kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Möljeryd

Möljeryd är en ort i Ronneby socken inom Ronneby kommun i Blekinge län. Orten klassades som en småort 1995 som omfattade vid det tillfället 18 hektar och hade 54 invånare. Orten ligger vid Ronnebyåns östra strand där åfåran bildar sjön Rötlången cirka tio kilometer norr om kommunens huvudort Ronneby. Möljeryd ligger också i direkt anslutning till Åsjöns östra sida. I Möljeryd finns förutom Möljeryds kyrka också en hembygdsgård och tidigare även en folkskola.

Enskilda byggnader
I Möljeryd finns ett flertal enskilda byggnader med ett kulturhistoriskt värde från olika epoker i ortens historia. Ett urval av dessa listas här nedanför.
Möljeryds hembygdsgård
Möljeryds kyrka
Möljeryds Folkskola

Övriga källor 
 Riksantikvarieämbetet
 Svenska kyrkans information om Möljeryds kyrka
 Möljeryds hembygdsgård

Se även 
Värperyd
Möljeryds kyrka
Karlsnäsgården

Orter i Ronneby kommun
Tidigare småorter i Sverige
Jingning

Jingning kan syfta på:

Jingning, Pingliang – ett härad i Gansu-provinsen i nordvästra Kina;
Jingning, Lishui – ett autonomt härad i Zhejiang-provinsen i östra Kina.

WP:Projekt Kina
Väbynäs

Väbynäs är en bebyggelse i Bräkne-Hoby socken i Ronneby kommun i Blekinge län. Orten klassades 1995 som en småort omfattande 19 hektar och med 52 invånare. Efter att inte varit klassad som småort efter 1995 blev den det åter i 2020 ås avgränsning

Referenser

Orter i Ronneby kommun
Tidigare småorter i Sverige
Äsketorp

Äsketorp är en ort i Förkärla socken i Ronneby kommun i Blekinge län. Orten klassades 1995 som en småort  omfattande 17 hektar med 52 invånare.

Orter i Ronneby kommun
Tidigare småorter i Sverige
Julia Sporre

Eva Julia Linnea Sporre, född 23 december 1992, är en svensk skådespelare. Hon har studerat vid Södra Latins gymnasium och medverkat i ett flertal svenska filmer, bland annat spelade hon en av huvudrollerna ("Saga") i ungdomsfilmen Tusen gånger starkare (2010). Under perioden 2018–2021 studerar Sporre vid Teaterhögskolan i Göteborg.

Filmografi i urval

 2010 –  Den fördömde

Externa länkar

Levande personer
Kvinnor
Födda 1992
Svenska skådespelare
Jean Pierre Bachasson de Montalivet

Jean Pierre Bachasson de Montalivet, född 5 juli 1766, död 22 januari 1823, var en fransk greve och politiker. Han var gift med Adélaïde de Saint-Germain och far till Camille Bachasson de Montalivet.

Montalivet blev parlamentsråd i Grenoble 1785, ingick som frivillig i armén 1794 och utnämndes av Napoleon Bonaparte till prefekt 1801. Han blev senare statsråd och var 1809-14 inrikesminister Under de hundra dagarna blev han pär 2 juni 1815. Åter pär 1819 slöt han sig till det konstitutionella partiet.

Källor 
 

Franska politiker under 1800-talet
Frankrikes inrikesministrar
Franska grevar
Födda 1766
Avlidna 1823
Män
Mottagare av Hederslegionen
Woltersdorf, Landkreis Oder-Spree

Woltersdorf, även kallad Woltersdorf an der Schleuse, Woltersdorf bei Berlin eller Woltersdorf bei Erkner för att skilja den från andra orter med namnet Woltersdorf, är en kommun och ort i Tyskland, belägen i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg, omedelbart öster om Berlins stadsgräns.

