kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patricia Crone

Patricia Crone, född 28 mars 1945 i Kyndeløse Sydmark i Lejre kommun, död 11 juli 2015 i Princeton, New Jersey, var en dansk historiker som forskade om islams tidiga historia.

Allmänt 
Patricia Crone var sedan 1997 verksam vid the Institute for Advanced Study i Princeton, New Jersey. I boken Hagarism: The Making of the Islamic World, 1977, som hon skrev tillsammans med Michael Cook, presenterades en analys av islams tidiga historia baserad på samtida källor skrivna på arameiska, grekiska, armeniska och syriska. De argumenterade för uppfattningen att islam kunde ses som ett arabiskt stamuppror mot Bysans och mot Persien. De uppmärksammade även judendomens stora betydelse för uppkomsten islam.

Bibliografi 
Patricia Crone har författat ett flertal böcker och artiklar, både själv och tillsammans med andra.

Ensam författare 
 Slaves on Horses : The Evolution of the Islamic Polity (1980) 
 Meccan Trade and the Rise of Islam (1987) 
 Roman, Provincial and Islamic Law : The Origins of the Islamic Patronate (1987,  Paperback: 2002) 
 Pre-Industrial Societies : Anatomy of the Pre-Modern World (2003) 
 God's Rule : Government and Islam. Six Centuries of Medieval Islamic Political Thought (2004). Columbia University Press. . Also .
 Medieval Islamic Political Thought (2005). Edinburgh University Press, New Ed edition. 
 From Arabian Tribes to Islamic Empire : Army, State and Society in the Near East c.600-850 (2008)

Medförfattare 
 Patricia Crone & M.A. Cook, Hagarism: The Making of the Islamic World (1977) 
 Patricia Crone & Martin Hinds, God's Caliph : Religious Authority in the First Centuries of Islam (2003; orig. 1986)

Artiklar 
Patricia Crone, "What do we actually know about Mohammed?", Open Democracy, 10 June 2008
Patricia Crone, "'Jihad': idea and history", Open Democracy, 30 april 2007

Källor

Se även 
 Koranen
 Koranens tillkomst
 Corpus Coranicum

Externa länkar 
 Patricia Crone

Islamologer
Kvinnor
Födda 1945
Avlidna 2015
Personer i Danmark under 2000-talet
Personer verksamma vid Institute for Advanced Study
Federación de Mujeres Cubanas

Federación de Mujeres Cubanas (FMC), fritt översatt federation för kubanska kvinnor, grundades 1960 med Vilma Espín som president. Målet var att integrera kvinnor i revolutionen, bland annat genom att träna kvinnor att ta jobb inom yrken såsom lantbruk, konstruktion och utbildning, främja läskunnighet och förbättra hälsan.

Referenser 

1960 i Kuba
Organisationer bildade 1960
Charles Beauclerk, 2:e hertig av Saint Albans

Charles Beauclerk, 2:e hertig av St Albans, född den 6 april 1696, död den 27 juli 1751 i London och begravd i Westminster Abbey, var en brittisk ädling. Han var son till Charles Beauclerk, 1:e hertig av Saint Albans och lady Diana de Vere samt sonson till kung Karl II av England. 

Han kallades earl Burford till 1726, då han efterträdde sin far som hertig. År 1722 gifte han sig med Lucy Werden (1707-1752), dotter och arvtagerska till sir John Werden, 2:e baronet. De fick två barn:

 George Beauclerk, 3:e hertig av St Albans (1730-1786)
 Lady Diana Beauclerk (1740-1766), gift med Reverend Shute Barrington

Källor

Noter 

Engelsk adel
Brittiska hertigar
Riddare av Strumpebandsorden
Brittiska politiker under 1700-talet
Alumner från New College, Oxford
Födda 1696
Avlidna 1751
Män
Heberto Padilla

Heberto Padilla, född 20 januari 1932 i Puerta de Golpe i Pinar del Río i Kuba, död 24 september 2000, var en kubansk poet. 

