kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Forsmarks Kraftgrupp

Forsmarks Kraftgrupp Aktiebolag är ett svenskt privat bolag som äger och driver kärnkraftsanläggningen Forsmarksverket i Forsmark, Östhammars kommun i Uppsala län. Bolaget grundades 4 december 1972 av Vattenfall AB och Mellansvensk Kraftgrupp Aktiebolag. Företaget äger sedan 1975 Forsmarks bruk. Reaktorerna i Forsmark är i drift sedan 1980-talets början och majoritetsägaren Vattenfall planerar i nuläget (2013) för 60 års drift, alltså till 2040-talet.

Vattenfall AB äger 66% av bolaget medan Mellansvensk Kraftgrupp Aktiebolag och Sydkraft Nuclear Power AB (dotterbolag till Uniper) äger 25,5% respektive 8,5%.

Se även
 Forsmarks herrgård som nyttjas av företaget för representation.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Företag bildade 1972
Svenska kärnkraftsbolag
Företag i Östhammars kommun
Edgar Whitcomb

Edgar Doud Whitcomb, född 6 november 1917 i Hayden, Jennings County, Indiana, död 4 februari 2016 i Rome, Indiana, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Indianas guvernör 1969–1973.

Whitcomb deltog i andra världskriget i US Army Air Forces och avlade sedan juristexamen vid Indiana University. Om sina erfarenheter i kriget skrev han boken Escape from Corregidor (1958).

Whitcomb efterträdde 1969 Roger D. Branigin som guvernör och efterträddes 1973 av Otis R. Bowen.

I februari 2013 gifte Whitcomb om sig, 95 år gammal, med sin långvariga partner, den 83-åriga Evelyn Gayer. Hans första äktenskap ingick han i maj 1953 med Patricia Dolfus.

Whitcomb avled den 4 februari 2016, 98 år gammal.

Referenser

Noter

Guvernörer i Indiana
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Jennings County
Födda 1917
Avlidna 2016
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
George N. Craig

George North Craig, född 6 augusti 1909 i Brazil, Indiana, död 17 december 1992, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Indianas guvernör 1953–1957.

Craig avlade juristexamen vid Indiana University och arbetade sedan som advokat i Indiana. I andra världskriget tjänstgjorde han i USA:s armé och avancerade till överstelöjtnant. Efter kriget var han aktiv i veteranorganisationen American Legion. Han var organisationens ledare (national commander) 1949–1950.

Craig efterträdde 1953 Henry F. Schricker som guvernör och efterträddes 1957 av Harold W. Handley. Han avled år 1992 och gravsattes på Clearview Cemetery i Brazil.

Referenser

Noter

Guvernörer i Indiana
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Brazil, Indiana
Födda 1909
Avlidna 1992
Män
Axmor

Axmor är ett fäbodställe i Rönnäs fjärding, Leksands socken, Leksands kommun.

Fäboden omtalas första gången i fäbodinventeringen 1663-64, då det brukades av Olof Ersson i Hjortnäs. Inventeringen upptar även ett "Nårreaxmoor", vilket möjligen syftar på fäboden Brömsbo. På 1820-talet var Axmor ett av de fäbodställen i östra delarna av Leksand som hade största hagmarkarealerna, 80 tunnland. Vid storskiftet fanns 16 delägare från 7 olika byar i fäbodarna. Sista fäbodvistelse skedde 1950, 1970 fanns 8 fäbodstugor i byn. Åtminstone ett fritidshus har senare tillkommit i Axmor.

Källor
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983

Byggnader och anläggningar i Leksands kommun
Fäbodar i Dalarna
Lilla Alby municipalsamhälle

Lilla Alby municipalsamhälle inrättades den 19 juli 1907 inom dåvarande Solna landskommun, Stockholms län, från vilket datum stadsstadgor tillämpades inom samhället. Vid 1920 års folkräkning  uppgick ytan till 0,36 km² med 1 044 invånare, vilket ger en befolkningstäthet om 2 900 inv/km².

