kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
César Daly

César Daly, född 17 juni 1811 i Verdun, död 11 januari 1894 i Wissous, var en fransk arkitekt och publicist. Hans inflytande bestod främst i de många publikationer och skrifter han utgav, bland dem Architecture privée au XIXe siècle som utkom i flera upplagor och presenterade detaljerade beskrivningar och färgillustrationer över fransk arkitektur och inredning. 

Daly invaldes som utländsk ledamot i Konstakademien 1842.

Publikationer 
L'Architecture privée au XIXème siècle sous Napoléon III. Nouvelles maisons de Paris et des environs (3 volumes, Paris, 1864)
Architecture contemporaine. Les Théâtres de la place du Châtelet : Théâtre du Châtelet ; Théâtre lyrique (skriven tillsammans med Gabriel Davioud, Paris, 1865)
Motifs historiques d'architecture et de sculpture d'ornement : choix de fragments empruntés à des monuments français du commencement de la Renaissance à la fin de Louis XVI (2 volumes, Paris, 1869)
Architecture funéraire contemporaine. Spécimens de tombeaux… choisis principalement dans les cimetières de Paris et exprimant les trois idées radicales de l'architecture funéraire (Paris, 1871)
L'Architecture privée au XIXème siècle (Deuxième série). Nouvelles maisons de Paris et des environs (3 volumes, Paris, 1872)
L'architecture privée au XIXème siècle. Troisième série. Décorations intérieures peintes (2 volumes, Paris, 1874)
 Revue générale de l'architecture et des travaux publics (1840-1888)

Källor

Franska arkitekter under 1800-talet
Personer från Verdun
Födda 1811
Avlidna 1894
Män
Ledamöter av Konstakademien
Twin Twin

Twin Twin är en fransk musikgrupp bestående av medlemmarna Lorent Idir, François Djemel och Patrick Biyik. Gruppen representerade Frankrike i Eurovision Song Contest 2014 i Köpenhamn med låten Moustache. Låten placerade sig på sista plats i finalen och fick två poäng, ett från Sverige och ett från Finland.

Referenser

Externa länkar

Artister som representerat Frankrike i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2014
Franska musikgrupper
Santa Caterina dei Funari

Santa Caterina dei Funari är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den heliga Katarina av Alexandria. Kyrkan är belägen vid Via dei Funari i Rione Sant'Angelo och tillhör församlingen Santa Maria in Portico in Campitelli. Tillnamnet funari syftar på de repslagare som en gång i tiden hade sina butiker i området.

Kyrkan byggdes om på 800-talet. Påven Paulus III överlämnade den 1534 till Ignatius av Loyola, som i kyrkan stiftade ett sällskap med uppgift att hjälpa medellösa hemlösa flickor. Kardinal Federico Cesi uppdrog åt Guidetto Guidetti att bygga om kyrkan, vilket skedde mellan 1560 och 1564. Kyrkan konsekrerades den 18 november 1565. Guidetti assisterades av Giacomo Barozzi da Vignola och Ottaviano Mascherino.

Interiören hyser målningar av Annibale Carracci, Girolamo Muziano, Scipione Pulzone, Federico Zuccari, Raffaellino da Reggio, Livio Agresti och Marcello Venusti.

Bilder

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Sant'Angelo)
Rione Sant'Angelo
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1565
Kyrkobyggnader helgade åt den heliga Katarina av Alexandria
Len Wein

Len Wein, född 12 juni 1948 i New York, död 10 september 2017, var en amerikansk serieskapare och redaktör. 

Len Weins intresse för serier började när han låg på sjukhus vid sju års ålder och hans far tog med sig serietidningar åt honom. Som tonåring brukade Wein och hans vän Marv Wolfman besöka DC Comics för att ungefär en gång i månaden ta en rundtur där. Tillsammans producerade de superhjälteberättelser som de lämnade till redaktörerna på DC. Joe Orlando valde efter ett tag att anställa både Wein och Wolfman som frilansare; Weins första professionella berättelse var Eye of the Beholder i Teen Titans nummer 18 från december 1968. I The House of Secrets nummer 92 från juli 1971 skapade Wein och Bernie Wrightson Swamp Thing; Alan Moore skulle senare vara med och bidra till denna serie under sin tidiga karriär. Wein började även skriva för Marvel Comics under tidigt 1970-tal, men efter en dispyt några år senare valde han att gå tillbaka till DC. Under 1986–1987 samarbetade Wein med Moore och Dave Gibbons under arbetet med Watchmen; under 2012 arbetade Wein även med Before Watchmen.