Woltersdorfs spårväg
Woltersdorfs spårväg består endast av linje 87. Woltersdorf är den minsta orten i Tyskland med egen spårväg, som sammanbinder orten med Rahnsdorfs pendeltågsstation i Berlinstadsdelen Rahnsdorf.

Befolkning

Detaljerade källor anges i Wikimedia Commons..

Källor 
  

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Laimosemion

Laimosemion är ett släkte sötvattenlevande växtlekande fiskar i familjen Rivulidae beskrivet 1999 av den franska iktyologen Huber. De förekommer i Sydamerika, främst i Venezuela, Guyana och Brasilien. De hör till de så kallade äggläggande tandkarparna som utgör en del av ordningen tandkarpar (Cyprinodontiformes). Många av arterna har relativt små utbredningsområden. Flera av arterna odlas som akvariefiskar av akvarister.

Arter 
Undantaget Laimosemion paryagi inräknades samtliga av släktets 24 arter tidigare in i släktet Rivulus. Emellertid var släktet Rivulus inte särskilt homogent, och efter en genomgripande revidering 2011 av taxonomin av framför allt den brasilianske iktyologen Wilson José Eduardo Moreira da Costa fördes en del av arterna – utom L. paryagi som då ännu inte var beskriven – upp i det egna släktet Laimosemion.

Följande 24 nominella arter är klassade som Laimosemion:
 Laimosemion agilae (Hoedeman, 1954)
 Laimosemion altivelis (Huber, 1992)
 Laimosemion amanapira (Costa, 2004)
 Laimosemion breviceps (Eigenmann, 1909)
 Laimosemion cladophorus (Huber, 1991)
 Laimosemion corpulentus (Thomerson & Taphorn, 1993)
 Laimosemion dibaphus (Myers, 1927)
 Laimosemion frenatus (Eigenmann, 1912)
 Laimosemion geayi (Vaillant, 1899)
 Laimosemion gransabanae (Lasso, Taphorn & Thomerson, 1992)
 Laimosemion kirovskyi (Costa, 2004)
 Laimosemion lyricauda (Thomerson, Berkenkamp & Taphorn, 1991)
 Laimosemion mahdiaensis (Suijker & Collier, 2006)
 Laimosemion nicoi (Thomerson & Taphorn, 1992)
 Laimosemion paryagi Vermeulen, Suijker & Collier, 2012
 Laimosemion rectocaudatus (Fels & de Rham, 1981)
 Laimosemion romeri (Costa, 2003)
 Laimosemion sape (Lasso-Alcalá, Taphorn, Lasso & León-Mata, 2006)
 Laimosemion strigatus (Regan, 1912)
 Laimosemion tecminae (Thomerson, Nico & Taphorn, 1992)
 Laimosemion torrenticola (Vermeulen & Isbrücker, 2000)
 Laimosemion uakti (Costa, 2004)
 Laimosemion uatuman (Costa, 2004)
 Laimosemion xiphidius (Huber, 1979)

Referenser 

Akvariefiskar
Tandkarpar
Woltersdorf

Woltersdorf kan syfta på:

Orter 
Woltersdorf, Landkreis Oder-Spree – kommunen Woltersdorf bei Berlin, Landkreis Oder-Spree, Brandenburg
Woltersdorf, Wendland – kommunen Woltersdorf (Wendland), Landkreis Lüchow-Dannenberg, Niedersachsen
Woltersdorf, Lauenburg – kommunen Woltersdorf, Kreis Herzogtum Lauenburg, Schleswig-Holstein
Woltersdorf, Biederitz – orten Woltersdorf i kommunen Biederitz, Landkreis Jerichower Land, Sachsen-Anhalt
Woltersdorf, Casekow – orten Woltersdorf i kommunen Casekow, Landkreis Uckermark, Brandenburg
Woltersdorf, Fläming – orten Woltersdorf i kommunen Nuthe-Urstromtal, Landkreis Teltow-Fläming, Brandenburg
Woltersdorf, Zahna-Elster – orten Woltersdorf i kommunen Zahna-Elster, Landkreis Wittenberg, Sachsen-Anhalt
Woltersdorf, Bensdorf – orten Woltersdorf i kommunen Bensdorf, Landkreis Potsdam-Mittelmark, Brandenburg
Woltersdorf – det tyska namnet på byn Sobieradz, Västpommerns vojvodskap, Polen, se Sobieradz

Personer 
 Woltersdorf(f) – ett tyskt efternamn.