Den 1 januari 1943 ombildades landskommunen till Solna stad, varvid municipalsamhället upplöstes. 1949 överfördes området till Sundbybergs stad. Den nuvarande stadsdelen Lilla Alby i Sundbyberg överensstämmer inte helt med municipalsamhällets tidigare område, då gränserna justerats.

Se även
Lilla Alby

Referenser

municipalsamhällen
Solna kommun
Lilla Alby
Poul Gernes

Poul Gernes, född 19 mars 1925 i Frederiksberg i Danmark, död 22 mars 1996, var en dansk målare, grafiker och skulptör.

Poul Gernes utbildade sig från 1943 i grafik och hade sin första utställning 1949 på Kunstnernes Efterårsudstilling. Under 1950-talet arbetade han med bland annat prototyper till möbler och lampor. Omkring 1960 tog han upp målning och hade en separatutställning på Galleri Hybler i Köpenhamn. benhavn. År 1961 grundade han tillsammans med konsthistorikern Troels Andersen Den Eksperimenterende Kunstskole, också känd som Eks-skolen.

Poul Gernes fick Eckersbergmedaljen 1978.

Offentliga verk i urval
 Köpenhamns länssjukhus i Herlev, 1970–1976
 Utsmyckning av tapphallen i Carlsbergs Bryggerier, 1977–
 Palads Teatret i Köpenhamn, 1988

Poul Gernes finns representerad vid bland annat Moderna Museet och Arkivet för dekorativ konst.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln om Poul Gernes på danskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 
 Webbplats för Poul Gernes

Danska målare
Danska skulptörer
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Födda 1925
Avlidna 1996
Män
Representerade vid Moderna museet
Aleksandr Vvedenskij

Aleksandr Ivanovitj Vvedenskij (), född 30 augusti 1889 i Vitebsk, död 26 juli 1946 i Moskva, var en rysk kyrkoman.

Vvedenskij valde genom att ingå äktenskap den sekulärprästerliga banan (andligt namn Jevdokim). Redan 1918 gjorde han sig bemärkt genom en skarp skrift mot Roms unionsförsök. När den kommunistiske prästen Krasnitskij och den liberale biskopen Antonin bildat "den levande kyrkan", anslöt sig Vvedenskij dit och formade dess program, som han 1922 publicerade i "Chicago Daily News".

Det var Vvedenskij, som den 12 maj 1922 tvingade patriarken Tichon att tills vidare avstå från kyrkoledningen. Vvedenskij blev den levande kyrkans främsta kraft, glödande vältalig och religiös som han var. Han genomdrev Tichons avsättning på det andra allryska kyrkomötet 1923 och den heliga synodens återställande som ryska kyrkans högsta organ. Då kyrkomötet upphävde celibattvånget för det högre klerus, kunde Vvedenskij vigas till biskop och blev snart metropolit i Moskva.

Då den levande kyrkan urartade i radikal politik, skilde sig Vvedenskij från Krasnitskij och Antonin, vilka förlorade allt inflytande. Efter Tichons död, i april 1925, kunde Vvedenskij samla omkring 25 procent av Rysslands andliga till en ny grupp, den reformerade ortodoxa hierarkin, som erkände den ekumeniske patriarken i Konstantinopel, ville ordna förhållandet till staten genom ett konkordat (därför även kallad "konkordatkyrkan"), bekämpade den ateistiska propagandan och höll det viktiga tredje allryska kyrkomötet i Moskva i oktober 1925.

Källor

Ryska biskopar
Födda 1889
Avlidna 1946
Män
Ugglan
Personer från Vitsebsk
Theodor Litt

Theodor Litt, född 27 december 1880, död 16 juli 1962, var en tysk filosof och pedagog.

