kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Schönborn

Schönborn kan syfta på:

 Schönborn (adelssläkt) – en tysk adlig släkt
 Schönborn (efternamn) – ett tyskt efternamn

Geografi

Tjeckien

Byggnader 
 Schönbornpalatset, Prag

Tyskland 
 Bad Schönborn – kommun i Landkreis Karlsruhe, Baden-Württemberg.
 Schönborn, Niederlausitz – kommun i Landkreis Elbe-Elster, Brandenburg.
 Schönborn, Donnersbergkreis – kommun i Donnersbergkreis, Rheinland-Pfalz.
 Schönborn, Hunsrück – kommun i Rhein-Hunsrück-Kreis, Rheinland-Pfalz.
 Schönborn, Rhein-Lahn-Kreis – kommun i Rhein-Lahn-Kreis, Rheinland-Pfalz.
 Schönborn, Dresden – stadsdel i Dresden, Sachsen.
 Schönborn, Frielendorf – ort i Frielendorfs kommun, Schwalm-Eder-Kreis, Hessen.
 Schönborn, Lampertswalde – ort i Lampertswaldes kommun, Landkreis Meissen, Sachsen.
 Schönborn, Triptis – stadsdel i Triptis, Saale-Orla-Kreis, Thüringen.
 Schönborn-Dreiwerden – ort i Rossaus kommun, Landkreis Mittelsachsen, Sachsen.

Byggnader 
 Schönborner Hof, Mainz
 Bastion von Schönborn – i Mainz-Kastel.
 Schönbornkapelle – Würzburg.
 Schloss Schönbornslust – förfallet slott nära Koblenz.
 Schönborner Hof, Aschaffenburg
 Schloss Schönborn, Geisenheim – i Geisenheim.

Österrike 
 Schönborn, Göllersdorf – kommundel i Göllersdorfs kommun, Niederösterreich.

Byggnader 
 Slottet Schönborn i Göllersdorf, Niederösterreich.
 Palais Schönborn, Laudongasse i Wien.
 Palais Schönborn-Batthyány i Wien.

Historiska tyska ortnamn på platser i andra länder

Polen
 Kępsko – ort i Lubusz vojvodskap,  se Świebodzin (tidigare Schönborn im Landkreis Züllichau-Schwiebus, Brandenburg).
 Miłogostowice – ort i Nedre Schlesiens vojvodskap,  se Kunice, Nedre Schlesien (tidigare Schönborn im Landkreis Liegnitz, Niederschlesien).
 Okalenice – ort i Lubusz vojvodskap, (tidigare Schönborn im Landkreis Rothenburg (Ob. Laus.), Niederschlesien).
 Studnica – ort i Ermland-Masuriens vojvodskap, se Jeziorany (tidigare Schönborn im Landkreis Rößel, Ostpreußen)
 Szymborno – ort i Kujavien-Pommerns vojvodskap; se Kijewo Królewskie (tidigare Schönborn im Landkreis Kulm (Weichsel), Danzig-Westpreußen).
 Zdrój – ort i Ermland-Masuriens vojvodskap, Polen; se Lelkowo (tidigare Schönborn im Landkreis Heiligenbeil, Ostpreußen).
 Żerniki Wrocławskie – ort i Nedre Schlesiens vojvodskap; se Gmina Siechnice (tidigare Schönborn im Landkreis Breslau, Niederschlesien).

Tjeckien
 Nová Ves (Číměř) – en by
 Krásná Studánka – ort i Liberecs kommun

Ukraina
 Schenborn – by i Rajon Mukatschewe, Oblast Transkarpatien, (på tyska Schönborn).
Ain't No Mountain High Enough

Ain't No Mountain High Enough är en musiksingel, som skrevs 1966 av Nickolas Ashford & Valerie Simpson för skivbolaget Motowns räkning. Låten blev 1967 en stor hit med Marvin Gaye och Tammi Terrell. 1970 blev den återigen en hit med Diana Ross.

