kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Filmstaden Jönköping

Filmstaden Jönköping är en biograf i Jönköping i Sverige. Den har sju salonger, och invigdes den 23 maj 2007.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Filmstaden Jönköping

Biografer i Sverige
Biografer i Jönköping
Sune i fjällen

Sune i fjällen är en svensk familjekomedifilm som hade Sverigepremiär den 19 december 2014, och är regisserad av Gustaf Åkerblom. Filmen är den sista i en trilogi Sunefilmer från 2010-talet, där de två föregångarna är Sune i Grekland och Sune på bilsemester.

Handling 
Under sportlovet åker familjen Andersson på skidsemester till Åsdalen i de svenska fjällen, tillsammans med familjen Blixt, efter det att Sune ljugit för sin familj om att Blixt bjuder dem på resan. Detta för att se till att hans flickvän Sophie inte blir tillsammans med sin tävlingsskidåkarkompis Santos, som har svårt för att samtala med tjejer på grund av sin blyghet.

Rollista (i urval)

Produktion 
Fjällscenerna spelades in under mars–april 2014 i jämtländska Åre med omnejd, på platser som Ullådalen och Duved. Inspelningar gjordes också i Edsåsdalen och Östersund. Arbetet slutfördes sedan i Göteborg.

Musik 
Musik i filmen

Änglahund med Vikingarna
Canelloni, Macaroni med Lasse Holm
La belissima estate (One Beautiful Summer)
Diggi loo diggi ley
La Bamba med The Music Super Men
De sista ljuva åren
Papaya Coconut med Kikki Danielsson
De ä bar å åk med Svenska skidlandslaget

Mottagande 
Filmen mottogs liksom trilogins två föregångare av låga betyg, mellan ettor och treor, som snittade på 2,4 på kritiker.se.

På bio blev filmen en publiksuccé och sågs av 311 945 biobesökare 2014 vilket gjorde filmen till den tredje mest sedda svenska filmen i Sverige det året och 259 024 biobesökare 2015 och blev den femte meste sedda filmen det året. Den sågs sammanlagt av 570 969 biobesökare i Sverige.

Hemvideo 
Filmen släpptes 2015 på DVD och Blu-ray.

Källor 
IMDb, läst 11 januari 2014
Rollista, Moviezine.

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Anders Jacobsson och Sören Olsson-filmatiseringar
Suneserien
Svenska familjefilmer
Svenska filmer 2014
Svenskspråkiga filmer
Sverige på film
Svenska uppföljarfilmer
Svenska filmer baserade på radioprogram
Filmer om syskon
Filmer inspelade i Sverige
Antun Knežević

Fra Antun Knežević, född 9 januari 1834, död 22 september 1889, var en franciskanermunk, historiker och författare från Bosnien och Hercegovina.

Biografi 
Antun föddes i Varcar Vakuf (idag Mrkonjić Grad) i Bosnien år 1834, hans far Anto kom från staden Uskoplje, och hans mor var Agata Stipić-Ivekić från Varcar Vakuf. Hans far dog tidigt och han uppfostrades av sin farbror från faderns sida, Fra Grgo Knežević.

Fra Antun Knežević studerade i Fojnica, Rom och Siena. Han blev franciskan den 26 april 1851 och höll första mässan den 21 september 1856.

Antun Knežević var en av de främsta aktörerna i upprättelsen av den bosniakiska identiteten. Som katolik kom Antun Knežević att starkt motsätta sig den överhängande kroatiseringen av Bosniens katoliker, samt serbiseringen av landets ortodoxa befolkning. Hans position och doktrin var att alla bosnier är ett folk, tillhörande tre olika religioner och att inga serber och kroater ska ha funnits i Bosnien, fram till slutet på 1800-talet. Även om Antun Knežević, inte var en unik företeelse i denna mening, hade han störst effekt på bevarandet av den bosniakiska identiteten, under denna epok.

Referenser 

Munkar
Bosniska författare
Bosniska historiker
Personer i Bosnien och Hercegovina under 1800-talet
Födda 1834
Avlidna 1889
Män
Felix Philipp Ingold

Felix Philipp Ingold, född den 25 juli 1942 i Basel är en schweizisk slavist, publicist, författare, översättare och utgivare.

Efter gymnasiet i Basel 1960 studerade han historia, konsthistoria, filosofi och Östkyrkans teologi vid universitetet i Basel. Han blev senare medarbetare på schweizisk radio och började skriva för flera dagstidningar.

