kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harald Heyman (journalist)

Harald Ernst Heyman, född 26 november 1873 i Göteborg, död 1947, var en svensk journalist, författare, översättare och kritiker. Han använde pseudonymen Georg Brune.

Efter studentexamen 1893 inledde han akademiska studier och blev filosofie kandidat 1898 och filosofie doktor 1903 då han disputerade på avhandlingen Studies on the Havelok-tale vid Uppsala universitet. Han verkade som korrespondent från Paris till svenska tidningar. Harald Heyman, som också var översättare och kritiker, bosatte sig senare i Puerto Rico. Hans mest kända översättning torde vara James Boswells Samuel Johnsons liv som utkom i fyra band 1926-1930.

Biografi
Heyman var son till grosshandlaren Alfred Heyman och Alice, ogift Moss, samt bror till skulptören Gladys Heyman.

Heyman gifte sig med Renée Hamon år 1928, och reste snart efter Hamon till Tahiti, där hän blev som strandraggare.

Bibliografi i urval

Översättningar (urval)
 Mabinogion: fornwaleska sagor (Ljus, 1906)
 Rabindranath Tagore: Nymånen (The crescent moon) ("översättning av författarens omdiktning från bengaliska till engelska", Norstedt, 1914)
 Rabindranath Tagore: Postkontoret (Ḍākghar) ("översättning av Devabrata Mukerjeas engelska version", Norstedt, 1916)
 Rabindranath Tagore: De rovlystna stenarna och andra berättelser (Norstedt, 1918)
 André Gide: Den trånga porten (La porte étroite) (Geber, 1920)
 André Gide: Den omoraliske (L'Immoraliste) (Geber, 1921)
 Hippolyte Taine: Konstens filosofi (Björck & Börjesson, 1921-1925)
 Henri de Régnier: Midnattsbröllopet (Geber, 1921)
 Rabindranath Tagore: Vårspelet (The cycle of spring) (Norstedt, 1922)
 Louis Bertrand: Invasionen (L'invasion) (Åhlén & Åkerlund, 1922)
 Rabindranath Tagore: Flyktingen (Norstedt, 1923)
 James Boswell: Samuel Johnsons liv (The life of Samuel Johnson) (Bonnier, 1926-1930)

Referenser

Externa länkar
Harald Heyman i Libris

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Svenska kritiker
Journalister från Göteborg
Män
Födda 1873
Avlidna 1947
Författare från Göteborg
Harald
Harald Heyman

Harald Heyman kan avse någon av följande:
Harald Heyman (journalist) (1873–1947)
Harald Heyman (bibliotekarie) (1889–1962)
Växjö konserthus

Växjö konserthus  ligger centralt i Växjö nära Teatertorget och Växjö Teater.

Historia
Redan i mitten av sextiotalet togs frågan upp om ett eventuellt konserthus i Växjö, men det skulle dröja ända fram till 1983 som idéerna på allvar började realiseras. Kommunstyrelsens arbetsutskott fick i uppgift att utreda möjligheterna till ett konserthus i staden och 1985 presenteras det första förslaget till en byggnad, ritad av professor Sten Samuelsson. Då man inte politiskt kunde enas om detta projekt läggs det ned 1986, men återupptas än en gång året därpå, nu med en ny ekonomisk finansieringsplan. Tillsammans med den lanseras en arkitekttävling som vinns av arkitekterna Henrik Jais-Nielsen, Mats White samt Ib och Henrik Wibroe.

Den 3 mars 1989 sätts första spaden i jorden och i början av september 1991 invigs det nya konserthuset.

Lokalerna
Två konsertsalar och en samlingssal finns representerade i byggnaden.
Christina Nilssonsalen, Karl-Birger Blomdahlsalen och Konserthuskällaren, varav Christina Nilssonsalen är den största med ca 800 sittplatser.

