kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brodins varv

O.A. Brodins varv var ett svenskt skeppsvarv i Gävle.

Brodins skeppsvarv grundades som Brodins Skeppsvarf 1849 av Olof Brodin den yngre (1795–1867). Denne var son till Olof Brodin den äldre (1760–1813), som var fiskare och senare sjökapten och kom från Tynderö socken i Medelpad. Sonen Olof hade arbetat som konstruktör hos Lars Augustin Bång (1806-53), som drev Gävle stads norra varv, och etablerade sig som egen skeppsbyggmästare på Fiskarevarvet på södra sidan av Gavleån 1849. 

Brodins Varv låg på södra sidan av Gavleån i nuvarande kvarteret Skeppsbyggaren. I slutet av 1800-talet låg under några år på Södra varvsområdet förutom Brodins också Bångs varv, Rettigs varv och Bergforss varv. År 1900 fanns bara Brodins kvar.

Efter Olof Brodins död 1867 övertog Olof August Brodin varvet. Det drevs till storstrejken 1909, varefter det lades ned. Brodins varv tillverkade närmare 200 fartyg under perioden 1867-1909, bland andra Briggen Gerda och Djurgården 3. Varvet byggde också 1891 S/S Axel Johnson, som var Rederi AB Nordstjernans första nybygge, och då var den största ångare av stål som byggts i Sverige.<ref>[http://www.gavledraget.com/22000-gavleprofiler/22401-i-p-profiler/22410-ingvar-henricson/brodinska-varvet-i-mars-anno-1891-av-ingvar-henricson/ Ingvar Henricson; Brodins varvet i mars 1891 på www.gavledraget.com]</ref> För- och akterstävar för vissa båtar tillverkades på Söderfors bruk.

Byggda fartyg i urval
 1868 Briggen Gerda
 1874 
 1891 S/S Axel Johnson
 1897 Nybron 1 1897 M/S Elba 1897 Djurgården 4 1897 Djurgården 3 1903 Finngrundet''

Källor
Olof August Brodin i Svenskt Biografiskt Lexikon

Noter

Ej längre existerande svenska företag
Nedlagda svenska skeppsvarv
Företag i Gävle
Brollsta

Brollsta är en by och gård, som varit säteri, belägen i Össeby-Garns socken i nordöstra delen av Vallentuna kommun.

Namnet Brollsta finns omnämnt tidigast år 1542.  Under historisk tid har Brollsta utgjort en ensamgård. Ett kvarnställe finns omnämnt redan år 1585, kvarnen flyttades till Ådra/Uddra år 1778.  Fram till 1660-talet brukades och beboddes Brollsta av bönder, men köptes i början av 1660-talet av en hovträdgårdsmästare. Gården gick år 1678 vidare till landshövdingen och friherren Policarpus Cronhielm som erhöll säterifrihet för gården samma år. Gården var väl bebyggd år 1682 och säterifriheten bekräftades år 1828.
Till gården leder vägar som delvis kantas av alléer, en från söder och en från nordväst. Mangårdens byggnader kringgärdas av syrenbuskage. Nedanför gården sluttar marken terrassvis ner mot ådalen i väster.

Byn ligger utmed den gamla sträckningen av Norrtäljevägen. Här har genom tiderna bland annat båtsmanstorp, krog, mejeri, smedstorp och grindstuga funnits. Befintlig bebyggelse har tillkommit mellan 1700-talet och 1980-talet. Bebyggelsen är traditionellt rödfärgade med vita knutar.

Byggnader och anläggningar i Vallentuna kommun
Herrgårdar i Uppland
Orter i Vallentuna kommun
Erik Brodin

Erik Brodin, född 1872, död 1931, var en svensk redare och skeppsbyggare.

Erik Brodin var son till Olof August Brodin och växte upp i Gävle. Han övertog efter faderns död ledningen för Rederi AB Disa, vars huvudkontor 1914 flyttade från Gävle till Stockholm.

