kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Afrikanen

Afrikanen är en självbiografisk berättelse av den franske författaren Jean-Marie Gustave Le Clézio utgiven 2004.

I boken berättar Le Clézio om hur han som åttaåring reste till Nigeria för att för första gången träffa sin far som arbetade som läkare där. Mötet med fadern och Afrika blev en omvälvande upplevelse som starkt skulle påverka Le Clézios liv och författarskap.

Mottagande
"Le Clézios lilla bok är stor och har i sin klara, rena stil en enkelhetens genialitet." – Svenska Dagbladet
"...en liten magnifik bok" – Aftonbladet

Källor
Elisabeth Grate förlag

Franskspråkig litteratur
Afrika i skönlitteratur
Skönlitteratur 2004
Verk av J.M.G. Le Clézio
John Leveson-Gower, 1:e earl Gower

John Leveson-Gower, 1:e earl Gower, född 10 augusti 1694, död 25 december 1754, var en brittisk torypolitiker.

Karriär
Han var lordsigillbevarare mellan 1742 och 1743 samt mellan 1744 och 1754.

Familj
Han var son till John Leveson-Gower, 1:e baron av Sittenham och lady Catherine Manners, dotter till John Manners, 1:e hertig av Rutland 

Han gifte sig 1:a gången 1712 med lady Evelyn Pierrepoint (1691-1727), dotter till Evelyn Pierrepoint, 1:e hertig av Kingston-upon-Hull.
Han gifte sig 2:a gången 1733 med Penelope Stonehouse (1701-1734) och 3:e gången 1736 med lady Mary Tufton (1701-1785), dotter till Thomas Tufton, 6:e earl av Thanet. Han fick sammanlagt 7 barn, däribland:

 Hon. Gertrude Leveson-Gower (1715-1794) , gift med John Russell, 4:e hertig av Bedford
 Granville Leveson-Gower, 1:e markis av Stafford (1721-1803)

Källor
Materialet till denna artikel är helt eller delvis hämtat från motsvarande artikel i engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Engelsk adel
Födda 1694
Avlidna 1754
Män
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Brittiska politiker
Lords Privy Seal
Carl Axel Nordenskjöld

Carl Axel Mauritz Nordenskjöld, född den 16 januari 1846 på Fårebo i Misterhults socken, Tunaläns härad, Kalmar län, död den 13 augusti 1924 i Skövde, Kåkinds härad, Skaraborgs län, var en svensk militär med generallöjtnants grad.

Biografi 
Carl Axel Nordenskjöld föddes i januari 1846 och var son till major C.A. Nordenskjöld och Johanna Stålhammar. Efter officersexamen antogs han till underlöjtnant vid Första livgrenadjärregementet (I 4) 1863. Han antogs till generalstabsofficer 1872 och blev 1878 lärare vid Krigshögskolan vilket han förblev till 1888. Parallellt med detta blev han 1882 stabsofficer vid tredje militärdistriktet och major vid Generalstaben 1885.

År 1889 utsågs han till chef för Krigshögskolan och 1890 befordrades han till överstelöjtnant. Efter att ha avgått som chef för Krigshögskolan 1891 så blev han chef för Lantförsvarsdepartementets kommandoexpedition vilket han var till 1897 då han befordrades till överste och tillsattes som chef för Livregementet till fot (I 3). År 1902 befordrades han till generalmajor och tilldelades befälet över III. arméfördelningen. Han blev befordrad till generallöjtnant 1908 och erhöll avsked 1911. Nordenskjöld var även ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien från 1887. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 5 juni 1909.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1 december 1900.
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogorden, 24 oktober 1900.
  Riddare av andra klassen av Preussiska Kronorden, senast 1905.
  Riddare av andra klassen av Ryska Sankt Annas orden, senast 1905.
  Kommendör av Österrikiska Frans Josefsorden, senast 1905.
  Officer av Franska Hederslegionen, senast 1905.

Referenser

Noter 

Födda 1846
Avlidna 1924
Män
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Generallöjtnanter i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Personer från Misterhults socken
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Kommendörer av första graden av Dannebrogorden
Mottagare av Preussiska Kronordens andra klass
Mottagare av Sankt Annas ordens andra klass
Kommendörer av Frans Josefsorden
Officerare av Hederslegionen
Carl Axel
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Jacques-Pierre de Taffanel de la Jonquière

Jacques-Pierre de Taffanel de la Jonquière, född den 18 april 1685, död den 17 mars 1752, var en fransk markis och amiral, som var generalguvernör över Nya Frankrike 1746 till 1752.

de la Jonquiére tjänstgjorde över ett halvt århundrade, deltog under Dugay-Trouin i Rio de Janeiros belägring 1711 och var 1744 amiral Courts flaggkapten i sjöslaget vid Toulon. I sjöslaget vid Finisterre 1747 underhöll han med endast sex linjeskepp en hårdnackad strid mot 17 engelska skepp under amiralerna Anson och Warren och väckte genom sin lysande tapperhet motståndarnas beundran. Vid sin död var han "lieutenant general des armées navales de France" och generalguvernör i Kanada.

Källor 
 Dictionary of Canadian Biography (online ed.).  University of Toronto Press. 1979–2005.
 

Franska amiraler
Franska guvernörer
Franska markiser
Franska militärer under 1700-talet
Födda 1685
Avlidna 1752
Män
Ugglan
Spin (tidskrift)

Spin är en amerikansk musiktidning startad 1985 av Bob Guccione, Jr.. Huvudkontoret ligger i New York. Sedan 2012 ges tidningen ut av Buzz Media.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

 

Amerikanska tidskrifter
Musiktidningar
Tidskrifter startade 1985
Musik i USA
Duart Castle

Duart Castle eller Caisteal Dhubhairt på skotsk gaeliska (betyder Svart udde) är ett slott beläget på ön Isle of Mull utanför skotska västkusten i området Argyll och Bute.

Slottet byggdes på 1200-talet och är säte för klanen Maclean.

Det ingick i hemgiften när Lachlan Lubanach Maclean gifte sig med Mary, som var dotter till John, Herre över Öarna (Lord of the Isles).

Under många århundraden kämpade Macleanarna mot rivaliserande klaner och ibland mot överlägsna styrkor. År 1688 lades slottet delvis i ruiner efter ett bombardemang från sjösidan av engelska krigsfartyg. År 1691 kom det övergivna, delvis skadade slottet i klanen Campbells ägo och de förstörde slottet ytterligare, så att det blev en ruin helt och hållet.

Stenarna från slottets väggar användes så småningom bl.a. till att bygga en stuga nära slottsruinen av Donald Maclean, 5:e lairden av Torloisk.

Ättlingar till Archibald Campbell, 1:e Hertig av Argyll sålde slottsruinen 1801, och efter ett antal ägarbyten blev ruinen separerad från andra ägor. Sir Fitzroy Donald Maclean, 26:e klanhövdingen för Maclean, köpte tillbaka Duart 1911 och återställde slottet till dess nuvarande skick, och 1912 invigdes det återigen.

Slottet bebos fortfarande av den nuvarande klanhövdingen för Maclean, Sir Lachlan Hector Charles Maclean av Duart och Morvern, 28:e klanhövding för Maclean och 12:e Baronet av Morvaren.