Han är mest känd för Padillaaffären. Till en början stödde han den Castro-ledda revolutionen, men började under 1960-talets slut kritisera den öppet. 1968 mottog han UNEAC:s poesipris för verket Fuera del juego, som kritiserade regimen. Då hade precis ett program för att producera 10 miljoner ton socker misslyckats, vilket hade föranlett en känslig period på Kuba. Detta kan ha bidragit till att han år 1971 fängslades av regimen. Efter starka internationella protester, av författare som Mario Vargas Llosa, släpptes han, och erkände sig ha varit en fiende till revolutionen jämte sin fru och sina vänner. Han lämnade landet 1980.

På svenska finns I min trädgård betar hjältarna (En mi jardín pastan los héroes) (översättning Annika Ernstson, Norstedt, 1985).

Referenser 

Födda 1932
Avlidna 2000
Kubanska poeter
Kubanska författare
Kubanska brottslingar
1971 i Kuba
Män
Serge Savard

Serge Aubrey Savard, född 22 januari 1946 i Montreal, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Savard spelade för Montreal Canadiens och Winnipeg Jets i NHL åren 1966–1983.

Karriär
Serge Savard var en del av det framgångsrika Montreal Canadiens som vann åtta Stanley Cup mellan 1968 och 1979. Savard själv vann Conn Smythe Trophy som slutspelets mest värdefulle spelare 1969.

Internationellt representerade Savard det kanadensiska landslaget i Summit Series mot Sovjetunionen 1972 samt i 1976 års Canada Cup.

Savard valdes in i Hockey Hall of Fame 1986.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Meriter
Stanley Cup – 1968, 1969, 1971, 1973, 1976, 1977, 1978 och 1979
Conn Smythe Trophy — 1969
Bill Masterton Memorial Trophy — 1979
NHL Second All-Star Team — 1978–79
Summit Series – 1972
Canada Cup – 1976

Externa länkar
Serge Savard nhl.com

Referenser

Födda 1946
Män
Levande personer
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Winnipeg Jets (1979–1996)
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Montréal
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Houston Apollos
Befattningshavare i Montreal Canadiens
Spelare i Omaha Knights (1963–1975)
Stanley Cup-mästare 1993
Stanley Cup-mästare 1986
Vinnare av Bill Masterton Memorial Trophy
Vinnare av Conn Smythe Trophy
Stanley Cup-mästare 1979
Stanley Cup-mästare 1978
Stanley Cup-mästare 1977
Stanley Cup-mästare 1976
Stanley Cup-mästare 1973
Stanley Cup-mästare 1971
Stanley Cup-mästare 1969
Stanley Cup-mästare 1968
Lagkaptener i Montreal Canadiens
Hör migh o Gudh

Hör migh o Gudh är en psalm som förekommer i 1695 års psalmbok. Psalmen, vars tyska ursprungstitel är Erhör mein Wort, mein Red vernimm, skrevs av Ludwig Oeler och baseras på den 5:e av Kung Davids psalmer. Haquin Spegel översatte texten till svenska.

Den svenska texten inleds med orden:
Hör migh o Gudh, gif på mitt taal
Grann acht, ty jagh nu bedia skal,

Publicerad som
1695 års psalmbok som nr 25 under rubriken "Konung Davids Psalmer".

Källor
Högmarck, Lars, Psalmopoeographia, 1736, s 15.

Externa länkar

Svenska psalmer
Järavallen (ort)

Järavallen är en tätort (före 2015 småort)  i Hofterups socken i Kävlinge kommun, cirka 5 km nordväst om Löddeköpinge, omgiven av Barsebäcks golfklubb.

I omedelbar närhet ligger naturreservatet Järavallen.