Han köpte 1915 Gefle varv och verkstäder, 1917 omdöpt till Erik Brodins Varvs AB, vilket gick i konkurs 1921. Han hade också intressen i Gefle Porslinsbruk. och AB Gefle Separator. Han donerade medel till Stenebergsparken på Brynäs ”då det var för långt för arbetarna att gå till Stadsparken”, och 50.000 kronor till en fond där avkastningen skulle användas till friplatser på Gävle lasarett för medellösa och mindre bemedlade personer, främst från Gävle. Han var ledamot av Gävle stadsfullmäktige 1909-10 och 1911-16.

Erik Brodin initierade 1917 en total ombyggnad av villan Linden 3 vid Villagatan på Östermalm i Stockholm under ledning av Ivar Tengbom. Samma år donerade han att en lekplats och en folkpark skulle kunna anläggas i Stenebergsområdet i Brynäs i Gävle, nuvarande Stenebergsparken, och lät uppföra det på sin tid moderna arbetarbostadskvarteret Albion vid De Lavalgatan i Gävle.

Erik Brodin lät 1920 bygga skärgårdskryssaren SK150 EBE, numera Beatrice Aurore hos August Plym på Neglingevarvet.

Erik Brodin var far till skeppsredaren Erik Olof Brodin och skeppsmäklaren Olof Axel Brodin.

Källor

Noter

Externa länkar 

Svenska redare
Näringslivspersoner från Gävle
Födda 1872
Avlidna 1931
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska Esso

Svenska Esso AB var ett svenskt oljebolag, som bildades 1934.

Företaget hade sitt ursprung i Krook, Åhrberg & Co, grundat i Stockholm på 1860-talet. År 1896 slogs detta företag samman med Falkman, Möller & Co i Göteborg för att bilda Krooks Petroleum och Olje AB. Första bolagsordningen antogs den 3 juni 1896..

Krooks Petroleum var generalagent för Standard Oil of New Jersey, som genom Det Danske Petroleums A/S skulle öka sitt ägande i företaget över tid. Den 12 april 1934 ändrades namnet till Svenska Petroleum AB Standard, när Krooks slogs samman med ett antal andra regionala oljebolag. Utöver Krooks uppgick Västkustens petroleumaktiebolag i Göteborg, Skånska petroleumaktiebolaget i Helsingsborg och Sydsvenska petroleumaktiebolaget i Malmö i bolaget.

År 1939 skyltades alla Standardstationer om till Esso, som var det varumärke Standard Oil använde i stora delar av världen och för sin utländska verksamhet. År 1951 ändrades även namnet till Svenska Esso AB.

Tillsammans med Fosfatbolaget och Mo och Domsjö AB etablerade Svenska Esso den petrokemiska industrin i Stenungsund med produktionsstart 1963. Esso uppförde anläggningens kärna, krackeranläggningen.

År 1982 började Standard Oil of New Jersey, då namnändrat till Exxon, avveckla sin verksamhet i Sverige, när Esso Motorhotell såldes till Scandic Hotels. Kort därefter såldes Primus-Sievert till företagets vd. Den 26 mars 1985 meddelades det att Svenska Esso hade sålts till norska Statoil. Affären godkändes av den svenska regeringen i december samma år och kunde genomföras den 1 januari 1986. Under 1986 och 1987 skyltades stationerna om till Statoil.

Se även
Standard Oil
Esso
ExxonMobil

Källor

Noter 

Svenska petroleumbolag
Standard Oil
Bensinstationer
Ej längre existerande svenska företag
Norra varvet

Norra varvet, eller Gävle stads norra varv, var ett varvsområde på norra sidan om Gavleån i Gävle, på dåvarande ön Alderholmen.