Referenser

Externa länkar
 http://www.vaxjokonserthus.se/

Byggnader och anläggningar i Växjö
kultur i Växjö
Konserthus i Sverige
Gösta Lidén

Gösta Alexis Lidén, född 11 juli 1902 i Västra Vrams församling, Kristianstads län, död 21 december 1979 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Efter studentexamen i Kristianstad 1921 och avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolan 1925 var Lidén biträdande ingenjör vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1927–31. Han var anställd vid Stockholms gatukontor från 1931, var arbetschef där, förestod projekterings- och konstruktionsarbetena för tunnelbanan Skanstull-Slussen (med Södertunneln), var arbetschef för byggandet av ny förbränningsanläggning för Stockholms stad vid Lövsta sopstation samt vid byggandet av en ny verkstad för Stockholms gatukontor.

Källor

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Stockholm
Födda 1902
Avlidna 1979
Män
Personer från Västra Vrams socken
Sten Larson

Sten Erik Larson, född 18 augusti 1914 i Uppsala, död 14 augusti 1999 i Stockholm, var en svensk jurist och ämbetsman.

Efter studentexamen 1933 blev han filosofie kandidat 1935 och juris kandidat 1938, varefter han studerade vid Paris universitet 1938–1939. Han blev amanuens och notarie för Socialstyrelsen 1939, sekreterare i utlänningskommissionen 1944, sekreterare och sektionschef HIK 1948, sekreterare vid den permanenta svenska delegationen hos ECE i Genève 1951, vid handelsdepartementet 1952 och blev extra ordinarie byråchef hos statens jordbruksnämnd 1953.

Han konsulterades som ombud och sakkunnig i handelsförhandlingar och sammanträden med internationella organisationer bland annat i handelspolitiska frågor. Han var riddare av Nordstjärneorden (RNO) och av Polonia Restituta.

Sten Larson var från 1940 gift med filosofie kandidaten Brita Heyman (1917–2013), dotter till bibliotekarien Harald Heyman och Stina, ogift von Unge. De fick sönerna Leif (1943–2014), Lars 1945 och Bo 1949.

Han är begravd i familjegrav på Uppsala gamla kyrkogård, där även föräldrarna stadskassören Erik Gustaf Larson, ursprungligen Larsson (1877–1948) och Ellen, ogift Larson (1880–1963), vilar.

Utmärkelser 

  Kommendör av Nordstjärneorden, 18 november 1971.

Referenser

Noter

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Kommendörer av Nordstjärneorden
Mottagare av Polonia Restituta
Jurister från Uppsala
Ämbetsmän från Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1914
Avlidna 1999
Män
Vladimir Lidin

Vladimri Germanovitj Lidin, född 15 februari (3 februari gamla stilen) 1894, död 27 september 1979, var en rysk författare.

Lidin tillhörde de så kallade "följeslagarna" som ställde sig reservaerade mot bolsjevismen. Lidins romaner och noveller var starkt påverkade av Dostojevskij och Tjechov. Hans stil är något sirlig. Lidins samlade verk utgavs 1928−30. Romanen Avfällingen översattes till tyska 1928.

Källor 

 

Ryska författare
Födda 1894
Avlidna 1979
Män
Gotthard Sandberg

Herman Gotthard Sandberg, född 24 april 1890 i Stora Bjällerup, Skåne, död 14 augusti 1961 i Malmö S:t Petri församling var en svensk konstnär och lärare.

Sandberg studerade vid Tekniska skolan (1907-10) i Lund nuvarande Polhemsskolan, med Fredrik Krebs som lärare. därefter studier i Paris (1921 och 1950) samt i Berlin (1930). Han har målat landskap, vanligen med skånska motiv, fiskelägen och kustmotiv samt stilleben; tonen är genomgående harmonisk. Debututställning på Lunds universitets konstmuseum 1917. Sandberg ställde flitigt ut i Skåne fram till 1960.
Han är också känd för sin långa bana (1917-1961) som lärare i teckning och måleri på Hermods korrespondenskurser med elever från hela landet. Bland de konstnärer som fick sin första skolning av Gotthard Sandberg genom korrespondenskurserna märks Åke Göransson, Sven Ljungberg och Alf Olsson. Gotthard Sandberg var son till hovslagaren Olof Sandberg och Maria Jönsson och från 1922 gift med Ida Wilhelmina Elisabeth Carlsten och far till konstnären Bengt Olof Sandberg (1930-1997).