Källor

Externa länkar 
 Len Wein på Grand Comics Database

Amerikanska serieskapare
Amerikanska redaktörer
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Personer från New York
Födda 1948
Avlidna 2017
Män
Grupp B i toppdivisionen i världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014



Tabell

Matcher
Alla tider är lokala (UTC+3)

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014
Grupp A i toppdivisionen i världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014



Tabell

Matcher

Alla tider är lokala (UTC+3)

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014
Josua Tillgren

Josua Tillgren, född 11 september 1881 i Stockholm, död 27 augusti 1969, var en svensk läkare.  Han var bror till Lennart Tillgren.

Tillgren blev medicine licentiat i Stockholm 1908, medicine doktor 1915, var docent i medicin vid Karolinska institutet 1915–46 och tilldelades professors namn 1932. Han blev amanuens och underläkare vid Gävle lasarett 1907, vid Serafimerlasarettets medicinska klinik 1908, underläkare vid Stockholms epidemisjukhus 1912, t.f. föreståndare vid Stockholms hälsovårdsnämnds bakteriologiska laboratorium 1913, klinisk laborator vid Serafimerlasarettet 1914, överläkare vid Provisoriska sjukhuset 1919, vid Maria sjukhus 1924 och vid Södersjukhuset 1943–46.
 
Tillgren var marinläkare i Marinläkarkårens reserv 1914–36. Han var redaktör för Svenska föreningens för invärtes medicin förhandlingar 1917, sekreterare där 1920–41, blev hedersledamot 1947, medlem av Svenska läkaresällskapets nämnd 1923–55, hedersledamot av Svenska läkaresällskapet 1955, ordförande i Sveriges läkares nykterhetsförening 1951 och specialsakkunnig i Sveriges läkarförbund 1927–48. Han författade skrifter i invärtes medicin, bakteriologi och populärmedicin.

Källor

Hitta graven i Stockholm

Svenska läkare under 1900-talet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Svenska innehavare av professors namn
Läkare från Stockholm
Födda 1881
Avlidna 1969
Män
Dirichlets delarproblem

Inom talteori är Dirichlets delarproblem ett klassiskt problem om tillväxten av summafunktionen av delarantalet.

Delarfunktionens summafunktion definieras som

där

är antalet delare av n.

Att hitta en sluten formel för denna funktion är ett extremt svårt problem, men det går att härleda goda approximationer. Peter Gustav Lejeune Dirichlet bevisade att

 

där  är Eulers konstant där

Dirichlets delarproblem frågar följande: vad är infimum för alla tal  förvilkar which 

 

gäller för alla . Många av metoderna inom detta problem kan användas inom Gauss cirkelproblem som är ett relaterat problem med en annan aritmetisk funktion

 1904 bevisade G. Voronoi att feltermen kan förbättras till  
 1916 bevisade G.H. Hardy att . Han bevisade att för någon konmstant  finns det värden på x så att  och värden x så att.
 1922 förbättrade J. van der Corput Dirichlets resultat till 
 1928 förbättrade han sitt resultat något till  
 1950 bevisade Chih Tsung-tao och oberoende av Chih H. E. Richert 1953 att 
 1969 bevisade Grigori Kolesnik att .
 1973 bevisade han att .
 1982 förbättrade han sitt resultat något till .
 1988 bevisade H. Iwaniec och C. J. Mozzochi att  
 2003 förbättrade M.N. Huxley detta till  

Så det äkta värdet av  är någonstans mellan 1/4 och 131/416 (approximativt 0.3149); det har förmodats att den är precis lika med 1/4. Direkt beräkning av  stöder det, då  verkar vara approximativt normalt fördelat med standarddevitation  1 för x ända upp till minst 1016. Värdet 1/4 skulle även följa av en förmodan om exponentpar.