I andra medier 
 Låten finns med i TV-spelet Just Dance 2015.
Låten förekommer även i filmen Guardians of the Galaxy (film)

Amerikanska sånger
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 1967
Singelettor i USA
U19-Europamästerskapet i handboll för damer

U19-Europamästerskapet i handboll för damer spelas sedan 1996.

Resultat

Se även 
 U17-Europamästerskapet i handboll för damer
 U18-världsmästerskapet i handboll för damer
 U20-världsmästerskapet i handboll för damer
 Europamästerskapet i handboll för damer

Referenser

Anmärkningar

Noter 

Handboll
Återkommande sportevenemang med premiär 1996
U17-Europamästerskapet i handboll för damer

U17-Europamästerskapet i handboll för damer spelas sedan 1992.

Medaljörer

Medaljranking

Se även 
 U18-världsmästerskapet i handboll för damer
 U19-Europamästerskapet i handboll för damer
 U20-världsmästerskapet i handboll för damer
 Europamästerskapet i handboll för damer

Källor 

Handboll
Återkommande sportevenemang med premiär 1992
Messaure

Messaure (lulesamiska: Miessávrre) är en numer övergiven ort i Jokkmokks kommun i anslutning till Messaure kraftverk.

Vid Messaures etablering övervägdes om arbetsstyrkan kunde transporteras från bostäder i det redan etablerade samhället Vuollerim, men detta förslag föll på arbetsstyrkans storlek som gjorde att transportkostnaderna skulle överstiga kostnaderna för att etablera ett provisoriskt samhälle. Arbetsstyrkan var som störst 1961 och omfattade då 1350 personer. Dessutom tillkom städ- och matlagningspersonal samt personal som röjde de ytor som skulle översvämmas av magasinet.

Kontor och verkstäder etablerades på älvens södra sida där även den nedsprängda maskinstationen skulle byggas. Samhället kom att anläggas på södersluttningen på älvens norra sida. I den norra delen av samhället låg mässområdet tillsammans med huvuddelen av de provisoriska flerfamiljshusen. Totalt uppfördes 178 lägenheter i flerfamiljshus för tjänstemän och mer kvalificerade arbetare samt deras familjer. I östra delen av samhället fanns ett område med 80 egnahem och 20 bungalows. I den västra delen av samhället uppfördes 32 stycken ungkarlsbaracker med enkel- eller dubbelrum.Ytterligare 21 byggnader för administration, kyrka, sjukstuga, skola, lekskola, bibliotek och tvätteri uppfördes. Som mest kom 2 300 personer att bo i samhället som blev Vattenfalls största provisoriska samhälle.

Efter att Messaure kraftverk var färdigbyggt kom samhället i Messaure att användas som bostadsområde för flera följande utbyggnader i stora och lilla Lule älv. Först 1980 var egnahems- och familjebostäderna tömda. Under utbyggnaden av Messaure med ett tredje aggregat mellan 1980 och 1983 utnyttjades delar av ungkarlsboendet för arbetsstyrkan. Efter att verksamheten på orten upphört fraktades husen bort, men gatunätet finns kvar i form av en spökstad.

Liknande samhällen som byggdes för att rivas efter att gruvan inte längre var ekonomiskt bärkraftig eller vattenkraftverket var färdigbyggt, som finns i samma län är Harsprånget, Laver och Nautanen medan andra, exempelvis Porjus lämnades och fortfarande är bebodda.

Befolkningsutveckling

Se även 
 Messaure kraftverk

Källor

Noter

Externa länkar
 
 Minnet av Messaure. En svensk dokumentärfilm (SVT) från 2009 av Olle Häger och Kjell Tunegård.  
  En webbplats för före detta Messaurebor

Ej längre existerande orter i Jokkmokks kommun
Tidigare tätorter i Norrbottens län
Spökstäder i Sverige
Segment (geometri)

Segment  inom geometri är en avskuren del av något större. 