Representerad: Malmö konstmuseum och Ystads konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 28, Allhems Förlag, Malmö.

Referenser 

Födda 1890
Svenska landskapsmålare
Män
Avlidna 1961
Personer från Bjällerups socken
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Björn Nilsson (journalist)

Björn Orvar Reinhold Nilsson, född 14 januari 1935 i Gävle, död 24 mars 1995 i Stockholm, var en svensk kulturskribent och kritiker.

Björn Nilsson var son till disponenten Helge Nilsson och Karin, ogift Nygren. Han bedrev akademiska studier och blev filosofie kandidat vid Uppsala universitet 1958. Samma år blev han medarbetare hos Expressen, där han från 1960 var han verksam vid kulturredaktionen. Han var styrelseledamot i Svenska PEN-klubben 1972–1974 och ordförande för Svenska teaterkritikers förening 1980–1982. Han medverkade som frilans i radio och TV samt diverse svenska och utländska tidskrifter.

Priser och utmärkelser
1987 – Gun och Olof Engqvists stipendium
1991 – Axel Liffner-stipendiet
1994 – Expressens Björn Nilsson-pris för god kulturjournalistik
1995 – Illis Quorum

Referenser

Externa länkar
Björn Nilsson på Libris

Svenska kulturjournalister
Män
Födda 1935
Avlidna 1995
Journalister från Gävle
Svenska teaterkritiker
Mottagare av Illis Quorum
The Big Picture

The Big Picture är det 26:e studioalbumet av den brittiske sångaren Elton John. Albumet släpptes 1997 och innehåller fyra singlar, "Live Like Horses" (en duett med Luciano Pavarotti endast för singelversionen), "Something About the Way You Look Tonight", "Recover Your Soul" och "If the River Can Bend".

Albumet var tillägnat Elton Johns vän modedesignern Gianni Versace, som mördades några månader innan albumet släpptes. Detta var det sista Elton John-albumet hittills som producerades av Chris Thomas, som hade arbetat med John sedan albumet The Fox (1981).

Låtlista 
Alla låtar skrivna av Elton John och Bernie Taupin.

"Long Way from Happiness" – 4:47
"Live Like Horses" – 5:02
"The End Will Come" – 4:52
"If the River Can Bend" – 5:23
"Love's Got a Lot to Answer For" – 5:02
"Something About the Way You Look Tonight" – 5:09
"The Big Picture" – 3:46
"Recover Your Soul" – 5:18
"January" – 4:02
"I Can't Steer My Heart Clear of You" – 4:10
"Wicked Dreams" – 4:39

Musiker 
Elton John – piano, orgel, vokal
Guy Babylon – keyboard
Bob Birch – basgitarr
Paul Carrack – orgel på "Something About the Way You Look Tonight"
Davey Johnstone – gitarrer
John Jorgenson – gitarrer
Charlie Morgan – trummor, perkussion
Matthew Vaughan – keyboard, perkussion

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
The Big Picture på Allmusic

Musikalbum 1997
Album av Elton John
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på A&M Records
Qingyang

Qingyang, tidigare stavat Kingyang, är en stad på prefekturnivå i Gansu-provinsen i nordvästra Kina.

Administrativ indelning
Prefekturen Qingyang har en yta som är något mindre än Dalarnas län. Qingyang indelas i ett stadsdistrikt och sju härad:

Referenser

WP:Projekt Kina
Atargatis

Atargatis kan syfta på:

 Atargatis (mytologi) – en gudinna i forntida västsemitisk religion
 Atargatis (band) – en symphonic metalgrupp från Tyskland

Se även
Atergatis – en skaldjursart
Göte Johansson

Göte Johansson kan syfta på:
 Göte Johansson (VD Algots) (1911–1981) – företagsledare
 Göte Johansson (radiofigur) – fiktiv radiofigur
Atargatis (mytologi)

Atargatis var en västsemitisk gudinna.  Hon var i huvudsak en fruktbarhetsgudinna, men dyrkades även som en välvillig gudomlig beskyddare. Dyrkan av henne var som starkast i norra Syrien, där hon tidvis tycks ha varit den högsta gudomen.