Befolkningsutveckling

Fotnoter 

Orter i Kävlinge kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Hierodul

Hierodul är en benämning från grekiska antiken på en tempelslav eller slavinna, i synnerhet en sådan som stod i tempelprostitutionens tjänst. Vid Afrodites tempel i Korinth fanns på 400-talet f. Kr. över tusen sådana hieroduler.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1975

Religion i antikens Grekland
Prostitution
Grekiska slavar
Kvinnor från antikens Grekland
Färder i andra riken

Färder i andra riken är en roman av den franske författaren Jean-Marie Gustave Le Clézio utgiven 1975. Med romanen övergav författaren de hektiska storstadsmiljöerna från sina tidigare verk och inledde en ny, mer harmonisk fas i sitt författarskap.

Handling
Huvudpersonen är Naja Naja, ett övernaturligt väsen som äger förmågan att göra sig osynlig, kommunicera med tingen, upphäva gränserna mellan dröm, myt och verklighet och förvandla sig till det hon betraktar: en sten, en stjärna eller en sjö.

Referenser

Franska romaner
Franskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1975
Verk av J.M.G. Le Clézio
Strömbacka kapell

Strömbacka kapell är en kyrkobyggnad i Strömbacka i Hudiksvalls kommun. Den tillhör Bjuråker-Norrbo församling i Uppsala stift.

Kyrkobyggnad
Kapellet uppfördes 1842 för att användas av arbetare vid Strömbacka Bruk. Det färdigställdes helt 1864 men redan 1835 hade brukets patronen Per Adolf Tamm bestämt att ett "bönehus" skulle uppföras. Detta byggdes sedan till med vapenhus och torn i öster. I övrigt en salkyrka i nyklassisistisk stil, helt byggd i trä och med spåntak. Kapellet saknar kyrkklockor men har istället två stora järntrianglar som man slår på med en träklubba

Kapellet restaurerades 1955-56 och återinvigdes då av ärkebiskop Erling Eidem. I samband med restaureringen fick kapellet sin nuvarande färgsätt-ning med grått i olika nyanser. Då installerades även eluppvärmning och belysning. Då flyttades altarringen fram och den bakomvarande predikstolen flyttades till ena långsidan
 
Orgeln på läktaren invigdes 1957. Den är mekanisk och har tidigare varit kororgel i Engelbrektskyrkan i Stockholm.

Källor
BBR
Hudiksvalls Bruksminnen

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Hudiksvalls kommun
Kapell i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1842
1842 i Sverige
Sampo Lappelill

Sampo Lappelill är en svensk film från 1949 i regi av Rolf Husberg och Stig Wesslén. Filmen bygger inte på berättelsen med samma namn av Zacharias Topelius.

Handling 
Sampo Lappelill bor långt uppe i Lapplands fjällvidd, där det inte finns några bofasta människor. Tillsammans med sin pappa, mamma, morfar, lillebror och hans bästa vän och lekkamrat hundvalpen Joffe följer han den stora renhjorden från betesplats till betesplats.

Vid elden på kvällarna berättar morfar om hur det var förr. Hungriga vargar strök runt renhjorden, att freda hjorden innebar ibland livsfara. Sampo ryser av spänning, och på natten drömmer han om hur glupska vargar jagar hundratals renar utför fjällbranterna.

En sommardag strövar Sampo och Joffe lite längre bort från lägret än vanligt. Inne i skogen möter de en ensam björnunge, och Joffe springer för att leka med den. Sampo, som först är reserverad, vill efter en stund också vara med och bestämmer att björnungen ska heta Jovva. Hela dagen har de roligt tillsammans, och på kvällen följer Jovva med hem till tältet.

Sampos mamma gillar inte hans nya lekkamrat, och när björnungen ertappas inne i tältet med att sätta i sig familjens kvällsmat, jagar hon i väg den. Nästa dag drar familjen vidare med hjorden.

