kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patrick Hopkins

Patrick Hopkins, född 18 december 1987, är en amerikansk före detta fotbollsspelare.

Karriär
Hopkins moderklubb är Sockers FC. Mellan 2006 och 2010 spelade han collegefotboll för DePaul University. 2011 spelade Hopkins för australiensiska Brisbane Wolves, där han gjorde 17 mål som mittback. 

I januari 2012 skrev Hopkins på ett tvåårskontrakt med svenska Ljungskile SK. Till säsongen 2013 blev han utnämnd till lagkapten i LSK. 

I november 2013 värvades Hopkins av IK Sirius, där han skrev på ett treårskontrakt.

I februari 2017 värvades Hopkins av San Francisco Deltas.

Källor

Patrick Hopkins på elitefootball

Noter

Amerikanska fotbollsspelare
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i IK Sirius FK
Spelare i Superettan
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Chicago
Födda 1987
Levande personer
Män
Alumner från DePaul University
Simona Weiss

Simona Weiss, född 29 april 1963 i Maribor, död 18 december 2015 i Slovenj Gradec, Slovenien, var en slovensk popsångerska.

Weiss ställde upp i skönhetstävlingen Miss Slovenije 1984 och kom på 2:a plats. Hon blev upptäckt av musikern och musikproducenten Goran Šarac 1985, som var pianist i rockgruppen Rendez-Vous. Hon påbörjade sin solokarriär samma år och gjorde ett uppmärksammat uppträdande på Opatijafestivalen det året. Hon släppte sedan ett tjugotal album. Weiss och Šarac gifte sig sedan med varandra.

1998 uppträdde hon tillsammans med den italienska sångaren Al Bano. 1999 vann hon, som första kvinna, musikpriset Viktorja och är den artist som nominerats i flest gånger (6 gånger). 2004 drog hon sig tillbaka från offentligheten efter att hon fött sin son. Därefter koncentrerade Weiss sig på sina studier i psykologi och 2008 tog hon kandidatexamen från Ljubljanas universitet.

Tillsammans med Moni Kovačič och Urša Drinovec deltog Weiss i den jugoslaviska uttagningen till Eurovision Song Contest 1988 med bidraget Lahko je reci ljubim te och kom på 13:e plats. Weiss deltog även i den slovenska uttagningen 2001 med bidraget Vse življenje (ej kvalificerad till finalen).

Diskografi (i urval) 
 Sanje So Vse Kar Imam (1989)
 Zapali Noč (1990)
 Računam nate

Referenser 

Slovenska popsångare
Personer i Slovenien under 1900-talet
Personer i Slovenien under 2000-talet
Personer från Maribor
Födda 1963
Avlidna 2015
Kvinnor
Back 2 Back

Back 2 Back från 2011 är ett musikalbum med Bengt Hallberg och Jan Lundgren. De två pianisterna spelar på var sin flygel – rygg mot rygg. Det är Hallbergs första album på över 10 år.

Låtlista
All Things (Bengt Hallberg/Jan Lundgren) – 3:08
Autumn Walk (Bengt Hallberg) – 5:08
The Longest Night (Jan Lundgren) – 5:17
Cheers (Bengt Hallberg) – 2:53
Lucky Corner (Bengt Hallberg) – 3:48
Ständchen, op.135 (Franz Schubert) – 3:53
London 5:30 (Jan Lundgren) – 4:40
Sweet Georgia Brown (Ben Bernie/Maceo Pinkard/Kenneth Casey) – 2:54
La polka du roi (Charles Trenet) – 4:27
Maple Leaf Rag (Scott Joplin) – 3:03
Picasso Blues (Bengt Hallberg/Jan Lundgren) – 4:41
Lover Man (Jimmy Davis/Roger Ramirez/James Sherman) – 6:40

Medverkande
Bengt Hallberg – piano
Jan Lundgren – piano

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 2011
Album av Jan Lundgren
Album av Bengt Hallberg
Operation Sepals

Operation Sepals var en hemlig allierad underrättelseverksamhet under senare delen av andra världskriget, med baser i Sverige och Norge. Från sommaren 1944 inrättades nio baser utefter gränsen mellan Sverige och Norge, varav fyra på den svenska sidan, vilka var aktiva till krigsslutet i maj 1945. 

