden Guben i Brandenburg.

Historia 
Detta avsnitt behandlar enbart de polska stadsdelarnas historia efter 1945. För stadens historia före 1945, se Guben.
Vid Potsdamöverenskommelsen efter Tysklands kapitulation i andra världskriget 1945 beslutades att den nya polsk-tyska gränsen skulle dras vid floden Lausitzer Neisse, den så kallade Oder-Neisselinjen. Detta ledde till att staden Guben administrativt delades i två oberoende delar. Den kvarvarande västra delen i Tyskland omfattade de västra stadsdelarna, medan stadskärnan och de östra förstäderna tillföll Folkrepubliken Polen.

Den historiska stadskyrkan och rådhuset skadades båda svårt i striderna 1945. Rådhuset har senare byggts upp medan stadskyrkan har bevarats som ruin; en tysk-polsk förening verkar sedan 2005 för kyrkans återuppförande. Mellan 1951 och 2002 var staden regementsstad och högkvarter för den polska 5:e infanteridivisionen, från 1956 den 5:e pansardivisionen.

Sevärdheter 
 Rådhuset från 1300-talet, ombyggt flera gånger. Rådhuset förstördes 1945 och återuppbyggdes efter kriget.
 Ruinen av stadskyrkan från 1300-talet.
 Mickiewiczparken, uppkallad efter den polske nationalpoeten Adam Bernard Mickiewicz.
 Teaterön i Lausitzer Neisse, döpt efter teatern som uppfördes här 1874. Teatern är idag en delvis återuppförd ruin. Mitt på ön finns skulpturen "Guldskatten" av Julian Zaplatynski.
 Rester av stadsmuren från 1300-talet, med det 28,5 meter höga Werderturm.
 Minnessten över Corona Schröter, konstnär och musa åt Goethe, född i Guben 1751.
 Minnessten över synagogan på Ulica Dabrowskiego, uppförd 1878 och förstörd under Kristallnatten.

Kommunikationer 
Järnvägsbron över gränsen och Gubins östra järnvägsstation på den polska sidan trafikeras i dagsläget inte med persontrafik, men från Gubens västra station på den tyska sidan finns järnvägsförbindelser mot Frankfurt an der Oder och Cottbus, med enstaka direktförbindelser mot Berlin och Magdeburg.

Den öst-västliga nationella landsvägen DK32 börjar i Gubin och sammanbinder staden med Zielona Góra och Poznań. I Gubin finns också en gränsövergång till tyska Guben med vidare förbindelse mot Cottbus över Bundesstrasse 97.

Vänorter 
 Guben, Tyskland
 Kwidzyn, Polen
 Laatzen, Tyskland
 Paks, Ungern

Referenser

Externa länkar 

Städer i Lubusz vojvodskap
Stadskommuner i Lubusz vojvodskap
Gränsorter i Europa
Reinhold Lahti

Reinhold Lahti, född 3 juni 1930 i Kukkola, Karl Gustavs församling, Norrbottens län, död 20 mars 2002 i Hägersten, Stockholms kommun, var en svensk militär (generalmajor).

Biografi
Lahti gick på Krigsskolan Karlberg 1953–1954 och blev officer vid Bodens artilleriregemente (A 8) 1954. Han genomgick Militärhögskolan tekniska linje 1961–1963 och Defence Management Systems Course i USA 1967. Lahti tjänstgjorde bland annat vid dåvarande Tekniska stabskåren 1966–1968. Åren 1969–1970 tjänstgjorde han vid sitt hemmaregemente och blev major 1970. Lahti var lärare på Militärhögskolan 1971–1975 och var åter till A 8 en kort tid 1975. Samma år blev han chef för Arméstabens utrustningsavdelning, där han tjänstgjorde till 1978. Han gick på Försvarshögskolan 1977 samt blev överste och var chef för Gotlands artilleriregemente (A 7) 1978–1980.