Han kom därefter att inrikta sig på slavistik, och det vid Sorbonne i Paris på Ecole Nationale des Langues Orientales Vivantes och Collège de France och disputerade 1968 på rysk symbolism. Från och med 1969 var han omväxlande kulturkorrespondent med tyngdpunkt på Östeuropa (dåvarande Sovjet, Polen, Tjeckoslovakien) och diplomatisk medarbetare på Schweiziska ambassaden i Moskva.

Ingold är en av de flitigaste översättarna i Schweiz från ryska och angränsade språk så som tjuvasiska, och som sådan ofta prisbelönt. Han har bland andra översatt Gennadij Ajgi, Osip Mandelstam, Marina Tsvetajeva, Paul Eluard, Joseph Brodsky, Edmond Jabès, Boris Pasternak, Francis Ponge och Guillaume Apollinaire. Han har givit ut otaliga publikationer, såväl prosa, poesi, litteraturvetenskapliga arbeten och kulturhistoriska verk, främst rörande Ryssland. 2011 utkom hans kanske ambitiösaste roman, Alias oder das wahre Leben, som också nominerades till Schweiziska bokpriset. Hans senaste roman (2013) heter Noch ein Leben für John Potocki.

Från 1971 var Ingold extra ordinarie professor, från 1978 ordinarie, i rysk kultur- och samhällshistoria vid universitetet i St. Gallen och blev 2005 emeritus.

Han bor för närvarande (2013) i Zürich och i Romainmôtier.

Källor

Externa länkar 
 Felix Philipp Ingold: LyrikText

Slavister
Schweiziska professorer
Tyskspråkiga författare 
Schweiziska författare
Personer i Schweiz under 1900-talet
Personer från Basel
Födda 1942
Levande personer
män
Eckern

Eckern kan syfta på:
Eckern (Jönköpings län), en insjö i Jönköpings och Vaggeryds kommuner i Jönköpings län, Småland,  (2,22 km²)
Eckern (Kalmar län), en insjö i Oskarshamns kommun i Kalmar län, Småland,  (68,1 ha)

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Östra kyrkogården, Jönköping

Östra kyrkogården är en begravningsplats i Jönköping i Sverige, belägen vid Östra kapellet. Den omnämndes första gången 1636, och byggdes ut 1809 samt återigen under tidigt 1900-tal. Södra delen byggdes ut åren 1969-1971, och en minneslund tillkom 1978.,

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Östra kyrkogården, Jönköping 

Begravningsplatser i Jönköping
Skáld-Helga rímur

Skáld-Helga rímur (Rimorna om Skald-Helge) är en isländsk rimacykel från 1400-talet. Dikten består av sju rimor, vilka bygger på en nu förlorad islänningasaga, Skáld-Helga saga, med handlingen förlagd till 1000-talets början. Varje rima inleds med en mansöngr.

Rimornas huvudperson är skalden Helge Tordsson (Helgi Þórðarson) som var hirdman hos Erik jarl och Olav den helige, sedan for till Rom och träffade påven samt till sist slog sig ner på Grönland där han slutade sina dagar som lagsagoman på Brattahlíð. Det bärande temat i rimorna är den passionerade kärleken mellan Helge och hans fästekvinna Torkatla (Þórkatla), som av ödet och människors ondska ständigt tvingades gå skilda vägar. Stroferna, som är avfattade på olika varianter av versmåttet ferskeytt, är ofta mycket sentimentala. Från och med fjärde riman, där Helge färdas till Grönland, tillkommer också skräckromantiska inslag. Redan under överfarten tvingas han i full storm nedkämpa en gengångare som tagit sig upp på skeppet. Grönland visar sig hysa ett rövarnäste lett av en häxa som utövar trolldom, hamnskifte och förgöring.

Författaren till Skáld-Helga rímur är okänd, men har troligen varit präst eller munk, vilket enligt Finnur Jónsson torde förklara varför Helge ofta framstår som mera blödsint och religiös än vad den historiske skalden kan förmodas ha varit.

Skáld-Helga rímur finns i ett flertal handskrifter; den äldsta i Staðarhólsbók (AM 604, 4to).