Syftet var att stärka den norska motståndsrörelsen och hjälpa den att i krigets slutskede återta delar av Norge samt att motarbeta sovjetiskt inflytande i ett befriat Nordnorge utan norsk militär. I underrättelsearbetet samarbetade svenska krigsmaktens C-byrå med norska XU och brittiska Secret Intelligence Service (SIS).

Baserna 
Baserna var i flera fall inrättade i Svenska Turistföreningens fjällstugor och bemannades av ett tiotal norska jägarsoldater per bas, som var tränade av brittiska Special Operations Executive (SOE) inom Kompani Linge och i polistruppsläger i Älgberget i Dala-Järna. För utrustningen svarade amerikanska Office of Strategic Services (OSS), föregångaren till Central Intelligence Agency (CIA), med vapen sända till Sverige med diplomatpost och transporterade sista biten av I 19:s jägarbataljon (I19 K) eller med samer som Per och Lasse Sarri och deras kusin Esajas Niia i Nikkaluokta. Bland andra Stig Synnergren och Gösta Wetterhall på I 19:s jägarbataljon/Norrbottens regementes jägarbataljon i Kiruna var inblandade i sambandet med norrmännen. Chefen för C-byrån Norr, kaptenen Fahle Isberg, svarade för underrättelsesamband och han och hans bror Gunnar Isberg (född 1923) var kurirer.

Den nordligaste basen, SEPAL bas I, Mons, låg i STF:s Pältsastugan i trakten av Kattuvuoma, bas II, Anna, i STF:s Unna Allakasstuga i Abiskofjällen, bas III, Truls, vid svenska statens vilstuga vid nuvarande Silvervägen och bas IV och högkvarteret, Marit/Lotte, nära östra spetsen av Leinavatn och Vuoskajaure, en halvmil in i Sverige. Den fristående norska kommunikationscentralen, Kari, låg i närheten. På norsk sida var kaptenen Håkon Kyllingmark initiativtagare till och chef för nätverket och på amerikansk sida arbetade Karl Gustav Tillström inom gruppen Westfield Mission på Office of Strategic Services (OSS) i Stockholm med projektet. En av basernas uppgifter var att sända väderrapporter, vilket hade betydelse för bland annat flygbombningarna av slagskeppet Tirpitz i Altafjorden och nära Tromsö.

Källor
Radioprogrammet Operation Sepals - CIA i Norrbotten på P3 Dokumentär 3 april 2011, avlyssnat 2016-10-25]
Om Pältsastugan på fjallklubben.se
Norrbottens museum juni 2008

Noter

Vidare läsning
 Roger Albrigtsen: Operation Sepals: hemliga baser i Sverige 1944-1945,  Sivart förlag 2010,  (norskt original 2008)
Lars Gyllenhaal: Tyskar och allierade i Sverige - Svensk krigshistoria i nytt ljus. Fischer & Co, 2011, 

Sverige under andra världskriget
Motståndsrörelsen i Norge under andra världskriget
Episoder 1944 i Sverige under andra världskriget
1944 i Norge
Krigsåret 1944
Jules Pams

Jules Pams, född 14 augusti 1852, död 12 maj 1930, var en fransk politiker.

Pams var advokat och blev deputerad från 1893 samt senator 1904. Han var jordbruksminister 1911-13 i Ernest Monis, Joseph Caillaux och Raymond Poincarés regeringar. Han var vänsterns kandidat mot Poincaré vid presidentvalet 1913 men föll igenom trots stöd från Georges Clemenceau. 1917-20 var han inrikesminister.

Källor

Noter

Frankrikes jordbruksministrar
Frankrikes inrikesministrar
Franska politiker under 1900-talet
Födda 1852
Avlidna 1930
Män
Svensk uppslagsbok
Kimiko Glenn

Kimiko Glenn, född  i Phoenix, Arizona, är en amerikansk skådespelerska. Under sin collegeutbildning blev hon uttagen till National Tour of Spring Awakening. Hon var under 2014 bosatt i New York. Hon hade en av rollerna i TV-serien Orange Is the New Black, hon spelade Brook Soso.

Källor

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Phoenix
Födelseår saknas
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från Arizona
Until It’s Time

Until It’s Time från 2012 är ett livealbum med sångerskan LaGaylia Frazier och Jan Lundgren Trio. Det spelades under en turné 2010 och 2011.