År 1980 var det dags för befattningsbyte igen och Lahti utnämndes då till överste av första graden och chef för Bodens artilleriregemente (A 8) och Bodens försvarsområde (Fo 63). Denna befattning innehade Lahti till 1983 då han genomgick Försvarshögskolans chefskurs och utnämndes till generalmajor och chef för huvudavdelningen för gemensamma fackfrågor vid Försvarets materielverk. År 1988 blev Lahti slutligen av regeringen förordnad som rikshemvärnschef. Under Lahtis tid som hemvärnets främste företrädare och funktionsansvarig fattades bland annat beslut om att kvinnor med militär grundutbildning kunde bli hemvärnsmän. Man började också tilldela all hemvärnspersonal (utan kostnad för den enskilde) Tidningen Hemvärnet, rikshemvärnsstaben flyttade till nya lokaler på Löjtnantsgatan nära Högkvarteret, hemvärnets personalstyrka fastställdes till 125 000 man, "fo-flyget" lanserades, Hemvärnsmuseet på Hemvärnets stridsskola återinvigdes, hemvärnspersonalen började få uniformssystem 90, Rikshemvärnsrådet bildades av den gamla Hemvärnets centrala förtroendenämnd och försöksutbildning av bevakningslottor för hemvärnet påbörjades.

Reinhold Lahti var son till Arvo Lahti och Elsa Ojala. Han gifte sig 1955 med ekonomen Ulla Hellhoff (1931-2009), dotter till Robert Hellhoff och Märta Lindberg. Makarna Lahti var föräldrar till Thomas (född 1953), Jenny Kristina (född 1970), och Karl Henrik (1972). Lahti gravsattes den 15 april 2002 på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Noter

Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Försvarsområdesbefälhavare
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Karl Gustavs socken, Norrbotten
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1930
Avlidna 2002
Män
Pollocks förmodan om oktaedertal

Inom additiv talteori är Pollocks förmodan om oktaedertal en än så länge obevisad förmodan som säger att varje positivt heltal kan skrivas som summan av högst sju oktaedertal. Förmodan framlades på 1850-talet av Sir Frederick Pollock. Förmodan är en del av en generalisering av Fermats figurtalssats till tredimensionella figurtal, även kända som polyedertal.

Källor 
  och Pollock octahedral numbers conjecture
 
 

Additiv talteori
Förmodanden inom talteori
Figurtal
Australiens Grand Prix 2014

Australiens Grand Prix 2014 var det första av 19 lopp ingående i formel 1-VM 2014.

Rapport 
Australiens Grand Prix 2014 kördes den 16 mars och var det första loppet under Formel 1-säsongen 2014. Mercedes hade under alla tre träningar visat sig mycket snabba med både Nico Rosberg och Lewis Hamilton, även Ferrari med Fernando Alonso var snabba. Under kvalet höll sig denna ordningen någorlunda med Lewis Hamilton i pole position, hemmaföraren Daniel Ricciardo som tvåa, Nico Rosberg trea, Kevin Magnussen fyra och Fernando Alonso femma. Den regerande världsmästaren, Sebastian Vettel, åkte ut redan i andra kvalomgången (Q2) och startade på trettonde plats. För svensken Marcus Ericsson, som körde sitt första Formel 1-kval någonsin, gick det skapligt. Han kvalade in på tjugonde plats men fick starta på nittonde plats efter att Saubers Esteban Gutiérrez fick en bestraffning för ett växellådsbyte.

Under starten av racet blev de stökigt in i första kurvan där Kamui Kobayashi kraschade rakt in i Felipe Massa och smällde även till Kimi Räikkönen, både Kobayashi och Massa fick bryta. Anledningen till kraschen var ett tekniskt fel i bromsarna som gjorde att han inte fick ner farten. Lewis Hamilton, som startade i pole position, fick ett motorproblem och var därmed tvungen att bryta redan på fjärde varvet. Även Sebastian Vettel och Marcus Ericsson hade problem med motorerna och fick bryta. Lotus båda bilar bröt på grund av tekniska problem med motorenheterna. Vann gjorde Nico Rosberg överlägset, med över 25 sekunder ner till tvåan, Kevin Magnussen, som slutade på tredje plats men fick andraplatsen efter att Daniel Ricciardo blev diskvalificerad på grund av för högt bränsleflöde. Red Bull Racing överklagade beslutet men fick inte sin överklagan beviljad. Trea blev britten Jenson Button, som slutade på fjärde plats. Detta blev en succé för McLaren med båda sina två förare på pallen, som under hela förra säsongen inte tog en enda pallplats.