Piltzs delarproblem
Definiera

Då är

där  är ett polynom av grad . Med simpla metoder kan man visa att

för heltal . Såsom i fallet  känner man inte till infimat för något värde på . Att hitta dessa infimum är känt som Piltzs delarproblem, efter den tyska matematikern Adolf Piltz. Genom att definiera  som det infimat på värden med which  gäller för all  följande resultat (notera att that  är  från förra sektionen):

 och

  
 
E.C. Titchmarsh förmodar att

Källor 
 
 H.M. Edwards, Riemann's Zeta Function, (1974) Dover Publications,  
 E. C. Titchmarsh, The theory of the Riemann Zeta-Function, (1951) Oxford at the Clarendon Press, Oxford. (See chapter 12 for a discussion of the generalized divisor problem)
  (Provides an introductory statement of the Dirichlet divisor problem.)
 H. E. Rose. A Course in Number Theory., Oxford, 1988.

Fotnoter

Aritmetiska funktioner
Analytisk talteori
Olösta matematiska problem
Davorin Popović

Davorin Popović, född 23 september 1946 i Sarajevo, död 18 juni 2001, var en bosnisk sångare. Han var frontfigur i den bosniska rockgruppen Indexi 1964-2001. Han hade från 1975 även en framgångsrik solokarriär parallellt med sin karriär med bandet.

I sin ungdom spelade Popović handboll och basket och ingick i en period Bosnien och Hercegovinas ungdomslandslag i basket. Han slutade utöva sporten 1968. Han studerade statsvetenskap vid Sarajevos universitet. Han gick med som sångare i rockgruppen Indexi 1964, som bildats två år tidigare. Från 1975 hade Popović en framgångsrik solokarriär utöver sin karriär med Indexi och släppte tre soloalbum. Debutalbumet Svaka je ljubav ista osim one prave släpptes 1976. Dock medverkade hela eller delar av Indexi på Popovićs album.

Tillsammans med Indexi har Popović deltagit flera gånger i den jugoslaviska uttagningen till Eurovision Song Contest (ESC). De deltog första gången 1967 med bidraget Pruzam ruke. De deltog andra gången 1969 med bidraget Zaborav, som kom på 5:e plats. Deltog i tävlingens semifinaler 1973 och 1974 med Djeca ljubavi respektive Samoćo ljubavi moja utan att lyckas kvalificera sig till finalerna någon av gångerna. De lyckades kvalificera sig till den nationella finalen 1975 med bidraget Ti si mi bila naj naj. Det dröjde sedan till 1982 innan gruppen deltog i uttagningen igen med To se traži, som uppnådde 9:e plats. De deltog igen 1983 med Na svoj način och uppnådde 5:e plats och sista gången 1987 med Bila jednom ljubav jedna som uppnådde en 8:e plats.

Popović deltog i Bosnien och Hercegovinas första uttagning till Eurovision Song Contest 1993. Han framförde bidraget Raspored zvijezda, som blev utan placering. Han framförde även bidraget Srce Evrope som sångare i gruppen Izvodaca. Han utsågs till Bosnien och Hercegovinas representant i tävlingen 1995 och fick framföra samtliga åtta bidrag i den nationella uttagningen det året. Låten Dvadeset i prvi vijek utsågs till landets bidrag. I ESC kom han på 19:e plats med 14 poäng.

Popović avled 18 juni 2001 som en följd av cancer i bukspottskörteln.

Diskografi 
 Svaka je ljubav ista osim one prave (1976)
 S tobom dijelim sve (1984)
 S tobom dijelim sve (1995)

Referenser 

Bosniska rocksångare
Bosniska popsångare
Artister som representerat Bosnien och Hercegovina i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1995
Personer i Bosnien och Hercegovina under 1900-talet
Personer från Sarajevo
Födda 1946
Avlidna 2001
Män
Ledena dvorana Pionir

Ledena dvorana Pionir (svenska: Pinoir ishall) är en ishall i Hala Pionir, den yngsta av sportanläggningarna i idrottscentrumet "Tašmajdan" i Belgrad, Serbien, och är byggd för olika sporter på is. Hallen var färdigbyggd den 12 mars 1978 och har plats för 2 000 åskådare och renoverades delvis 2001. Arenan är 6000 kvadratmeter stor varav 1800 är isplanen. Hallen använd för ishockey, konståkning och skridskoåkning. Under byggandet av hallen las 21 km rör i cementen under planen för att kunna konstfrysa isen. Hallen har använts till bland annat division III och II av världsmästerskapen i ishockey.

Externa länkar
 www.tasmajdan.rs
www.iihf.com
Serbian Skating Association

Sport i Belgrad
Sportanläggningar i Serbien
Sportanläggningar invigda 1978
Tjizjovka-Arena

Tjizjovka-Arena (ryska: Чижо́вка-Аре́на), även Tjyzjoŭka-Arena (belarusiska: Чыжоўка-Арэна), är en multiarena i Belarus huvudstad Minsk. Arenan är främst avsedd för konserter, ishockey och andra inomhusidrotter. Arenan har en kapacitet på drygt 9 500 personer vid idrottsevenemang. Tjizjovka-Arena var tillsammans med Minsk-Arena värd för ishockey-VM 2014.

Se även 
 Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Sport i Minsk
Sportanläggningar i Belarus
Sportanläggningar invigda 2013
Denis Berezovskyj

Denis Balentonovitj Berezovskyj (ukrainska/ryska: Денис Валентинович Березовский), född 15 juli 1974 i Charkov, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk/krimsk/rysk kontraadmiral i Rysslands flotta var tidigare i Ukrainas flotta.

Berezovskyj blev 1 mars 2014 av Ukrainas interimspresident Oleksandr Turtjynov utnämnd till Ukrainas flottchef. Dagen efter övergav han högkvarteret i Sevastopol och berättade i ett uttalande på rysk tv att han bytt sida och svurit trohet till de proryska folket och myndigheterna i Krim. Han blev därför föremål för en ukrainsk förundersökning om högförräderi, efter att riksåklagaren Oleh Magnitskiy inlett en brotsutredning. Serhij Hayduk tog över posten som Ukrainas flottchef efter Berezovskyj.

Autonoma republiken Krims nytillträdde regeringschef Sergej Aksionov tillkännagav senare att Krim skulle få en egen flotta, som ledes av Berezovskyj 2–24 mars 2014. Han blev efter Rysslands annektering av Krim kontraadmiral i Rysslands Svartahavsflotta på Krim.

Militär karriär
 I perioden 2002-2005 var Berezovskyj kommendörkapten på fregatten Hetman Sahajdachnij. 
 6 december 2012 blev han befordrad till konteramiral.och 2013 var han ledare av Ukrainas och USA:s gemensamma militärövningar "Sea Breeze 2012" och Sea Breeze 2013.  
 Fram till 1 mars 2014 tjänstgjorde han som vicekommendörkapten, chef för ukrainska flottans stridutbildning.
 1 mars 2014 blev han av Oleksandr Turtjynov utnämnd till Ukrainas flottchef.

Referenser

Ukrainska militärer
Personer i Ukraina under 2000-talet
Personer från Charkiv
Födda 1974
Levande personer
Män
Only Lovers Left Alive

Only Lovers Left Alive är en brittisk-tysk film från 2013, regisserad och skriven av den amerikanske filmskaparen Jim Jarmusch. Huvudrollerna spelas av Tom Hiddleston, Tilda Swinton, John Hurt och Mia Wasikowska. Filmen blev nominerad till Guldpalmen vid Filmfestivalen i Cannes 2013 och vann juryns specialpris vid Filmfestivalen i Sitges.

Handlingen kretsar kring de två vampyrerna Adam och Eve som älskat varandra under århundraden. Filmen spelades in under sju veckor med start i juni 2012 i Detroit i USA, Köln och Hamburg i Tyskland samt i Tanger i Marocko.

Rollista

Källor 

Brittiska filmer 2013
Brittiska dramafilmer
Tyska dramafilmer
Filmer i regi av Jim Jarmusch
Brittiska vampyrfilmer
Tyska vampyrfilmer
Tyskland på film
USA på film
Marocko på film
Tyska filmer 2013
Curtiss SB2C Helldiver

Curtiss SB2C Helldiver var en amerikansk hangarfartygsbaserad störtbombare utvecklad för US Navy under andra världskriget. Den ersatte den tidigare störtbombaren Douglas SBD Dauntless.

Användare 

  Aviation Navale

 Fleet Air Arm

Externa länkar 

Amerikanska bombflygplan
Amerikanska stridsflygplan under andra världskriget
SB2C
Amerikanska militärflygplan under kalla kriget
Portugisiska militärflygplan under kalla kriget
Grekiska militärflygplan under kalla kriget
Italienska militärflygplan under kalla kriget
Franska militärflygplan under kalla kriget
Australiska militärflygplan under kalla kriget
Esterwegen

Esterwegen är en kommun i Landkreis Emsland i det tyska förbundslandet Niedersachsen. Esterwegen, som för första gången omnämns i ett dokument från år 1223, har cirka  invånare.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Nordhümmling tillsammans med ytterligare fyra kommuner.

Mellan 1933 och 1936 fanns ett koncentrationsläger i Esterwegen.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Bertil målare

Bertil målare var en målare verksam i Stockholm under 1470- och 1480-talen, troligen även verksam som träsnidare.

Bertil målare förekommer ofta Stockholms stads tänkeböcker och förefaller även varit verksam som handelsman, åtminstone med järn. Fortfarande 1476 och 1477 uppges han ännu inte vara borgare i Stockholm och verkar ha varit verksam på annat håll tidigare. Av namnet att döma var han dock svensk. 1478-1481 omtalas i ett mål en "tavla" som Bertil målare utfört för Boglösa kyrka, vilket ursprungligen varit avsett för Helga Lekamens gilles kor i Storkyrkan. Inga andra arbeten av honom är kända.

Referenser

Svenska målare under 1400-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Tonči Huljić

Tonči Huljić, född 29 oktober 1961 i Split, är en kroatisk musiker, komponist och musikproducent. Han är framför allt känd som keyboardist i och grundare av den kroatiska popgruppen Magazin 1979-2006.

Biografi 

Tonči Huljić mor var sköterska och fadern var ekonom. Huljić har en examen från musikhögskolan i Split och studerade juridik innan han bildade popgruppen Magazin 1979, då under namnet Dalmatinski magazin. Han var gruppens keyboardist och främsta låtskrivare. Då gruppen nådde sin storhetstid under 80- och 90-talen började han, som en av de första i Kroatien, att blanda in element av folkmusik från andra delar av Jugoslavien. Detta ogillades av många musikkritiker, som bl.a. anklagade honom för att införa den serbiska musikgenren turbofolk i den kroatiska musiken.

Tillsammans med Magazin och Lidija Horvat-Dunjko deltog Huljić i den kroatiska uttagningen till Eurovision Song Contest (ESC) 1995 med bidraget Nostalgija. I ESC kom de på 6:e plats med 91 poäng. De deltog åter i den kroatiska uttagningen 1997 med bidraget Opium (7:e plats), 1998 med Na svijetu sve (6:e plats), 1999 med Kasno je (5:e plats) och 2005 med Nazaret (2:a plats). Huljić har även gjort sig bemärkt som kompositör för flera av Kroatiens bidrag i Eurovision Song Contest. Utöver bidraget Nostalgija har han även skrivit 1999 års bidrag Marija Magdalena (tillsammans med hustrun Vjekoslava Huljić) som framfördes av Doris Dragović. Han skrev även Vannas bidrag Strings of My Heart från 2001 och Igor Cukrovs bidrag Lijepa Tena från 2009.

Tillsammans med Roman Majetić är han upphovsmannen bakom TV-serierna Villa Maria (2004), Obični ljudi (2006), Ponos Ratkajevih (2007), Zakon ljubavi (2008) och Stella (2013).

Diskografi

Magazin 
 Slatko stanje (1982)
 Kokolo (1983)
 O-la-la (1984)
 Piši mi (1985)
 Put putujem (1986)
 Magazin (1987)
 Besane noći (1988)
 Dobro jutro (1989)
 Da mi te zaljubit u mene (1991)
 Došlo vrijeme (1993)
 Simpatija (1994)
 Nebo boje moje ljubavi (1996)
 Da si ti ja (1998)
 Minus i plus (2000)
 S druge strane mjeseca (2002)
 Paaa.. (2004)

Soloalbum 
 Waterland (2006)

Se även 
 Petar Grašo
 Danijela Martinović
 Ljiljana Nikolovska

Referenser 

Kroatiska kompositörer
Kroatiska låtskrivare
Artister som representerat Kroatien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1995
Personer i Kroatien under 1900-talet
Personer i Kroatien under 2000-talet
Personer från Split
Födda 1961
Levande personer
Män
Autonation

Autonation, Inc., stiliserat som AutoNation, Inc., är en amerikansk återförsäljningskedja som säljer nya- och begagnade fordon till slutkunder. Företaget äger och driver, per 31 december 2018, 239 återförsäljare i 16 amerikanska delstater.

Deras återförsäljare säljer följande bilmärken: Acura, Alfa Romeo, Audi, Bentley, BMW, Buick, Cadillac, Chevrolet, Chrysler, Dodge, Fiat, Ford, GMC, Honda, Hyundai, Infiniti, Jaguar, Jeep, Land Rover, Lexus, Lincoln, Maserati, Mazda, Mercedes-Benz, Mini, Mitsubishi, Nissan, Porsche, Ram Trucks, Subaru, Toyota, Volkswagen och Volvo. De erbjuder även sina kunder reparationstjänster och försäkringar. För år 2018 sålde Autonation totalt 630 729 fordon, 329 116 nya, 234 148 begagnade samt 67 465 övriga och därav är de den största återförsäljningskedjan i USA.

Företaget grundades 1995 av entreprenören Wayne Huizenga och dennes företag Republic Industries. 1998 knoppade Republic Industries av sin återvinningverksamhet och gjorde det till ett eget bolag, samtidigt beslutade man att bli fusionerad med Autonation i syfte att vara en renodlat försäljare av fordon.

För 2018 hade man en omsättning på omkring $21,4 miljarder och en personalstyrka på omkring 26 000 anställda. De har sitt huvudkontor i Fort Lauderdale i Florida.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Företag bildade 1996
Amerikanska tjänsteföretag
Företag i Florida
Broward County
Företag listade på NYSE
Per Wikberg

Per Emil Wikberg, född 26 november 1901 i Skog i Hälsingland, död 29 september 1970 i Hamrånge församling i Gästrikland, var en svensk arbetarförfattare och hembygdsforskare.

Arbete och karriär
Wikberg arbetade som fabriksarbetare på sulfatmassefabriken Kopparfors i Norrsundet i norra delen av Gävle kommun i Gästrikland. Han var även tidvis fiskare, skogsarbetare, rallare, smedhalva och tidningsskrivare.

Jämsides med ett skönlitterärt författarskap, som på 1940-talet renderade honom stora framgångar, var Per Wikberg närmast professionell som hembygdsforskare. Hans verk Hamrångeboken utgavs strax efter hans död 1970.

Hela tiden fortsatte Wikberg att arbeta på massafabriken i Norrsundet och det var egentligen enbart på fritiden han hann arbeta som författare. Han var hemtam i många ämnen, från t.ex. medeltidens sägner och hur pilgrimer färdades till arbetarnas torftiga levnadsförhållanden på landsbygden och inom industrin. Långt efter hans bortgång gavs en roman Stigman Sotes Saga ut, byggd på berättelser om rövarband på gränsskogen mellan Gästrikland och Hälsingland – Ödmården. Dessförinnan hade Wikberg skrivit sex romaner och många noveller i lokalpressen, t.ex. Arbetarbladet samt i fackförbundens tidskrifter, gamla Folket i Bild och i Tidningen Vi.

1942 debuterade Per Wikberg med Sulfat, senare filmad som Skogen är vår arvedel. För första gången skildrades livet och arbetet vid en massafabrik litterärt och miljön hämtade Wikberg från sin egen arbetsplats och från Vallvik. Arbetarkvinnornas omänskliga slit skildrar Wikberg i Kristin (1944) och i den fristående fortsättningen Frost i gryningen (1952). Skogsbolagens framfart skildras i Vindfälle och i Rävspel (1951) skildras hur Wikberg tröttnat på kommunalpolitikens avigsidor.

Hur arbetet och livet växte fram i sågverkssamhället Norrsundet berättade Per Wikberg i De bröto bygd (1945) som fick delat första pris som bästa folkrörelseroman i en tävling som KF:s bokförlag och Tidningen Vi anordnade.

Han var från 1926 gift med Hildur Ottilia Wikberg (1904–1993).

Bibliografi

Redaktör

Referenser

Noter

Svenskspråkiga författare
Svenska arbetarförfattare
Gästrikland i skönlitteratur
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Skogs socken, Hälsingland
Födda 1901
Avlidna 1970
Män