Identifikation
De äldsta delarna av hennes tempel i Byblos uppfördes i mitten av 2000-talet f.Kr., då hon var känd under titeln Baalat Gebal. I Sanchuniathons teogoni, sådan den återberättas av Filon av Byblos och återges av Eusebios, förekommer en gestalt motsvarande Atargatis under namnet Baaltis. Atargatis förekommer inte i myterna från Ugarit, som däremot omnämner Ashera, Astarte och Anat.

Namnet Atargatis kan vara härlett ur en av Asheras titlar under bronsåldern, Atiratu Yammi, vilket i så fall skulle innebära att Atargatis utvecklats ur Ashera. I Baalbek är det möjligt att hon övertagit vad som under äldre tid varit Astartes tempel och mytologiska roll. Under den grekisk-romerska antiken hade Atargatis dock kommit att överskugga både Ashera och Astarte i betydelse, och av romarna gavs hon titeln Dea Syria, "den syriska gudinnan". I grekiska källor förekommer även namnformerna Derketo och Taratha, och i latinska texter förekommer namnformen Agatis. I sin bok Dea Syria skildrar Lukianos henne som guden Adonis älskarinna, en rollfördelning liknande Asheras kärleksaffär med Eshmun och Astartes kärleksaffär med Tammuz.

Mytologi
Vanligtvis ansågs hon vara hustru till en av Baal-gestalterna, men huruvida denna var den välkände väderguden Baal Hadad (liknande den grekiske Zeus) eller den nordsyriske himmelsguden Baal Shamin (liknande den grekiske Uranos) är oklart, eller kan ha varierat mellan olika städer. I staden Tarsos och i ett tempel på Janiculum i Rom förknippades hon också med en son eller ung älskare vid namn Simios, av romarna identifierad med guden Mercurius. Bevarade myter förknippar henne med havet och fiskar, och i några av hennes tempelanläggningar fanns dammar med karpar som helgats åt Atargatis. En sådan karpdamm är bevarad i dagens Sanliurfa, på en plats som nu förknippas med profetgestalten Abraham. I Askalon ansågs Atargatis vara hustru till jordbruksguden Marnas.

Dyrkan
Hennes främsta helgedom fanns i Hierapolis Bambyke utanför nuvarande Aleppo, men viktiga Atargatis-tempel förelåg även i Edessa, Askalon och den syro-feniciska staden Heliopolis (Baalbek).

Källor

Noter

Gudar i fenicisk mytologi
Antonia Santos

María Antonia Santos Plata, född 10 april 1782, död 28 juni 1819, var en colombiansk upprorsledare och frihetshjältinna. Hon ledde ett uppror mot spanjorernas försök att återerövra spanska Colombia. Hon tillfångatogs och avrättades av den spanska kolonialmakten. 

Antonia Santos organiserade och ledde gerillan i provinsen El Socorro mot spanjorerna under Spaniens försök att återinföra Colombia under spanskt styre. Hon tillfångatogs, dömdes för majestätsbrott och högförräderi och avrättades genom arkebusering. Hon blev berömd som frihetshjältinna och har betraktats som företrädare för de många kvinnor i Colombia som deltog i frihetskampen mot spanjorerna.

En brigad i den colombianska armén fick sitt namn efter henne.

Källor 
 

Upprorsledare
Kvinnor
Personer i Colombia under 1800-talet
Födda 1782
Avlidna 1819
Personer som blivit avrättade under 1800-talet
Sköna Susanna och gubbarna

Sköna Susanna och gubbarna är en svensk svartvit komedifilm från 1959 i regi av Erik Strandmark. Strandmark har även en större roll i filmen och i övrigt medverkar bland andra Anita Edberg, Adolf Jahr och John Elfström.