Se även 
Woltersdorff-Theater – teater och biograf i Berlin som låg på Chausseestrasse 30 vid nuvarande Nordbahnhof under åren 1848-1939.
David Dunér

David Immanuel Dunér, född 1970 på Lidingö, är en svensk idéhistoriker. Han utsågs 2013 till professor i idé- och lärdomshistoria vid Lunds universitet och är även verksam vid Centrum för kognitiv semiotik, Lunds universitet.

David Dunér har undervisat i idé- och lärdomshistoria sedan 1997 vid Lunds universitet och disputerade där 2004 på en avhandling om naturvetaren Emanuel Swedenborg, Världsmaskinen. Avhandlingen tilldelades bland annat Kungl. Vitterhetsakademiens pris för förtjänstfullt vetenskapligt arbete samt Pro Lingua-priset av Riksbanken/STINT. 

Han har publicerat vetenskapliga uppsatser om svenskt 1700-tal, vetenskapshistoria, medicinhistoria, brukshistoria, om Polhem, Löfling med mera, i flera prominenta historiska tidskrifter.

Utmärkelser och ledamotskap 
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL 2008, Præses)

Bibliografi

Referenser

 

Födda 1970
Män
Svenska professorer i idéhistoria
Svenska idéhistoriker
Personer från Lidingö
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Levande personer
Corno da caccia

Corno da caccia är ett bleckblåsinstrument i gruppen horninstrument och betyder översatt från italienska ’jakthorn’ (jämför med oboe da caccia). Den var vanligt förekommande i början av 1600-talet framför andra små horninstrument. Parallellt utvecklades i Frankrike cor de chasse, som användes i konstmusiken vid Ludvig XIV:s hov och som var större både till rörlängd och omfång. Bägge instrumenten var liksom trumpeten försedda med grytmunstycke. Ganska snart kom båda instrumenten inte bara att brukas vid jakt, utan även för konstmusik.

Akustiskt var corno da caccia i grunden en naturtrumpet i hornform. Liksom hos trumpeten är det koniska förloppet fram till klockstycket förskjutet, medan tonrörets huvuddel var mycket svagt konisk och dessutom mycket smalt. Till skillnad från (natur)trumpeten, som har ett två gånger 180° vänt rör, var corno da caccias runda konstruktion lättare att hantera.

Med tiden verkar begreppet också ha använts som benämning på stämningsläge. Musikstycken med hög, ljus tonhöjd kallades corno da caccia, lägre cor de chasse.

Referenser

Externa länkar 
 Gottfried Reiche med corno da caccia

Bleckblåsinstrument
Tom Nilsson

Tom Nilsson, född 19 augusti 1993 i Tyresö församling, Stockholms län, är en svensk professionell ishockeyspelare som spelar för  Frölunda HC i SHL.

Nilsson valdes av Toronto Maple Leafs som 100:e spelare totalt i 2011 års NHL-draft.

Nilsson var med och vann silver vid junior-VM 2013, han var även med och vann silver vid U18-VM 2011.

Klubbar 
  Hanvikens SK, Moderklubb
  AIK Hockey, 2008–2009
  Mora IK, 2009–2013
  Frölunda HC, 2013–2014
  Toronto Marlies, 2014–2015
  Frölunda HC, 2015-

Externa länkar 

Födda 1993
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Mora IK
Spelare i Frölunda HC
Män
Levande personer
Spelare valda i NHL Entry Draft 2011
Personer från Tyresö kommun
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Privatdetektiv 62

Privatdetektiv 62 () är en amerikansk långfilm från 1933 i regi av Michael Curtiz, med William Powell, Margaret Lindsay, Ruth Donnelly och Gordon Westcott i rollerna.

Handling
Donald Free (William Powell) arbetar för den amerikanska staten i Frankrike. Han blir påkommen med att försöka stjäla hemliga dokument av den franska staten och deporteras. Publiciteten av händelsen gör att han blir avskedad från sitt jobb. Jobb är svåra att få tag på under depressionen och en dag vandrar Free in på Peerless Detective Agency, en firma för privatdetektiver som drivs av den inkompetenta Dan Hogan (Arthur Hohl). Männen startar ett partnerskap. En av Hogans kriminella kontakter driver ett kasino där societetsdamen Janet Reynolds (Margaret Lindsay) vinner för mycket pengar. Hogan ser till att Free får i uppdrag att skugga kvinnan så de kan hitta något de kan utpressa henne med. Men det ingen räknat med är att en romans ska uppstå mellan Free och Reynolds.

Rollista

Produktion
Tidigt påtänkta titlar för filmen var Private Detective och Man Killer. Inspelningen tog 21 dagar med en budget på 260 000 dollar.

Källor

Noter

Externa länkar

Amerikanska filmer 1933
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Michael Curtiz
Filmer från Warner Bros.
Svartvita filmer
Emil Djuse

Emil Djuse, född 27 oktober 1993 i Östersund, Sverige, är en svensk professionell ishockeyspelare som spelar för Texas Stars i AHL. Han är kusin med Magnus, Mats, Martin och Mattias Djuse, som alla är aktiva inom travsporten.

Djuse var med och vann silver vid junior-VM 2013.

Klubbar
  Södertälje SK Hockeyallsvenskan (2012/2013)
  Frölunda HC SHL (2013/2014 - 2014/2015)
  Modo Hockey SHL (2014/2015 - 2015/2016)
  Skellefteå AIK, SHL (2016/2017 - 2018/2019)
  Texas Stars, AHL (2019/2020 - )

Referenser

Externa länkar 

Födda 1993
Svenska ishockeyspelare
Män
Levande personer
Idrottare från Östersund
Hjärtan bakom mask

Hjärtan bakom mask () är en amerikansk långfilm från 1930 i regi av Robert Milton, med Hal Skelly, William Powell, Fay Wray och Kay Francis i rollerna. Manuset bygger på novellen The Feeder av Mildred Cram (publicerad i Red Book 1926).

Handling
Hap Brown (Hal Skelly), en lycklig skådespelare i New Orleans som tar livet med en klackspark, förälskar sig i servitrisen Marie (Fay Wray). Han bildar också ett partnerskap med den misslyckade skådespelaren Gardoni (William Powell), men det tar snart slut när Gardoni envisas med att ta upp större delen av deras show. Hap tar ett jobb på samma kafé där Marie arbetar, men när han och Gardoni blir vänner igen så blir hon istället förälskad i hans partner. Gardoni gör snart succé på Broadway och börjar ha en affär med äventyrerskan Kitty Parker (Kay Francis). När Gardoni till slut dör tragiskt så blir Marie och Hap ett par; hon leder honom också in på hans nya karriär som en framgångsrik komiker.

Rollista

Källor

Noter

Externa länkar

Filmer 1930
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
New Orleans på film
Svartvita filmer
N. Murray Edwards

N. Murray Edwards, född 10 december 1959, är en kanadensisk företagsledare som är ägare, styrelseordförande och president för Edco Financial Holdings Ltd. och styrelseordförande för petroleumbolaget Canadian Natural Resources Limited. Han är också majoritetsägare och styrelseordförande för holdingbolaget Calgary Sports and Entertainment Corporation som agerar ägarbolag till bland annat ishockeyorganisationen Calgary Flames i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League.

Edwards är rankad av den amerikanska ekonomitidskriften Forbes som den 25:e rikaste kanadensaren och 1367:e rikaste personen i världen med en förmögenhet på $1,78 miljarder.

Referenser

Externa länkar

Befattningshavare i Calgary Flames
Födda 1959
Levande personer
Män
Personer från Regina
Personer inom Kanadas näringsliv
Alumner från University of Toronto
Jay Feaster

Harry Jay Feaster, född 30 juli 1962, är en amerikansk befattningshavare som var senast general manager för den kanadensiska ishockeyorganisationen Calgary Flames i National Hockey League mellan 2010 och 2013.

Han tog juristexamen vid Georgetown University samt tog kandidatexamen vid Susquehanna University.

1988 började Feaster sin karriär med en anställning på advokatfirman McNees, Wallace & Nurick och där hans område var sportmarknaden. Hans första uppdrag var att representera Hershey Entertainment and Resorts Company (HE&R) och deras ishockeyorganisation Hershey Bears i AHL. HE&R blev imponerade av hans kunskaper så de valde att anställa honom som assistent åt sin dåvarande president i Hershey Bears. 1990 blev han utsedd till organisationens general manager och var där fram till 1998. Året före så vann Hershey Bears Calder Cup och Feaster blev utnämnd till AHL:s bästa general manager.

1998 blev han erbjuden ett jobb som NHL–organisationen Tampa Bay Lightning:s assisterande general manager, där han fick ta hand om den juridiska delen som till exempel kontraktsskrivningar. I februari 2002 blev han befordrad som general manager åt Lightning och samma år så kunde laget vinna sin division, året efter så vann de först divisionen och sen Eastern Conference och där det avslutades med att vinna Stanley Cup–finalserien mot Calgary Flames med 4–3 i matcher och därmed bärgade de sin första Stanley Cup i organisationens historia. Feaster blev kvar i Lightning fram till 2008, när han avgick efter en maktkamp med Lightning:s nya ägarduo och management.

Under julimånad 2010 fick Feaster ett jobberbjudande från Calgary Flames om att agera assisterande general manager åt deras dåvarande general manager Darryl Sutter, den positionen höll han bara några månader tills Sutter fick lämna Flames i december på grund av för dåliga resultat. Feaster utsågs som tillfällig general manager tills ett beslut om en ersättare skulle tas. Flames ägarbolag meddelade den 16 maj 2011 att man avbryter sitt sökande efter en permanent ersättare till Sutter och man hade valt istället att utse Feaster som Flames permanenta general manager.

Den 12 december 2013 fick Feaster sparken från Flames.

Referenser

Externa länkar 

Befattningshavare i Calgary Flames
Befattningshavare i Tampa Bay Lightning
Födda 1962
Personer från Harrisburg
Levande personer
Män
Stanley Cup-mästare 2004
Bob Hartley

Robert "Bob" Hartley, född 7 september 1960, är en kanadensisk ishockeycoach som är kontrakterad som coach till den kanadensiska ishockeyorganisationen Calgary Flames i NHL sedan 31 maj 2012 när han efterträdde den sparkade Brent Sutter.

Hans karriär i NHL startades till säsong 1998–1999 när han tog över Colorado Avalanche och de drygt kommande fyra åren så vann Avalanche och Hartley fyra raka divisionstitlar, en conferencetitel och en Stanley Cup–titel och coachade stora spelare som Peter Forsberg, Joe Sakic, Patrick Roy, Ray Bourque, Rob Blake och Theoren Fleury. Under säsongen 2002–2003 så gick det tyngre och i december 2002 fick han sparken. I januari 2003 fick han coachjobbet i Atlanta Thrashers, där höjdpunkten var att vinna Southeast Division för säsong 2006–2007. Det äventyret tog slut den 17 oktober 2007 när han fick sparken på grund av för dåliga resultat i inledningen av säsong 2007–2008. Han höll sig undan coachjobbet fram till 14 mars 2011 när han skrev på ett två-års kontrakt med den schweiziska klubben ZSC Lions för att ersätta svensken Bengt-Åke Gustafsson. Där blev det jackpot på nästan direkten och laget blev mästare för säsong 2011-2012 i NLA. Under majmånad av 2012 blev han erbjuden att ta över coachjobbet i Calgary Flames, ett erbjudande han inte kunde tacka nej till. Hartley utnyttjade en NHL-klausul i sitt kontrakt med schweizarna och skrev på för Flames.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1960
Kanadensiska ishockeytränare
Levande personer
Män
Personer från Ontario
Tränare i Atlanta Thrashers
Tränare i Calgary Flames
Tränare i Colorado Avalanche
Stanley Cup-mästare 2001
Vinnare av Jack Adams Award
Tränare i Avangard Omsk
James LuValle

James Ellis "Jimmy" LuValle, född 10 november 1912 i San Antonio i Texas, död 30 januari 1993 i Te Anau i Nya Zeeland, var en amerikansk friidrottare.

LuValle blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter vid sommarspelen 1936 i Berlin

Källor 

Födda 1912
Idrottare från Texas
Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Män
Avlidna 1993
Andreas Johnson (ishockeyspelare)

Carl Andreas Johnson, född 21 november 1994 i Gävle, är en svensk professionell ishockeyspelare som spelar för New Jersey Devils i NHL.

Han har tidigare spelat för Toronto Maple Leafs i NHL, liksom dess farmarlag Toronto Marlies i AHL med vilka han vann Calder Cup 2018. I Sverige har Johnson tidigare spelat för Frölunda HC i SHL och moderklubben HK Kings.

Klubblagskarriär

SHL

Frölunda HC 
2014 blev han utsedd till årets rookie i SHL och säsongen 2015–16 vann Andreas Johnson SM-guld med Frölunda HC.

NHL

Toronto Maple Leafs 
Han valdes av Toronto Maple Leafs som 202:e spelare totalt i 2013 års NHL-draft.

2016–17 och delar av 2017–18 spelade han i Maple Leafs farmarlag Toronto Marlies. Han uttogs till 2018 års AHL All-Star Classic då lagkamraten Kasperi Kapanen kallats upp för spel i NHL.

Den 13 mars 2018 kallades Johnson upp till Maple Leafs och debuterade i NHL dagen därpå. Han gjorde sitt första mål i NHL-karriären nästa match, när Maple Leafs besegrade Montreal Canadiens med 4-0. Sammanlagt spelade han säsongen 2017/18 9 matcher i NHL:s grundserie med 3 poäng som facit, och 2 poäng på 6 matcher i Stanley Cup-slutspelet. I AHL gjorde han 54 poäng på 54 matcher i grundserien.

När Maple Leafs åkte ur slutspelet skickades han tillbaka till Toronto Marlies för att förstärka laget. Marlies gick vidare i Calder Cup-slutspelet och vann Calder Cup för första gången någonsin när man slog Dallas Stars farmarlag, Texas Stars, med 4-3 i matcher. Johnson utsågs till slutspelets mest värdefulle spelare med sina 24 poäng på 16 matcher i Calder Cup-slutspelet.

Under sommaren 2018 skrev Johnson på ett ettårigt tvåvägskontrakt med Maple Leafs, värt 787 500 dollar.

Johnson inledde säsongen 2018/19 i Maple Leafs och gjorde sitt första hattrick i NHL-karriären i den första perioden i en match mot Philadelphia Flyers den 24 november 2018.

Under sommaren 2019/20 skrev Johnson på ett fyraårigt kontrakt med Maple Leafs, värt 13,6 miljoner dollar.

New Jersey Devils 
Han trejdades till New Jersey Devils 10 oktober 2020, i utbyte mot Joey Anderson.

Privatliv 
Andreas Johnson är son till Jonas Johnson, som bl.a. spelade för Frölunda HC under en längre tid. Han är bror till Jonathan Johnson som spelar för Skellefteå AIK

Klubbar 

  HK Kings, Moderklubb
  Frölunda HC, 2009– 2016
 Toronto Marlies 2016–2018
 Toronto Maple Leafs 2016–2020
 New Jersey Devils 2020–

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Källor

Externa länkar 

Födda 1994
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Frölunda HC
Män
Levande personer
Spelare valda i NHL Entry Draft 2013
Spelare i Toronto Marlies
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i New Jersey Devils
Idrottare från Gävle
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Ett farligt möte

Ett farligt möte () är en amerikansk långfilm från 1934 i regi av William K. Howard, med William Powell, Myrna Loy, Una Merkel och Rosalind Russell i rollerna. Manuset bygger på romanen Evelyn Prentice av W.E. Woodward.

Handling
Frun till den framgångsrika advokaten John Prentice (William Powell), Evelyn Prentice (Myrna Loy), känner sig bortglömd. Hon börjar flirta med Lawrence Kennard (Harvey Stephens), som visar sig vara en gigolo. Efter att Kennard börjat utpressa henne tar sig Evelyn hem till honom. När Kennards flickvän Judith Wilson (Isabel Jewell) går in genom dörren hörs ett pistolskott och när polisen anländer till lägenheten arresterar de henne för mordet. Evelyn vill hålla tyst om sin inblandning, men övertygar sin make att försvara kvinnan. När rättegången går mot sitt slut så tål inte Evelyn åklagarens attacker mot Judith och tvingar upp sig själv på vittnesbåset. Hon förklarar vad som hänt, att pistolen gått av av misstag när de började slåss. Till allas förvåning använder nu John Evelyns vittnesmål mot Judith och får henne att erkänna att hon sköt Lawrence igen efter att Evelyn försvunnit ur lägenheten. John lyckas dock övertyga juryn att det gjordes som självförsvar mot Lawrence som tidigare misshandlat henne.

Rollista

Produktion
Filmen var den tredje av totalt fjorton filmer som William Powell och Myrna Loy spelade in tillsammans. MGM snabbade upp produktionen efter parets succé med Den gäckande skuggan som kom ut tidigare under året.

Detta var Rosalind Russells debutfilm och hon blev bra vän med både Powell och Loy.

Källor

Noter

Externa länkar

Filmer 1934
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Svartvita filmer
George Marino

George Marino, född 15 april 1947, död 4 juni 2012, var en amerikansk masteringingenjör. Han började arbeta inom musikindustrin 1967 för Capitol Studios och började sedan på Sterling Sound 1973, men hade innan det själv spelat gitarr i flera band från New York. Han har arbetat med band och album såsom Bon Jovis Slippery When Wet (1986), Guns N' Roses Appetite for Destruction (1987), Mötley Crües Dr. Feelgood (1989), Metallicas Metallica (1991), Ozzy Osbourne, Dio, Anthrax, Danzig, Iron Maiden, Deep Purple, Dokken, Saxon, Death Angel, The Offspring, Stevie Wonder, John Lennon & Yoko Ono, AC/DC, Coldplay, Whitney Houston och 3 Doors Down. Marino vann tre Grammy Awards under sin livstid, den sista för sitt arbete med Arcade Fires album The Suburbs (2010). 

Marino avled den 4 juni 2012 i sviterna av lungcancer. Han begravdes i Westchester County.

Källor

Externa länkar 
George Marino på Sterling-sound.com
George Marino på Allmusic.com
Childers, Chad (4 juni 2012). "Legendary Studio Engineer George Marino Dies of Lung Cancer", Loudwire.com
The Hollywood Reporter (5 juni 2012). "George Marino, Legendary Mastering Engineer, Dies", Billboard.com

Födda 1947
Avlidna 2012
Män
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet