kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rose Leslie

Rose Eleanor Arbuthnot-Leslie, född 9 februari 1987 i Aberdeen i Skottland, är en brittisk skådespelare.

Leslie växte upp i familjens 1400-talsslott Lickleyhead Castle. Familjen äger även slottet Warthill Castle från 1100-talet som är beläget i Rayne i Aberdeenshire. Rose Leslie är det tredje av fem syskon.

2010 fick hon rollen som husan Gwen i den första säsongen av Downton Abbey. 2012 fick Leslie rollen som Ygritte i den andra säsongen av Game of Thrones som hon spelade fram till 2014.

Under 2016 fick Leslie en roll i The Good Fight. Det första avsnittet sändes i februari 2017. I juli 2019 avslöjades det att Leslie inte skulle återvända till seriens fjärde säsong.

Privatliv 
2012 lärde hon känna sin Game of Thrones-motspelare Kit Harington och de meddelade sin förlovning genom The Times i september 2017. Deras bröllop hölls den 23 juni 2018. I september 2020 meddelades det att hon var gravid. Deras son föddes 2021.

Källor

Externa länkar

Levande personer
Födda 1987
Kvinnor
Skotska skådespelare
Personer från Aberdeen
Ambassador Theatre (New York)

Ambassador Theatre är en Broadwayteater på adressen 219 West 49th Street mellan Broadway och Eighth Avenue, Manhattan.

Teatern är ritad av arkitekt Herbert J. Krapp åt The Shubert Organization. Byggnaden har blivit utsedd som ett landmärke i New York City av New York City Landmarks Preservation Commission.

Teatern invigdes 11 februari 1921 med musikal The Rose Girl. The Shuberts sålde fastigheten 1935, och den användes under de följande två decennierna som biograf och TV-studio åt NBC och DuMont Television Network. "The Shuberts" blev 1956 återigen ägare till teatern och återställde verksamheten till teater.

Uppsättningar i urval 
1921: The Rose Girl, premiärföreställning 11 februari 1921;
1955: Anne Franks dagbok
1971: Ain't Supposed to Die a Natural Death
1977: Godspell
1980: Division Street, med John Lithgow och Christine Lahti i rollerna (21 föreställningar)
1985: Leader of the Pack
1987: Dreamgirls (nypremiär)1996: Bring in 'da Noise, Bring in 'da Funk med Savion Glover
1999: It Ain't Nothin' But the Blues; You're a Good Man, Charlie Brown2000: The Ride Down Mt. Morgan2001: A Class Act2002: Topdog/Underdog2003 till idag: Chicago''

Källor

Externa länkar 
 
 Officiell webbsida
 

Broadwayteatrar
Manhattan
Byggnader och anläggningar i New York
Simla

Simla var en svensk frälseätt under medeltiden, och har sitt namn efter de äldre medlemmarnas binamn Simla, vilket troligen kommer från Simla eller Simbla,vilka var äldre namn för det nuvarande Semlaområdet. Ätten har också ursprung från Sundborn i Dalarna, vars äldsta kända stamfader är häradsdomhavanden i Dala hundare Henrik Simla (nämnd 1406–1437) Ätten utdog under medeltiden, innan Sveriges Riddarhus grundades 1625, varför den aldrig introducerades där som adelsätt, men anses vara utgrenad i adliga och grevliga ätterna  Ekeblad (Stolaätten). 

Vapen: Henrik Simla förde i vapnet en femuddig stjärna (tinktur okänd).

Vapnet
Henrik Simlas vapen, en femuddig stjärna, har vapenlikhet med ätterna som kallade sig Grijs. Ättens koppling till Svinhufvudsläkten är ofullständigt utredd, men förutom att Jeppe Henriksson (Simla) var gift med en dotter till Hans Jönsson (Svinhufvudsläkten), så återkommer namnen Hans och Jeppe i Svinhufvudsläkten, och senare i Svinhufvud i Westergötland, dessa namn är också förekommande i ätten Störla, där Karl Störla förde en femuddig stjärna vars spetsar nådde sköldkanten, medan häradshövdingen Jeppe Störla förde en kluven sköld.