Ett linjesegment är en del av en linje som begränsas av två ändpunkter.

Ett cirkelsegment är en del av en cirkel som begränsas av en sekant eller korda. Halvcirkeln är ett specialfall av cirkelsegment, som begränsas av diametern, den längsta kordan.

Ett sfäriskt segment är en del av en sfär som begränsas av en yta. Halvklotet är ett specialfall av sfäriskt segment.

Geometri
Hundraårsflöde

Ett hundraårsflöde eller en hundraårsflod är det vattenflöde som på en viss plats i vattendraget statistiskt sett inträffar (överskrids) i genomsnitt en gång på hundra år.  Man beräknar flödet med frekvensanalys på vattenföringsserier. Sannolikheten är 63 procent att ett hundraårsflöde skall ske någon gång under en period på hundra år, 9,6 procent att det skall ske under en tioårsperiod och 39 procent under en period på 50 år. Sannolikheten är också 40 procent att det skall ske två gånger under en period på hundra år.

Andra sorters flöden man skiljer på är 10-, 1000- och 10000-årsflöden.

Ett vanligt missförstånd är att hundraårsflöden sker med en regelbundenhet, till exempel att om ett hundraårsflöde just har inträffat så kommer inte ett nytt på 100 år.

Ett exempel på ett hundraårsflöde var vårfloden 1977 i Örebro län, de stora vattenmängderna orsakades av höjda temperaturer som orsakade stor snösmältning samt en nederbörd på 150 mm under ett par veckor. En person miste livet på grund av vårfloden. Man beräknade att 15 000 hektar mark översvämmades. Vattenmängderna gjorde att transportsystemen slogs ut, 20 hushåll evakuerades och mycket jordbruksmark översvämmades. Under nära 40 dagar var Hjälmarens vatten 22,1 meter över havsnivån (mot det normala 21,84 meter), det vill säga 30 cm över normalt vattenstånd. I norra delarna av Örebro län varade översvämningarna under cirka 20 dagar.

Se även
 Översvämningarna i Europa 2002
 Översvämningarna i Europa 2013

Referenser

Översvämningar
Hydrologi
Guvernementet Moskva

Guvernementet Moskva var ett guvernement i Kejsardömet Ryssland och i Sovjetunionen 1708–1929.

Guvernementet begränsades i väster av guvernementet Smolensk,
i norr av Tver, i nordöst av Vladimir, i öster av Rjazan,
i söder av Tula och Kaluga. Guvernementet hade en yta 33 304 km2 och 3 215 400
invånare (1910), nästan alla ryssar.

Guvernementet bestod av en av obetydliga höjder avbruten slätt samt vattnas i norr av Volga och dess biflod Sestra, i söder av Oka med dess biflod
Moskva, vilken upprann i guvernementet Smolensk och faller ut i Oka vid Kolomna efter ett lopp av
491 km mitt igenom guvernementet Moskva; den var segelbar från huvudstaden. Åtskilliga kärrtrakter fanns,
särskilt i norr, som var bevuxna med stora skogar,
oaktat den oerhörda förbrukningen av ved.

Jorden var inte synnerligen bördig, men sköttes bättre än i de flesta andra trakter av Ryssland. Råg, havre, korn och
potatis var de viktigaste jordbruksalstren. Däremot odlades vete nästan icke alls, men väl hampa och lin
samt i stor skala lök och kål. Trädgårdsskötsel idkades i stor utsträckning i vissa distrikt. Boskapsskötseln täckte inte behovet. Många berömda stuterier låg där.

Guvernementet bildade mitten av ett stenkolsfält,
som utbredde sig över guvernementen Rjazan, Kaluga, Tula, Tver, Orel och
Nizjnij Novgorod. Därför intar Moskva första platsen bland alla guvernementen med hänsyn till industrins utveckling. 1900 fanns där 2 386
industrietablissemang med ett produktionsvärde av omkring 350 miljoner rubel och 280 750 arbetare (inklusive staden Moskva).