Rollista 
 Leif Bexelius – Sampo Lappelill
 Lars-Åke Bexelius – Anu, hans bror
 Sara Bexelius – deras mor
 Torkel Larsson – deras morfar

Om filmen 
Sampo Lappelill har visats i SVT, bland annat 1983, 1989, 2003, 2011 och i februari 2020.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1949
Svenskspråkiga filmer
Svenska Lappland på film
Svartvita filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Yazid Mansouri

Yazid Mansouri, född 25 februari 1978 i Revin, Frankrike, är en algerisk före detta fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Yazid Mansouri kom till Le Havre som 17-åring där han under dom två första åren spelade i reservlaget. Han gjorde sin debut i Ligue 1 säsongen 1997/1998 då han kom in i andra halvlek i premiären mot Marseille. Efter att mest ha fått agera inhoppare så slog Mansouri in sig i startelvan under säsongen 1999/2000, och gjorde totalt 134 matcher för klubben i Ligue 1 och Ligue 2.

I början av säsongen 2003/2004 blev Mansouri utlånad till Coventry City efter att ha imponerat under ett provspel. Mansouri gjorde 14 matcher under första halvan av säsongen innan han mot klubbens vilja åkte för att spela Afrikanska Mästerskapet med Algeriet. Coventry ansåg att Mansouri inte gav 100% för klubben och valde att avsluta hans kontrakt i förtid.

Sommaren 2004 skrev Mansouri på för Ligue 2 klubben LB Châteauroux där han under två säsonger spelade 63 matcher och gjorde två mål. Säsongen 2005/2006 var han dessutom klubbens lagkapten. 2006 gick Yazid Mansouri till FC Lorient, där han under fyra år gjorde 112 matcher. 2010 skrev han på för Al-Sailiya i Qatar, men efter endast en säsong gick Mansouri till CS Constantine i hemlandet Algeriet där han avslutade karriären.

Internationell karriär
Yazid Mansouri gjorde sin debut för Algeriet i träningsmatcher mot FC Zürich och Troyes 1999. Sin första officiella landskamp kom mot Frankrike 6 november 2001. Mansouri var med i Algeriets trupp till Afrikanska Mästerskapet 2002, 2004 och 2010, där Algeriet kom fyra.

Mansouri var även med i truppen till VM 2010, där han var lagkapten. Dessvärre så spelade inte Mansouri någonting i hela turneringen på grund av dålig form. Strax efter turneringens slut så meddelade Mansouri att han slutar i landslaget.

Referenser

Externa länkar

Yazid Mansouri på transfermarkt.co.uk

Levande personer
Födda 1978
Män
Algeriska fotbollsspelare
Spelare i Le Havre AC
Spelare i Coventry City FC
Spelare i LB Châteauroux
Spelare i FC Lorient
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2004
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Personer från Revin
Guy Lapointe

Guy Gérard Lapointe, född 18 mars 1948 i Montreal, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Lapointe spelade för Montreal Canadiens, St. Louis Blues och Boston Bruins i NHL åren 1968–1984.

Karriär
Guy Lapointe var en del av det framgångsrika Montreal Canadiens som vann sex Stanley Cup på 1970-talet. Lapointe var stark såväl defensivt som offensivt och säsongen 1972–73 kom han tvåa i omröstningen till Norris Trophy bakom Bobby Orr och valdes in i NHL First All-Star Team.

Internationellt representerade Lapointe det kanadensiska landslaget i Summit Series mot Sovjetunionen 1972 samt i 1976 års Canada Cup.

Lapointe valdes in i Hockey Hall of Fame 1993.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Meriter
Stanley Cup – 1971, 1973, 1976, 1977, 1978 och 1979
NHL First All-Star Team – 1972–73
NHL Second All-Star Team – 1974–75, 1975–76 och 1976–77
Summit Series – 1972
Canada Cup – 1976

Externa länkar
Guy Lapointe nhl.com

Referenser

Födda 1948
Män
Levande personer
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i St. Louis Blues
Spelare i Boston Bruins
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Montréal
Spelare i Houston Apollos
Stanley Cup-mästare 1979
Stanley Cup-mästare 1978
Stanley Cup-mästare 1977
Stanley Cup-mästare 1976
Stanley Cup-mästare 1973
Stanley Cup-mästare 1971
Then Comes Silence

Then Comes Silence är en svensk musikgrupp, bildad 2012 i Stockholm. Musiken hämtar inspiration från skräck och spiritism och är influerad av postpunk och goth. Bandet har släppt tre album på labeln Novoton: Debutalbumet Then Comes Silence och uppföljaren Then Comes Silence II. Den 13 mars 2015 släpptes bandets tredje album Nyctophilian, också på Novoton.