Litt var från 1920 professor i Leipzig. Påverkad av Wilhelm Dilthey och Georg Simmel försökte Litt i sin kulturfilosofi förena den tyska idealismens värden med moderna tankeriktningar samt i uppfostringsarbeten åstadkomma en syntes mellan kravet på individuell frihet och auktoritetsbundet tvång. Litt utgav bland annat Geschichte und Leben (1918, 3:e upplagan 1930), Individuum und Gemeinschaft (1913, 3:e upplagan 1926), Möglichkeit und Grenzen der Pädagogik (1926), Führen oder Wachsenlassen (1927) samt Herder und Kant als Deuter der geistigen Welt (1930).

Källor 
 

Tyska filosofer
Tyska pedagoger
Födda 1880
Män
Avlidna 1962
Nikolaj Tichonravov

Nikolaj Savvitj Tichonravov (ryska: Николай Саввич Тихонравов), född 15 oktober (gamla stilen: 3 oktober) 1832 i guvernementet Kaluga, död 9 december (gamla stilen: 27 november) 1893, var en rysk litteraturhistoriker.

Tichonravov blev 1859 professor i rysk litteraturhistoria vid Moskvauniversitetet, 1877 dess rektor och 1890 medlem av ryska vetenskapsakademien. Hans förnämsta verk, Ljetopisi russkoj literatury i drernosti (fem delar, 1859–63), bildar epok i den ryska litteraturforskningens arbetsmetod och ämnessfär. Samma år utkom Pamiatniki otretiennoj russkoj literatury (Rysslands apokryfiska litteratur), som sprider ljus över den ryska medeltidslitteraturens ursprung och uppkomst. Dessutom utgav han Igorkvädet (1866; ny upplaga 1868), en monografi om protopopen Avvakum, en studie om ryska teaterns uppkomst (Natjalo russkago teatra) och det monumentala verket Russkija dramatitjeskija proizvedenija 1672–1725 (1874) samt redigerade utgåvor av Nikolaj Gogols skrifter (1889–90). Hans samlade verk utgavs 1898–99.

Källor

Ryska litteraturvetare
Ryska professorer
Födda 1832
Avlidna 1893
Män
Hertzia

Hertzia eller Hertziahuset är en byggnad i fem våningar vid Packhusplatsen 2 i stadsdelen Nordstaden i Göteborg. Byggnaden ligger i kvarteret 21 Kruthuset och uppfördes år 1901 i jugendstil.

Huset byggdes för handelsfirman J A Hertz & Co efter ritningar av Louis Enders. Fasaden består av gulbrunt tegel och natursten, medan bottenvåningen består av granit. Taket är kupolprytt och vinden är inredd.

Invändigt har huset ett centralt trapphus med dubbla hissar och kontorsrum i fil. I bottenvåningen fanns ursprungligen lager och salukällare, och på taket fanns asfaltbelagda promenadplatser med utsikt över hamnen. Huset har även inrymt bostadslägenheter.

Ursprungligen var planen att byggnaden skulle uppförts som en pendang till den gamla Arkaden i korsningen Östra Hamngatan/Södra Hamngatan i kvarteret 11 Arkaden. Men sedan Johan August Hertz förvärvat aktierna i AB Göteborgs Arkader, som hamnat i ekonomisk kris, omarbetades det lite och uppfördes istället vid Packhusplatsen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 , s. 42.
 
 Göteborgs-Posten, 1996-12-02, s. 31.
 GT, 2007-11-26, s. 8.
 , s. 42.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Nordstaden
Arkitektur i Göteborg
Destinationsshopping

Destinationsshopping begrepp inom detaljhandeln övertaget från engelskans destination shopping som avser inköpsresor till relativt avlägsna orter utanför den shoppandes vanliga inköpsräjong, längre bort än närmsta stormarknad eller köpcentrum. Destinationsshopping förutsätter närmast en endagsresa. Det främsta exemplet i Sverige är resorna från hela södra Sverige till varuhuset Gekås i Ullared. I begreppet ligger också att verksamheten ska vara så omfattande att den inte bara gäller shoppande som åker bil utan att det även förekommer organiserade bussresor till shoppingorten.