Viktigast var bomullsindustrin (108 500
arbetare), vidare klädesindustrin, silkesspinnerier och väverier, färgerier och kattuntryckerier,
kemisk industri och järnindustri. Såsom hemslöjd
drevs träsnideri och tillverkning av snörmakeri-
och papiermachéarbeten. 165 000 personer lär ha sysselsatt sig med dessa slöjdgrenar.

Guvernementet var delat i 13 kretsar: Bogorodsk, Bronnitsy, Dmitrov, Klin, Kolomna, Mosjajsk, Moskva, Podolsk, Ruza, Serpuchov, Svenigorod, Vereja och Volokolamsk.

Källor

Kejsardömet Rysslands guvernement
Moskvas historia
Stater och territorier bildade 1708
Stater och territorier upplösta 1926
Fort Ann (tätort)

Fort Ann är en tätort vid Hudsonfloden, i  kommunen Fort Ann i staten New York.

Tätorten Fort Edward hade 471 invånare vid folkräkningen 2010.

Referenser

Orter i delstaten New York
Washington County, New York
Aptean

Aptean är ett IT-företag  med huvudsäte i Atlanta. I Sverige har företaget, som bland annat arbetar med affärs- och logistiksystem, cirka 100 anställda på kontor i Stockholm, Linköping och Hässleholm.

Företaget bildades 2012 genom en sammanslagning av CDC Software (som bland annat Industri-Matematik var en del av) gick ihop med Consona Corporation. Sammanslagningen innebar att det nya företaget fick 1500 anställda och över 5 000 kunder.

Produktportfölj 
Apteans produktportfölj

Referenser

Svenska IT-företag
Företag bildade 2012
Fort Ann (kommun)

Fort Ann  är en kommun i Washington County, New York.

Kommunen hade 6 417 invånare vid folkräkningen 2000. Inom kommunen ligger tätorten Fort Ann.

Referenser

Noter 

Delstaten New Yorks geografi
Washington County, New York
Boreal Loppet

Boreal Loppet  hade premiär 2004, och är en längdskidåkningstävling. 2007 och 2010 var loppet inställt. Tävlingen, som är ett 103 kilometers långlopp, var åren 2004-2011 världens längsta. Starten och målgången sker alltid på samma plats, bakom ett hotell med en restaurang.

Källor

Fotnoter

Långlopp
Längdskidåkning i Kanada
Sportevenemang i Québec
Sportevenemang i Kanada
Återkommande sportevenemang i februari
Återkommande sportevenemang i mars
Återkommande sportevenemang med premiär 2004
Ukrainas försvarsmakt

Ukrainas försvarsmakt (Збройні сили України (ЗСУ), Zbrojni syly Ukrajiny, (ZSU) är den nationella ukrainska skyddsmakten. Alla landets väpnade styrkor och säkerhetsstyrkor står under befäl av Ukrainas president (som fungerar som överbefälhavare) och tillsyn utövas av ett parlamentariskt utskott.

Indelning 
De väpnade styrkorna består av Ukrainas markstyrkor (armé), marinen, flygvapen och flygmobila styrkor (ungefär motsvarande fallskärmsjägare). Inom marinen finns både en egen mindre infanteristyrka och egna mindre flygstridskrafter. Den ukrainska kustbevakningen fungerar dock som del av Ukrainas gränsbevakning och är inte underordnad marinen.

Som ett resultat av konflikten i östra Ukraina (från 2014) beordrade interimspresidenten Oleksandr Turtjynov de olika oblastens guvernörer att skapa frivilligbataljoner till försvar av Ukrainas territorium. Dessa bataljoner har även utländska frivilliga. Bataljonerna erhöll inledningsvis mycket bristfällig finansiering från de regionala budgetarna och var till största delen beroende av donationer bland annat från rika ukrainska oligarker. Sedan november 2014 har de flesta av dessa frivilligbataljoner integrerats inom Ukrainas armé.

