kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eugenie Brummer

Hedvig Eugenie Brummer (från 1893 Steinmetz), född 14 oktober 1846 i Stockholm, död där 15 november 1919, var en svensk lärare och skolrektor.

Eugenie Brummer upptogs som fosterdotter av Maria Cecilia von Brummer, fram till 1850 gift med musikläraren Erik Broström. Hon erhöll enskild undervisning, genomgick en pedagogisk kurs vid Klara mönsterskola under Carl Meijerberg och Ebba Gregersson våren 1865 och blev elev vid Stockholm folkskoleseminarium samma år. Brummer avlade avgångsexamen 1867 och studerade därefter språk utomlands. Hon var därefter lärare vid Stockholms folkskoleseminariums övningsskola 1867-70 och privatläre hos Gustaf af Ugglas. Hon kom under denna tid även i kontakt med prinsessan Eugénie, som kom att intressera sig för hennes pedagogiska verksamhet

Efter en kortare praktik fick Brummer anställning vid Beskowska skolan 1872. Hon lämnade dock skolan för att förverkliga sina egna pedagogiska tankar genom grundandet av en egen skola. Bummer menade att för att i största möjliga mån få sina anlag utvecklade måste klasserna vara små, högst tolv till fjorton barn för att ge läraren tid och möjlighet att ägna varje barn tillräckligt mycket tid. Brummer började i liten skala med en liten privatkurs för sex barn ur ansedda Stockholmsfamiljer. 1882 grundades den Brummerska skolan på Kammakargatan 8, vilken omfattade ett högre elementarläroverk för flickor samt en småskola för flickor och gossar. Redan 1889 flyttade man till en större lokal på Malmskillnadsgatan 41. Brummer prövade även andra nya pedagogiska metoder, som att föra undervisningen i språk på det språk som skulle läras ut.

Brummer lämnade 1893 ledningen av Brummerska skolan till de båda lärarna Ellen och Anna Kruse sedan hon gift sig med sin förre lärare och rektor vid Stockholms folkskoleseminarium, sedermera prost och kyrkoherde i Bollnäs, Alfred Steinmetz. Efter endast tre månaders äktenskap avled han dock och Eugenie Steinmetz återvände då till skolan som dess föreståndare. Ett nytt skolhus på Johannesgatan 18 invigdes 1897, och nu hade elevantalet vuxit till 528. 

1906 blev hon ledamot av Johannes församlings skolråd och erhöll samma år medaljen Illis Quorum av åttonde storleken. Hon överlämnade 1914 skötseln av skolan till fröknarna Ellen och Anna Kruse.

Källor 
 
 https://skbl.se/sv/artikel/EugenieBrummer

Noter 

Svenska skolledare under 1800-talet
Lärare från Stockholm
Födda 1846
Avlidna 1919
Kvinnor
Mottagare av Illis Quorum
Pimm's

Pimm's är en likör (aperitif) med 25 % i alkoholhalt. Den tillverkades första gången 1823 av James Pimm och produceras av Diageo sedan 1997. Den mest populära varianten är Pimm's No. 1 Cup. Pimm's är en omtyckt sommardryck och har bland annat blivit känd i samband med tennisturneringen i Wimbledon.

Historia
James Pimm blev ägare av en ostronbar i London i närheten av Bank of England. Han erbjöd likören för att underlätta matsmältning och serverade drycken i ett litet stop, en så kallad No. 1 Cup som gett denna ursprungliga variant dess namn. Pimm's No. 1 Cup är baserad på gin och serveras både med is och i cocktails. Den dricks ofta blandad med lemonad och med frukt. Pimm's No. 1 Cup karaktäriseras av pomerans, örter, malört, nötter och lakrits och beskrivs som aningen bränd med smak av sötma. En variant med champagne kallas Pimm's Royal Cup. 1851 började Pimm en produktion i stor skala efter att han börjat sälja drycken till andra barer och den spreds vidare, bland annat genom gentlemannaklubbarna i London.

1851 följde även lanseringen av Pimm's No. 2 Cup och Pimm's No. 3 Cup. Pimm's No. 4 Cup lanserades efter andra världskriget och  Pimm's No. 5 Cup och Pimm's No. 6 Cup lanserades på 1960-talet. Under 1970- och 1980-talet gick det dåligt för Pimm's som då ägdes av The Distillers Company. 1986 blev Pimm's del av Guinness som 1997 gick samman med Grand Metropolitan och bildade Diageo. 2003 lanserades en reklamkampanj som gav märket en återupplivning genom att humoristiskt driva med märkets egen historia och traditionella reklam. En känd slogan är "It's Pimm's o'clock".

Pimm's är mycket populärt i England och då framförallt vid stora evenemang som tennisturneringen i Wimbledonmästerskapen, Chelsea Flower Show, Henley Royal Regatta och Glyndebourne Festival Opera. Den är även typisk för sommarfester vid brittiska universitet. I samband med Wimbledon-turneringen serveras 200 000 glas Pimm's.

Referenser

Brittiska likörer
Gösta Svenn

Gösta Peter Svenn, född 15 april 1962, är en svensk översättare. Han översätter såväl fack- som skönlitteratur från engelska, norska, danska och ryska. Svenn är också en stark schackspelare, svensk juniormästare 1976 och distriktsmästare i Göteborg 1984, 1990 och 1993.
Sedan 2003 översätter han ofta ihop med hustrun Helena Sjöstrand Svenn, född 1 februari 1969, som översätter från engelska och danska.

Översättningar (urval) 
 Ari Behn: Trist som fan: berättelser (Trist som faen) (Lindelöw, 2001)
 Irina Denezjkina: Ge mig!: sånger för älskande (Daj mne!) (Forum, 2004)
 Minette Walters: Ett förvridet sinne (Disordered minds) (översatt tillsammans med Helena Sjöstrand Svenn) (Bonnier, 2004)
 Frederick Forsyth: Kobran (The cobra) (översatt tillsammans med Helena Sjöstrand Svenn) (Bonnier, 2011)
 Susanne Staun: Dödens rum (Døderummet) (översatt tillsammans med Helena Sjöstrand Svenn) (Lind & Co, 2012)
 Roddy Doyle: Mary, spöket och resan genom natten (A greyhound of a girl) (översatt tillsammans med Helena Sjöstrand Svenn) (Alfabeta, 2013
 Dan Brown: Den förlorade symbolen (The lost symbol) (översättare: Leo Andersson, Ola Klingberg, Tove Janson Borglund, Lennart Olofsson, Peter Samuelsson, Gösta Svenn och Helena Sjöstrand Svenn) (Bonnier, 2009)

Källor

Vidare läsning 
 Gösta Svenns presentation på Översättarcentrums hemsida. Läst 1 maj 2014
 Månadens översättare på Översättarsektionens hemsida Läst 26 januari 2019

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från danska
Översättare från norska
Översättare från ryska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1962
Levande personer
Män
Slaget vid Vlotho

Slaget vid Vlotho utkämpades den 17 oktober 1638. Striden var en seger för den kejserliga armén under befäl av fältmarskalk Melchior von Hatzfeldt, och som avslutade kurfursten av Kurpfalz Karl I Ludvigs försök att återta Pfalz,  med hjälp av svenska och engelska trupper. Karl Ludvigs nederlag var den sista gången som pfalziska och engelska trupper spelade en viktig roll i det trettioåriga kriget.

Referenser

Noter

Litteratur 

 Karl Grossmann: Geschichte der Gemeinde Valdorf und ihrer Bauerschaften. 1955 Hsg. Gemeinde Valdorf
 Friedrich Vormbaum: Die Grafschaft Ravensberg und die Stadt und vormalige Abtei Herford. Länk
 Friedrich Rudolf von Rothenburg: Schlachten, Belagerungen und Gefechte in Deutschland und den angrenzenden Ländern. sid. 583, Länk

Vlotho
Vlotho
1638
Vlotho
Vlotho
Vlotho
Rheinland-Pfalz historia
Bron mellan Tadzjikistan och Afghanistan

Bron mellan Tadzjikistan och Afghanistan är en bro som förbinder städerna Pantji Pojon i Tadzjikistan med Sherkhan Bandar i Afghanistan. Bron är byggd i betong och cortenstål och går över floden Pjandsj, en biflod till Amu-Darja som utgör en stor del av gränsen mellan länderna. På platsen fanns tidigare en färjelinje. I regionen finns även mindre broar (mellan 3,5 och 4,5 meter breda).

Historik 
I januari 2004 offentliggjordes planer på att uppföra bron efter att Tadzjikistans transportminister och USA:s ambassadör i Tadzjikistan skrivit under ett avtal i Dusjanbe. Bron planerades kosta 30 miljoner dollar och USA:s försvarsdepartement skulle stå för uppförandet och den största delen av kostnaden men även Norge, Japan och EU bidrog. Bygget var tänkt att påbörjas omgående och planerades ta 18 månader. Bron skulle ha dubbla vägbanor och vara ungefär 670 meter lång och 11 meter bred. Syftet med bron var att komplettera Afghan-uzbekiska vänskapsbron för att få in humanitär hjälp till Afghanistan. Tanken var även att den på längre sikt skulle öka handeln i området, något som skulle vara till nytta även för Tadzjikistan och andra länder i regionen.

Bron invigdes 26 augusti 2007 och kostnaden blev till slut 37 miljoner dollar, inklusive kostnaden för gränsbyggnader. Det Italienska företaget Rizzani de Eccher stod för konstruktionen och som mest arbetade 450 personer vid bygget. Tadzjikistans president Emomaly Rahmon kallade vid invigningen bron för en vänskapsbro och sa att var ett historiskt steg. Afghanistans president Hamid Karzai sa att han hoppades att bron skulle leda till ökad handel och samarbete mellan länderna i regionen. Även USA:s handelsminister Carlos Gutierrez var närvarande och sa att bron var vad som saknades för att återupprätta den historiska sidenvägen. Däremot fanns det från amerikansk sida oro för att transporter av droger också skulle dra nytta av bron men Gutierrez betonade att USA inte kan hindra länders handel på grund av oro för ökad droghandel.

Referenser

Externa länkar 

Broar i Afghanistan
Broar i Tadzjikistan
Broar invigda 2007
2007 i Afghanistan
2007 i Tadzjikistan
Chris Connolly

Chris Connolly, född 23 juli 1987, är en amerikansk ishockeyspelare som för närvarande spelar för Iserlohn Roosters i DEL. Han är bror till ishockeyspelaren Jack Connolly.

Connolly är inte draftad av någon NHL-klubb. Han spelade för Boston University i NCAA under sina fyra år på college- och universitetsnivå i USA. Han gjorde sammanlagt 129 poäng på sina 153 spelade matcher i collegeligan. Efter säsongen 2011/2012 lämnade han Nordamerika för spel i Tappara finska SM-liiga. Han gjorde sammanlagt 41 poäng (varav 19 mål) på 57 spelade matcher den säsongen och vann SM-liiga silver. Året därpå, säsongen 2013/2014 spelade han endast 19 matcher för Tappara, då han istället värvades till Iserlohn Roosters i tyska DEL. Han svarade för 20 poäng på 27 spelade macther i tyska ligan. 

I april 2014 blev det officiellt att Connolly skrivit kontrakt med Leksands IF i SHL.. Han och hans bror blev sparkade av Leksand den 7 oktober.

Källor

Amerikanska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Leksands IF
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Personer från Duluth, Minnesota
Födda 1987
Levande personer
Män
Ishockeyspelare i Boston University Terriers (herrar)
Alumner från Boston University
Södermanlands runinskrifter 92

Runinskrift Sö 92 är en runsten som står vid Husby-Rekarne kyrka i Husby-Rekarne socken och Eskilstuna kommun, Österrekarne härad i Södermanland. Den står vid kyrkogårdsmuren och strax innanför kyrkans södra grind.

Stenen 
 
Stenen vars ursprungliga plats är okänd påträffades i en grav på 1600-talet. Den togs till vara och murades in som fönsterbänk i ett av kyrkans fönster och där fick den sitta i cirka 200 år innan den togs loss och restes på nuvarande plats.

Stenen är skadad och några delar saknas, en av dess borthuggna bitar hittades 1936 vid Åläng i Husby och är nu fastmonterad på stenens ena långsida. Materialet är sandsten.

Den har en elegant huggen ornamentik och är signerad av runmästaren Balle som var verksam under 1000-talets senare del. Hans främsta arbetsområden var annars i sydvästra Uppland och på Selaön. Den från runor översatta inskriften följer nedan:

Inskriften

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Södermanlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor 
Runstenar i Södermanland, sid. 86, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984, 
 Samnordisk runtextdatabas

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Eskilstuna kommun
Ruben Schaken

Ruben Schaken, född 3 april 1982 i Amsterdam, Nederländerna, är en nederländsk fotbollsspelare som spelar som ytter för den nederländska klubben ADO Den Haag i Eredivisie. Han har tidigare även spelat för Nederländernas landslag.

Meriter

VVV-Venlo
Eerste Divisie: 2008/2009

Individuellt
Årets spelare i Eerste Divisie: 2007/2008

Externa länkar
  www.transfermarkt.co.uk

Nederländska fotbollsspelare
Spelare i SC Cambuur
Spelare i VVV-Venlo
Spelare i Feyenoord
Spelare i FK Inter Baku
Spelare i ADO Den Haag
Nederländska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Amsterdam
Födda 1982
Levande personer
Män
Borgmästaren i Casterbridge

Borgmästaren i Casterbridge () är en roman från 1886 av den engelske författaren Thomas Hardy. Den handlar om en man som har sålt sin fru på en marknad. Många år senare lyckas han bli en respekterad borgmästare, till dess att hustrun dyker upp igen. Romanen utspelar den sig i den fiktiva småstaden Casterbridge, vars förlaga är Dorchester i sydvästra England.

Romanen är förlaga till flera andra verk.

Huvudkaraktärer 
 Michael Henchard, borgmästaren i Casterbridge.
 Susan Henchard (Newson), Henchards hustru, säljs till Newson.
 Richard Newson, sjöman som köper Susan och lever med henne som partner. 
 Elizabeth-Jane, dotter till Susan och Henchard, dör som spädbarn.
 Elizabeth-Jane, dotter till Susan och Newson.
 Donald Farfrae: blir borgmästare i Casterbridge efter Henchard.
 Lucetta Templeman (Le Sueur), har en affär med Henchard.

Bildgalleri

Svensk översättning 
Boken gavs ut på svenska 1946 i översättning av Olov Jonason.

Adapteringar 
 1921: The Mayor of Casterbridge, en stumfilm i regi av Sidney Morgan
 1951: En opera av den brittiske kompositören Peter Tranchell
 1978: Borgmästaren, en miniserie i regi av David Giles och manus av Dennis Potter för BBC med bland andra Alan Bates, Jack Galloway, Anna Massey och Anne Stallybrass.
 2000: The Claim, film av Michael Winterbottom med ett manus av Frank Cottrell Boyce och handlingen förflyttad till 1800-talets amerikanska western och med Wes Bentley och Milla Jovovich
 2003: The Mayor of Casterbridge, en miniserie i regi av David Thacker med bland andra Ciarán Hinds, Juliet Aubrey, Polly Walker, James Purefoy och Jodhi May.
 2008 En radiodramatisering i tre delar av Helen Edmundson för BBC Radio 4

Källor

Externa länkar 
 
 
 The Mayor of Casterbridge hos Librivox (version 1)
 The Mayor of Casterbridge hos Librivox (version 2)

Brittiska romaner
Engelskspråkig skönlitteratur
England i skönlitteratur
Romaner som blivit film
Skönlitteratur 1886
Verk av Thomas Hardy
Svea Rike II

Svea Rike II är ett turordningsbaserat datorstrategispel från 1998.

Handling
Spelet inleds 1471 under slaget vid Brunkeberg.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1998
Datorspel som utspelar sig i Sverige
Turordningsbaserade strategispel
Oderaue

Oderaue är en kommun i östra Tyskland, belägen i Landkreis Märkisch-Oderland i förbundslandet Brandenburg, vid floden Oder på gränsen mot Polen, öster om staden Bad Freienwalde.

Kommunen bildades 2003 genom sammanslagning av de tre dåvarande kommunerna Neurüdnitz, Neuküstrinchen och Neureetzi.  Oderaues kommun administreras som medlem av kommunalförbundet Amt Barnim-Oderbruch, med säte i staden Wriezen söder om Oderaue.

Administrativ indelning 
Kommunen indelas i sju administrativa kommundelar (Ortsteile):

Altreetz
Wustrow med Altwustrow, Neuwustrow och Ferdinandshof
Mädewitz med Neumädewitz, Altmädewitz och Neukietz
Neuküstrinchen med Neuranft
Zäckericker Loose med Zollbrücke
Neurüdnitz med Spitz, Bienenwerder och Am Bahnhof
Neureetz (före 1952 Adlig Reetz och Königlich Reetz) och Croustillier

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Märkisch-Oderland
Kel Mitchell

Kel Johari Rice Mitchell, född 25 augusti 1978 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare, komiker, dansare, musiker, manusförfattare och producent. Han var en av de medverkande i TV-serien All that 1994-1999. Tillsammans med vännen tillika kollegan Kenan Thompson har han synts i TV-serien Kenan & Kel som gick på Nickelodeon under åren 1996-2000 och filmen Good Burger (som bygger på en sketch de gjorde i All That) ifrån 1997. Han har också gjort rösten till Dutch i serien Motorcity och Jay Jay i Nicktoons-serien Wild Grinders.

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska komiker
Amerikanska dansare
Amerikanska musiker
Amerikanska manusförfattare
Personer från Chicago
Skådespelare från Chicago
Födda 1978
Levande personer
Män
This Is Africa

This Is Africa är en engelskspråkig tidskrift från Financial Times som utkommer varannan månad.

Källor 

Engelska tidskrifter
Tuff E Nuff

Tuff E Nuff, i Japan känt som , är ett man mot man-fightingspel till SNES, utvecklat av Jaleco och utgivet 1993.

Handling
Spelet utspelar sig på Jorden år 2151 efter Kristus. En man vid namn Jado använder sig av en kraftig stridsrustning, och har tagit makten i världen. Han låter bygga ett torn med sex vakter, och anordnar en turnering.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Datorspel 1993
Dystopiska verk
Fightingspel
Science fiction-datorspel
Super NES-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Atlas (staty)

Atlas är en staty i brons placerad framför Rockefeller Center i Midtown, Manhattan, New York. På motsatt sida, tvärsöver gatan Fifth Avenue, är St. Patrick's Cathedral belägen. 

Skulpturen föreställer titanen Atlas från den grekiska mytologin, som bär upp himlavalvet på sina axlar. Den gjordes av skulptören Lee Lawrie med hjälp av Rene Paul Chambellan och uppfördes 1937.

Skulpturen är i art déco-stil, precis som Rockefeller Center. Atlas är 4,6 meter hög samtidigt som hela statyn mäter 14 meter i höjd. Den väger 7 ton och är den största skulpturen vid Rockefeller Center.

Galleri

Källor

Externa länkar 
 Atlas, (sculpture)

Skulpturer i New York
Skulpturer 1937
Bronsskulpturer
Skulpturer av amerikanska skulptörer
Skulpturer med motiv från grekisk-romersk mytologi
Kingdom Hearts (spelserie)

är en datorspelsserie utvecklad och utgiven av Square Enix. Spelserien är en samarbete mellan Square Enix och Disney.

Oktober 2013 hade spelserien sålt 20 miljoner exemplar världen över.

Spel

Mottagande

Källor

Externa länkar

Kingdom Hearts
Actionspel
Datorrollspel
Villa Ocampo (byggnad)

Villa Ocampo är en byggnad i San Isidro i provinsen Buenos Aires i Argentina, som var Victoria Ocampos hem.

Villa Ocampo byggdes 1891 av Manuel Ocampo som sommarhus för familjen Ocampo. Det har en eklektisk arkitektur med influenser från Storbritannien och Frankrike och ligger i en 11.000 kvadratmeter stor park. Den inhyser en samling av 12.000 böcker, fotografier, brev och personliga dokument som tillhört Victoria Ocampo.

Huset blev Victoria Ocampos permanenta bostad 1940 och är berömt för den långa rad av inbjudna utländska kulturpersoner som gästade det, bland andra Rabindranath Tagore, Igor Stravinskij, Le Corbusier, Albert Camus, Graham Greene, Federico García Lorca, André Malraux, José Ortega y Gasset, Antoine de Saint-Exupéry och Saint-John Perse. Villa Ocampo var också en återkommande mötesplats för argentinska författare som Jorge Luis Borges och Adolfo Bioy Casares.

Villa Ocampo var inspirationskälla för Blåa huset i Alain Robbe-Grillets roman La Maison de rendez-vous från 1965.

Victoria Ocampo testamenterade, efter förslag av hennes vän André Malraux, fastigheten samt sina tillhörigheter till UNESCO med motivet att huset lämpade sig för att förbli ett kulturellt centrum. Många år efter hennes död 1979 påbörjades 2003 ett projekt för att restaurera huset och trädgården för att skapa ett kulturcentrum och för att öppna villan för allmänheten. Projektet finansierades enligt ett avtal mellan UNESCO, Argentinas regering några argentinska stiftelser med anknytning till Victoria Ocampo.

Villa Ocampo öppnades för besökare 2010.

Källor
Om Villa Ocampo på villaocampo.org. läst 2014-05-01
Denna artikel bygger delvis på artikeln Villa Ocampo på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Villa Ocampos webbplats

Byggnader och anläggningar i Argentina
Författarmuseer i Argentina
Byggnadsminnen i Argentina
Club Zebra (musikklubb)

Club Zebra var en musikklubb i Kristinehamn i Värmland som grundades av racerföraren Torsten Palm 1970 och vars verksamhet upphörde i början av 1980-talet. Klubben låg på Eldaregatan 6 i en tom fastighet som ägdes av butiksägaren Sven-Erik Bergstedt. Hans butikskedja hette "Se - bra priser" och klubben fick namnet bland annat för att kunna återanvända delar av en av butikskedjans gamla skyltar. 

Club Zebra började som ett helgöppet diskotek som invigdes nyårsafton 1970 med plats för ungefär 200 gäster. Klubbens discjockeys, Anders Jansson och Bo Olson, tog över verksamheten redan efter ett halvår och kompletterade helgens danser med konserter på vardagarna. De fick ett gott rykte bland Sveriges rockmusiker och läget i Kristinehamn passade bra mellan artisternas helgspelningar i Stockholm och Oslo. Klubben besöktes bland annat av Ulf Lundell, Tomas Ledin, Magnus Uggla, Pugh Rogefeldt, Magnus Lindberg och Peps Persson. Anders Jansson och Bo Olson sålde verksamheten 1977 och startade skivbutik men verksamheten fortsatte i olika former och efter flera ägarbyte en bit in på 1980-talet.

Sex Pistols
När punkbandet Sex Pistols bojkottades av butiker, arrangörer och radiostationer i England under 1977 genomförde de turnén "Summer of Hate" i Skandinavien och besökte bland annat Club Zebra. Gruppen hade väckt stor uppmärksamhet och bevakades av mycket journalister. Efter att ha blivit utslängda från ett hotell i Jönköping kom de några dagar tidigare till Kristinehamn. De har senare beskrivit spelningen som "att spela i någons vardagsrum" och på plats fanns den amerikanske musikjournalisten John Rockwell från New York Times trots att gruppen ännu inte givit ut något album i USA. Anders Jansson och Bo Olson hade sex månader tidigare sålt verksamheten till Lars-Göran Ginberg och Gunnar Lindberg, men de sponsrade delar av gaget på 6 000 kr för att de ansåg att det skulle vara bra reklam för deras skivbutik.

Övrigt
Ulf Lundell gav ut skivan Club Zebra 2002 som fick sitt namn efter klubben och turnén med samma namn hade sin premiär i Kristinehamn för att hylla klubben och de som drev den. Våren 2014 premiärvisades dokumentärfilmen Club Zebra - The Movie av Bengt Löfgren som tar avstamp i spelningen med Sex Pistols.

Källor

Externa länkar
Om dokumentären

Konsertscener i Sverige
Kristinehamn
Leon Frierson

Leon Curtis Frierson, född 6 juli 1986 i Ontario, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare och komiker. Han var under 1997-2000 programledare för Nickelodeon-serien All that.

Externa länkar 

Amerikanska komiker
Amerikanska TV-programledare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Ontario, Kalifornien
Födda 1986
Levande personer
Män
Brett Hull Hockey

Brett Hull Hockey är ett ishockeyspel från 1994, utgivet till SNES, Atari Jaguar, Sega Mega Drive och MS-DOS, och utvecklat av Radical Entertainment.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Brett Hull Hockey på GameFAQs

Atari Jaguar-spel
Datorspel 1994
MS-DOS-spel
Datorspel baserade på National Hockey League
Sega Mega Drive-spel
Super NES-spel
Ishockeyspel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Slaget vid Fürth

Slaget vid Fürth var ett fältslag under det Trettioåriga kriget som utspelade sig den 3 september 1632 mellan katolska trupper under befäl av general Albrecht von Wallenstein och protestantiska trupper under befäl av kung Gustav II Adolf. De katolska trupperna segrade, vilket tillät den habsburgska armén att storma Sachsen, medan Gustavs styrkor tvingades till reträtt.

Referenser

Noter

Litteratur 
 Georg Tobias Christoph Fronmüller: Die Geschichte Altenbergs und der alten Veste und der daselbst stattgefundenen Schlacht zwischen Gustav Adolf und Wallenstein. Fürth 1860.
 Georg Tobias Christoph Fronmüller: Chronik der Stadt Fürth. Leipzig 1887 (unveränderter Nachdruck: Höchstadt a. d. Aisch 1985. )
 Helmut Mahr: Wallensteins Lager. Die Schlacht an der Alten Veste. Nürnberg 1980. .
 Helmut Mahr: Wallensteins vor Nürnberg 1632. Seine Lage bei Zirndorf und die Schlacht an der Alten Veste, dargestellt durch den Plan der Gebrüder Trexel 1634. Neustadt/Aisch 1982. .
 Alexander Mayer: Die Bürgermeister in der Flohkammer. Gudensberg/Gleichen 2007. S. 39–55. .
 Oberst Robert Monro: Kriegserlebnisse eines schottischen Söldnerführers in Deutschland 1626–1633. (Hrsg. u. Übersetzer: Helmut Mahr). Neustadt/Aisch 1995. .
 Eduard Rühl: Die Schlacht an der „Alten Veste“ 1632. Erlangen 1932.
 Hans & Paulus Trexel: Plan des Wallenstein’schen Lagers bei Zirndorf. Nürnberg 1634. Nachzeichnung und Druck: Nürnberg 1932.

Fürth
Fürth
1632
Fürth
Fürth
Bayern under 1600-talet
Gustav II Adolf