Resor till exempelvis London eller New York vid julhandeln kallas hellre shoppingturism (se shopping) och omfattar flera dagar. 

Shoppingorten kan ha ett brett varuutbud med flera specialbutiker kring ett större varuhus (som i Ullared) eller gälla enstaka specialiserade resmål främst inom varuområdena kläder, skor, lädervaror (skinnkläder), hemtextil (t.ex. linne), vidare glasvaror (Glasriket).

Också en stor del av Sveriges gränshandel utgörs av destinationsshopping med inslag av bussresor. Det gäller särskilt
 resor från södra Sverige (Götaland) till inköpsorten Burg på den tyska ön Fehmarn
 resor från norska Östfold för inköp i Strömstad
 resor i Norrbottens län och Finland, i viss mån även från Norge till köpcentret i Haparanda kring Ikea-varuhuset där

Detaljhandel
Primera División de Uruguay 1939

Liga Profesional de Primera División 1939 var den 37:e säsongen av Uruguays högstaliga i fotboll, och åttonde säsongen som ligan spelades på professionell nivå. Ligan spelades som ett seriespel där samtliga lag mötte varandra vid två tillfällen. Totalt spelades 110 matcher med 382 gjorda mål.

Nacional vann sin 14:e titel som uruguayanska mästare.

Deltagande lag 
11 lag deltog i mästerskapet, samtliga från Montevideo.

Resultat

Playoff

Kvalspel

Källor 
 

1939
1939 i Uruguay
Fotbollssäsongen 1939
Tichon av Zadonsk

Tichon av Zadonsk (ryska: Тихон Задонский), född 1724 i guvernementet Novgorod, död 24 augusti 1783 i Zadonskklostret, var en rysk munk.

Tichon blev 1763 biskop i Voronezj, men nedlade ämbetet 1767 och levde sedan ett asketiskt liv i Zadonskklostret. Han verkade nitiskt för klosterväsendets och prästerskapets andliga reformering och för folkskolan. Han författade många uppbyggelseskrifter, av vilka några utgått i flera dussin upplagor. Hans samlade skrifter utgavs 1825, 1836 och 1889.

Källor

Ryska biskopar
Ryska munkar
Födda 1724
Avlidna 1783
Män
Ugglan
Personer i Ryssland under 1700-talet
Stäksundet

Stäksundet är ett sund i Mälaren. Sundet sträcker sig mellan bostadsområdet Stäket i öst och Stäksön i väst och förenar fjärdarna Görväln och Skarven. Kommungränsen mellan Järfälla kommun och Upplands-Bro kommun går mitt i sundet.

Enligt Nordisk familjebok kallas Stäksundet för Almare Stäke: "Sund vid inloppet från Mälaren till fjärden Skarfven. Det hette fordom Almarna Stæk (stæk betyder smalt sund eller kanske egentligen: förpålning; Almarna var en by)."

Geografi

Stäksundet är cirka  meter lång och cirka 50 meter bred vid sitt smalaste ställe (mellan Stäket och Stäketsholmen). Djupet i södra delen av sundet varierar mellan 3,6 och 8,9 meter.

Etymologi
Almarestäket, även Almerstääk, Almare Stäke eller Almarna Stæk, är det historiska namnet på det tidigare med stäk befästa Stäketsundet som förenar fjärdarna Görväln och Skarven i Mälaren vid farleden mellan Stockholm och Sigtuna. Namnet har även tidvis betecknat Stäksön väster om sundet samt Almare-Stäkets borg och Almare Stäkets herrgård där.