Kända medlemmar
Henrik Simla (nämnd 1406–1437), häradsdomhavande i Dala hundare.
Jeppe Henriksson (Simla) i Karlborn, Svärdsjö socken blev i sitt giftermål med Gudlög Hansdotter, nämnd 1452, dotter till Hans Jönsson (Svinhufvudsläkten) (omtalad 1430–1440).
Hans Jakobsson (Simla) till Krokfors i Sundborns socken (Kopparberg) (nämnd tidigast 1485), var bergsfogde i Kopparberget 1491-1493 och gift med Brita Andersdotter vars ätt förde ett eklöv i sin vapensköld.
Anders Hansson till Stola i Strö socken i Skaraborgs län (död 1543), upptog moderns vapensköld och blev stamfader för ätten Stola Ekeblad. Han införlivade som en av Gustav Vasas förtroendemän genom rika giften bl.a. godset Stola som blev ättens stamgods där generationer av ättens medlemmar med iver kom att bedriva samlarverksamhet inom de religiösa, litterära, historiska och genealogiska områdena, senare känt som Stolaarkivet.

Referenser

Noter 

Medeltida svenska ätter
Tommy Smith (ishockeyspelare)

Thomas Joseph "Tommy" Smith, född 27 september 1885 i Ottawa, Ontario, död 1 augusti 1966, var en kanadensisk professionell ishockeyspelare. Smith spelade för ett flertal olika amerikanska och kanadensiska proffslag lag åren 1905–1920, däribland Pittsburgh Lyceum, Pittsburgh Professionals, Ottawa Senators, Quebec Bulldogs, Toronto Shamrocks och Montreal Canadiens. Hans äldre bröder Alf och Harry var även de professionella ishockeyspelare.

Tommy Smith var en av de bättre målgörarna under sin era och vann poängligan i National Hockey Association under två raka säsonger 1913–14 och 1914–15. Smith vann även Stanley Cup två gånger, 1906 med Ottawa Senators och 1913 med Quebec Bulldogs.

1973 valdes Smith in som ärad medlem i Hockey Hall of Fame.

Statistik
FAHL = Federal Amateur Hockey League, ECAHA = Eastern Canada Amateur Hockey Association, WPHL = Western Pennsylvania Hockey League, TPHL = Timiskaming Professional Hockey League

Meriter
 Stanley Cup – 1906 med Ottawa Senators och 1913 med Quebec Bulldogs.
 Vinnare av NHA:s poängliga – 1913–14 och 1914–15
 Invald i Hockey Hall of Fame 1973

Externa länkar
Tommy Smith nhl.com
Tommy Smith ourhistory.canadiens.com

Referenser

Födda 1885
Avlidna 1966
Män
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Pittsburgh Bankers
Spelare i Pittsburgh Lyceum
Spelare i Pittsburgh Professionals
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Ottawa Senators (original)
Spelare i Quebec Bulldogs
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Ottawa
Västra Göinge domsaga

Västra Göinge domsaga var en domsaga i Kristianstads län. Den bildades 1861 genom delningen av Västra och Östra Göinge häraders domsaga.

Domsagan avskaffades den 1 januari 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige och dess verksamhet överfördes till Hässleholms tingsrätt.

Domsagan lydde under hovrätten över Skåne och Blekinge.

Tingslag
Västra Göinge domsagas tingslag

Häradshövdingar
1861–1872: Carl Johan Hultqvist
1873–1901: Johan Anders Areskoug
1901–1929: Ernst Håkanson
1929–1936: Ivan Anders Olof Björklund
1936–1958: Erik Leijonhufvud
1958–1970: Curt Carlon

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter.
Statistiska centralbyråns historiska statistik.
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Hässleholms tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Historiska domsagor i Kristianstads län
Arktisk hysteri

Arktisk hysteri är en kulturspecifik psykisk störning som beskrivits bland inuiter.