Båtbyggeri kan ha förekommit på Alderholmen redan på slutet av 1600-talet, och belägg finns från 1708. Läget var på denna tid bra för ett skeppsvarv. Norra varvet låg uppströms Södra varvet, där Gavleån var smalare, och detta ledde dock så småningom till problem vid fartygens sjösättning när varvens storlek ökade. År 1781 arrenderade staden varvsområdet till köpmännen Samuel Valley, Peter Brändström och fabrikören Nils Amberg, vilka hyrde ut platser till skeppsbyggare. Senare följde andra arrendatorer, bland annat Pehr Christian Rettigs familjeföretag P. C. Rettig & Co, som arrenderade Norra varvet 1837-47, varefter han flyttade sin skeppsbyggnadsverksamhet till Södra varvet där den blev granne till Brodins varv.

Bångska varvet
Per Christian Rettig efterträddes som arrendeman av skeppsbyggmästaren Lars Augustin Bång på långtidskontrakt 1847. Sonen Johan August Bång övertog ledningen efter faderns död 1853 och drev det tills det brann 1869 vid en stor stadsbrand. 

Lars Augustin Bång hade 1841, då han tillsammans med kopparslagaren Johan August Forssberg hade bildat redarefirman Forssberg & Bång, börjat bygga fartyg för egen räkning. År 1853, några månader före Lars Augustin Bångs död i kolera, sjösattes fullriggaren Sverige, som med sina 650 läster på sin tid var den svenska handelsflottans största fartyg.

Referenser

Noter

Webbkällor
 
Ingvar Henricson: Bångska varvet i Gävle på 1860-talet på www.gavledraget.com
Norra varvet i Gefle Dagblad 2 juni 2008

Externa länkar
Bild av modell av Norra varvet

Ej längre existerande svenska företag
Nedlagda svenska skeppsvarv
Företag i Gävle
Gustaf Falkenberg

Gustaf Michaël Melcher Falkenberg, född 29 september 1860 i Mörarps socken, Malmöhus län, död 26 augusti 1917, var en svensk friherre och diplomat.

Biografi
Falkenberg blev 1878 student i Lund, där han avlade kansliexamen 1883 och hovrättsexamen 1884. Han  blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1885, andre sekreterare vid UD 1888, tillförordnad förste sekreterare där 1890, legationssekreterare i Sankt Petersburg från 1894. Falkenberg var tillförordnad chef för UD:s handels och konsulatavdelning 1897–1898. Falkenberg var legationsråd i Sankt Petersburg 1900 och i Köpenhamn 1901, tillförordnad chargé d’affaires i Wien 1904, envoyé i Bryssel och Haag 1905–1908 och generalkonsul där 1906–1908, envoyé i Kristiania 1908 och generalkonsul där från samma år, envoyé i Madrid och Lissabon från 1913 till sin död 1917. 

Gustaf Falkenberg var son till ryttmästaren Melcher Fredrik Falkenberg (död 1902) och Ebba Gundborg Hedvig Gabriella Rålamb (död 1909). Han gifte sig 1908 med Elisabeth Julie Hegel (född 1875) från Danmark, i hennes andra gifte.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1915.
  Kommendör av första klass av Nordstjärneorden, 1 december 1906.
  Riddare av Nordstjärneorden, 18 september 1897.

Utländska utmärkelser 
   Storkorset av Belgiska Leopoldsorden, 1909.
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogsorden, 1906.
  Storkorset av Nederländska Oranien-Nassauorden, 1909.
  Storkorset av Norska Sankt Olavs orden, 1913.
  Riddare av Norska Sankt Olavsorden, 1 december 1904.
  Tredje klass av Persiska Sol- och Lejonorden, 10 juli 1890.
  Riddare av andra klass av Ryska Sankt Annas orden, 1898.
  Riddare av tredje klass av Ryska Sankt Annas orden, 1892.
  Riddare av andra klassen med kraschan av Ryska Sankt Stanislausorden, 1 januari 1902.
  Riddare av andra klassen av Ryska Sankt Stanislausorden, 1895.
  Femte klass av Siamesiska Kronorden, 15 november 1891.