År 2016 skrev gruppen kontrakt med det tyska skivbolaget Nuclear Blast och den 20 oktober 2017 släpptes den fjärde fullängdaren Blood.

Det femte albumet Machine släpptes den 13 mars 2020, samma dag som större delen av Europa gick in i lockdown på grund av Covid 19 pandemin. 

Bandet spelade på Roskildefestivalen 2013 och turnerar regelbundet i Europa. 2018 öppnade Then Comes Silence åt Fields of The Nephilim och Chameleons Vox.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar

 Alex Svenson – sång, basgitarr (2012–idag)
 Mattias Ruejas Jonson – gitarr (2018–idag)
 Hugo Zombie – gitarr (2018–idag)
 Jonas Fransson – trummor (2015–idag)

Tidigare medlemmar
 Karl Nilsson – trummor (2013–2015)
 Seth Kapadia – gitarr (2012–2018)
 Jens Karnstedt – gitarr (2013–2018)

Diskografi 
Studioalbum
 2012 – Then Comes Silence (Novoton Novo037)
 2013 – Then Comes Silence II (Novoton Novo045)
 2015 – Nyctophilian (Novoton NOVOCD055)
 2017 - Blood (Nuclear Blast)
2020 - "Machine" (Metropolis/SPV)

Singlar
 2013 - "Can't Hide" (Novoton)
 2014 – "She Lies In Wait" (Novoton)
 2014 - "Spinning Faster" (Novoton)
 2015 - "She Loves The Night" (Novoton)
 2015 - "Animals" (Novoton)
 2016 - "Strangers" (Novoton)
 2017 - "The Dead Cry For No One" (Nuclear Blast)
 2017 - "Strange Kicks" (Nuclear Blast)
 2017 - "Good Friday" (Nuclear Blast)
2020 - "We Lose The Night" (Metropolis/SPV)
2020 - "Ritual" (Metropolis/SPV)
2020 - "Apocalypse Flare" (Metropolis/SPV)

Källor

Externa länkar 
 Then Comes Silence på facebook
 Then Comes Silence på Novoton's webbplats

Svenska rockgrupper
Radio Rebelde

Radio Rebelde är en spanskspråkig kubansk radiostation som grundades Radioåret 1958 av Che Guevara i Sierra Maestra på östra delen av Kuba. Målet var då att sprida 26 juli-rörelsens mål under Fidel Castros ledning.

Kubanska radiostationer
1958 i Kuba
Media i Kuba
Michael Cook

Michael Cook, född 24 december 1940, är en brittisk historiker som har forskat om islams tidiga historia.

Allmänt 
Michael Cook verksam vid the Princeton university i Princeton, New Jersey. I boken Hagarism: The Making of the Islamic World, 1977, som han skrev tillsammans med Patricia Crone, presenterades en analys av islams tidiga historia baserad på samtida källor skrivna på arameiska, grekiska, armeniska och syriska. De argumenterade för uppfattningen att islam kunde ses som ett arabiskt stamuppror mot Bysans och mot Persien. De uppmärksammade även judendomens stora betydelse för uppkomsten islam.

Bibliografi 
Michael Cook har författat ett flertal böcker och artiklar, både själv och tillsammans med andra. 