Låtlista
Until It's Time for You to Go (Buffy Sainte-Marie) – 8:08
When We Say Goodbye (LaGaylia Frazier/Jan Lundgren) – 5:23
I'm All Smiles (Herbert Woodward Martin/David Finck/Michael Leonard) – 6:36
The Shadow of Your Smile (Johnny Mandel/Paul Francis Webster) – 7:15
Walkin' after Midnight (Alan Block/Don Hecht) – 3:18
Jean (Rod McKuen) – 7:38
If You Go (Geoffrey Parsons/Michel Emer) – 8:30
Inner City Blues (Make Me Wanna Holler)  (Marvin Gaye/James Nyx Jr) – 9:17
What's Going On (Al Cleveland/Renaldo "Obie" Benson/Marvin Gaye) – 6:03

Medverkande
LaGaylia Frazier – sång
Jan Lundgren – piano
Mattias Svensson – bas
Andy Pfeiler – gitarr (spår 2, 8–9)
Hal Frazier – sång (spår 5)
Zoltan Csörsz – trummor (spår 1–2, 5–9)
Jonas Johansen – trummor (spår 3–4)

Mottagande
Skivan fick ett blandat mottagande när den kom ut med ett genomsnitt på 3,4/5 baserat på nio recensioner.

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 2012
Album av Jan Lundgren
Album av LaGaylia Frazier
Nsima Peter

Nsima Peter, född 28 december 1988, är en nigeriansk fotbollsspelare som spelar för rumänska Unirea Slobozia.

Karriär
Peters moderklubb är Wikki Tourists FC. 2011 kom han till Sverige och Kristianstads FF. I sin första match från start gjorde han ett hattrick mot IK Oddevold. Den 29 september 2012 gjorde han återigen ett hattrick, denna gång mot Karlstad BK i en match som slutade med en 3–1-vinst för KFF.

I februari 2013 skrev han på ett treårskontrakt med Varbergs BoIS. I december 2016 värvades Peter av IK Frej, där han skrev på ett ettårskontrakt med option på ytterligare ett år, kontraktet förlängdes sedan över säsongen 2018.

Den 18 november 2018 värvades Peter av Falkenbergs FF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Efter säsongen 2020 fick Peter inte förnyat kontrakt och han lämnade därmed klubben. I januari 2021 skrev han på för turkiska Akhisar Belediyespor. I augusti 2021 återvände Peter till Falkenbergs FF, där han skrev på ett 1,5-årskontrakt. Falkenberg blev nedflyttade från Superettan 2021 och efter säsongen lämnade Peter klubben.

I februari 2022 värvades Peter av Utsiktens BK, där han skrev på ett ettårskontrakt. I januari 2023 värvades Peter av Unirea Slobozia i rumänska andraligan.

Karriärstatistik

Källor

Nsima Peter på elitefootball

Noter

Nigerianska fotbollsspelare
Spelare i Kristianstads FF
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i IK Frej
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Akhisar Belediyespor
Spelare i Utsiktens BK
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i TFF 1. Lig
Födda 1988
Levande personer
Män
1224 Fantasia

1224 Fantasia är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 augusti 1927 av de ryska astronomerna Sergej Beljavskij och N. Ivanov vid Simeizobservatoriet på Krim. En oberoende upptäckt som kungjordes först, gjordes av den belgiske astronomen Eugène Joseph Delporte den 17 september 1927.

Asteroidens preliminära beteckning var 1927 SD. Asteroiden fick senare namn efter det latinska namnet för fantasi.

Fantasias senaste periheliepassage skedde den 7 maj 2022. Asteroidens rotationstid har beräknats till 5,00 timmar

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter ord
Astronomiska upptäckter av S Beljavskij
Astronomiska upptäckter av N Ivanov
Astronomiska upptäckter 1927
Tänd på

Tänd på är en låt och singel med det svenska rockbandet Kent. Låten "Tänd på" släpptes första gången i april 2012 på bandets 10:e album Jag är inte rädd för mörkret. 3 oktober 2012 släpptes den även som singel tillsammans med b-sidan "Ett år utan sommar". Singeln finns som digital nedladdning och i limiterad utgåva på CD-maxi och Vinylskiva. 3 oktober 2012 släpptes även en musikvideo till låten "Tänd på" på YouTube. Videon består av bilder från bandets konsert vid Sjöhistoriska museet i Stockholm sommaren 2012. 

B-sidan "Ett år utan sommar" fanns tillgänglig att lyssna på via musiktjänsten Soundcloud redan i mars 2012, alltså innan albumet "Jag är inte rädd för mörkret" släpptes.

