kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cotton Fields

Cotton Fields är en sång skriven av bluesmusikern Huddie Ledbetter, mer känd som Lead Belly. Lead Belly gjorde 1940 den första inspelningen av sången. Andra kända inspelningar har givits ut av Beach Boys och Creedence Clearwater Revival, båda 1969. Även Trazan & Banarne gjorde svensk version på låten "Brödfruktträdet" 1978

Källor

Fotnoter

Amerikanska sånger
Bluessånger
Engelskspråkiga sånger
Kiyoshi Kurosawa

Kiyoshi Kurosawa , född 19 juli 1955 i Kobe, är en japansk filmregissör. Han har arbetat med flera olika genrer, men är särskilt känd för sina skräckfilmer som nått en internationell publik. Under 2000-talet har några av Kurosawas filmer visats vid filmfestivalen i Cannes, där han även mottagit flera priser. Han är inte släkt med Akira Kurosawa.

Filmografi (i urval)
 Kandagawa inran sensō (1983)
 Sūīto Homu (1989)
 Cure (1997)
 "Kodama" i Gakkō no kaidan G (1998)
 Hebi no michi (1998)
 Ningen gōkaku (1998)
 Karisuma (1999)
 Kōrei (2000)
 Kairo (2001)
 Akarui mirai (2003)
 Dopperugengā (2003)
 Rofuto (2005)
 Sakebi (2006)
 Tōkyō sonata (2008)
 Riaru (2013)
 Kishibe no tabi (2015)
 Wife of a Spy (2020)

Källor

Externa länkar 

Födda 1955
Japanska filmregissörer
Levande personer
Personer från Kobe
Skräckfilmsregissörer
Personer i Japan under 1900-talet
Personer i Japan under 2000-talet
Män
Personskyddsautomat

En personskyddsautomat är en vardaglig benämning för en RCBO ("Residual current operated Circuit Breaker with Overcurrent protection"), en automatisk elektrisk strömbrytare som bryter både för överström eller jordfel. Om antingen ett jordfel uppstått eller en för hög ström flyter genom fasledaren, så bryts både fas- och neutralledaren.

Personskyddsautomaten är alltså en kombination av en jordfelsbrytare och en dvärgbrytare, där dvärgbrytaren fungerar som en vanlig propp som skyddar mot överström och överhettning/brand, och jordfelsbrytaren bryter för små felströmmar till jord vilket kan förhindra att elektriska fel leder till personskador.

Se även 
 Dvärgbrytare
 Jordfelsbrytare

Referenser

Externa länkar 
 

Elektricitet 
Elektriska komponenter 
Elsäkerhet

en:Circuit breaker#Other breakers
Linxia

Linxia, tidigare stavat Linsia, är en autonom prefektur för huikineser i Gansu-provinsen i nordöstra Kina. Den ligger omkring 65 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Lanzhou.

Administrativ indelning
Linxia är indelat i en stad på häradsnivå, fem härad och två autonoma härad:

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är december, med  mm nederbörd.

Referenser

Externa länkar 

WP:Projekt Kina
Hjalmar Cornilsen

Hjalmar Algot Cornilsen född 5 april 1857 i Göteborgs Kristine församling, Göteborg, död (som Bergenholtz) 18 januari 1937 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk arkitekt.

Cornilsen läste vid Chalmerska slöjdskolan till 1875 och studerade även i Tyskland. Han var anställd hos Adrian C. Peterson i Göteborg 1875–90 och drev egen verksamhet i staden 1890–1928.