Om filmen 
Filmens förlaga är berättelsen om Susanna i Tillägg till Daniels bok, en av apokryferna till Gamla Testamentet, som finns med i vissa utgåvor av Bibeln. Berättelsen omarbetades till filmmanus av Strandmark och Bertil Schütt och inspelningen ägde rum mellan den 5 mars]och 18 april 1957 i Filmstaden Råsunda (ateljé) och i Viby i Sigtuna. Fotograf var Åke Dahlqvist och klippare Oscar Rosander. Originalmusiken komponerades av Jerry Högstedt och Fritz Sjöström och i övrigt användes musik av Erik Nordgren. Filmen premiärvisades den 19 oktober 1959 på biograf Skandia i Norrköping. Den är 91 minuter lång och var tillåten från 15 år. Filmen har även visats på SVT vid ett flertal tillfällen, bland annat 1997, 2002, 2008, 2016, i januari 2019, i april 2020 och i augusti 2022.

Handling 
Joakim vandrar i vintermörkret på en förfallen, öde gård och ropar efter Susanna. Detta har han gjort i 100 år.

Rollista 

 Erik Strandmark – Joakim
 Anita Edberg – Susanna, Joakims hustru
 Adolf Jahr – fjärdingsman
 John Elfström – skollärare
 Yngve Gamlin – präst
 Sture Ström – Daniel
 Sven-Axel "Akke" Carlsson	– Alfred, sjöman
 Gunnel Edlund	– Anna, piga hos Joakim
 Kerstin Rabe – prästens hushållerska
 Ann-Marie Adamsson – piga hos Joakim
 Majvor Edqvist – piga hos Joakim
 Berit Frodi – piga hos Joakim
 Ittla Frodi – piga hos Joakim
 Birgitta Grönwald	– ogift bondflicka
 Elsa Eklund – piga
 Bengt Berger – bonde
 Ulf Cederwall	– bonde
 Ludde Juberg – bonde
 S. Juhlin – bonde
 G. Karlsson – bonde
 Olof Olsson – bonde
 Gösta Qvist – bonde
 Oscar Rundqvist – bonde
 Mille Schmidt – bonde
 Stellan Skantz – bonde
 John Starck – bonde
 Sigvard Törnqvist	– bonde
 Astrid Bodin – bondkvinna
 M. Brunberg – bondkvinna
 Ninni Elliot – bondkvinna
 Mona Geijer-Falkner – bondkvinna
 Carin Lundquist – bondkvinna
 Elsa Mannerborg – bondkvinna
 Klara Netzell	– bondkvinna
 Margareta Olsson – bondkvinna
 Greta Stave – bondkvinna
 Anna Vetter – bondkvinna
 Ingrid von Zwoll – bondkvinna

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Filmer 1959
Svenskspråkiga filmer
Uppland på film
Svartvita filmer
Svenska 1950-talsfilmer
För katten

För katten är en svensk svartvit kortfilm från 1959 med manus, regi och foto av Gunnar Skoglund. I rollerna ses bland andra Birgit Lindkvist, Arthur Hilton och Linnéa Edgren.

Rollista 
 Birgit Lindkvist – fru Ensam
 Arthur Hilton – herr Stor
 Linnéa Edgren – tant Skvaller
 Björn Edgren – herr Filur
 Susanna Skoglund – Susanna
 Maria Skoglund – Maria
 Tommy Hilton – Tommy
 Anita Hilton – Anita
 Monica Hilton – Monica
 Per Barre – Per
 Pia Barre – Pia
 Jan Barre – Jan
 Torvald Andersson – polis

Källor

Fotnoter 

Svenska kortfilmer
Filmer 1959
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Gunnar Skoglund
Gerda van der Kade-Koudijs

Gerda van der Kade-Koudijs, född 29 oktober 1923 i Rotterdam, död 19 mars 2015 i Almelo, var en nederländsk friidrottare.

Hon blev olympisk mästare på 4 x 100 meter vid olympiska sommarspelen 1948 i London.