Den kallas också piblokto, efter ett inuitiskt namn på företeelsen, pibloktoq.

Piblokto kan yttra sig i kortvariga anfall som tar sig uttryck i hysteri (skrikande och okontrollerat vilt beteende), depression, koprofagi, ekolali eller okänslighet för kyla.

Teorier
Det finns flera teorier om orsakerna.

En teori är att den arktiska hysterin beror på hypokalemi, en annan att det beror på hypervitaminos A, d.v.s. överdos av vitamin A.

Kosten hos infödda i arktiska trakter är nämligen rik på vitamin A, som lagras i kroppen eftersom den inte är vattenlöslig.

En nyare teori är att det rör sig om rena missförstånd. Den kanadensiske historikern Lyle Dick (1988) menade att begreppet inte ens finns på inuitiska, utan är frågan om en felöversättning. Det utforskare uppfattat som ”hysteri” kan ha varit frågan om olika former av stressreaktion. Dick menar i sin bok ”Muskox land (2001) att den arktiska hysterin mer är en samlingsbeteckning för olika stressfenomen som europeiska utforskare sett hos inuiter.

Referenser

Kulturspecifika psykiska störningar
Arktis
Gre-No-Li, Nacka & Co.

Gre-No-Li, Nacka & Co. är en svensk dokumentärfilm i kortfilmsformat från 1951 i regi av Carl-Adam Nycop och Gert Engström. Filmen visar hur svenska fotbollsspelare lever med sina fina familjer i Italien.

Källor

Fotnoter 

Svenskspråkiga filmer
Svenska dokumentärfilmer
Svenska kortfilmer
Italien på film
Filmer 1951
Svenska 1950-talsfilmer
Uppdrag i Korea

Uppdrag i Korea är en svensk svartvit film från 1951 i regi av Gunnar Höglund. Filmen porträtterar Koreakriget, som vid tidpunkten för filmens tillkomst pågick. I rollerna ses bland andra Tord Andersén, Elsa-Kristina Larsson och Carl-Erik Groth.

Om filmen 
Filmen spelades in mellan oktober 1950 och januari 1951 i Bangkok i Thailand, Tokyo i Japan, Seoul och Pusan i Sydkorea samt Pyongyang och Yalufloden i Nordkorea. Fotograf var Gunnar Westfelt och manusförfattare Höglund. Filmen klipptes ihop av Höglund och Håkan Bergström och premiärvisades 23 april 1951 på biograf Palladium i Stockholm. Den är 83 minuter lång och tillåten från 15 år.

Handling 
Erik Rensell, journalist på en Stockholmstidning får uppdraget att skildra utvecklingen av Koreakriget på plats. Han blir starkt känslomässigt påverkad av krigets brutalitet. Vid en utflykt tillsammans med en flicka han fattat tycke för (Kristina) träffas han av en kula i axeln och blir inlagd på sjukhus. I Sverige blir han hyllad som en hjälte och han vet att när han lämnar sjukhuset så kommer Kristina att vänta på honom.

Rollista 
 Tord Andersén – Erik Rensell, journalist
 Elsa-Kristina Larsson – Kristina, sjuksköterska
 Carl-Erik Groth – generalfältläkare, chef för Röda Korsets fältsjukhus
 Gunnar Nyby – överläkare
 Anders Karlén	– läkare
 Gerhard Rundberg – läkare
 Karl Grunewald – läkare
 Ingrid Jarnald – sjuksköterska
 Birgit Nordström – sjuksköterska
 Carl-Adam Nycop – chefredaktör på tidningen Expressen
 Douglas MacArthur	– amerikansk general, överbefälhavare över FN-styrkorna
 Harry S. Truman – amerikansk president
 Tage Erlander – svensk statsminister
 Michael Davidson – ej identifierad roll