Låtlista 
 "Tänd på" – 4:44
 "Ett år utan sommar" – 3:15

Källor

musiksinglar 2012
Singlar av Kent
Svenskspråkiga sånger
Gösta Wetterhall

Gösta Carl Fredrik Wetterhall, född 1 augusti 1904 i Skillingaryd, död 22 juni 1983 i Falun, var en svensk militär.

Wetterhall avlade studentexamen i Jönköping 1923 och utbildade sig till arméofficer vid Norrbottens regemente. Han var kompanichef vid Krigsskolan 1938–1944 och därefter chef för Norrbottens regementes jägarbataljon i Kiruna april 1944–maj 1948.

Under andra världskriget var han frivillig i Vinterkriget och var chef för 16. jägarkompanieet i Svenska Frivilligkåren 1940 och ivrade senare för en svensk insats mot tyskarna i Narvik. Som chef för jägarbataljonen i Kiruna tillsammans med Stig Synnergren hade han ansvar för den svenska militärens samband med de norska jägarsoldaterna som vistades vid den svensk-norska gränsen 1944–1945 under Operation Sepals.

Gösta Wetterhall var bataljonschef vid Dalregementet 1948–1955 och befälhavare för Falu försvarsområde 1955–1967. Han var aktiv idrottsman och -organisatör, särskilt inom skytte och skidlöpning.

Överste Wetterhalls väg i Falun är namngiven efter honom med hänvisning till hans medverkan i att anordna skid-VM i Falun 1954 och 1974 och hans initiativ till Svenska Skidspelen.

Gösta Wetterhall var son till överstelöjtnanten Carl Fredrik Wetterhall och Emy Karin Wallin. Han var bror till Hans Wetterhall.

Utmärkelser 

   Riddare av Vasaorden, 1941
   Kommendör av första klass av Svärdsorden, 11 november 1966.

Bibliografi
Gösta Wetterhall: ''Bättre spår med Aktiv: handbok för spårläggning, Aktiv maskin AB, Östersund 1983

Källor
Biografi på Dalregementets museers webbplats, läst 2014-06-09

Noter

Överstar i svenska armén
Försvarsområdesbefälhavare
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Tofteryds socken
Födda 1904
Avlidna 1983
Män
Fox (Sverige)

Fox var en TV-kanal från Fox International Channels som startade sina sändningar i Sverige den 22 september 2014. och som upphörde med sändningarna den 31 december 2020. 

Fox International Channels ansökte om tillstånd hos dåvarande Post- och telestyrelsen, för att få sända marksänd Digital-TV i Sverige under 2005, men fick inget tillstånd. Under 2014 fick Fox tillstånd för att starta en svensk TV-kanal. Kanalen sände från Helsingfors som sina nordiska grannkanaler, Finland och Norge. Kanalen visade delar av amerikanska Foxs utbud, serier som Fox äger utlandsrättigheterna till och egna produktioner. Vid lanseringen fanns kanalen hos Com Hem, Telia, Boxer och Canal Digital.

Program och serier 
 CSI: Miami
 Da Vinci's Demons
 Det stora fyndkriget
 Extrema Samlare
 The Good Wife
 Grandma's Boy
 Jo
 Jordan, rättsläkare
 Modern Family
 The Secret of Crickley Hall
 Skattgrävare
 Star Trek: Enterprise
 The World's Best Chefs

Film  
 Escape from Planet Earth

Kortfilm  
 Ghost Patrol

Referenser

TV-kanaler i Sverige
TV-kanaler och TV-stationer startade 2014
TV-kanaler och TV-stationer nedlagda 2020
Free Methodist Church

Free Methodist Church (FMC) är ett metodistiskt trossamfund med rötterna i amerikansk helgelserörelse och Methodist Episcopal Church (MEC).

B.T. Roberts, J.W. Redfield och andra reformivrare inom den sistnämnda kyrkan uteslöts eller fick sparken som pastorer i mitten av 1800-talet. Dessa samlades 1860 till en konferens i Pekin, New York och bildade Free Methodist Church of North America som idag växt till en internationell kyrkofamilj med 850 000 medlemmar fördelade på församlingar i 82 länder. Officiellt organ är tidskriften Light & Life Magazine. FMC:s internationella högkvarter ligger i Indianapolis i USA. 