Kvalet 

Noteringar:
  — Valtteri Bottas fick fem platsers nedflyttning efter ett otillåtet växellådsbyte.
  — Föraren startade loppet från depån.
  — Esteban Gutiérrez fick fem platsers nedflyttning efter ett otillåtet växellådsbyte.
  — Pastor Maldonado misslyckades att nå gränsen på 107 procent av det snabbaste varvet i Q1. Han fick starta loppet efter att han fått dispens från domarna.

Loppet 

Noteringar:
  — Jules Bianchi fullföljde inte 90% av racedistansen och blev därmed inte klassificerad.
  — Daniel Ricciardo blev diskvalificerad på grund av att hans bil hade för högt bränsleflöde.

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Noteringar 
 Kevin Magnussen, Daniil Kvyat och Marcus Ericsson gjorde F1-debut.
 Kevin Magnussens första pallplats i Formel 1.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ”2014 Formula 1 Rolex Australian Grand Prix (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 15 mars 2014. Läst 1 juli 2014.
 ”2014 Formula 1 Rolex Australian Grand Prix (Race)” (på engelska). Formula1.com. 16 mars 2014. Läst 1 juli 2014.

Externa länkar

2014 i Australien
Australiens Grand Prix
Jag var en arier

Jag var en arier är en roman av Tony Samuelsson utgiven 2009.

Romanen är en kontrafaktisk historia som utspelar sig år 1976 i ett Sverige som blivit en del av det nazistiska storimperiet Germania med Albert Speer som rikets Führer.

Handling
Huvudpersoner är Thomas Robladh, som växt upp i en mäktig nazistisk familj, och dennes flickvän Karin. Thomas är sportjournalist. Genom sitt skrivande konfronteras han med det förflutna och börjar tvivla på de sanningar han växt upp med. Karin är litteraturstudent och medlem i en hemlig antinazistisk motståndsgrupp. Hon skriver på en avhandling om en av rikets mest uppburna författare, den partitrogne Stefan Ullman. Genom Thomas får hon möta Ullman och blir hans assistent. 

Tony Samuelsson utgav 2014 även "systerromanen" Kafkapaviljongen.,

Mottagande
Romanen fick ett gott mottagande. Dagens Nyheters Dan Jönsson utsåg den till årets bok. ”Att utse årets viktigaste svenska bok är alltid svårt, men här är utan tvekan en av dem.” Mats Kolmisoppi i Helsingborgs Dagblad var också imponerad: ”Det är skrämmande tänkbart, ner i minsta utmejslade detalj. Så psykologiskt trovärdigt att man till slut sitter kvar med en känsla av att det är just så här det skulle ha varit att uppfatta sig själv som arier – om rasismen hade vunnit vetenskaplig status.(…) Lägg därtill en spännande intrig, vackra miljöbeskrivningar och ett mullrande, men subtilt patos och bilden börjar klarna. Det här är en förbannat bra bok som skulle vara en av de första att slängas på bål om det värsta skulle inträffa.” Malin Lindroth i Göteborgs-Posten ansåg: ”Det är en svår balansgång som Tony Samuelsson ger sig in på. Det måste ha varit lätt att trampa snett och hamna i andfådda samtidsreferenser, undervisning eller ironier, men han lyckas lysande fint med att lyhört skildra en verklighet där nazismens logik är så internaliserad att den sitter i varje ord och gest och samtidigt behålla den lilla distans som krävs när man leker en tankelek som denna.” 