Referenser

Män
Födda 1860
Avlidna 1917
Svenska friherrar
Sveriges generalkonsuler i Bryssel
Sveriges generalkonsuler i Haag
Sveriges generalkonsuler i Oslo
Sveriges ambassadörer i Belgien
Sveriges ambassadörer i Nederländerna
Sveriges ambassadörer i Norge
Sveriges ambassadörer i Spanien
Sveriges ambassadörer i Portugal
Personer från Mörarps socken
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Mottagare av Thailändska kronorden
Gustaf
Norrlandsvagnar

Norrlandsvagnar är Sveriges äldsta tillverkare av arbets- och rastvagnar och startades 1961 i Bygdsiljum och har fortfarande samma inriktning. Har en egen design sedan start med ett välvt innertak, där utsidan länge var i grönt lackerad aluminium vilket gjorde den till ett begrepp i Sverige - en "Norrlandsvagn". 

Norrlandsvagnen är en husvagn som tillverkades av Norrlandsvagnar i Bygdsiljum mellan 1961 och 1971.

Referenser

Noter 

Svenska husvagnstillverkare
Företag i Skellefteå kommun
Fjällvagnen

Fjällvagnen var en modell av husvagn som tillverkades av ett företag med samma namn mellan 1967 och 1998.

Källor
http://www.opio.nu/opio_nu_SwedishCaravans_se.html

Husvagnar
Teleredaktion

Teleredaktion (el. telemottagning), förr en del av redaktionen på större tidningar, där man spelade in artikeltexter som korrespondenter läste upp per telefon till tidningen, t.ex. från utlandet. Medarbetarna på teleredaktionen skrev sedan ut texterna.

På mindre tidningar sköttes detta av en sekreterare, men på de större tidningarna hade man flera personer avdelade för detta ändamål i en så kallad telemottagning. I boken "Huset som aldrig sover" från 1959, avsedd för nya medarbetare på Dagens Nyheter/Expressen, kan man läsa om hur nyheter kommer in till tidningen, med teleprinter från de stora nyhetsbyråerna men också uppläst per telefon: "Rapporterna tas upp på vaxrullar i mottagningens telediphonapparater, där de sedan avlyssnas och skrivs ut av snabba maskinskrivare." 

Telediphone var diktafoner där ljudet spelades in på rullar. Senare användes också andra typer av diktafoner med magnetskivor, magnetblad och så småningom även kassetter.

Under 1970-talet började telemottagningens arbete, efter fackliga påtryckningar, alltmer att betraktas som journalistiskt arbete snarare än ett mekaniskt avskrivande och avdelningen kallades nu istället teleredaktion. Teleredaktionerna var bemannade en stor del av dygnet, med undantag för några timmar när tidningens sista upplaga just tryckts. 

Vid mitten av 1980-talet började externa eller utsända journalister alltmer använda bärbara datorer, som Sinclar Z88 och liknande, så att texter kunde sändas till redaktionen via telefonmodem. Teleredaktionerna försvann helt ungefär vid 1990-talets början.

Källor 

journalistik
OPIO

OPIO var en modell av husvagnar som tillverkades i Sverige från 1964 till mitten av 1970-talet.

Källor
http://www.opio.nu/opio_nu_History_se.html
Husvagnar
Stockholm Skateathon

Stockholm Skateathon är ett skateboardlopp. Det gick av stapeln den 19 juli 2014 med start och mål i Rålambshovsparken och Kungsholmen runt i en sträcka av 8 kilometer. 

Deltagarna var indelade i motions- och elitklasser. Alla typer av skateboards var tillåtna, enda kravet var att det skulle vara en bräda med fyra hjul (samt en hjälm på huvudet om man var under 15 år).

Stockholm Skateathon planeras att bli ett årligt arrangemang.