Historik
Förleden ”stäk” syftar sannolikt på stockar eller pålar som i forna tider slogs ner i botten i Stäksundet (se även Stocksundet och Pålsundet). Denna pålspärr skulle försvåra för inkräktare att ta sig in till viktiga platser som Sigtuna och Uppsala. Enligt en folklig tradition i Järfällas och Upplands-Bros historia seglade år 1187 en hednisk sjörövarflotta upp till Sigtuna och plundrade staden. 

Passage över Stäksundet var viktigt redan på medeltiden och bevakades av den närbelägna Biskoparnas borg, som omtalas redan i slutet av 1300-talet. Här gick den gamla färdvägen (Enköpingsvägen), som förband Stockholm med Enköping och Västerås samt Bergslagen, där den för Sverige så betydelsefulla gruvnäringen fanns.

Stäket idag
Idag är Stäket en ort i Järfälla kommun uppdelat på Stäket och Norra Stäket och dess västligaste delar ligger precis innanför kommungränsen mot Upplands-Bro kommun. Stäksön ligger numera inom Upplands-Bro kommuns gränser där också Almare Stäkets herrgård samt ruinerna av Almare-Stäkets borg finns. I anslutning till borgruinen finns också en minnessten i form av en obelisk som restes 1804 på initiativ av Samuel af Ugglas (se Stäketbron (vägtrafik)#Minnessten).

Broar

Vid sundets smalaste del anordnades på 1630-talet den första bron över sundet, innan dess fanns en färja. Den följdes av flera broar både för väg- och spår-trafik. Genom området drogs 1876 Stockholm–Västerås–Bergslagens Järnvägars järnvägsspår, då tillkom även en lågbro för spårtrafik (numera riven). Idag finns här tre broar: En svängbro för vägtrafik från 1926, en motorvägsbro (E18-Enköpingsvägen) från 1967 och en järnvägsbro för Mälarbanan från 2001.

Nutida bilder

Se även
 Stäksön
 Almare-Stäkets borg
 Almare-Stäkets gård
 Almarestäket

Referenser

Externa länkar

Järfälla kommuns geografi
Upplands-Bro kommun
Mälaren
Almarestäket
Marc Maron

Marc Maron, född 27 september 1963 i Jersey City i New Jersey, är en amerikansk programledare, komiker och skådespelare.

Maron har varit verksam komiker sedan 1980-talet, då han debuterade på The Comedy Cellar i Los Angeles. På 1990-talet flyttade han till New York och blev en del av den alternativa standup-scenen. Han har även en liten roll i långfilmen Almost Famous. Han har varit gäst hos David Letterman och framträtt mer än 40 gånger hos Conan O'Brien, men det var först när han började göra podcasten WTF with Marc Maron, i september 2009, som hans karriär tog fart på riktigt. I maj 2013 hade hans TV-serie Maron, i vilken han spelar en version av sig själv, premiär på amerikanska TV-kanalen IFC. Sedan 2017 spelar han en av rollerna i dramakomedin GLOW.

Källor

Noter

Externa länkar
Marc Marons twitter
Marc Marons podcast WTF with Marc Maron

Levande personer
Män
Födda 1963
Amerikanska komiker
Amerikanska TV-programledare
Alumner från Boston University
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Ribe Kunstmuseum

Ribe Kunstmuseum är ett danskt konstmuseum i Ribe.

Ribe Kunstmuseum öppnades 1891. Det är inhyst i ett k-märkt herrskapshus i nederländsk stil, i Danmark kallad rosenborgsstil, från 1864. Villan uppfördes av bomullsfabrikanten Balthazar Giørtz (1827–1891) efter ritningar av L.A. Winstrup (1815–1889). 

Dess permanenta samling består av verk från den danska guldåldern samt verk av skagenmålarna och klassiska modernister.