Den fråga som först utlöste MEC:s konflikt med B.T. Roberts handlade om att den sistnämnde kritiserade det system med hyrda eller köpta kyrkbänkar som tillämpades i MEC och som möjliggjorde för rikare familjer att skaffa sig en framskjuten position i kyrkorummet. Roberts och hans anhängare höll också fast vid John Wesleys, kyrkans (och helgelserörelsens) ursprungliga syn på fullständig helgelse. Man kritiserade också MEC för att inte tillräckligt tydligt ta avstånd från slaveriet. FMC tog också avstånd från instrumentalmusik i kyrkorna och sjöng enbart a cappella – en praxis som ändrades genom kongressbeslut först 1943.

FMC i USA tillhör Global Wesleyan Alliance, Christian Holiness Partnership, Christian Churches Together, National Association of Evangelicals, Wesleyan Holiness Consortium och Metodistiska Världsrådet.

Free Methodist World Conference 
 
Free Methodist World Fellowship gick samman med Free Methodist Constitutional Council och bildade Free Methodist World Conference (FMWC), den 30 juni 1999 i Anderson, Indiana. Sedan dess har världskonferenser hållits vart fjärde år, på följande platser:
Harare (2003)
Sao Paulo (2007) 
Bujumbura (2011)    

Däremellan hålls också regionala samlingar (Area Fellowships) i Asien, Europa, Latinamerika, Nordamerika, Södra Afrika, Västafrika och Öst-Centralafrika.

Generalkonferenser 

Under FMWC finns fjorton olika generalkonferenser, i:
Brasilien 
Burundi 
Dominikanska republiken
Egypten
Indien
Japan 
Kanada
Kongo-Kinshasa
Moçambique
Nordamerika
Filippinerna
Rwanda 
Sydafrika
Zimbabwe 

Dessutom finns provisoriska konferenser i Haiti och Kenya.

Källor 
Bloomington FMC
About us FMWC

Metodistiska samfund
Helgelserörelsen
Hyperaktivitetsstörningar

Hyperaktivitetsstörningar eller hyperkinetiska störningar är en grupp psykiska störningar som vanligen bryter ut i barndomen eller ungdomen. De utmärks av låg uthållighet och svårigheter med att sitta stilla. Drabbade individer kännetecknas också lida av koncentrationssvårigheter samt avvikelser i den motoriska aktivitetsnivån.

Till gruppen hör, enligt svenska Socialstyrelsens översättning av ICD-10, ADHD, ADD, DAMP, hyperaktiv beteendestörning, med flera.

Gruppen kännetecknas av att den vanligen märks före fem års ålder, att personen brister i uthållighet när det gäller intellektuella aktiviteter och istället byter syssla utan att slutföra det påbörjade, och en desorganiserad aktivitet. Personer med dessa störningar kan visa sig trotsiga, oblyga, ha störd motorisk eller språklig förmåga, och har ofta problem att få kamrater. Personer med gruppen störningar kan ofta ha annan psykisk problematik vid sidan av diagnosen. Symtombilden kan likna depression, schizofreni, ångeststörningar och genomgripande störning i utvecklingen.

Noter

Beteendestörningar och emotionella störningar med debut vanligen under barndom och ungdomstid
Neuropsykiatriska diagnoser
Motoriska tillstånd och störningar
Nigeria i olympiska sommarspelen 1964

Nigeria deltog med 18 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medaljer

Brons
 Nojim Maiyegun - Boxning, lätt mellanvikt.

Källor 
 

1964 i Nigeria
Nationer i olympiska sommarspelen 1964
1964
Dartford FC

Dartford FC är en engelsk fotbollsklubb baserad i Dartford i Kent. Klubben spelar i National League South, vilket är den sjätte nivån inom Englands ligasystem för fotboll. Hemmamatcherna spelar Dartford FC på Princes Park i Dartford. Arenan invigdes i november 2006.

Dartford FC bildades 1888 av medlemmar i Dartford Working Men's Club för att till en början spela vänskaps- och träningsmatcher. Säsongen 1895-96 provade man på spel i FA-cupen och from 1897 blev man medlem i Southern League Division Two. Klubben hoppade mellan olika ligor under perioden före första världskriget. 1913 genomförde Dartford en kortare turné i Norge som kulminerade i en 6-1-seger över vad som betecknades som en norsk landslagselva.