Bildgalleri från Norrmälarstrand och Stockholm Skateathon 2014

Se även 
 Skateboard
 Skateboardramp
 Skateboardpark
 Fingerboard

Källor

Externa länkar 

Stockholm Skateathon

Sportevenemang i Stockholm
Svenska folkfester
Återkommande sportevenemang i juli
Borevagnen

Borevagnen var ett svenskt husvagnsmärke som tillverkades 1964–1974 av företaget AB Åseleprodukter i Åsele.

Källor

Husvagnar
John Fleming

John Fleming kan syfta på bland andra:

* John Fleming (1747–1829), engelsk medicinare och botaniker
 John Fleming (1785–1857), skotsk zoolog och geolog
 John Ambrose Fleming (1849–1945), brittisk elektroingenjör och fysiker
 John Fleming (1919–2001), brittisk konsthistoriker
 John C. Fleming (född 1951), amerikansk politiker
Otto Klauwell

Otto Adolf Klauwell, född den 7 april 1851 i Langensalza, död den 11 maj 1917 i Köln, var en tysk tonsättare och musikskriftställare. 

Klauwell studerade vid konservatoriet i Leipzig och samtidigt vid universitetet, där han 1874 blev filosofie doktor. Han blev 1875 lärare vid konservatoriet i Köln, 1905 vice direktör där och fick 1894 professors titel. Klauwell komponerade orkester- och kammarmusikverk, några operor, pianostycken med mera. Mest betydande är hans skrifter, bland annat Der Vortrag in der Musik (1883), Die Formen der Instrumentalmusik (1894), Geschichte der Sonate (1899) och Geschichte der Programmusik (1910).

Källor

Noter

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musikteoretiker
Tyska musikhistoriker
Tyska innehavare av professors namn
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Bad Langensalza
Födda 1851
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Stilmaster

Stilmaster, av tillverkaren stavat Stil-Master, är en modell av husvagn som lanserades 1963 och byggdes i Umeå. Ursprungligen liknade vagnens formgivning i mångt och mycket den hos Polarvagnen, men med ett panoramafönster fram. Både Polarvagnen och tidiga modeller av Stilmaster utfördes i en med cellplastisolerad trästomme, täckt av ett utanpåverk av aluminiumplåt.

År 1969 flyttades produktionen från Umeå till Kälarne, där husvagnarna i stället tillverkades av glasfiberarmerad plast med uretanisolering. Dessutom ändrades designen till en helt egen, utan att efterlikna Polarvagnens. Sammanlagt tillverkades bara omkring 50 exemplar av Stilmaster, och 1970 upphörde tillverkningen.

Källor

Husvagnar
Favorit (husvagn)

Favorit var en modell av husvagn som tillverkades mellan 1965 och 1981.

Historik
Företaget Mauritz Bohlin AB i Vega i Haninge kommun, började under 1962 producera husvagnsmodellen Viking 1962, med en kaross tillverkad av plastkomposit. År 1965 flyttades dörren från vänster till höger sida av vagnen (sett i färdriktningen) och modellens namn byttes till Favorit. Under 1970 övertog AB Harry Wennberg i Stockholm tillverkningen, som 1972 övertogs av Electrolux. Redan året därefter åtog sig i stället Nycab produktionen, och tillverkade sedan husvagnsmodellen fram till och med 1981.

Modeller
Modell MF-400 var den vanligaste, och bland annat använde Statens Järnvägar cirka 300 stycken. Modellen MF-540 och boggivagnen MF-600 förekom också men tillverkades endast i ett litet fåtal, kanske färre än 10 stycken.

Källor

Husvagnar
Marcelo Azcárraga Palmero

Marcelo Azcárraga Palmero, född den 4 september 1832 i Manila, död den 30 maj 1915, var en spansk militär och politiker.