Källor
Ribe Kunstmuseums webbplats

Externa länkar
Ribe Kunstmuseums webbplats

Konstmuseer och konsthallar i Danmark
Ribe
Guinn Smith

Owen Guinn Smith, född 2 maj 1920 i McKinney i Texas, död 24 januari 2004 i San Francisco i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Smith blev olympisk mästare i stavhopp vid olympiska sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Amerikanska stavhoppare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från USA
Personer från McKinney
Födda 1920
Avlidna 2004
Män
Ralph F. Gates

Ralph Fesler Gates, född 24 februari 1893 i Columbia City, Indiana, död där 28 juli 1978, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Indianas guvernör 1945–1949.

Gates avlade juristexamen vid University of Michigan och deltog därefter i första världskriget. Efter kriget var han aktiv medlem i veteranorganisationen American Legion. Innan han blev guvernör hade han varit ordförande för republikanerna i Indiana. 

Gates efterträdde 1945 Henry F. Schricker som guvernör och efterträddes 1949 av företrädaren Schricker. Han avled år 1978 och gravsattes på Greenhill Cemetery i Columbia City.

Referenser

Noter

Guvernörer i Indiana
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Columbia City, Indiana
Födda 1893
Avlidna 1978
Män
Tichon av Moskva

Tichon (ryska: Ти́хон; borgerligt namn Васи́лий Ива́нович Белла́вин, Vasilij Ivanovitj Bellavin), född 31 januari (gamla stilen: 19 januari) 1865 i guvernementet Pskov, död 7 april 1925 i Donskoj kloster i Moskva, var en rysk patriark. 

Tichon, som var son till en kyrkosångare, ägnade sig åt den prästerliga banan, blev 1897 biskop i Lublin, 1898 biskop för de ortodoxa i USA och från 1907 åter biskop (på flera platser) i Ryssland. Då det ryska patriarkatet efter 1917 års revolution återupprättades, blev han av det första allryska kyrkomötet uppförd i tredje rummet och genom lottning den 8 november samma år utsedd till patriark och den rysk-ortodoxa kyrkans överhuvud. 

Under den svåraste tiden av hungersnöden 1922 beslöt regeringen att till staten dra in alla kyrkliga rikedomar, det vill säga allt, som ännu fanns i kyrkorna såsom kultföremål. Tichon protesterade inte, men begärde kyrklig kontroll över själva rekvisitionerna, för att ej stöta de troendes religiösa känslor, och över dispositionen av de summor staten erhållit. Regeringen gick ej in på denna begäran, och rekvisitionerna pågick under de svåraste excesser, vilka ledde till massprocesser mot prästerskapet och många avrättningar av metropoliter (bland andra Veniamin i Sankt Petersburg), biskopar, präster, munkar, nunnor och lekmän. Vid denna tid uppstod en schism inom den ortodoxa kyrkan själv; nya kyrkliga grupper framträdde under olika namn, bland andra "Den levande kyrkan", "Den kyrkliga pånyttfödelsens grupp" och "Den fria arbetskyrkan". För regeringen var en sådan schism mycket fördelaktig, då den underlättade kampen mot den kring patriarken samlade ortodoxa kyrkan. 

Hösten 1922 arresterades Tichon och anklagades främst för, att han skulle ha hindrat räddning av de hungrandes liv och för kontrarevolutionära sympatier. Arresteringen framkallade mängder av protester i Västeuropa och i USA, undertecknade av hundratusen personer (bland dem kardinalärkebiskopen i Paris samt ärkebiskoparna av Canterbury och York). Tichon frigavs den 26 juni 1923 ur fängelset, men sattes under sträng bevakning i ett kloster i Moskva. Under tiden sammankallade "den levande kyrkan" ett möte i Moskva (1923), avsatte Tichon, återupprättade "den heliga synoden" under presidium av "den levande kyrkans" huvudmän och erkände sovjetmakten som å sin sida visade sig välvillig mot denna kyrkliga gruppering. Större delen av den ortodoxa kyrkan förblev emellertid trogen sin gamla tro och gav sitt stöd åt patriarken.

Under allmänkyrkliga konferensen i Stockholm för praktisk kristendom ("Ekumeniska mötet") hölls den 23 augusti 1925 i Gustaf Vasa kyrka en högtidlig minnesgudstjänst över Tichon med minnestal av metropoliten av Rumänien och ärkebiskopen av Dublin.

Källor

Litteratur
Hjalmar Holmquist, Den ryska kyrkan under bolsjevikväldet (1926; i festskriften "Till ärkebiskop Söderbloms sextioårsdag 15/1 1926") 

Ryska biskopar
Födda 1865
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Hodograf

Hodograf (grekiska) är ett begrepp som är till hjälp vid beskrivning av kroppars rörelse, t. ex. en planets eller komets rörelse kring solen, och används främst inom fysiken, astronomin och hydrodynamiken.

Om man successivt avsätter hastighetsvektorn för en kropp i rörelse från en fix punkt, beskriver vektorns spets en kurva, som William Rowan Hamilton i en rapport år 1846 kallat rörelsens hodograf. Den ger en åskådlig bild av ändringar av storleken och riktningen av kroppens hastighet.

Meteorologi
Inom meteorologin kan hodografer användas för att plotta vindrörelser med hjälp av radiosonder uppsända i atmosfären. Vindriktningen indikeras då av vinkeln från grundaxeln och hastigheten av avståndet från centrum i diagrammet.

Med hjälp av hodografen och termodynamiska diagram kan meteorologer beräkna vindfördelning, turbulens och temperaturadvektion i ett atmosfärsskikt, information av stor betydelse för att beräkna utveckling av åskväder.

Hodografisk transformation
Hodografer kan användas för att transformera en olinjär differentialekvation till en linjär version. Detta sker genom omväxling av de beroende och oberoende variablerna i ekvationen för att uppnå linejäritet.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar
https://www.google.se/search?q=hodograf&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=L7KMUdKzFIqH4gSqm4GYCg&ved=0CEsQsAQ&biw=565&bih=495

Grafik
Klassisk mekanik
Axcel

Axcel är ett nordiskt riskkapitalbolag som grundades 1994 och som utvecklar nordiska marknadsledare i partnerskap med ledning, styrelse och medinvesterare. Axcel investerar i medelstora bolag som huvudsakligen är verksamma inom fyra sektorer: industri, teknologi, konsumentprodukter och hälsovård. Bolaget har kontor i Stockholm och Köpenhamn. För närvarande investerar Axcel ur sin sjätte fond, Axcel VI, som etablerades 2020.

Axcel-ägda företag 2023

Bullwall
Currentum
Danish Ship Finance
DANX/Carousel
Delete Group
emagine
GUBI
Init
itm8
Loopia
Edda Group
Mountain Top Industries
Nissens
NTI Group
Oral Care
Phase One
Superoffice
Vetgruppen
Voof Premium Pet Food

Externa länkar 
 http://www.axcel.se Axcels webbplats

Riskkapitalbolag
Edward L. Jackson

Edward L. "Ed" Jackson, född 27 december 1873 i Howard County, Indiana, död 18 november 1954 i Orleans, Indiana, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Indianas guvernör 1925–1929. Han vann guvernörsvalet 1924 med stöd från Ku Klux Klan.

Jackson studerade juridik och inledde sedan sin karriär som advokat i Indiana. Därefter arbetade han först som åklagare och sedan som domare. Han tjänstgjorde som delstatens statssekreterare (Indiana Secretary of State) både före och efter sin krigstjänst i första världskriget. Jackson var inblandad i politiska skandaler som rörde Ku Klux Klans och D.C. Stephensons inflytande i delstatspolitiken.

Jackson efterträdde 1925 Emmett Forrest Branch som guvernör och efterträddes 1929 av Harry G. Leslie. Han avled år 1954 och gravsattes på Green Hill Cemetery i Orleans.

Referenser

Noter

Guvernörer i Indiana
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Howard County, Indiana
Födda 1873
Avlidna 1954
Män