Under mellankrigsperioden vann Dartford Southern League två säsonger i följd, 1930-31 och 1931-32. Dessutom blev klubben den första klubben utanför Football League att nå FA-cupens tredje omgång två på varandra följande säsonger. Säsongen 1935-36 förlorade Dartford till ett stjärnspäckat Derby County FC som senare under säsongen skulle bli tvåa i Division One. Dartford ledde matchen på Baseball Ground med 2-0, men hemmalaget kunde vända till seger med 3-2. Säsongen därefter förlorade Dartford med 0-1 hemma mot Darlington FC. 

Under perioden efter andra världskriget dröjde det ända fram till säsongen 1973-74 innan klubben på nytt vann Southern League. Samtidigt gjorde man ett försök att bli invald i the Football League, vilket är klubbens senaste allvarliga försök att nå status som en klubb i Football League. Klubbens fjärde, och förmodligen sista som det engelska ligasystemet nu ser ut, seger i Southern League togs säsongen 1983-84. När Englands ligasystem för fotboll gjordes om 2004 spelade Dartford de första två säsongerna i Southern League varefter de av geografiska skäl flyttades till Isthmian League. 

Efter att under säsongen 2007-08 ha vunnit Isthmian League Division One North, nivå 8 i Englands ligasystem för fotboll, flyttades Dartford upp i Isthmian League Premier Division. Efter att ha nått en 8:e plats första säsongen (2008-09) blev man mästare under 2009-10. Uppflyttning följde till Conference South och även där var man lyckosam i andra försöket eftersom man säsongen 2011-12 slutade tvåa i tabellen, vann Playoff-finalen och därmed kunde ta steget upp till Conference Premier. Efter en fin 8:e placering första säsongen i Conference Premier blev Dartford bara 22:a säsongen 2013-14. På grund av att både Hereford United FC och Salisbury City FC blev tvångsnedflyttade på grund av uteblivna betalningar fick Dartford chansen att spela vidare i Conference Premier. Nästa år åkte man dock ned i National League South.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i England
Karl Gustav Dahlgren

Karl Gustav Dahlgren, född 24 oktober 1909 i Malmö Sankt Petri församling, död 22 januari 1979 i Lunds Allhelgonaförsamling i dåvarande Malmöhus län, var en svensk psykiater. 

Efter studentexamen i Malmö 1928 blev Dahlgren blev medicine kandidat 1932, medicine licentiat 1937, medicine doktor i Lund 1946 på avhandlingen On Suicide and Attempted Suicide: A Psychiatrical and Statistical Investigation, var docent i psykiatri i Lund 1947–48 och från 1956, överläkare vid psykiatriska kliniken vid Linköpings lasarett 1948–55 och vid psykiatriska kliniken vid Malmö allmänna sjukhus från 1956.

Han gifte sig första gången 1935 med Rannveig Arnesen (1912–1972) och andra gången 1975 med konstnären Märta Brännberg, ogift Holmberg (1915–1980).

Källor

Fotnoter

Svenska psykiatrer
Födda 1909
Avlidna 1979
Män
Läkare från Malmö
Alumner från Lunds universitet
Oiva Toikka

Oiva Kalervo Toikka, född 29 maj 1931 i Viborgs landskommun, död 22 april 2019 i Helsingfors, var en finländsk glaskonstnär och keramiker.

Biografi
Toikka utbildade sig vid avdelningen för keramik vid Konstindustriella högskolan i Helsingfors 1953–1956. I början av sin karriär, från 1956 till 1959, var han verksam vid Arabias konstavdelning. Han är dock mest känd för sitt arbete med glas vid Notsjö glasbruk där han 1963 blev chef för produktutvecklingen. Där formgav han både bruksserviser och dekorativa föremål, bland vilka särskilt märks hans glasfåglar. En av hans mer kända glasserviser är Kastehelmi från 1964.

Priser och utmärkelser
1970 – Lunningpriset
1980 – Pro Finlandia-medaljen
1992 – Kaj Franck-priset
2000 – Finlandspriset
2001 – Prins Eugen-medaljen
2003 – hedersmedlem i Aalto-universitetets högskola för konst, design och arkitektur

Källor

Externa länkar
Verk av Oiva Toikka, presenterade av Designmuseet i Helsingfors.

 

Finländska keramiker
Finländska glaskonstnärer
Födda 1931
Män
Avlidna 2019
Finländska formgivare
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska innehavare av professors namn