Ukrainas nationalgarde tjänar som den huvudsakliga arméreserven.

Storlek och användning 

På grund av den pågående militära konfrontationen mot (enligt många källor) Rysslandsstödda separatister i östra Ukraina har Ukraina kraftigt utökat storleken på sina militära styrkor. 2014 ökades antalet soldater till 204 000 (+46 000 i civil tjänst), oräknat paramilitära styrkor som gränsvakterna (53 000), det nyskapade nationalgardet (60 000) och säkerhetstjänsten. Storleken på Ukrainas väpnade styrkor nådde då nästan upp till dem i Frankrike, som med 229 000 soldater är den största i Europa frånsett Ryssland. Rapporter fanns om att Ukrainas militär ökades ytterligare, upp till 280 000 man. Detta skulle ha nåtts genom en rad mobiliseringar, vilket tillfört nya rekryter samtidigt som äldre soldater fortfarande var kvar i tjänst; 2015 års statsbudget var baserad på 230 000 man. 51 procent av Ukrainas tjänstgörande soldater är/var dock kontrakterade soldater.

Militära enheter från andra stater deltar regelbundet i internationella övningar ihop med ukrainska styrkor. Många av dessa militärövningar arrangeras som del av Natos samarbetsprogram "Partnerskap för fred".

Sedan den 3 juni 2016 kan kvinnor tjänstgöra som del av stridande enheter inom Ukrainas armé.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ukrainas militär
Melina Marchetta

Melina Marchetta, född 25 mars 1965 i Sydney, är en australisk lärare och författare av ungdomsböcker som har rönt stor uppmärksamhet, även utanför Australien. På svenska finns romanerna Francesca och Jellicoe Road. Hennes första ungdomsroman, Looking for Alibrandi, har ibland kallats ”den mest stulna biblioteksboken”.

Biografi
Melina Marchetta föddes i Sydney den 25 mars 1965 i en familj med italienska rötter. Hon var den mellersta av tre systrar.

När hon var femton år hoppade hon av skolan, inte för att hon hade svårt för sig utan på grund av dåligt självförtroende. Hon besökte en handelsskola, jobbade på en bank och på en resebyrå. Arbetet gav henne självförtroende att satsa på studier igen och hon läste till lärare vid Australian Catholic University. Hon har jobbat som lärare i engelska, italienska och historia på en pojkskola i Sydney. Numera skriver hon på heltid.

Författarskap
1992 publicerades Marchettas första ungdomsroman, Looking for Alibrandi. Den fick ett entusiastiskt mottagande och den första upplagan sålde slut på två månader. Boken har vunnit priser för  litteratur för ungdomar, bland annat australiska Children's Book of the Year Award: Older Readers, och har kallats ”den mest stulna biblioteksboken”. Boken har även blivit film (2000).

Hennes andra roman, Saving Francesca (svenska: Francesca) utkom 2003 och On the Jellicoe Road (svenska: Jellicoe Road) 2006. Jellicoe Road vann amerikanska Printz Award och slog igenom internationellt. Båda böckerna skrevs medan Marchetta arbetade heltid som lärare.

Marchettas fjärde bok, Finnikin of the Rock (2008), är en fantasyroman för ungdomar. 

I The Piper's Son (2010) knyter Marchetta an till sin andra bok. Huvudpersonen, Thomas Mackee, känns igen som en av Francescas vänner.

Bibliografi (urval)
1993 – Looking for Alibrandi, roman
1999 – Looking for Alibrandi manus till filmen efter romanen
2003 – Saving Francesca
2013 –  
2006 – On the Jellicoe Road
2008 – Jellicoe Road (USA-titel)
2012 –  
2008 – Finnikin of the Rock
2010 – The Piper's Son
2010 – The Gorgon in the Gully: Pocket Money Puffins
2011 – Froi of the Exiles
2012 – Quintana of Charyn
https://www.penguin.com.au/products/9780143305613/gorgon-gully-pocket-money-puffins/40297/extract

Källor

Externa länkar 
Melina Marchettas hemsida
“One Thing Leads to Another”. En interview med Melina Marchetta av Julie Bartel i The yalsa Hub. 