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1951
Svenskspråkiga filmer
Tokyo på film
Bangkok på film
Nordkorea på film
Svartvita filmer
Filmer i regi av Gunnar Höglund
Svenska 1950-talsfilmer
Tapio Hämäläinen

Eemil Tapio Hämäläinen, född 18 juni 1922 i Uguniemi i Finland, död 28 januari 2008 i Helsingfors i Finland, var en finländsk skådespelare och teaterchef. Hämäläinen var mest känd för att ha spelat Salo i filmen Okänd soldat och Tuura i Uuno Turhapuro-filmerna. Han var även med i TV-program, bland annat Naapurilähiö. Han har också lånat ut sin röst åt Hemulen, Polischefen och Mårran i den japanska tecknade TV-serien I Mumindalen.

Sina sista år drabbades han av kronisk obstruktiv lungsjukdom och Alzheimers sjukdom. Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska skådespelare under 2000-talet
Finländska teaterchefer
Män
Födda 1922
Avlidna 2008
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Under svällande segel

Under svällande segel är en svensk svartvit film från 1952 i regi av Alexander Jute. I rollerna ses bland andra Michael Fant, John Elfström och Hjördis Petterson.

Om filmen 
Filmen spelades in mellan november 1950 och april 1951 i Täby, Göteborgs hamn, Dominica, St. Lucia, Trinidad och Tobago, Barbados och St. Pierre. Fotograf var Harry Lindberg, kompositör Yngve Sköld och klippare Ragnar Engström. Filmen premiärvisades den 3 mars 1952 på biograferna Göta och Saga i Göteborg.

Handling 
Filmen utspelar sig ombord på en båt som under månader seglar på haven.

Rollista 
 Michael Fant – Olle, befälselev/berättare
 John Elfström – tredje styrman/berättare
 Hjördis Petterson	– Märta, Olles mor
 Ragnar Arvedson – Joel, Olles far
 Lars Baecklund – kapten på s/v Sunbeam
 Erik Rubarth – förste styrman på s/v Sunbeam
 Sven Eliason – Jöns, elev på s/v Sunbeam, Olles rival
 Björn Rudling – Janne, en missanpassad elev på s/v Sunbeam

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1952
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Göteborg på film
Storbritannien på film
Frankrike på film
Svartvita filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Under Södra korset

Under Södra korset är en svensk svartvit film från 1952 med regi och manus av Sven Nykvist och Olof Bergström. Bergström hade även en större roll i filmen tillsammans med bland andra Mampassi Esaï och Muthengi Bongonpassi.

Om filmen 
Filmen spelade in mellan den 29 september och december 1950 samt på våren och sommaren 1951 i Centralafrikanska republiken, Kongo-Brazzaville och Etnografiska museet i Stockholm. Fotoraf var Nykvist, kompositör Hilding Rosenberg och klippare Carl-Olov Skeppstedt. Filmen premiärvisades den 13 oktober 1952 på biografen Grand i Stockholm. Den är 84 minuter lång och barntillåten.

Handling 
En svensk missionär besöker etnografiska museet i Stockholm där han själv bidragit med utställningsmaterial via sina resor till Afrika. När han får syn på en trägud börjar han att minnas tillbaka.

Rollista 
 Olof Bergström – Bror Mundelle, missionär
 Mampassi Esaï	– hövdingens yngste son
 Muthengi Bongonpassi – hövdingens äldste son
 Kunkulikuba – fetischmannen
 Måns Westfelt – guide på Etnografiska museet i Stockholm
 Elsa Prawitz – besökare på museet
 Ulla Sjöblom – besökare på museet
 Tage Severinson – besökare på museet

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1952
Svenska 1950-talsfilmer
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Afrika på film
Svartvita filmer
Lutra maculicollis

Lutra maculicollis (synonym Hydrictis maculicollis) är ett rovdjur i underfamiljen uttrar (Lutrinae) som förekommer i stora delar av västra, centrala och sydöstra Afrika.

Artepitet i det vetenskapliga namnet är bildat av de latinska orden macula (fläckig) och collis (hals).

Utseende 
Lutra maculicollis liknar främst den eurasiska uttern i utseende. Den har däremot många små vita fläckar på strupen. Arterna skiljer sig även i detaljer av kraniets konstruktion. Vuxna hanar är med en kroppslängd (huvud och bål) av 71 till 76 cm, en svanslängd av 39 till 44 cm och en vikt av cirka 6 kg större än honor som blir 57 till 61 cm långa (utan svans), med en 41 till 44cm lång svans och en vikt av ungefär 4,5 kg. Exemplar i fångenskap kan väga upp till 9 kg. Lutra maculicollis har 11 till 15 cm långa bakfötter och 1,7 till 2,0 cm stora öron. De klolösa uttrarna (Aonyx) som lever i samma region är med en vikt av 12 till 18 kg tydlig tyngre. Lutra maculicollis har dessutom klor vid händer och fötter samt fullständig simhud mellan fingrarna.

Liksom hos andra uttrar är arten kropp smal och svansen är vågrätt avplattad. Den chokladbruna till rödbruna pälsen består av underull och 15 till 20 mm långa täckhår. Utöver de vita fläckarna är hakan och underläppen vit. Några exemplar kan ha vita fläckar vid ljumsken. Artens tandformel är I 3/3, C 1/1, P 4/3, M 1/2, alltså 36 tänder i hela tanduppsättningen.

Habitat 
Arten vistas vanligen i små vattendrag men hittas ibland i större floder och även i insjöar. Den undviker däremot havet och brackvatten. I bergstrakter når den 2 500 meter över havet. Lutra maculicollis gömmer sig bakom gräs, buskar och annan vegetation när den vilar vid strandkanten.

Bevarandestatus 
Lutra maculicollis hotas främst av habitatförstörelse och föroreningar i vattnet. Den jagas i mindre skala för pälsens skull och ibland fastnar individer i fiskenät och drunknar. I vissa regioner introducerades främmande fiskar som inte äts av denna utter. Beståndet minskar men IUCN listar Lutra maculicollis fortfarande som livskraftig (LC).

Noter 

Mårddjur
maculicollis
Däggdjur i etiopiska regionen
Mimmi Zetterström

Vilhelmina ("Mimmi") Katarina Zetterström, född  Zetterström 3 mars 1843 i Gävle, död 26 maj 1885 i Paris, var en svensk målare.

Mimmi Zetterström utbildade sig för Josef Wilhelm Wallander vid Konstakademien i Stockholm 1867–1872 som en i den första kullen kvinnliga studenter vid Fruntimmersavdelningen och begav sig därefter till Paris för att vidareutbilda sig och var i fortsättningen huvudsakligen bosatt där. Hon medverkade ett flertal gånger i Parissalongen 1875–1880 bland annat ställde hon ut kopian av Johan Fredrik Höckerts Lapplandsinteriör som hon målat i Stockholm under elevtiden. Där ställde hon även sin egen Lapplandsinteriör En lappfamilj 1875 som väckte uppmärksamhet och köptes in av franska staten. Målningen visade influenser från Höckert – Zetterström hade under sin elevtid kopierat dennes Lappkåta på beställning av Karl XV. Även till världsutställningen i Paris 1878 bidrog hon med en tavla med samemotiv. Hon var representerad vid några av Konstakademiens utställningar på 1860-talet. Till hennes verk hör även historiemålningen Charlotte Gorday inför revolutionsdomstolen, en avbildning av August Lindberg som Hamlet, flera landskapsstycken från både Sverige och Sicilien samt ett självporträtt i olja som sedan 1939 finns i Nationalmuseums samlingar hon är även representerad vid Dalarnas museum och Nordiska museet. Hon var gift Zetterström men äktenskapet upplöstes genom en skilsmässa. I sitt hem i Paris utövade hon i viss uträckning mecenatskap för bland annat Ingel Fallstedt, Carl Gustaf Hellqvist och Per Ekström vilken den senare under en period hade sina matdagar hos henne. Hennes konst består av genremotiv och porträtt.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 745, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Kvinnor
Svenska målare under 1800-talet
Födda 1843
Avlidna 1885
Konstnärer från Gävle
Representerade vid Nationalmuseum
Drömsemester

Drömsemester är en svensk film från 1952 i regi av Gösta Bernhard. I rollerna ses bland andra Dirch Passer, Alice Babs och Carl Jones.

Om filmen 
Förlaga var revyn Vi spelar igen... av Arvid Müller och Børge Müller, vilken omarbetades till filmmanus av Eric Sandström. Inspelningen ägde rum 1952 med start den 1 augusti i Europafilms studio i Sundbyberg, Sveriges Radios studio vid Karlaplan, på Folkan samt i Saltsjöbaden, samtliga platser belägna i Stockholm. Fotograf var Hilmer Ekdahl, kompositör Harry Arnold och klippare Wic' Kjellin. Filmen premiärvisades den 3 november 1952 på biograf Anglais i Stockholm. Den var 87 minuter lång och barntillåten.

Handling 
Mogens Jensen är på semester i Sverige.

Rollista 
 Dirch Passer – Mogens Jensen, dansk skollärare/brudgummen i "En bröllopsnatt"/cowboy/tullkontrollant
 Alice Babs – sig själv
 Carl Jones – sångare i The Delta Rhythm Boys
 Traverse Crawford – sångare i The Delta Rhythm Boys
 Clifford "Cliff" Holland – sångare i The Delta Rhythm Boys
 Lee Gaines – sångare i The Delta Rhythm Boys
 René De Knight – pianist i The Delta Rhythm Boys
 Svend Asmussen – varietéartist/luffande gatumusikant/country & westernmusiker
 Charlie Norman – boogie-woogiepianist i radioprogrammet Nattugglan
 Staffan Broms – balladsångare i Vilda Västern
 Ulrik Neumann – varietéartist/luffande gatumusikant
 Sigrid Horne-Rasmussen – tant
 Nils Ivar Sjöblom – Alice Babs' make
 Sten Meurk – bruden i "En bröllopsnatt"
 John Melin – scenvakt på Chinavarietén
 Stig Järrel – Oscar, hotellportier i småstad/poliskonstapel/tidningsredaktörer/tullöverkontrollant/Hulda, värdinna på Huldas pensionat/pokerspelande cowboy/bilköpande rom/herre på tåg/konduktör/brandvakt på teater/si själv

 Ej krediterade
 Inge Østergaard – tullkontrollantens offer
 Gösta Bernhard – sovvagnskonduktör/filmregissör
 Simon Brehm – kosack
 Anders Burman – cowboy på Vilda Västernsaloon
 Lars Burman – cowboy på Vilda Västernsaloon
 Monica Lindman – gatflicka
 Carin Appelberg-Sandberg – kvinna med mattpiskare
 Per-Axel Arosenius – poliskonstapel
 Uno Larsson – cowboy på Vilda Västernsaloon

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1952
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svartvita filmer
Filmer i regi av Gösta Bernhard
Filmer från Europafilm
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1950-talsfilmer
Alneskogen

Alneskogens naturreservat ligger i Örnsköldsvik, mellan Bonäset och Järved. Reservatet omfattar 50 hektar och är ett kommunalt naturreservat som avsattes 1995.

Beskrivning 
Alneskogen är ett stadsnära naturreservat, som ligger mellan centrum av staden och Järved, som ligger vid Örnsköldsviksfjärden. Det är ett gammalt industriområde, som numera är en yppig lövskog med framför allt fuktig alskog, men även björkskog. Det är ett fågelrikt område som är gynnsamt för framför allt sångarfåglar.

Bland arterna kan nämnas: Grönsångare, härmsångare, svarthätta, näktergal, lundsångare och gärdsmyg. Här har vidare konstaterats häckningar av stenknäck och mindre hackspett. Av övriga sällsynta hackspettar har också observerats gråspett och tretåig hackspett.

Bildgalleri

Referenser 

Naturreservat i Örnsköldsviks kommun
Naturskyddsområden bildade 1995
Jack Gibson (ishockeyspelare)

John Liddell "Jack" "Doc" Gibson, född 10 september 1880 i Berlin, Ontario, död 4 november 1954 i Calgary, Alberta, var en kanadensisk ishockeyspelare både på amatörnivå och professionellt.

Jack Gibson spelade för Portage Lakes Hockey Club i Houghton, Michigan, åren 1900–1907 och var lagkapten och en initiativtagare då laget var med och bildade International Professional Hockey League, IPHL, säsongen 1904–05 som den första helprofessionella ishockeyligan.

Gibson valdes in i Hockey Hall of Fame 1976.

Referenser

Födda 1880
Avlidna 1954
Män
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Portage Lakes Hockey Club
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Ontario
Eichwalde

Eichwalde är en kommun och ort (Gemeinde) i Tyskland, belägen i Landkreis Dahme-Spreewald i förbundslandet Brandenburg och är en villaförort omedelbart utanför Berlins sydöstra stadsgräns.

Geografi 
Eichwalde är en till ytan liten (2,8 km²) villaförort till Berlin, som är tätbebyggd och på alla sidor omgiven av liknande bebyggelse; i norr stadsdelen Schmöckwitz i Berlin, samt i väster orten Schulzendorf och i söder orten Zeuthen, båda i Landkreis Dahme-Spreewald i Brandenburg.  Eichwalde är Brandenburgs näst mest tätbefolkade kommun (efter Glienicke/Nordbahn) och är också enligt en undersökning i dagstidningen Märkische Allgemeine 2010 den rikaste kommunen per capita i Landkreis Dahme-Spreewald.  Orten gränsar på sin östra sida till sjön Zeuthener See i floden Dahme.

Historia 

Orten Eichwalde bildades intill järnvägen Berlin-Görlitz 1893, då området styckades av från godset Radeland vid Schmöckwitz. Under slutet av 1800-talet och första hälften av 1900-talet bebyggdes området som en villaförort till Berlin, med många stora villor i den gamla ortskärnan.  Vid bildandet av Stor-Berlin 1920 kom Eichwalde att hamna omedelbart utanför Berlins stadsgräns.  Orten låg från 1945 till 1990 i den sovjetiska ockupationssektorn och Östtyskland.

Eichwalde har sedan Tysklands återförening 1990 haft en stark befolkningstillväxt; framtida tillväxtmöjligheter begränsas dock av bristen på tillgänglig mark för ny villabebyggelse.

Befolkning

Kommunikationer 

Orten har en hållplats Eichwalde för Berlins pendeltåg på linjerna S 46 och S 8.

I närheten av Eichwalde passerar Berlins ringled A 10, samt motorvägarna A 13, A 113 och A 117.

Orten ligger under den östra inflygningen till Berlin-Schönefelds flygplats, vilket orsakat protester från boende i området i samband med utbyggnaden till Berlin-Brandenburgs flygplats.

Kända Eichwaldebor 
Paul Merker (1894-1969), kommunistisk politiker och författare.
Sonja Ziemann (född 1926), skådespelerska.

Vänorter 
Ośno Lubuskie, Lubusz vojvodskap, Polen.

Källor 

}

Kommuner och städer i Landkreis Dahme-Spreewald
Stormyran på Ulvön

Naturreservatet Stormyran på Ulvön ligger på Norra Ulvön i Örnsköldsviks kommun.

Reservatet omfattar 90 hektar och avsattes 2001. 

Området avsattes för att skydda en myrmosaik med höga botaniska värden och är av samma skäl antaget som Natura 2000-område av regeringen.

Referenser 
om naturreservatet Länsstyrelsen Västernorrland

Naturreservat i Örnsköldsviks kommun
Naturskyddsområden bildade 2001
Ulvöarna