Referenser

Noter 

Födda 1923
Nederländska kortdistanslöpare
Nederländska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Kvinnor
Avlidna 2015
Nederländska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Rotterdam
Bengt Friedman

Bengt Friedman, född 15 juni 1923 i Stockholm, död 24 november 2008 i Viken, Höganäs kommun, var en svensk diplomat.

Biografi
Friedman var son till direktör Sam Friedman och Märtha Wanger. Han diplomerades från Handelshögskolan i Stockholm 1944 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1948. Friedman tjänstgjorde i Warszawa 1950, Caracas 1951 och var tillförordnad chargé d’affaires i Bogotá 1952. Han var andre sekreterare vid UD 1954, förste sekreterare 1959, förste ambassadsekreterare OEEC-delegationen i Paris 1960, EFTA-delegationen i Genève 1960 och ambassadråd vid Sveriges ständiga delegation där 1963. Friedman var byråchef vid UD 1964, kansliråd vid UD 1965, handelsråd i Bonn 1968, fick ministers ställning 1970, blev sändebud i Monrovia, Abidjan, Conakry och Freetown 1973, Bissau, Praia 1974, Addis Abeba, Tananarive, Port Louis 1976, generalkonsul i New York 1978, ambassadör i Buenos Aires och Montevideo 1983-1986, ambassadör vid Heliga stolen 1986-1988 och Malta 1987-1988.

Han gifte sig 1951 med Märta Trulsson (född 1924). Efter sin pensionering bosatte sig Friedman och hans hustru i Viken, Skåne. Friedman var aktiv i Cabinet Skåne, en förening för pensionerade UD-tjänstemän bosatta i Skåne.

Utmärkelser
Kommendör av Venezuelas Bolivarorden (KVenBO)

Referenser

Män
Födda 1923
Avlidna 2008
Sveriges ambassadörer i Liberia
Sveriges ambassadörer i Elfenbenskusten
Sveriges ambassadörer i Guinea
Sveriges ambassadörer i Sierra Leone
Sveriges ambassadörer i Guinea-Bissau
Sveriges ambassadörer i Kap Verde
Sveriges ambassadörer i Etiopien
Sveriges ambassadörer i Madagaskar
Sveriges ambassadörer i Mauritius
Sveriges generalkonsuler i New York
Sveriges ambassadörer i Argentina
Sveriges ambassadörer i Uruguay
Sveriges ambassadörer vid Heliga stolen
Sveriges ambassadörer i Malta
Diplomater från Stockholm
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Med mord i bagaget

Med mord i bagaget är en svensk-amerikansk svartvit drama- och thrillerfilm från 1959 i regi av Tom Younger. I rollerna ses bland andra John Ireland, Ellen Schwiers och Birgitta Andersson.

Om filmen 
Filmen spelades in 1958 i Metronomes studio i Stocksund. Producent var Younger tillsammans med Sven Nicou och manusförfattare Younger tillsammans med Edward Maze. Fotograf var Bengt Lindström, kompositör Harry Arnold och klippare Lennart Wallén. Filmen hade premiär den 20 mars 1959 i Finland, men hade svensk premiär först i januari 1962 på biografen Slotts i Uppsala.

Handling 
En amerikansk man sitter oskyldigt fängslad för ett brott han aldrig har begått. Driven av hämnd reser han till Stockholm för att söka upp den person som lämnat falska vittnesmål. Personen visar sig dock död och amerikanen inleder ett förhållande med änkan. Efterhand visar det sig att änkan är den som är den verkliga boven i dramat. När änkan konfronteras med sanningen försöker hon döda amerikanen, som dock dödar henne i stället.