 Hagarism: The Making of the Islamic World, 1977, med Patricia Crone.
 Muhammad (Past Masters), 1983.
 The Koran: A Very Short Introduction, 2000.
 Commanding Right and Forbidding Wrong in Islamic Thought, 2001.
 Forbidding Wrong in Islam: An Introduction (Themes in Islamic History), 2003.
 Early Muslim Dogma : A Source-Critical Study, 2003.
 Studies in the Origins of Early Islamic Culture and Tradition, 2004.
 A Brief History of the Human Race, 2005.

Källor

Se även 
 Koranen
 Koranens tillkomst
 Corpus Coranicum

Externa länkar 
 Michael Cook

Islamologer
Män
Födda 1940
Levande personer
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Personer i Storbritannien under 2000-talet
Laban Petterkvist tränar till Olympiska spelen

Laban Petterkvist tränar till Olympiska spelen är en svensk stumfilm i kortfilmsformat från 1912 med manus av Herman Lantz och foto av Julius Jaenzon.

Filmen spelades in i AB Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö och ytterligare scener togs på Restaurang Pelikan i Slussen och på Langborgs idrottsmagasin på Birger Jarlsgatan i Stockholm. Den premiärvisades på Röda kvarn Sveasalen i Stockholm den 22 april 1912.

Rollista 
 Gustaf Bengtsson – Laban Petterkvist
 Lilly Jacobsson – Labans fästmö
 Herman Lantz – Springer Scutt, tränare, även kallad Mr. Scott
 Victor Arfvidson – kavaljer till den unga dam, som får Laban neddråsande i famnen

Källor

Fotnoter 

Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1912
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svartvita filmer
Kortfilmer 1912
Allt är vind

Allt är vind (Révolutions) är en roman av den fransk-mauritiske författaren och nobelpristagaren Jean-Marie Gustave Le Clézio utgiven 2003.

Handling
I romanen sammanflätas två parallella skeenden: författarens alter ego Jeans ungdomsår i Nice, London och Mexiko, och hans förfäders liv efter utvandringen till Mauritius under Franska revolutionen.

Mottagande
"Kanske har han aldrig lyckats så väl som i den lysande storslagna romanen Allt är vind... Så vackert som Le Clézio skriver ingen" – Norrtelje Tidning

Källor
Allt är vind Elisabeth Grate förlag

Franska romaner
Franskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2003
Verk av J.M.G. Le Clézio
Liguriska republiken

Liguriska republiken var en kortlivad fransk lydstat bildad av Napoleon den 14 juni 1797. Republiken bestod av den gamla Republiken Genua som täckte den större delen av den liguriska regionen i nordvästra Italien, och Tysk-romerska rikets förläningar som ägdes av Huset Savojen. Den första konstitutionen utfärdades den 22 december 1797 om ett upprättande av en republik.

Republiken var kort ockuperad av österrikiska styrkor år 1800, men Napoleon återvände snart med sin armé. En ny konstitution utfärdades 1801 som mer liknade den som Republiken Genua hade, då en doge var ordförande i senaten.

I juni 1805 annekterades området av det Första franska kejsardömet som departementen Apennins, Gênes och Montenotte. Efter Napoleons nederlag 1814 återställdes republiken kort mellan den 28 april och den 28 juli. Efter Wienkongressen tilldelades republiken till Kungariket Sardinien som annekterade området den 3 januari 1815. Liguriska republiken använde den traditionella genuesiska flaggan med ett rött kors mot en vit bakgrund.

Källor 

 

Historiska italienska stater
Historiska republiker
Stater och territorier bildade 1797
Stater och territorier upplösta 1805
Ligurien
Klosterbrauerei Neuzelle

Klosterbrauerei Neuzelle är ett bryggeri i orten Neuzelle nära Eisenhüttenstadt i Brandenburg, Tyskland.  Bryggeriet grundades vid Kloster Neuzelle 1589, då klostret fick rätt att brygga öl för försäljning.