Australiska författare av barn- och ungdomslitteratur
Engelskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer i Australien under 1900-talet
Personer i Australien under 2000-talet
Personer från Sydney
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Fort Anne

Fort Anne var ett fort vilket under olika namn  under perioden 1692-1780 låg där samhället Fort Ann, New York idag ligger. Detta fort får inte förväxlas med det fort som låg i Annapolis Royal, Nova Scotia.

Old Stone Fort
Vid slutpunkten för the Great Portage eller "den stora mårkan", 18 km från den krök i Hudsonfloden där Fort Edward senare byggdes, anlades 1690 ett befäst läger som bas för ett försök att invadera Kanada via Lake Champlain under Kung Vilhelms krig. Senare under kriget anlades på samma ställe ett läger som bas för en ny expedition 1692. Detta läger gick under namnet "Old Stone Fort" trots att det bara beskyddades av jordvallar.

Fort Schuyler
Under Drottning Annas krig byggdes 1709 på platsen ett ordentligt fort, kallat "Fort Schyler", som bas för ytterligare en expedition. Detta fort brändes ned när expeditionen retirerade till Albany 1712.

Fort Anne 
Fortet återuppbyggdes 1711. Det gick under namnet Queen's Fort under byggnadsskedet, men det färdigställda fortet döptes till "Fort Anne", efter drottning Anna. Både Fort Schuyler och Fort Anne var anlagda som en palissaderad kvadrat med 45 meters sida med bastioner i varje hörn. Under fransk-indianska kriget återställdes fortet i stridbart skick 1757 och fick innanför palissaden ett tyghus och ett krutmagasin, bägge uppförda i sten. Under det amerikanska frihetskriget garnisonerades det av patriotiska trupper, men brändes av sina egna 1777 inför hotet från överlägsna brittiska styrkor. Ett nytt fort uppfördes 1777 av patrioterna, men det kapitulerade till britterna och brändes ned 1780.

Referenser

Militära anläggningar i USA
USA:s militärhistoria
Storbritanniens militärhistoria
Delstaten New Yorks historia
Pfalziska tronföljdskriget
Spanska tronföljdskriget
Österrikiska tronföljdskriget
Sjuårskriget
Johan Tyrberg

Johan Arvid Tyrberg, född 20 juni 1963 i Tyringe, är präst i Svenska kyrkan och sedan år 2014 biskop i Lunds stift, den 69:e i ordningen. Han är brorson till biskop emeritus Karl-Johan Tyrberg.

Biografi 
Tyrberg studerade teologi vid Lunds universitet och prästvigdes i januari 1990 av biskop Per-Olov Ahrén. Efter tjänstgöring i ett par församlingar i Blekinge och  inom Svenska kyrkan i utlandet, med placering i Frankfurt am Main, blev han 2007 kyrkoherde i Karlshamns församling. 2009 utsågs han till kontraktsprost i Listers och Bräkne kontrakt.

Den 1 april 2014 valdes Johan Tyrberg till biskop i Lunds stift. Hans valspråk är "Jordens salt", hämtat ur Jesu bergspredikan (Matteusevangeliet 5:13-14).

I oktober 2018 blev han ny visitator för Laurentiistiftelsen i Lund, och ersatte då biskop Biörn Fjärstedt.

Övrigt 
Tyrberg medverkade i enstaka avsnitt av humorserien Halvvägs till himlen på TV4 med bland andra  Johan Glans och Anders Jansson. Där framträdde Tyrberg i rollen av biskop för Lunds stift.

Tyrbergs näsa finns att betrakta i avgjuten form på Nasoteket nr 176 i AF-borgen (Café Athen) i Lund.