Rollista 
 John Ireland – Johnny Hennessy, kallad Greco
 Ellen Schwiers – Nina Christians
 Birgitta Andersson – Helle
 Frank Sundström – Hopkins
 Erik Strandmark – hotellvärden
 Ralph Brown – Jens
 Hans Strååt – kommissarie Bergman
 Tord Peterson – Ib
 Charles Fawcett – marinsoldaten
 Marcia Ford – receptionisten
 John Starck – bartendern
 La Bommie – dansösen
 Mauritz Strömbom – nattvakten
 Ingrid Bergqvist – en flicka

Källor

Fotnoter 

Amerikanska dramafilmer
Svenska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Svenska thrillerfilmer
Filmer 1959
Engelskspråkiga filmer
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Walo von Greyerz

Walo von Greyerz, född 21 oktober 1878 i Bollnäs, död 1950, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Efter studentexamen 1896 blev von Greyerz underlöjtnant i Fortifikationens reserv 1899 och avlade avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolan 1902. Han blev ingenjör hos AB Vattenbyggnadsbyrån i Stockholm 1902, löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren (VVK) 1908, avdelningschef och konsulterande ingenjör för vattenledningar och vattenavlopp hos AB Vattenbyggnadsbyrån 1912, kapten i VVK 1916, major 1929 och tog avsked 1943. 

Han var sakkunnig för avgivande av yttranden angående bland annat Helsingfors vattenavlopp 1927, Rangoons vattenledningar 1928, Stockholms vattenledningar 1929, Stockholms vattenavlopp 1933–35, sakkunnig inom justitiedepartementet angående lagstiftning rörande åtgärder mot vattenföroreningar och rörande rätt att utnyttja grundvatten 1936–41. 

Han representerade Svenska Teknologföreningen vid internationella sanitetstekniska konferensen i London 1924. Han var ledamot av styrelsen för Svenska Teknologföreningen 1930 och 1932, samma förenings avdelning för väg- och vattenbyggnadskonst 1931–32, vice ordförande 1932, för Sveriges konsulterande ingenjörers förening 1933–40, vice ordförande 1933–36 och ordförande 1937–40. Han skrev facktekniska uppsatser främst i Teknisk Tidskrift.

Källor

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Födda 1878
Avlidna 1950
Män
Personer från Bollnäs
Tini-Kling

Tini-Kling är en svensk dokumentärfilm från 1951. Filmen visar Djurgårdens IF:s resa till Fjärran östern 1950.

Källor

Fotnoter 

Svenska dokumentärfilmer
Filmer 1951
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Carl Bergenstråhle

Carl Axel Victor Rudman Bergenstråhle, född 16 november 1909 i Svea ingenjörkårs församling, Stockholm, död 2 oktober 1977 i Maria Magdalena församling, Stockholm, var en svensk diplomat och jurist.

Biografi
Bergenstråhle avlade juris kandidatexamen 1933 och gjorde därefter tingstjänstgöring 1934–1935. Han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1936, byråchef 1949, legationsråd i Rom 1951 och ambassadråd i Köpenhamn 1951. Bergenstråhle tjänstgjorde i Korea 1956 och var envoyé i Canberra 1957–1960, generalkonsul i London 1960–1962, biträdande chef vid UD:s rättsavdelning 1962–1963, inspektör utrikesförvaltningen 1963–1967, ambassadör i Addis Abeba, Aden och Tananarive 1967–1972 samt generalkonsul i Berlin 1972–1975.

Bergenstråhle var son till överste Georg Bergenstråhle och Elsa von Malmborg. Han gifte sig 1938 med Ulla-Greta Carlson (1914–2013). De är begravda på Solna kyrkogård.

Utmärkelser
Riddare av Nordstjärneorden (RNO)
Kommendör av Finlands Lejons orden (KFinlLO)
Kommendör av Italienska republikens förtjänstorden (KItRFO)
Riddare av Danska Dannebrogsorden (RDDO)
Riddare 1. klass av Norska Sankt Olavsorden (RNS:tOO1kl)

Noter 

Män
Födda 1909
Avlidna 1977
Svenska jurister
Sveriges generalkonsuler i London
Sveriges generalkonsuler i Berlin
Sveriges ambassadörer i Australien
Sveriges ambassadörer i Etiopien
Sveriges ambassadörer i Jemen
Sveriges ambassadörer i Madagaskar
Diplomater från Stockholm
Riddare av Nordstjärneorden
Jurister från Stockholm
Carl
Gravsatta på Solna kyrkogård