Se även 
 Skald-Helge
 Skáld-Helga saga

Källor 
 Skáld-Helga rímur. Finns i Finnur Jónssons Rímnasafn: Samling af de ældste islandske rimer, del 1, København 1905. Rimorna översattes till danska av Finnur Magnússon och Carl Christian Rafn i Grønlands historiske Mindesmærker, I, København 1838. (Se extern länk nedan.)
 Finnur Jónsson (1902), Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, del 3, København, sid 41f.
 Vésteinn Ólason (2006), "Old Icelandic Poetry" i (Daisy L. Neijmann, red.) A History of Icelandic Literature, Lincoln: University of Nebraska Press, sid 58. 
 Jón Þorkelsson (1888), Om Digtningen på Island i det 15. og 16. Århundrede, København, sid 134ff.

Noter

Kommentarer

Externa länkar 
 Skáldhelgarímur i orimmad översättning till danska av Finnur Magnússon och Carl Christian Rafn.

Rimor
Skáld-Helga saga

Skáld-Helga saga (Sagan om Skald-Helge) är en nu förlorad islänningasaga från 1300-talet. Sagans handling utspelade sig på Island, Grönland, i Rom och i Norge under 1000-talets första hälft och dess huvudperson var skalden Helge Tordsson (Helgi Þórðarson) från Borgarfjorden på Island. På 1400-talet sattes sagan på vers av en okänd rimadiktare, och dessa rimor är nu vår enda källa till det ursprungliga innehållet i Skáld-Helga saga.

Ett försök att återskapa den förlorade sagan gjordes på 1820-talet av den märklige autodidakten Gísli Konráðsson. Denna nya Skáld-Helga saga – vari författaren även inkluderat släktuppgifter från Landnámabók – finns utgiven i första bandet av Guðni Jónssons Íslendinga sögur, 1946. (Se extern länk nedan.)

Se även 
 Skald-Helge
 Skáld-Helga rímur

Källor 
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, del 1, 2 utg., København 1920, sid 495.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, del 3, København 1902, sid 41f.

Externa länkar 
 Skáld-Helga saga av Gísli Konráðsson, utgiven av Guðni Jónsson.

Islänningasagorna
Dispegatrin

Dispegatrin är dimeren av spegatrin och har större antagonist affinitet för adrenerga receptorer.

Externa länkar 
 Jämförelse av effekter av spegatrin och dispegatrin på α-adrenoceptorer

Dimerer
John H. Mickey

John Hopwood Mickey, född 30 september 1845 i Burlington, Iowa, död 2 juni 1910 i Osceola, Nebraska, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Nebraskas guvernör 1903–1907.

Mickey studerade vid Iowa Wesleyan College och deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstatsarmén. År 1879 var han med om att grunda Osceolas första bank. Han var ledamot av Nebraskas representanthus 1881–1882.

Mickey efterträdde 1903 Ezra P. Savage som Nebraskas guvernör och efterträddes 1907 av George L. Sheldon.

Mickey avled 1910 och gravsattes på Osceola Cemetery i Osceola.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Nebraska
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Burlington, Iowa
Födda 1845
Avlidna 1910
Män
Visborg

Visborg kan syfta på:

 Visborgs slott – en slotts- och borganläggning som uppfördes på medeltiden i södra delen av Visby på Gotland
 Visborgs kungsladugård – en kungsladugård i Visby socken och Västerhejde socken
 Visborgskyrkan – en kyrkobyggnad invigd 1969 och tillhör Visby domkyrkoförsamling
 Visborgsslätt – militärt övningsområde i Visby
 HMS Visborg (A265) –  ett av svenska marinens minfartyg som byggdes år 1998 om till underhållsfartyg
 M/S Visborg – en svensk fordons- och passagerarfärja i tjänst 2019
 Grevar av Wisborg – luxemburgsk ärftlig adelstitel som förlänats fyra före detta svenska prinsar
  Bernadotte af Wisborg – alternativ benämning för Grevar av Wisborg
Nymphomaniac

Nymphomaniac (titeln även stiliserad Nymph()maniac) är en dansk dramafilm från 2013 i regi av Lars von Trier. Filmen, som är ett fyra timmars drama i två delar, följer nymfomanen Joe spelad av Charlotte Gainsbourg.

Rollista

 Charlotte Gainsbourg – Joe
 Stellan Skarsgård – Seligman
 Stacy Martin – Joe som ung
 Shia LaBeouf – Jerôme
 Christian Slater – Joes far
 Jamie Bell – K
 Uma Thurman – Mrs. H
 Willem Dafoe – L
 Mia Goth – P
 Sophie Kennedy Clark – B
 Connie Nielsen – Joes mor
 Michaël Pas – Jerôme som äldre
 Jean-Marc Barr
 Udo Kier – Servitör
 Jesper Christensen – Jerômes farbror
 Jens Albinus – S
 Nicolas Bro – F
 Shanti Roney – Tolk
 Kate Ashfield – Terapeut
 Caroline Goodall – Psykolog
 Saskia Reeves – Sjuksköterska
 Tania Carlin – Renée
 Omar Shargawi – Ligist
 Severin von Hoensbroech 
 Daniela Lebang – Brunelda
 James Northcote – Yngling på tåg

Externa länkar

Danska filmer 2013
Danska dramafilmer
Filmer i regi av Lars von Trier
HBTQ-relaterad film
Filmer om psykiatri
Engelskspråkiga filmer
Eustis

Eustis kan syfta på:

Eustis, Florida – en stad (city) i Lake County, i delstaten Florida, USA
Eustis, Maine
Eustis, Nebraska
1107 Lictoria

1107 Lictoria är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 30 mars 1929 av den italienske astronomen Luigi Volta. Dess preliminära beteckning var 1929 FB. Den fick sedan namnet efter det italienska fascistiska partiet, som kallades "Fasci Littori" och vars symbol Benito Mussolini tog från latinets Fasces Lictores.

Den tillhör asteroidgruppen Hygiea.

Asteroiden upptäcktes oberoende av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth den 19 mars 1929, men denne rapporterade upptäckten senare.

Lictorias senaste periheliepassage skedde den 21 december 2018. Dess rotationstid har beräknats till ungefär 8,56  timmar.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Hygiea-asteroider
Astronomiska upptäckter av L Volta
Astronomiska upptäckter 1929
Swingfire

Swingfire var en brittisk pansarvärnsrobot utvecklad under 1960-talet för att ersätta det äldre robotsystemet Vickers Vigilant. Namnet kommer av robotens förmåga att avfyras i en riktning för att sedan snabbt svänga åt det håll som skyttens sikte pekar. Eftersom siktet var portabelt och ansluts till eldenheten via kabel kunde roboten avfyras från skydd utan att röja skytten. Även en flygburen variant kallad Hawkswing utvecklades för Westland Lynx, men den klarade inte konkurrensen av de mer kompetenta robotsystemen TOW och HOT. Det var framför allt siktet som var underlägset. Därför utvecklades en förbättrad variant kallad Swig (Swingfire with improved guidance) med SACLOS-sikte.

En variant kallad Golfswing utvecklades för infanteri där robot, eldenhet och löstagbart sikte var monterat på en liten tvåhjulig kärra. Systemet var för tungt för att bäras och kärran var i stort sett omöjlig att dra genom besvärlig terräng. Därför kom Swingfire uteslutande att användas av pansarfordon specialbyggda för Pansarvärnsrollen. Ferret Mk.5 hade ett torn med två Swingfire-robotar på varje sida. FV102 Striker hade en piedestal med fem robotar och ytterligare fem robotar i lastutrymmet. FV438 Swingfire hade bara två avfyringstuber, men de kunde å andra sidan laddas om från insidan av fordonet där det fanns plats för fjorton robotar. I samtliga fall sitter avfyringstuberna skyddade under en pansarplåt i transportläge och fälls upp 35° för avfyring.

År 2005 beslutades att Swingfire skulle ersättas av FGM-148 Javelin.

Externa länkar

Referenser

Brittiska pansarvärnsrobotar
Brittisk krigsmateriel under kalla kriget
Starkenburg

Starkenburg var en provins (1803–1937) i sydvästra delen av storhertigdömet Hessen och Folkstaten Hessen, omgiven av Baden, Unterfranken, Hessen-Nassau och Rheinhessen. 1910 hade den en yta på 3 019 km2 och 530 380 invånare.

Landet är i sydöst uppfyllt av Odenwald, men övergår i norr och väster i en lågslätt (→ Rhen-Main-området). Starkenburg, vars namn härleder sig från en numera raserad borg vid Heppenheim var indelat i 7 kretsar. Huvudstad var Darmstadt.

Källa

Hessens historia
Thanom Kittikachorn

Thanom Kittikachorn, född den 11 augusti 1911 i Tak, Thailand, död den 16 juni 2004 i Bangkok, var en thailändsk fältmarskalk och militär diktator i Thailand.

Biografi
Efter skolgång i sin hemort blev Kittikachorn antagen till arméns kadettskola och tilldelades efter utbildningen Sjunde infanteriregementet i Chiangmai. Han studerade sedan kartografi och utexaminerades från Försvarshögskolans första årsklass.

Efter framgångsrik tjänstgöring i Shan-staterna i Burma deltog han i en militärkupp 1947 och utsågs därefter till regementschef och senare överste och chef för 11:e infanteridivisionen. År 1951 utsågs han till parlamentsledamot – hans första politiska roll – och befordrades samma år till generalmajor.

År 1953 ledde han nedslaget av ett uppror mot det militära styret och belönades med en befordra fill generallöjtnant. Efter att ha reepresenterat Thailand vid ceremonin för att markera slutet av Koreakriget i juli 1953 befordrades han till befälhavare för 1:a regionarmén.

Efter att ha stött Sarit i dennes kupp mot fältmarskalk Plaek Pibulsongkrams regering utsågs Kittikachorn 1957 till försvarsminister i Pote Sarasins majorinettregering. Han stärkte sin maktställning som andra militär ledare bakom Sarit och 1958 utsågs han till fullvärdig general och tilldelades befattning som försvarsminister, premiärminister och arméchef. Han ersattes dock efter nio månader av Sarit själv och fick status av vice premiärmister och försvarsminister samt ställföreträdande överbefälhavare.

Efter Sarits död 1963 återtog han posten som premiärminister och överbefälhavare för armén. Ett år senare befordrades han sig själv till samtidig fältmarskalk, amiral i flottan, och marskalk av det thailändska flygvapnet. Han fortsatte sin föregångares pro- amerikanska och antikommunistiska politik, vilket bidrog till ett massivt amerikanskt ekonomiskt och finansiellt stöd under Vietnamkriget.

År 1971 skaffade han sig diktatorisk makt när han upplöste parlamentet och utsåg sig själv till ordförande i nationella verkställande rådet. Ett offentligt missnöje med hans regim och krav på allmänna val för att välja nytt parlament gjorde att han i oktober 1973, efter svåra studentoroligheter, avsattes och tvingades i landsflykt.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar

 https://www.google.com/search?q=thanom+kittikachorn&newwindow=1&rlz=1C2AVSA_enSE444SE456&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=kU7RUtHJOoHx4gSStIDYAg&ved=0CDsQsAQ&biw=776&bih=517

Thailands premiärministrar
Personer i Thailand under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 2004
Män
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Ksenija Sjestova

Ksenija Ivanovna Sjestova (ryska: Ксения Ивановна Шестова; även Инокиня Марфа, Inokinja Marfa [nunnan Marfa]), född 1560, död 1631, var medlem av den ryska adeln och nunna. Hon var mor till tsar Mikael I av Ryssland och utövade ett stort inflytande över statens affärer under de första åren av sin sons regering, från dennes tronbestigning fram till år 1619 då hennes make, patriarken Filaret, efter många års exil återvände till Ryssland. Hon blev formellt nunna före sin sons tronbestigning och antog då namnet Marfa. Hon var känd som "Den stora nunnan".

Referenser

Noter 

Ryska nunnor
Personer i Ryssland under 1500-talet
Personer i Ryssland under 1600-talet
Födda 1560
Avlidna 1631
Kvinnor
Lutz Seiler

Lutz Seiler, född 8 juni 1963 i Gera i Östtyskland, är en tysk författare och poet.

Seiler växte upp i Gera-Langenberg i Thüringen. Efter att ha utbildat sig till byggnadsarbetare arbetade han som murare och snickare. Under sin militärtjänstgöring i Nationale Volksarmee började han intressera sig för litteratur och skriva dikter. Fram till 1990 studerade han germanistik vid universitetet i Halle (Saale) och i Berlin. Mellan åren 1993 och 1998 var han en av redaktörerna för litteraturtidskriften Moosbrand.

Sedan 1997 arrangerar han de litterära evenemangen i Peter Huchel-Haus i Wilhelmhorst utanför Berlin, där han också är bosatt. Han innehar flera medlemskap, däribland i PEN-Zentrum Deutschlands, Akademie der Wissenschaften und der Literatur i Mainz och Bayerische Akademie der Schönen Künste. Sedan 2011 är han också medlem i Tyska akademien, Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung.

2007 erhöll Seiler Ingeborg Bachmannpriset för sin novell Turksib. Novellsamlingen Die Zeitwaage nominerades 2010 till Leipzigbokmässans pris. Utöver noveller har Seiler främst publicerat dikter och essäer. På svenska finns han representerad i Artes, 4, 2003 med essän "Heimaten", ett antal dikter ur diktsamlingen vierzig kilometer nachtoch med essän "Åkallan" i antologin Tyskland berättar. Den mindre halvan av världen; sjutton noveller samt novellen "Tidsvågen" i tidskriften Ord&Bild, 1-2, 2010. 

Hans första roman, Kruso, utkom i september 2014 på Suhrkamp Verlag. Redan i juli 2014 tilldelades han Uwe-Johnson-Preis för denna då ännu inte utgivna roman. I oktober samma år erhöll han Tyska bokpriset för romanen. Flera verk av Seiler finns översatta till svenska.

 Verk 
 Berührt – geführt. Gedichte, Chemnitz 1995.
 pech & blende. Gedichte, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main 2000.
 
 Heimaten (mit Anne Duden und Farhad Showghi), Göttingen 2001.
 Hubertusweg. Drei Gedichte, Warmbronn 2001.
 vierzig kilometer nacht. Gedichte, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main 2003.
 
 Sonntags dachte ich an Gott. Aufsätze, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main 2004.
 Die Anrufung. Essay und vier Gedichte, Warmbronn 2005.
 Turksib. Zwei Erzählungen, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main 2008.
 Die Zeitwaage. Erzählungen, Suhrkamp Verlag, Frankfurt am Main 2009. 
 im felderlatein. Gedichte, Suhrkamp Verlag, Berlin 2010. 
 
 Kruso. Roman, Suhrkamp Verlag, Berlin 2014.
 
 Am Kap des guten Abends. Acht Bildgeschichten, Insel Verlag, Berlin 2018.
 Stern 111. Roman, Suhrkamp Verlag, Berlin 2020.
 
 schrift für blinde riesen, Gedichte'', Suhrkamp Verlag, Berlin 2021.

Priser och utmärkelser 
2002 – Anna Segherspriset
2007 – Ingeborg Bachmannpriset
2014 – Deutscher Buchpreis 
2023 – Georg Büchnerpriset 
2023 – Bertolt-Brechtpriset

Källor

Tyskspråkiga författare
Tyska författare under 1900-talet
Tyska författare under 2000-talet
Personer från Gera
Födda 1963
Levande personer
Män
Tadas Blinda. Pradžia

Tadas Blinda. Pradžia ("Tadas Blinda – begynnelsen") är en litauisk äventyrsfilm från 2011 i regi av Donatas Ulvydas, med Mantas Jankavičius och Agnė Ditkovskytė i huvudrollerna. Den utspelar sig år 1861 och handlar om folkhjälten Tadas Blinda under dennes ungdom. Förlaga är romanen Tadas Blinda av Rimantas Šavelis. Filmen var en storsatsning med en budget på 3,2 till 3,4 miljoner litas, av vilka två miljoner var offentligt stöd från kulturdepartementet. Målsättningen var att göra en film som kunde mäta sig mot hollywoodfilmer på den inhemska marknaden.

Filmen hade en ambitiös marknadsföringskampanj som bland annat innefattade ett eget ölmärke. Litauens president närvarade vid premiären som ägde rum 20 september 2011. Filmen hade 303 013 besökare i hemlandet och 3 760 088 litas i biointäkter, vilket var den största publikframgången för en litauisk film under de senaste tio åren. Den såldes till flera andra länder vilket är mycket ovanligt för en litauisk film.

Medverkande
 Mantas Jankavičius – Tadas Blinda
 Agnė Ditkovskytė – Kristina
 Mykolas Vildžiūnas – Janekas Razumovskis
 Vidas Petkevičius – Bernardas Gruinius
 Dainius Kazlauskas – Edmundas
 Tatjana Liutajeva – Konstancija
 Jokūbas Bareikis – Motiejus
 Antanas Šurna – Rotmistras Snegiriovas
 Andrius Kaniava – Adamas
 Donatas Banionis – Michailas Muravjovas

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida 

1860-talet på film
Filmer 2011
Filmer baserade på romaner
Litauiska filmer
Litauiskspråkiga filmer
Äventyrsfilmer