Externa länkar

Slott i Skottland
Isle of Mull
Kristligt-sociala partiet

Kristligt-sociala partiet är namnet på flera politiska partier:

Kristligt-sociala partiet, Kejsarriket Tyskland 1878-1918
 Kristligt-sociala unionen i Bayern – ett konservativt kristdemokratiskt parti grundat 1946 som sitter i tyska Förbundsdagen, se CSU
Kristligt sociala partiet (Belgien) – ett kristdemokratiskt parti i Belgien
Christelijke Volkspartij - Parti Social Chrétien – ett politiskt parti, verksamt i Belgien mellan 1944 och 1968
Liechtensteins kristligt-sociala parti
Kristligt-sociala partiet (Nederländerna) – ett kristet socialistparti som existerade i Nederländerna mellan 1907 och 1926
Kristligt-sociala partiet (Schweiz) – ett politiskt parti i Schweiz
Kristligt-sociala partiet (CVP) – gruppering inom Kristdemokratiska folkpartiet i Schweiz
Kristligtsociala partiet (Österrike) – ett konservativt och katolskt politiskt parti i Österrike-Ungern och Första republiken Österrike 1891–1933
Anders Lilienberg

Anders Johan Lilienberg, född 15 november 1883, död 8 februari 1968, var en svensk ämbetsman.

Lilienberg, som från 1911 var anställd i Kommerskollegium och 1921 blev förste aktuarie där, blev 1923 filosofie doktor med avhandlingen Statens ställning till järnvägarna i Sverige. Han tjänstgjorde som sakkunnig vid flera utredningar bland annat järnvägskommittén 1919, arbetslöshetsutredningen 1928 och jordbruksutredningen 1929. Lilienberg ledde bearbetningen av materialet från 1931 års företagsräkning.

Källor

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1883
Avlidna 1968
Män
Svensk uppslagsbok
Sveriges ambassad i Pretoria

Sveriges ambassad i Pretoria är Sveriges diplomatiska beskickning i Sydafrika som är belägen i landets huvudstad Pretoria. Beskickningen består av en ambassad och nio svenskar från Utrikesdepartementet (UD) och Sida, en försvarsattaché utsänd från Försvarsdepartementet och fjorton lokalanställda. Ambassadör sedan 2020 är Håkan Juholt. Ambassadören är även sidoackrediterad i Maseru, Windhoek och Gaborone.

Beskickningschefer

Se även
Sydafrikas ambassad i Stockholm

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Pretoria
Pretoria
Relationer mellan Sverige och Sydafrika
Tyskiris

Tyskiris (Iris × germanica) är en odlad art i irissläktet.

I Skåne kallas den hästapung.

Källor

Irisväxter
Alex van Warmerdam

Alex van Warmerdam, född 17 augusti 1952 i Haarlem, är en nederländsk regissör, skådespelare, romanförfattare och målare. Warmerdam utbildades vid Grafische School och konsthögskolan Gerrit Rietveld Academie i Amsterdam. På 1970-talet grundade han en humoristisk musik- och teatergrupp och började även regissera kortfilmer. Han långfilmsdebuterade 1986 med Abel, som visades vid filmfestivalen i Venedig, och gjorde avtryck med sin skruvade och ironiska humor. Hans andra långfilm, Lyckliga gatan från 1992, tilldelades European Film Award för Årets unga film. År 1993 grundade han produktionsbolaget Graniet Films. Warmerdam har fortsatt göra filmer och medverkat som skådespelare i de flesta av sina egna produktioner. Hans åttonde långfilm, Borgman, uttogs till huvudtävlan vid filmfestivalen i Cannes 2013.

Warmerdam har tilldelats det nederländska filmpriset Gouden Kalf för Bästa regi två gånger och Bästa manus två gånger. År 2006 orsakade han en mediastorm när han i en intervju totalsågade Paul Verhoevens film Svart bok, i samband med att Warmerdam och Verhoeven var nominerade till Gouden Kalf för Bästa regi och sågs som huvudkonkurrenter. Warmerdam sade bland annat att "Svart bok är en fittfilm av två snuskgubbar", med åsyftan på Verhoeven och manusförfattaren Gerard Soeteman.

Filmer i urval
 De Stedeling (1984) - kortfilm
 Abel (1986)
 Lyckliga gatan (De noorderlingen) (1992)
 Klänningen (De jurk) (1996)
 Lille Tony (Kleine Teun) (1998)
 Grimm (2003)
 Ober (2006)
 De laatste dagen van Emma Blank (2009)
 Borgman (2013)

Källor

Externa länkar
 Graniet Films 

Födda 1952
Levande personer
Nederländska författare under 1900-talet
Nederländska teaterregissörer
Nederländska skådespelare under 1900-talet
Personer från Haarlem
Män
Nederländska filmregissörer
Caesars komet

Caesars komet, med den vetenskapliga beteckningen C/-43 K1, är den kanske mest kända kometen från Antikens dagar.
Kometens uppdykande togs som ett gudomligt tecken i samband med Julius Caesars död (100 – 44 f.Kr.).

Kometen blev också känd under namnen Den Stora Kometen år 44 f.Kr., Sidus Iulium (”Julius stjärna”) och Caesaris astrum (”Caesars stjärna”).

Kometen är en av fem kometer i äldre tid som med säkerhet haft en negativ skenbar magnitud och kunde ses på dagen. Den var icke-periodisk.

Referenser

Julius Caesar
Icke-periodiska kometer
De lefvande dödas klubb

De lefvande dödas klubb är en svensk stumfilm i kortfilmsformat från 1913 med regi och manus av Carl Barcklind. Barcklind gör även filmens huvudroll och i övrigt medverkar bland andra Nils Arehn, Edla Lund och Hedvig Nenzén.

Filmen spelades in på försommaren 1913 i Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö utanför Stockholm och på Vaxholms hotell med Julius Jaenzon so fotograf. Förlaga var novellen The Suicide Club av Robert Louis Stevenson. Filmen har aldrig blivit visad i Sverige och blev heller inte inlämnad för granskning hos Statens Biografbyrå. I stället exporterades den till Norge och Danmark och hade urpremiär den 30 januari 1914 i Norge.

Rollista 
 Carl Barcklind – Dick Huntley, löjtnant
 Nils Arehn – Malcolm Huntley, överste, Dicks far
 Edla Lund – Edith Huntley, Dicks mor
 Hedvig Nenzén – Deddi Haget
 Hilma Barcklind – sjuksyster
 William Larsson – ej identifierad roll
 John Ekman – ej identifierad roll
 Harald Wehlnor – ej identifierad roll

Källor

Fotnoter 

Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1913
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svartvita filmer
Filmer i regi av Carl Barcklind
Kortfilmer 1913
Alla sätt äro bra utom de tråkiga

Alla sätt äro bra utom de tråkiga är en svensk stumfilm i kortfilmsformat från 1915. I rollerna ses Jenny Tschernichin-Larsson, Margit Sjöblom och Stina Berg. Filmen premiärvisades 1 mars 1915 på Kockska biografen i Malmö och var 15 minuter lång.

Filmen handlar om en avdankad scenisk artist som försöker arbeta som damfrisör. Han klipper av damerna håret och sätter på dem peruk, men till slut blir han upptäckt och får sparken.

Rollista 
 Jenny Tschernichin-Larsson
 Margit Sjöblom
 Stina Berg

Källor

Fotnoter 

Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1915
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Kortfilmer 1915
Förlorade filmer
Hugo Lilius

Frans Hugo Lilius, född 10 april 1860 i Tyrvis, död 29 december 1936 i Helsingfors, var en finländsk jurist.

Lilius blev häradshövding i Halikko 1897, assessor i Åbo 1899, var ledamot av lagberedningen 1901–1905, senator och chef för civilexpeditionen 1905–08, advokat i Åbo 1908–1917, chef för Kommersbanken i Åbo 1917–1922, justitieombudsman 1922–1925, president i Åbo hovrätt 1925–1930 samt från 1930 åter justitieombudsman. Lilius var även direktör för försäkringsbolaget Kullervo 1902–1905 och Kaleva 1905–1910.

Källor 
 
 

Hovrättspresidenter i Åbo hovrätt
Finlands justitieombudsmän
Finländska jurister
Födda 1860
Avlidna 1936
Män
Svensk uppslagsbok
Coughton Court

Coughton Court (uttalas som "Coat-un") är ett stately home som ligger i Warwickshire, Midlands i England. Det byggdes någon gång under 1500-talet och klassas som ett engelskt country house i Tudorstil. Den äldsta delen av byggnaden (kallad Tudor Gatehouse, som dateras till 1530) är delvis inspirerad av den engelska renässansstilen och den gotiska stil som populariserades av Horace Walpole, 4:e earl av Orford. 

Området vid Coughton har ägts av släkten Throckmorton sedan 1409, då de förvärvade detta via äktenskap. Coughton byggdes om av Sir George Throckmorton, son till Sir Robert Throckmorton och Catherine Marrow. Släkten Throckmorton uppskattades av kungafamiljen och de valde att tillägna Tudor Gatehouse till Henrik VIII av England. Throckmorton blev dock ökänd på grund av sin inblandning i skilsmässan mellan kung Henrik och hans fru Katarina av Aragonien; Throckmorton favoriserade nämligen drottningen och var emot reformationen. Han tillbringade större delen av sitt liv med att bygga om Coughton. Efter Throckmortons död 1552 ärvde hans son, Robert, Coughton. 

Coughton Court spelade mindre roller både i Throckmortonsammansvärjningen 1583 och krutkonspirationen 1605, även om släkten Throckmorton inte var aktivt medverkande i den senare. Coughton Court har sedan 1946 var i ägo av National Trust; dock har släkten Throckmorton ett leasingavtal på 300 år under vilka de sköter om fastigheten å National Trusts vägnar.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Herrgårdar i England
Byggnader och anläggningar i Warwickshire
Strövtåg i hembygden (Mando Diao)

Strövtåg i hembygden är en singel av det svenska bandet Mando Diao. Texten är baserad på  Gustaf Frödings första diktcykel i samlingen Strövtåg i hembygden. Den första dikten kallas vid sina inledningsord Det är skimmer i molnen och glitter i sjön. Musiken är av Gustaf Norén och Björn Dixgård. Mando Diao sjöng 2012 in Norén och Dixgårds version på albumet Infruset.

Den 11 november 2012 gick deras version in som etta på Svensktoppen. Där låg den sedan i 167 veckor, fram till 17 januari 2016, innan den lämnade listan. Under denna tid låg den på första plats i sammanlagt 86 veckor, vilket är rekord i Svensktoppens historia. Den nådde också en 18:e-plats på Sverigetopplistan.

År 2015 spelades sången in på engelska, med titeln "Forever Again", av Mimi Werner och med text av Sharon Vaughn.

I samband med Svensktoppens 60-årsfirande år 2022 röstades Strövtåg i hembygden fram som bästa låten någonsin på Svensktoppen av programmets lyssnare.

Referenser

Externa länkar

Sånger 2012
Svensktoppsmelodier 2012
Svensktoppsmelodier 2013
Svensktoppsmelodier 2014
Svensktoppsmelodier 2015
Svensktoppsmelodier 2016
Musiksinglar 2012
Gustaf Fröding-bearbetningar
George Sutherland-Leveson-Gower

George Sutherland-Leveson-Gower kan syfta på:

 George Sutherland-Leveson-Gower, 2:e hertig av Sutherland (1786–1861), brittisk peer
 George Sutherland-Leveson-Gower, 3:e hertig av Sutherland (1828–1892), brittisk peer 
 George Sutherland-Leveson-Gower, 5:e hertig av Sutherland (1888–1963), brittisk peer
X-Men: Days of Future Past

X-Men: Days of Future Past är en brittisk-amerikansk superhjältefilm från 2014 i regi av Bryan Singer. Den är baserad på karaktärer från X-Men. Det är den sjunde delen i X-Men filmserien. Det är både en uppföljare till X-Men: The Last Stand (2006), och X-Men: First Class (2011). Den utspelar sig två år efter händelserna i The Wolverine (2013).

Handling 
Kitty Pryde använder sina krafter för att skicka Wolverine tillbaka i tiden där han möter de yngre mutanterna, bland annat Professor X, Magneto och Mystique, och nu måste de tillsammans förhindra ett krig mellan människor och mutanter.

Rollista (i urval) 
 Hugh Jackman – James "Logan" Howlett / Wolverine
 James McAvoy – Charles Xavier / Professor X (yngre)
 Michael Fassbender – Erik Lehnsherr / Magneto (yngre)
 Jennifer Lawrence – Raven Darkholme / Mystique
 Ian McKellen – Erik Lehnsherr / Magneto (äldre)
 Patrick Stewart – Charles Xavier / Professor X (äldre)
 Halle Berry – Ororo Munroe / Storm
 Nicholas Hoult – Dr. Henry "Hank" McCoy / Beast (yngre)
 Elliot Page – Katherine "Kitty" Pryde / Shadowcat
 Peter Dinklage – Bolivar Trask
 Shawn Ashmore – Bobby Drake / Iceman
 Omar Sy – Lucas Bishop
 Evan Peters – Peter Maximoff / Quicksilver
 Josh Helman – William Stryker
 Daniel Cudmore – Peter Rasputin / Colossus
 Fan Bingbing – Clarice Ferguson / Blink
 Adan Canto – Roberto Da Costa / Sunspot
 Booboo Stewart – James Proudstar / Warpath
 Mark Camacho – Richard Nixon
 Lucas Till – Alex Summers / Havok
 Evan Jonigkeit – Mortimer Toynbee / Toad
 Gregg Lowe – Eric Gitter / Ink
 Anna Paquin – Marie D'Ancanto / Rogue
 Famke Janssen – Jean Grey (cameo)
 James Marsden – Scott Summers / Cyclops (cameo)
 Kelsey Grammer – Dr. Henry "Hank" McCoy / Beast (äldre) (cameo)

Produktion 
Inspelningen började 15 april 2013 och avslutades 17 augusti samma år. Ytterligare inspelning varade mellan november och februari 2014. Det är den första X-Men-filmen som är inspelad i 3D. Anna Paquin hade från början en större roll som Rogue, men det mesta av hennes scener togs bort för bioversionen av filmen. Anledningen var att dessa delar distraherade huvudhistorien för mycket.

Bryan Singer hade tidigare regisserat det första två filmerna i serien, X-Men och X2: X-Men United. Singer var studions första val för prequeln X-Men: First Class. Istället hade han arbetat med manuset till den filmen. Matthew Vaughn som regisserade First Class hoppade av projektet under hösten 2012, Singer valde då att återvända.

Se även 

 X-Men (serietidning)
 X-Men (2000)
 X-Men 2 (2003)
 X-Men: The Last Stand (2006)
 X-Men Origins: Wolverine (2009)
 X-Men: First Class (2011)
 The Wolverine (2013)
 Deadpool (2016)
 X-Men: Apocalypse (2016)
 Logan (2017)
 Deadpool 2 (2018)
 X-Men: Dark Phoenix (2019)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 2014
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Amerikanska superhjälte-filmer
X-Men på film
Amerikanska uppföljarfilmer
Brittiska uppföljarfilmer
3D-filmer
Tidsresor på film
Dystopisk film
Filmer baserade på tecknade serier
Filmer i regi av Bryan Singer
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmer med alternativ tidslinje
Jesu Hjärtas katolska kapell

Jesu Hjärtas katolska kapell är en romersk-katolsk kyrkobyggnad i Sörforsa i Hudiksvalls kommun i Hälsingland. Den tillhör Sankt Pauli katolska församling i Stockholms katolska stift.

Historia
I slutet av 1800-talet byggde några Forsabönder upp ett modernt linspinneri med hjälp av yrkesfolk från Europa. Det manuella arbetet med att spinna lin ersattes med maskiner. Det värvades kunnig arbetskraft och flera hundra personer kom flyttande från Böhmen, Österrike, Ungern och Irland m.fl. länder. De arbetare och förmän som kom tillhörde katolska kyrkan och saknade katolsk kyrka och mässa.
Direktör Franz Kaulich såg ett kapellbygge som ett sätt att kunna behålla arbetskraften vid linspinneriet och satte igång arbetet med att ordna pengar och mark. Linspinneriet bidrog med 500 kronor och den Österrikiske kejsaren Franz Josef av Österrike-Ungern bidrog med 1500 kronor. Franz Kaulich betalade själv för marken.  Det uppfördes inte bara ett kapell utan även gästhem, församlingsgård, prästgård och en del andra byggnader
Så småningom blev Sörforsa centrum för den katolska kyrkan i Norrland. Länge var kyrkan den nordligaste katolska i Sverige. Församlingen bildades emellertid inte förrän år 1924. Innan dess tillhörde man den katolska församlingen i Gävle. Sedan 1960-talet tillhör man åter församlingen i Gävle.

Kyrkobyggnad
Arbetet med kapellet påbörjades 1908. Det byggdes av tre snickare från Forsa. Som grund för byggnadsritningen hade man ett vykort av kejsarinnan Elisabeths alpkapell i Österrike. År 1909 invigdes kapellet av biskopen Albertus Bitter.
Efter hand har interiören förändrats en del.

Inventarier
Orgeln kom ursprungligen från Tyskland.
Kyrkklockan som en gång skänktes av påven, har flyttat inomhus. En ny klocka hänger i tornet.

Se även 
 Holma-Helsinglands Linspinneri

Källor 
Jesu Hjärtas katolska kapell i Hälsingland
Hudiksvalls tidning
Sankt Pauli katolska församling i Gävle

Kyrkobyggnader i Hudiksvalls kommun
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1909
Kapell i Sverige
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Sverige
1909 i Sverige
Sällskapet för studier av Ryssland, Central- och Östeuropa samt Centralasien

Sällskapet för studier av Ryssland, Central- och Östeuropa samt Centralasien (ofta bara kallat Sällskapet) är ett nätverk av svenskar som arbetar eller har arbetat yrkesmässigt med länder i den östra halvan av Europa men även de forna Sovjetrepublikerna i Asien. En gemensam länk för många men inte alla medlemmar är kunskaper i ett eller flera slaviska språk.

Antalet medlemmar har sedan starten 1997 pendlat mellan 200 och 250. Drygt hälften av  medlemmarna är verksamma vid svenska universitet. Bland de övriga finns översättare, tolkar, biståndsarbetare, diplomater, konsulter inom flera verksamhetsområden, lärare samt nuvarande och tidigare Moskvakorrespondenter.
Enligt stadgan har föreningen "till syfte att främja kunskapen i Sverige om de länder som hör till Sällskapets studieområde samt att vara ett politiskt oavhängigt forum för utbyte av erfarenheter, idéer, kunskaper och information. Det skall samla personer inom olika ämnesområden och verksamhetsfält, etablera och stärka nätverk samt underlätta informationsspridning och vetenskaplig dialog".

Sällskapet är medlem av International Council for Central and East European Studies (ICCEES) och stod 2010 i Stockholm som värd för den världskongress för forskare i studier av Eurasien som arrangeras vart femte år.

Sällskapet bedriver utåtriktad verksamhet genom att anordna föreläsningar, seminarier och konferenser tillsammans med bland andra studieförbund och akademiska institutioner. Dessutom ger föreningen ut kvartalstidskriften Östbulletinen och driver bloggen Världen Österut där ett stort antal experter skriver om vitt skilda ämnen som politik, ekonomi, kultur, historia och renodlade reportage.

Externa länkar 
 http://www.sallskapet.org/ - officiell webbplats
 http://www.sallskapet.org/ostblog/ - Sällskapets blogg Världen Österut
 http://iccees.org/ - ICCEES Information Centre

Svenska ideella organisationer
Svenska forsknings- och vetenskapsföreningar och sällskap