Bland bryggeriets specialiteter märks "Schwarzer Abt", ett Schwarzbier, samt porter, bocköl och körsbärsöl.  Bryggeriet blev uppmärksammat då man processade mot förbundslandet Brandenburg om rätten att använda beteckningen öl för några av sina märken.  Anledningen var att dessa på grund av tillsats av sirap inte uppfyller de tyska renhetslagarna.  En trettonårig rättsstrid avgjordes slutligen 2005 till bryggeriets förmån med rätt att använda beteckningen genom ett undantag från Bundesverwaltungsgericht.

Bryggeriet har omkring 40 anställda (2010) och en årsproduktion på omkring 40 000 hektoliter öl, varav omkring fem procent exporteras.  Bryggeriet drivs sedan privatiseringen 1992 av företaget Klosterbrauerei Neuzelle GmbH och leds av VD:n Helmut Frische.

Vid klosterbryggeriet firas årligen Bibuliustag på Kristi himmelsfärdsdag, som i Tyskland även är Fars dag.

Produkter

Klosteröl
Schwarzer Abt
Neuzeller Pilsner
Neuzeller Bock
Neuzeller Porter
Neuzeller Malz

"Naturöl" 
Kirsch-Bier
Apfel-Bier
Radler Fritz
Spargel-Bier
Kartoffel-Bier

"Wellnessöl" 
Anti Aging Bier
Original Badebier
Marathon
Lebensfreude glutenfrei

Alkoholfria 
Himmelspforte
Kirsch-Bier 0,0
Apfel-Bier 0,0
Berlinade Himbeer-Kirsch
Berlinade Pflaum-Mirabelle

Specialtappningar 
Kir la Rouge 0,2l
Apl El Verde 0,2l
Kirsch Royal 0,75l
Bière du Gourmet 0,75l
Schwarzer Abt 2,0l

Traditionella ölsorter 
Enki-Bier
Schlaubetaler Landbier
Seelsorger
Winzerbier

Källor

Externa länkar 

 

Tyska ölmärken
Företag i Brandenburg
Tyska bryggerier
Fort Niagara

Fort Niagara är en fästning belägen i Niagara County, New York, på Niagaraflodens högra sida vid dess utlopp i Ontariosjön.

Fransk kontroll
Det första byggnadsverket, Fort Conti anlades 1678 av René Robert Cavelier de La Salle. Fort Conti övergavs 1688 och palissaden revs. På samma plats påbörjade kolonialmyndigheterna i Nya Frankrike 1726 byggnationen av ett stenhus, kallat La Maison de la Paix (fredens hus). Sedan 1800-talet går denna byggnad under namnet The French Castle (den franska borgen). På grund av fransk-indianska kriget utvidgades fästningen till sitt nuvarande utseende 1755.

Brittisk kontroll
Fort Niagara föll 1759 i britternas händer efter en nitton dagars belägring led av sir William Johnson. Under det amerikanska frihetskriget var fortet depå för Butler's Rangers, ett lojalistiskt truppförband. När Storbritannien erkände Förenta Staternas självständighet 1783 föll Fort Niagara inom den republikens gränser, men då lojalisterna förvägrades den ersättning som fredsfördraget utlovade för den egendom de fått konfiskerad under den amerikanska revolutionen, behöll den brittiska armén kontrollen över fästningen.

Amerikansk kontroll
Fort Niagara överlämnades 1796 till den amerikanska armén. Under 1812 års krig tog den brittiska armén fästningen genom en kupp en mörk decembernatt 1813. Efter fredsslutet återlämnades fortet till USA. Det har sedan dess fungerat som kasern, fångläger, kustbevakningsbas och historiskt minnesmärke.

Referenser

Externa länkar
Old Fort Niagara

Militära anläggningar i delstaten New York
Frankrikes militärhistoria
Storbritanniens militärhistoria
Kanadas militärhistoria
USA:s militärhistoria
Fransk-indianska krigen
Sjuårskriget
Amerikanska frihetskriget
1812 års krig
Niagara County
Befästningar i USA