Några kritiker var kluvna inför den kontrafaktiska historieskrivningen. Magnus Eriksson i Svenska Dagbladet ansåg att romanen ställer väsentliga frågor och att den rymmer inslag som har oroväckande likheter med vår tid, men var inte övertygad av helheten: ”Romanen är ofta drabbande, men det finns också en tendens att tankeexperimentet tar över, att Tony Samuelsson leker med våra föreställningar mer än utmanar dem”. Nils Schwartz i Expressen tillstod att det var ”en habilt berättad historia” men ansåg att scenariot i romanen inte är trovärdigt för att hålla som en kontrafaktisk fantasi. Ola Larsmo i Dagens Nyheter påpekade emellertid att romanen är mer än bara en lek med historien och varning för nazistiska idéer och framhöll det centrala temat om litteraturens roll och författarnas anpasslighet.

Källor

Fotnoter

Kontrafaktiska romaner
Svenska romaner
Skönlitteratur 2009
Stockholm i skönlitteratur
Iowa Wild

Iowa Wild är ett ishockeylag i American Hockey League (AHL), som började spela säsongen 2013/2014. Laget spelar i Wells Fargo Arena i Des Moines, Iowa, som AHL-samarbetspartner till NHL-laget Minnesota Wild.

Laget var tidigare känt som Houston Aeros och var stationerade i Houston, Texas Toyota Center. Den 18 april 2013 meddelades att Aeros skulle flytta till Des Moines, med början på AHL-säsongen 2013/2014 gå under namnet Iowa Wild. Wild är det andra AHL-laget i Des Moines och Wells Fargo Arena; Iowa Stars var samarbetspartner med Dallas Stars från 2005 till 2008.

Historia 
Houston Aeros var ett expansionslag i International Hockey League (IHL) 1994. Lagets namn är en hyllning till Houston Aeros i World Hockey Association (WHA) på 1970-talet, ett av lagen Gordie Howe spelade för i WHA. Aeros var det andra IHL-laget att namnges efter ett WHA-lag, det första är Phoenix Roadrunners, till skillnad från Roadrunners som använde samma logotyp som deras WHA-föregångare, använde sig IHL-Aeros av en ny logotyp; ett bombplan flyger över laget namn baserat på Boeing B-17 eller B-25 Mitchell. 

Aeros besegrade Orlando Solar Bears i finalen och vann 1999 års Turner Cup (mästerskapet i IHL). Aeros var ett av sex IHL-lag att gå med i AHL år 2001 när IHL lades ned. AHL-versionen av Aeros kom att bli mästare i 2003 års Calder Cup. De nådde även Calder Cup-finalen 2011, men förlorade mot Binghamton Senators. Aeros var AHL-samarbetspartner till Minnesota Wild och var anslutna till ECHL-återupplivandet av Orlando Solar Bears för säsongen 2012/2013.

Laget spelade sina hemmamatcher i Toyota Center, som de flyttade till från Compaq Center inför säsongen 2003/2004.

Under 2003 ersatte Aeros sin ursprungliga bomb-logotyp, som förts över från deras dagar i IHL, till en ny logotyp med ett framåtvänt modernt stridsflygplan under ett versalt "AEROS". Färgsättningen var från WHA-Aeros ljus- och mörkblåa färgschema. Under 2005, som en del av sin tillhörighet med Wild, ändrade Aeros sina färger till Wilds grön-röda färger. Den nya logotypen togs dock inte emot av fansen; den 18 april 2006 meddelade laget att Aeros skulle återgå till sin ursprungliga bombplan-logotyp, med endast några mindre färgförändringar där de blå delarna av den ursprungliga logotypen ersattes med gröna.

Den 18 april 2013 meddelade Minnesota Wild att Minnesota Sport och Entertainment inte kunde nå ett hyresavtal med Toyota Center, och att Aeros därmed skulle flyttas till Des Moines säsongen 2013/2014 och spela sina hemmamatcher i Wells Fargo Arena. Iowa Wilds första säsong inleddes den 12 oktober 2013 med en seger, 1–0, mot Oklahoma City Barons. Publiksiffran på hemmapremiären var 10 200 åskådare.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats