Tysklands vice förbundskansler

Tysklands vice förbundskansler eller Tysklands vicekansler (på tyska officiellt:der Stellvertreter des Bundeskanzlers eller informellt der Vizekanzler) är Tysklands förbundskanslers ställföreträdare och alltså ställföreträdande regeringschef.  Nuvarande vicekansler i Olaf Scholz SPD/FPD/Die Grünen-regering är sedan 8 december 2021 Robert Habeck (Die Grünen).

En manlig vicekansler för en kvinnlig förbundskansler tituleras formellt der Stellvertreter der Bundeskanzlerin medan en kvinnlig ställföreträdare tituleras die Stellvertreterin (des Bundeskanzlers/der Bundeskanzlerin), eller informellt die Vizekanzlerin.

I motsats till exempelvis USA:s vicepresident är vicekanslern inte ett av Tysklands grundlagsämbeten.  Kanslern har rätt att utse en av Tysklands regerings ministrar som sin temporära ställföreträdare, men vicekanslern blir inte automatiskt ny förbundskansler i händelse av dennes död eller förtida avgång.  Vicekanslern har som ställföreträdare rätt att utöva alla kanslerns plikter i dennes frånvaro; det har dock aldrig prövats om vicekanslern exempelvis även har rätt att kräva en förtroendeomröstning för kanslern i Tysklands förbundsdag.

Historia

Vicekanslerer före 1949 
Ämbetet skapades ursprungligen under det Tyska kejsardömet i mars 1878 genom Stellvertretungsgesetz, som gav Tysklands rikskansler, då Otto von Bismarck, rätt att utse en ställföreträdare bland ministrarna.  Den förste ställföreträdaren blev Otto zu Stolberg-Wernigerode.

Tyska kejsardömet 

Tysklands rikskanslers ställföreträdare:
Otto zu Stolberg-Wernigerode, 1 juni 1878 - 20 juni 1881.
Karl Heinrich von Boetticher, 20 juni 1881 - 1 juli 1897, inrikesminister.
Arthur von Posadowsky-Wehner, 1 juli 1897 - 24 juni 1907, inrikesminister.
Theobald von Bethmann Hollweg, 24 juni 1907 - 14 juli 1909, inrikesminister.
Clemens von Delbrück, 14 juli 1909 - 22 maj 1916, inrikesminister.
Karl Helfferich, 22 maj 1916 - 9 november 1917, inrikesminister till 23 oktober 1917.
Friedrich von Payer (FVP), 9 november 1917 - 10 november 1918.

Weimarrepubliken 

Motsvarande ämbete existerade även under Weimarrepublikens konstitution.

Ställföreträdande ministerpresidenter:
Eugen Schiffer (DDP), 13 februari - 19 april 1919, finansminister.
Bernhard Dernburg (DDP), 30 april - 20 juni 1919, finansminister.
Matthias Erzberger (Zentrum), 21 juni - 3 oktober 1919 (till 14 augusti 1919 som ställföreträdande ministerpresident), finansminister.
Ställföreträdande rikskanslerer:
Eugen Schiffer (DDP), 3 oktober 1919 - 27 mars 1920, justitieminister.
Erich Koch-Weser (DDP), 27 mars 1920 - 21 juni 1920, inrikesminister.
Rudolf Heinze (DVP), 25 juni 1920 - 4 maj 1921, justitieminister.
Gustav Bauer (SPD), 10 maj 1921 - 14 november 1922, statskasseminister.
Posten vakant 1922-1923.
Robert Schmidt (SPD), 13 augusti 1923 - 3 november 1923, återuppbyggnadsminister.
Karl Jarres (DVP), 30 november 1923 - 15 december 1924, inrikesminister.
Posten vakant 1925-1927
Oskar Hergt (DNVP), 28 januari 1927 - 12 juni 1928, justitieminister.
Posten vakant 1928-1930.
Hermann Dietrich (DDP och DStP), 30 mars 1930 - 30 maj 1932, finansminister från 26 juni 1930.
Posten vakant 1932-1933.

Under Nazityskland 

Under Nazityskland upphörde posten i och med Franz von Papens avgång 1934.

Franz von Papen (partilös), 30 januari 1933 - 7 augusti 1934.

Rollen övertogs 1934 av Rudolf Hess (NSDAP) och sedermera 1941 av Martin Bormann (NSDAP), båda i egenskap av Führerns ställföreträdare.  Ingen av de personer som haft posten kom att efterträda Hitler under krigets slutfas 1945.

Vicekanslerer under förbundsrepubliken 1949– 

I artikel 69, första stycket i Tysklands grundlag (Grundgesetz), som trädde i kraft i Västtyskland 23 maj 1949, omnämns vicekanslerns roll, genom att förbundskanslern har rätt att utse en ställföreträdare bland ministrarna; rollen kallas officiellt Stellvertreter des Bundeskanzlers.

Den ende vicekansler under Förbundsrepubliken Tysklands historia som temporärt trätt i funktion som förbundskansler är Walter Scheel, 7-16 maj 1974, efter att Willy Brandt avgått och förbundspresidenten Gustav Heinemann givit Scheel i uppdrag att temporärt leda regeringen.

Inom Tysklands regering har praxis varit att posten tilldelas partiledaren för det näst största partiet inom regeringskoalitionen, ofta tillsammans med posten som Tysklands utrikesminister. Vicekanslern Olaf Scholz (SPD) som tillträdde 2018 är samtidigt finansminister.

Lista över vicekanslerer sedan 1949

Källor 

Vice regeringschefer