Azcárraga deltog på 1850- och 1860-talen i strider mot upprorsmän i Spanien och på Kuba. Han blev 1866 överste och tog 1904 som general avsked ur armén. Han blev deputerad i cortes 1875 och senator 1885. Azcárraga, som var krigsminister i Cánovas konservativa ministär 1891-92 och 1895-97, blev efter mordet på Cánovas i augusti 1897 konseljpresident, men avgick redan i oktober samma år. Han var sedermera senatens president och efterträdde i december 1904 Maura som konseljpresident. Han vågade inte inkalla cortes, då han med säkerhet skulle ha mötts av ett misstroendevotum, och gav redan i januari 1905 rum för en ministär Villaverde.

Källor 

 

Spaniens regeringschefer
Spaniens krigsministrar
Spanska generaler
Spanska politiker under 1800-talet
Personer från Manila
Födda 1832
Avlidna 1915
Män
Ugglan
Gumersindo de Azcárate

Gumersindo de Azcárate Menéndez-Morán, född den 13 januari 1840 i León, död den 14 december 1917 i Madrid, var en spansk jurist och politiker. Han var son till Patricio de Azcárate Corral och farbror till Pablo och Justino de Azcárate.

Azcárate studerade i Oviedo, blev 1865 juris och filosofie doktor samt 1868 lärare och 1872 professor i jämförande lagstiftning vid universitetet i Madrid. År 1868 invaldes han av sin födelsestad i cortes och representerade den sedan under skiftande regimer som övertygad republikan av moderat läggning. År 1892 blev han professor i privaträtt vid Madriduniversitetet.

Källor

Externba länkar

Spanska jurister
Spanska professorer
Spanska politiker under 1800-talet
Personer från León
Födda 1840
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Raimundo Fernández Villaverde

Raimundo Fernández Villaverde, född den 20 januari 1848 i Madrid, död där den 15 juli 1905, var en spansk politiker.

Villaverde, som redan 1872 blev deputerad, verkade under republiktiden 1873-74 ivrigt för en monarkisk restauration. Han blev sedermera understatssekreterare i finansministeriet och visade stor energi som civilguvernör i Madrid 1884-85 och inrikesminister under Cánovas en kort tid 1885. Då de konservativa 1890 åter kom till makten, blev Villaverde i ministären Cánovas först justitie- och därpå (1892) inrikesminister. Han avgick 1892 med Cánovas och bildade då jämte Silvela en oberoende moderatkonservativ partigrupp. Efter det för Spanien olycksdigra kriget med Förenta staterna 1898 reorganiserade Villaverde som finansminister 1899-1900 under Silvela med stor skicklighet Spaniens skatteväsen och bragte hjälplig reda i de av kriget förstörda statsfinanserna. Under Silvela var han december 1902-maj 1903 ånyo finansminister och bildade, då ministären föll på söndringen bland dess främsta ledamöter, i juli samma år en ny konservativ ministär med sparsamhet och finansreformer främst på programmet. Den störtades redan i december samma år, men efter general Azcárragas avgång i januari 1905 blev Villaverde ånyo konseljpresident, stödd på den icke-klerikala flygeln av det i smågrupper söndrade konservativa partiet. Motarbetad både av Maura och av liberalerna, avgick han i juni och dog plötsligt några veckor senare. Påbörjandet av betydelsefulla finansreformer hade skapat hans rykte som klok och framsynt politiker, men den starka partisöndringen och kotteririvaliteten inom cortes hindrade honom att till fullo genomföra dem.

Källor 

  

Spaniens regeringschefer
Spaniens inrikesministrar
Spaniens justitieministrar
Spaniens finansministrar
Spanska politiker under 1900-talet
Personer från Madrid
Födda 1848
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Nick Whitehead

Nick Whitehead, född 29 maj 1933 i Wrexham, död 6 oktober 2002 i Newport, var en brittisk friidrottare.

Whitehead blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Brittiska kortdistanslöpare
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Storbritannien
Brittiska idrottare under 1900-talet
Personer från Wrexham
Födda 1933
Avlidna 2002
Män
Tätortsgrad

Tätortsgrad är ett begrepp inom statistiken som används i Finland och Sverige för att visa den andel av befolkningen inom ett visst område, till exempel en kommun, som bor i tätorter. I Finland publiceras tätortsgraden med en decimal och i Sverige utan decimaler.

Finland
I Finland hade 31 december 2015 två kommuner 100 i tätortsgrad. De fem kommuner med högst tätortsgrad var följande:
Grankulla (100)
Helsingfors (100)
Träskända (99,9)
Kervo (99,8)
Vanda (99,7)

Tio kommuner (varav alla på Åland förutom Luhanka) hade 0 i tätortsgrad:
Brändö
Föglö
Geta
Kumlinge
Kökar
Luhanka
Lumparland
Sottunga
Sund
Vårdö

Sverige
I Sverige hade 31 december 2015 nio kommuner 100 i tätortsgrad, alla ligger i Stockholms län:
Danderyds kommun
Huddinge kommun
Järfälla kommun
Sollentuna kommun
Solna kommun
Stockholms kommun
Sundbybergs kommun
Tyresö kommun
Täby kommun

De fem kommuner med lägst tätortsgrad var följande:
Bergs kommun (39)
Bjurholms kommun (41)
Tanums kommun (44)
Orusts kommun (45)
Ydre kommun (45)

Källor

Demografi
Stadsplanering
Asia League Ice Hockey 2005/2006

Asia League Ice Hockey 2005/2006 var den tredje säsongen av Asia League Ice Hockey. Totalt nio lag från tre länder deltog. Inför säsongen drog sig Golden Amur ur ligan. Nya lag för denna säsong var Kangwon Land (som senare antog namnet High1) och Nordic Vikings (ett lag baserat på nordiska spelare med sin bas i Peking). För Nordic Vikings blev detta den enda säsongen i ligan. Kokudo Ice Hockey Club vann mästerskapstiteln.

Grundserien

Tabell
Nedan ses slutställningen för grundserien.

Slutspelet
Lagen placerade 3-6 i grundserien möttes i kvartsfinaler, medan lagen placerade 1-2 förkvalificerades till semifinal. I slutspelet avgjordes samtliga omgångar i bäst av fem matcher; nedan ses utgången.

Källor

Externa länkar
 Asia League Ice Hockey

Ishockeysäsongen 2005/2006
2013/2014
2005 i Japan
2005 i Kina
2005 i Sydkorea
2006 i Japan
2006 i Kina
2006 i Sydkorea
Paul Tisdale

Paul (Robert) Tisdale, född 14 januari 1973, var en fotbollsspelare som sedan 2006 är manager för Exeter City FC. Han var tidigare professionell fotbollsspelare och spelade för bland andra Southampton FC, Bristol City FC, Finnairin Palloilijat (FinnPa), Panionios FC och Yeovil Town FC. 

Tisdale tvingades avsluta sin spelarkarriär redan som 27-åring och inledde år 2000 en karriär som manager/tränare i Team Bath FC, ett fotbollslag kopplat till Universitetet i Bath. Efter att Tisdale fört Team Bath till tre uppflyttningar på fyra säsonger erbjöds han i juni 2006 jobbet som manager i Exeter City FC. I Exeter fortsatte framgångarna och han förde klubben till två uppflyttningar under sina tre första säsonger där. Han är därmed statistiskt sett den mest framgångsrika manager Exeter haft i sin historia. Säsongen 2008/09 utsågs Tisdale till League Two Manager of the Year.

Paul Tisdale är 2014 den manager i Engelska ligans fyra toppdivisioner som näst efter Arsène Wenger har den längsta tjänstgöringstiden i sin klubb. Den 26 juni 2014 hade han verkat som manager i Exeter City FC i 8 år.

Referenser 

män
Födda 1973
Levande personer
Brittiska fotbollstränare
Spelare i Southampton FC
Spelare i Bristol City FC
Spelare i Panionios FC
Spelare i Yeovil Town FC
Tränare i Exeter City FC