Bibliografi 
 Kallad till kärlek. Arcus förlag (2015) 
 En levande relation - bibeltankar om bön. Arcus förlag (2017)
 Natten ska vika. Arcus förlag (2021)

Referenser

Noter

Externa länkar 
Lunds stift: Biskop Johan Tyrberg
Officiell blogg 

Biskopar i Lunds stift
Svenska kontraktsprostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1900-talet
Svenska präster under 2000-talet
Personer från Finja socken
Födda 1963
Levande personer
Män
Oknos

Oknos var i grekisk mytologi en gestalt i underjorden, som tänktes evigt fläta rep som ett åsnesto, som stod bredvid Oknos, åt upp.

Okons arbete, som i antiken blev till ett ordspråk, framställdes i en berömd tavla av Polygnotos.

Källor 
 

Svensk uppslagsbok
Personer i grekisk mytologi
Tomas Forslund

Tomas Forslund, född 24 november 1968 i Falun, är en svensk före detta ishockeyspelare (högerforward).

Forslund spelade för Dalarna i TV-pucken 1983, där de tog sig fram till final där det dock blev en 7–0 förlust mot Stockholm. Han spelade som ung även fotboll i IF Tunabro samt var uttagen i länslaget.

Han debuterade säsongen 1984/85 i division 1 med HC Dobel. Klubben blev nedflyttade till division 2 men Forslund stannade kvar och spelade ytterligare en säsong. Han gick därefter till Leksands IF, där han under första året bara tränade med juniorerna. Forslund fick spela några matcher med A-laget under försäsongen året därpå, men den riktiga debuten kom i november mot Djurgården på Hovet. Han spelade sex säsonger för Leksand innan han gick till Calgary Flames i NHL. 

Han hade i NHL Entry Draft 1988 blivit draftad av Calgary som 85:e totalt. Han debuterade mot Edmonton Oilers. Första målet gjorde han på Grant Fuhr i Toronto Maple Leafs. Under sin första säsong spelade han i 20 av Calgarys 21 matcher i NHL innan han blev skadad. Efter skadeuppehållet gjorde ytterligare 18 matcher under den säsongen. Till säsongen efter kom Dave King som coach i Calgary och Forslund blev förflyttad till Salt Lake Golden Eagles i IHL.

Efter ett par säsonger återvände Forslund till Sverige och Leksands IF, där det blev tre säsonger under Wayne Fleming som tränare. Därefter flyttade Forslund till Tyskland 1996 för spel i Kölner Haie. Han spelade fem säsonger i den tyska klubben innan han återvände till Leksands IF som då spelade i allsvenskan. De blev dock uppflyttade till Elitserien samma år.

Forslund debuterade i det Svenska landslaget i Izvestijaturneringen 1989. Han spelade totalt 112 A-landskamper samt deltog i tre Världsmästerskap (VM 1994, VM 1995, VM 1996) och ett Canada Cup.

Källor

Tomas Forslund på eliteprospects.com

Spelare valda i NHL Entry Draft 1988
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Calgary Flames
Ishockeyspelare i Leksands IF
Spelare i Kölner Haie
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Falun
Födda 1968
Levande personer
Män
Spelare valda av Calgary Flames i NHL Entry Draft
FIS-cupen

FIS-cupen  hade premiär säsongen 2005/2006, och är en serie backhoppningstävlingar. De bästa går vidare till Kontinentalcupen. Tävlingarna omfattar både tävlingar i plastbacke under sommarhalvåret, och tävlingar på snö under vinterhalvåret.

Resultat

Herrar

Damer

Källor

Fotnoter

Backhoppningstävlingar
Återkommande sportevenemang med premiär 2005
Maurice Delvart

Maurice Delvart, född 21 september 1899 i Bourecq i Pas-de-Calais, död 24 september 1986 i Paris, var en fransk friidrottare.

Delvart blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 400 meter vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Franska kortdistanslöpare
Franska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Frankrike
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Pas-de-Calais
Födda 1899
Avlidna 1986
Män