Verk i urval
 Kungsportsavenyen 1, Göteborg, 1882
 Kvarteret Skutan, Linnégatan 3/Tredje Långgatan 5, Göteborg, 1886–88. 
 Vasaplatsen 1, Göteborg, 1889 
 Vulcans samtliga hus i Tidaholm, (bland annat bibliotekshus 1897).
 Hörnfastigheten Södra Vägen 20/Berzeliigatan, Göteborg, 1897
 Hörnfastigheten Södra Vägen 22-24/Tegnérgatan, Göteborg, 1898
 "Gamla Tullen" Packhusplatsen 4, Göteborg, 1898 
 Storgatan 22, Göteborg, 1898
 Hörnfastigheten Kungsportsavenyen 27/Kristinelundsgatan 9/Teatergatan 28, Göteborg, 1898
 Hörnfastigheten Kristinelundsgatan 3/Chalmersgatan 23, Göteborg, 1900
 Valbo-Ryrs kyrka, 1902–1903. 
 Haga Kyrkogata 26, Göteborg, 1903
 Linnégatan 32, Göteborg, 1904
Gårdshus (utbyggnad av smidesverkstad) vid Tredje Långgatan 26, Göteborg, 1904
 Villa, Storgatan 6, Tidaholm 1905, riven.
Tredje Långgatan 28, Göteborg, 1911
 Erik Dahlbergsgatan 12, Göteborg, 1912
 Ombyggnad av det så kallade Dähnska huset till Göteborgs folkbank, Västra Hamngatan 19, Göteborg 1914–15. 
 Haga Kyrkogata 28, Göteborg
 Bankhus, Lysekil. 
 Lyckornas sommarrestaurant, Lysekil. 
 Åtskilliga privata byggnader och villor.

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar

Arkitekter från Göteborg
Svenska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1857
Avlidna 1937
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Wilhelm Dahlgren (ingenjör)

Johannes Wilhelm Dahlgren, född 20 januari 1858 i Hammarö socken, Värmlands län, död 26 augusti 1949 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk ingenjör.

Biografi

Wilhelm Dahlgren studerade vid Karlstads högre elementarläroverk 1868-1875, vid mekaniska avdelningen vid teknologiska institutet 1876-1880, från 1877 tekniska högskolan i Stockholm (KTH). Han var anställd som ritare hos Johan Erik Cederblom 1880-83 och hade egen konstruktionsbyrå, för värme- och ventilationssystem från 1883, "Wilhelm Dahlgrens ingenjörskontor" vilken hade lokaler på Strömsborg i Stockholm (kontoret övertogs 1932 av C.A.A Hammarwall).

Vid 1800-talets slut specialiserade sig Dahlgren en tid på varmluftsugnar som då ofta kom till användning för uppvärmning av offentliga byggnader. Han lanserade därvid bland andra nya konstruktioner en ny typ kallad ”Dahlgrens kalorifer”. Bland de större projekt han genomförde i Stockholm kan nämnas Kungliga Operan, Dramatiska teatern, Riksdagshuset i Stockholm, Riksbanken, Nordiska museet, Stockholms stadshus, Sophiahemmet, Sabbatsbergs sjukhus, de flesta Stockholmsskolorna och flera av kyrkorna i Stockholm.

Dahlgren var en av stiftarna av Svenska värmetekniska föreningen 1909, och senare dess ordförande. I dess Tidskrift för värme-, ventilations- och sanitetsteknik, VVS, publicerade han flera artiklar. Mest uppmärksamhet intar hans 1922 med Ingenjörsvetenskapsakademiens mindre guldmedalj belönade undersökning Temperaturkurvor för olika orter i Sverige och deras värmetekniska betydelse. En av sina största anläggningar, Stockholms stadshus uppvärmning och ventilation, har han skildrat i minnesskriften över detta bygge (1923).

Utmärkelser
Han utnämndes till riddare av Vasaorden 1906.

Externa länkar

Referenser
 

Svenska ingenjörer under 1800-talet
Födda 1858
Avlidna 1949
Män
Personer från Hammarö socken
Riddare av Vasaorden
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Jake Forbes

Verner V. "Jake" Forbes, född 4 juli 1897 i Toronto, död 30 december 1985, var en kanadensisk professionell ishockeymålvakt.

Karriär

Toronto St. Patricks
Jake Forbes inledde sin NHL-karriär med fem matcher för Toronto St. Patricks säsongen 1919–20. Säsongen därefter, 1920–21, var han tillbaka med St. Patricks och spelade 20 av 24 matcher. Säsongen 1921–22 skapade Forbes dock rubriker då han vägrade skriva på det kontraktsförslag som han givits av St. Patricks, vilket resulterade i att klubben stängde av honom från allt spel. Efter att ha suttit vid sidan av hela säsongen bytte St. Patricks till slut bort Forbes till Hamilton Tigers i maj 1922 i utbyte mot en summa pengar.

Hamilton Tigers
Forbes missade inte en match i NHL under sina tre år med Hamilton Tigers. De två första åren, 1922–23 och 1923–24, slutade laget sist i ligan men säsongen 1924–25 vände det då Tigers vann NHL:s grundserie. Tigers vann 19 av 30 matcher och slutade en poäng före Forbes gamla lag Toronto St. Patricks. Forbes blev dock involverad i ännu en kontraktsdispyt då hela Tigers spelartrupp revolterade mot klubbens ägare för bättre ekonomiska villkor. Det hela slutade med att Tigers missade chansen att få spela om Stanley Cup och klubben upplöstes. Säsongen 1925–26 köptes rättigheterna till Tigers spelare av den nya klubben New York Americans.

New York Americans
De två första åren i New York Americans spelade Forbes sammanlagt 80 matcher av vilka han vann 29. Klubben hade svårt att konkurrera med de bästa lagen i ligan och missade slutspel båda säsongerna. Säsongen 1927–28 förlorade Forbes dessutom jobbet som förstamålvakt till Joe Miller. De följande fem åren spelade Forbes endast nio matcher för Americans. Säsongen 1930–31 gjorde han ett kort mellanspel i NHL då han spelade två matcher för Philadelphia Quakers men tillbringade annars huvuddelen av sin tid i Canadian-American Hockey League med New Haven Eagles.

Efter tre säsonger i IHL åren 1933–1936 lade Forbes så till slut skridskorna och målvaktsutrustningen på hyllan för gott, 39 år gammal.

Statistik
CAHL = Canadian-American Hockey League, CPHL = Canadian Professional Hockey League
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, SM = Spelade minuter, IM = Insläppta mål, N = Hållna nollor, GIM = Genomsnitt insläppta mål per match

Statistik från hockey-reference.com

Externa länkar
Jake Forbes nhl.com
Memorial findagrave.com

Referenser

Födda 1897
Avlidna 1985
Män
Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Toronto St. Patricks
Spelare i Hamilton Tigers
Spelare i New York Americans
Idrottare från Toronto
Gaggal Airport

Gaggal Airport, även känt som Kangra Airport och Dharamsala-Kangra Airport, är en flygplats i närheten av Gaggal, Himachal Pradesh, Indien. Flygplatsen ligger 14 kilometer sydväst om  Dharamshala.

Externa länkar
 Kangra (Gaggal) Airport  

Flygplatser i Indien
Stephan Kinsella

Norman Stephan Kinsella, född 1956, är en amerikansk patentadvokat och en anarkokapitalistisk rättsteoretiker. Kinsella är associerad med Ludwig von Mises Institute i USA. Han är mest känd för sina argument för att helt avskaffa patent och copyright.

Källor

Externa länkar 
Against Intellectual Property

Anarkokapitalism
Nationalekonomer av den österrikiska skolan
Födda 1956
Män
Levande personer
Mises Institute
Anna Maria Alberghetti

Anna Maria Alberghetti, född den 15 maj 1936 i Pesaro, Italien, är en före detta operasångare och skådespelare.

Filmografi
Mediet (1951)
Här kommer brudgummen (1951)
The Stars Are Singing (1953)
Ärans män (1955)
Duel at Apache Wells (1957)
Ten Thousand Bedrooms (1957)
KnAskungen  (1960)
Friends & Family (2001)
The Whole Shebang (2001)

Källor

Anna Maria Alberghetti at MSN Movies
	

Födda 1936
Levande personer
Kvinnor
Italienska skådespelare under 1900-talet
Italienska skådespelare under 2000-talet
Italienska operasångare under 1900-talet
Personer från Pesaro
Joseph Salerno

Joseph T. Salerno är en amerikansk nationalekonom som verkar i den österrikiska traditionen. Salerno är professor på Pace University i New York och har arbetat inom fälten rörande bankväsendet och pengateori, komparativ ekonomi, ekonomisk historia och makroekonomiska analyser. 

Salerno har i en text berättat att hans intresse av den österrikiska ekonomiska skolan föddes då han läste en text av Murray Rothbard som handlande om "den renaste formen av libertarianism... anarkokapitalism".

Källor 

Amerikanska nationalekonomer
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Nationalekonomer av den österrikiska skolan
Penningreformister med österrikisk inriktning
Anarkokapitalism
Politiska teoretiker
Män
Levande personer
Alumner från Boston College
Mises Institute
Svenska mästerskapen i friidrott 2011

Svenska mästerskapen i friidrott 2011 var uppdelat i  
 SM 100 km den 16 april på Snickarvallen i Tibro.
 SM terräng den 16 till 17 april vid Uppsala Slott i Uppsala, 
 SM maraton den 28 maj i Stockholm, 
 SM stafett den 2 till 3 juni på Värendsvallen i Växjö. 
 SM lag den 22 juni på Sollentunavallen i Sollentuna, 
 SM mångkamp den 6 och 7 augusti på Lugnets IP i Falun, 
 Stora SM den 11  till 14 augusti i Gävle
 SM halvmaraton den 17 september i Stockholm,

Tävlingen var det 116:a svenska mästerskapet i friidrott.

Detta år infördes en ny gren för både herrar och damer, 100 km landsvägslöpning.

Medaljörer, resultat

Herrar

Damer

Referenser

Fotnoter 

Sport i Sverige 2011
Friidrottstävlingar
utomhus 2011
Friidrottsåret 2011
Sportevenemang i Gävle
Sportevenemang i Stockholm
Sportevenemang i Uppsala
Sport i Sollentuna kommun
Sportevenemang i Växjö
Sport i Tibro kommun
Hans Sennholz

Hans F. Sennholz, född den 3 februari 1922 i Bergkamen, provinsen Westfalen, död den 23 juni 2007 i Grove City, Pennsylvania, var en amerikansk  nationalekonom i den österrikiska skolan och student under Ludwig von Mises. 

Han värvades till Luftwaffe under andra världskriget, men sköts ner över norra Afrika och tillbringade mesta tiden av kriget som krigsfånge i ett läger i USA. Efter kriget började han studera vid University of Texas i Austin. Han tog även examen vid Marburg och Köln. Därefter flyttade han tillbaka till USA där han tog en doktorsexamen vid New York University med Ludwig von Mises som handledare. Med detta blev han Mises första doktorsstudent i USA. Han var professor i nationalekonomi vid Grove City College från 1956. Efter det att han pensionerade sig blev han ordförande för Foundation for Economic Education, vilket han var mellan 1992 och 1997. 

Joseph Salerno, även han en anhängare av den österrikiska skolan, menade att Sennholz var en underskattad medlem av den österrikiska traditionen som "skriver så tydligt om en så stor mängd frågor att han riskerar att möta samma öde som Say och Bastiat.Som en annan österrikare, Joseph Schumpeter, pekade ut så skrev dessa två 1800-talsekonomer med en sådan tydlighet och enkelhet att deras arbete felbedömdes av deras brittiska mindre kunniga kollegor som 'lätt' och 'ytligt'."

Ron Paul, den amerikanska presidentkandidaten och kongressledamoten, skrev att det var Hans Sennholz som fick honom att bli intresserad av ekonomi.

Källor 

Amerikanska nationalekonomer
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Nationalekonomer av den österrikiska skolan
Penningreformister med österrikisk inriktning
Politiska teoretiker
Personer i USA under 1900-talet
Födda 1922
Avlidna 2007
Män
Personer från Nordrhein-Westfalen
Alumner från New York University
Lindesbergs VBK

Lindesbergs VBK är en volleybollklubb i Lindesberg i Sverige, bildad 1971. Damlaget blev svenska mästare 2012. Laget åkte ur elitserien 2022 efter att ha förlorat i kvalet mot Göteborg Volleybollklubb i golden set. Laget tillhör topp 10 i Elitseriens maratontabell

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats 

Sportklubbar bildade 1971
Lindesbergs VBK
Neuzelle

Neuzelle (lågsorbiska: Nowa Cala) är en kommun (tyska: Gemeinde) i Tyskland.  Orten ligger 7 km söder om Eisenhüttenstadt, i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg, och har även givit namn åt kommunalförbundet Amt Neuzelle, där Neuzelles kommun ingår.  Neuzelle är framförallt berömt för sitt kloster, Kloster Neuzelle, och klosterbryggeriet Klosterbrauerei Neuzelle.

Geografi

Administrativ indelning 
Kommunen Neuzelle består sedan 2003 av 12 orter som utgör Ortsteile. De var alla tidigare självständiga kommuner som giock samman 2001 och 2003.
Bahro, by med cirka 100 invånare som tillhört klostret; här odlades tidigare vin, hampa och lin. (2001)
Bomsdorf, by med gods som tillhörde familjen von Bomsdorff. (2001)
Göhlen, by med cirka 170 invånare. (2001)
Henzendorf, by med 149 invånare. (2001)
Kobbeln (2001)
Möbiskruge, cirka 350 invånare. (2001)
Neuzelle, cirka 2 000 invånare. (2001)
Ossendorf (2003)
Schwerzko an der Dorche, by med 155 invånare. (2001)
Steinsdorf (2001)
Streichwitz; här fanns tidigare vinodlingar, idag skogsbruk. (2001)
Treppeln ligger vid Naturpark Schlaubetal. (2001)

Historia 
Ortens nuvarande namn, Neuzelle, tidigare även skrivet Neu Zelle (latin: Nova Cella), kommer från det år 1268 grundade Kloster Neuzelle som tillhörde cistercienserorden. Klostret grundades som en ny koloni av munkar från klostret Altzella (Cella) i Nossen, Sachsen. Orten Neuzelle kallades Sławin före klostrets grundande på de lokala slovinciska och lågsorbiska dialekterna.  De flesta byarna i kommunen lydde under klostret under medeltiden.

Kultur och sevärdheter

Kulturminnesmärkta byggnader 
Alte Brennerei i Neuzelle
Gut Bomsdorf, gods som numera är gästgiveri, med en 10 hektar stor park.
Kloster Neuzelle, kloster grundat 1268 och senare ombyggt i barockstil, Mark Brandenburgs största kloster från barockepoken.
Gotisk försvarskyrka i Möbiskruge från 1300-talet.
Kvarnen i Schwerzko från 1400-talet.  Kvarnhjulet, med en diameter på 3,2 meter, är fortfarande fullt fungerande.

Evenemang 
Oper Oder-Spree, årlig musikfestival i Landkreis Oder-Spree.

Naturminnen     
Kobbelner Stein, flyttblock som flyttats till Kobbeln från Bornholm under den senaste istiden, 7,10 gånger 4,25 gånger 5,25 meter stort med en vikt på omkring 300 ton.

Vänorter 
Langenberg, Nordrhein-Westfalen, Tyskland.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Halvdan högben

Halvdan högben (Hálfdan háleggr) var son till Harald hårfagre och finn- eller samekvinnan Snöfrid Svåsesdotter. Han hade tre helbröder: Sigurd oäkting (Sigurðr hrísi), Gudröd stråle  (Guðrǫðr ljómi) och Ragnvald likben (Rǫgnvaldr réttilbeini). Enligt Snorre Sturlasson blev snöfridssönerna förskjutna av kungen då deras mor hade visat sig vara en trollpacka, men efter ingripande av skalden Tjodulf från Hvin togs de till nåder och utplacerades till fostran i olika fylken. Halvdan hamnade i Ringerike.

Då Halvdan och brodern Gudröd blivit vuxna överföll de Ragnvald jarl på Möre och brände honom inne. Motivet för detta dåd skulle, enligt Snorre, ha varit avund över att kungen skänkt jarlen större makt än som kommit dem själva till del. Gudröd gjorde sig därefter till fylkeskung i Möre, medan Halvdan utrustade tre långskepp och seglade till Orkneyöarna där han angrep Ragnvald Mörejarls son Torv-Einar jarl, som fördrevs. Därefter lade Halvdan öarna under sig och utropade sig själv till kung.

Torv-Einar återvände emellertid på hösten, överrumplade Halvdan och tog honom till fånga på Rinansey (North Ronaldsay), varefter han ristade blodörn på hans rygg och offrade honom till Oden som tack för sin seger. Uppgiften om blodörnsristandet tycks dock vara ett rent påhitt från sagaskrivarens sida. Enligt en skaldestrof som Torv-Einar själv uppges ha författat, stupade Halvdan i strid genomborrad av spjut.

Om man får tro Snorre och Orkneyinga saga, kan snöfridssönernas angrepp mot Ragnvald Mörejarl och sonen Torv-Einar även tolkas som ett uppror riktat mot kung Harald. Nutida historiker anser det dock troligare att berättelsen återspeglar en maktkamp mellan möreätten och hårfagreätten, där kungen visserligen lyckades kväsa mörejarlarna i Norge, men gick bet i Västerhavet.

Källor 
 Orkneyinga saga. (Finns på svenska som Orknöjarlarnas saga, i översättning av Ingegerd Fries, 2006.)
 Snorre Sturlasson, Harald hårfagres saga i Heimskringla.
 Narve Bjørgo, "Torv-Einar Ragnvaldsson" i Store norske leksikon, 2009.
 Roberta Frank, "Viking Atrocity and Scaldic Verse: The Rite of the Blood-Eagle" i The English Historical Review, 1984, 99 (391), sid 332-343.

Noter

Externa länkar 
 Harald hårfagres saga i Heimskringla, översatt av Emil Olson.
 Orkneyinga saga på danska.

Personer i Norge under 800-talet
Män
Födda 800-talet
Avlidna okänt år
Claes Rodhe

Claes Per Daniel Rodhe, född 9 februari 1904 i Göteborg, död 30 januari 1980 i Älvsborgs församling, var en svensk åkeriägare och grundare av företaget Rodhe Tankrengöring AB i Göteborg, kapten i reserven.

Efter examen 1923 från Filip Holmqvists handelsinstitut i Göteborg genomgick Rodhe officersutbildning och innehade från 1926 ett åkeri. I sin militära karriär uppnådde han graden kapten i reserven vid Göteborgs luftvärnskår (Lv 6). Genom sitt företag Rodhe Tankrengöring AB kom Rodhe från 1946 att bli en av pionjärerna inom miljöskyddet för oljeprodukter. Företaget fortsatte i familjens ägo men avvecklades 2015. 

Claes Rodhe var son till försäkringstjänstemannen Fredrik (Fritz) Rodhe (1859–1930) och hans hustru Anna, född Sallander. Han tillhörde en sidogren av släkten Rodhe, som hade fått namnet från morsidan. Hans farmor var syster till skolmannen Bengt Carl Rodhe. Claes Rodhe var gift med Lissy Mårtensson (1904–1983) och hade barnen Anna-Greta (född 1928), Mona (född 1930) och Per (född 1940). Makarna Rodhe är begravda på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor 
Rodhe, Claes P D i Vem är Vem? Götaland utom Skåne, Halland och Blekinge 1965,sid. 892
 Rodhe, Klas Per Daniel och Rodhe, Lissy Margareta på SvenskaGravar.se

Noter

Se även
Rodhe (släkt)

Externa länkar
 Rodhe Tankrengöring AB, hemsida

Män
Födda 1904
Avlidna 1980
Näringslivspersoner från Göteborg
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Herre medan tu tigh döljer

Herre medan tu tigh döljer är en psalm av Haquin Spegel baserad på den 10:e psalmen i Psaltaren. "En klagan och Bön emot Församlingens fiender."

Referenser 

Svenska psalmer
Ligatur (medicin)

Ligatur (från senlatinets ligatura = förband) är en underbindning eller tillknytning av ett blodkärl i samband med operation för att hindra blödning.

Källor 

 

Kirurgi
Svensk uppslagsbok
Hoofdwacht, Haarlem

Hoofdwacht är ett historiskt rijksmonument och ett tidigare fängelse på Grote Markt i Haarlem, Nederländerna.

Historia 

Hoofdwacht byggdes på 1200-talet och anses vara den äldsta byggnaden i Haarlem. Spår inuti väggen tyder på att detta är en av de äldsta byggnaderna i staden. Från 1250 till omkring 1350 tjänade den som det första stadshuset i Haarlem. 

Byggnaden användes av kommunfullmäktige som samlingslokal när greven av Holland stannade i stadshusbyggnaden. Efter det bodde flera viktiga familjer i huset. Den nedre delen av huset har använts även som ett tryckeri, en lanthandel och en lagringshall för öl. Humanisten Dirck Volckertszoon Coornhert arbetade en gång i Hoofdwacht. Barockfasaden är från cirka 1650.

Den 17 maj 1755 köptes byggnaden av kommunen för att tjäna som högkvarter för stadsvakterna (schutterij). Fram till dess att fängelset byggdes på den östra sidan av floden Spaarne, känd som Koepelgevangenis, år 1899 fanns det fängelserum på övervåningen. Före år 1755 hölls fångar i källaren på stadshuset tvärs över gatan, som ofta var ganska fuktiga. Fångarnas levnadsvillkor förbättrades därför avsevärt när de flyttades till övervåningen i Hoofdwacht.

Sedan 1919 används byggnaden av den historiska föreningen Historische Vereniging Haerlem, som använder den för möten och mindre offentliga utställningar om Haarlems historia. Det finns även ett mindre museum i byggnaden som är öppet mellan maj och september.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Noord-Holland
Museer i Nederländerna
Haarlem
Byggnader invigda under 1200-talet