kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Västflorida

Västflorida var en region vid Mexikanska golfens norra delar, som genom historien genomgick flera gränsförändringar. Området utforskades första gången av spanjorerna, som under 1500-talet gjorde anspråk på det. Pensacola grundades av spanske upptäcktsresanden Tristán de Luna y Arellano 1559, även om inte platsen bosattes permanent förrän 1698. Fransmännen övertog området under tidigt 1700-tal. Provinsen Västflorida skapades 1763 av britterna, ur de västra delarna av det som varit Spanska Florida. Västflorida bestod av det som senare koma att bli Florida Panhandle, samt delar av de amerikanska delstaterna Louisiana, Mississippi och Alabama.

Källor

Fotnoter

Historiska monarkier
Historiska länder och riken i Nordamerika
Tidigare brittiska besittningar
Tidigare franska besittningar
Tidigare spanska besittningar
Floridas historia
Louisianas historia
Mississippis historia
Alabamas historia
Nordamerika under 1700-talet
Nordamerika under 1800-talet
Den mystiske doktor Clitterhouse

Den mystiske doktor Clitterhouse (engelska: The Amazing Dr. Clitterhouse) är en amerikansk kriminalfilm från 1938 i regi av Anatole Litvak. Filmen är baserad på Barré Lyndons pjäs Dr. Clitterhouse. I huvudrollerna ses Edward G. Robinson, Claire Trevor och Humphrey Bogart.

Rollista i urval 

Edward G. Robinson - Dr. Clitterhouse
Humphrey Bogart - 'Rocks' Valentine
Claire Trevor - Jo Keller
Allen Jenkins - Okay
Donald Crisp - Polisinspektören Lewis Lane
Gale Page - syster Randolph
Henry O'Neill - domaren
John Litel - Mr. Monroe, åklagaren
Thurston Hall - Grant
Maxie Rosenbloom - Butch
Burt Hanlon - Pat 'Pal'
Curt Bois - Rabbit
Ward Bond - Tug
Vladimir Sokoloff - Popus 'Poopus'
Billy Wayne - Candy

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1938
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Anatole Litvak
Svartvita filmer
Amerikanska kriminalkomedier
Provinsen Maine

Provinsen Maine () syftar på flera olika engelska besittningar under 1600-talet, belägna vid Nordamerikas nordöstkust. Områdena omfattade delar av vad som senare kom att bli de amerikanska delstaterna Maine, New Hampshire och Vermont, samt de kanadensiska provinserna New Brunswick och Québec. Slutligen uppgick området i Massachusetts Bay-kolonin under 1650-talet, innan Maine blev amerikansk delstat den 15 mars 1820.

Källor

Fotnoter

Historiska länder och riken i Nordamerika
Historiska monarkier
Maines historia
New Brunswicks historia
New Hampshires historia
Tidigare engelska besittningar
Québecs historia
Vermonts historia
Nordamerika under 1600-talet
Stater och territorier bildade 1622
Oss gentlemän emellan

Oss gentlemän emellan (engelska: Design for Living) är en amerikansk komedifilm från 1933 i regi av Ernst Lubitsch. Filmen är baserad på Noël Cowards pjäs Design for Living. I huvudrollerna ses Fredric March, Gary Cooper och Miriam Hopkins.

Rollista i urval 
 Fredric March - Tom Chambers
 Gary Cooper - George Curtis
 Miriam Hopkins - Gilda Farrell
 Edward Everett Horton - Max Plunkett
 Franklin Pangborn - Mr. Douglas
 Isabel Jewell - Plunketts stenograf
 Jane Darwell - Curtis hushållerska
 Wyndham Standing - Max butler

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1933
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Ernst Lubitsch
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska filmer baserade på pjäser
Paris på film
New York på film
Filmer från Paramount Pictures
Ållebergsgymnasiet

Ållebergsgymnasiet, är namnet på gymnasieskolan i Falköping. På skolan går ca 1000 elever varje år. Skolan är belägen väster om Hollendergatan strax nord-ost om badhuset Odenbadet. På skolan kan man läsa de flesta nationella programmen. Några program på Ållebergsgymnasiet har riksintag såsom Guldsmedsprogrammet och Volleybollgymnasiet.

Historia
Skolans namn var tidigare Falköpings Gymnasium och har varit belägen på olika ställen i Falköping. Sitt nuvarande namn fick skolan år 1987.

I början av 1970-talet delade gymnasiet och högstadiet lokaler i Kyrkerörsskolan, men till höstterminen 1974 stod nya lokaler för gymnasiet klara på östra sidan av Hollendergatan, alldeles intill Fredriksbergsskolan som låg på den västra sidan om Hollendergatan. De nya lokalerna fick nästan omgående kritik för dålig luft och fönster som ruttnade m.m. I början av 2000-talet beslutade kommunen att lägga ner Fredriksbergsskolan och istället låta Ållebergsgymnasiet även nyttja dessa lokalerna. År 2009 hittades mögel i byggnaden från 1974 och kommunen bestämde sig för att riva den. En helt ny huvudbyggnad byggdes då upp på motsatta sidan av Hollendergatan och invigdes i början av 2013. Större delen av den gamla skolbyggnaden revs kort därpå.

Referenser

Externa länkar
 Ållebergsgymnasiets webbsida

Gymnasieskolor i Västra Götalands län
Falköpings kommun
Byggnader och anläggningar i Falköping
Sébastien Corchia

Sébastien Corchia, född 1 november 1990, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Amiens. Han spelar som högerback, men kan även spela som högermittfältare. 

Corchia är känd för sitt offensiva spel och sina frisparkar.

Klubbkarriär
I juli 2017 värvades Corchia av Sevilla. Den 19 augusti 2018 lånades Corchia ut till Benfica på ett låneavtal över säsongen 2018/2019. Den 21 augusti 2019 lånades Corchia ut till Espanyol på ett låneavtal över säsongen 2019/2020.

Den 7 oktober 2020 värvades Corchia av Nantes, där han skrev på ett treårskontrakt. I juli 2023 värvades Corchia av Amiens, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Han är en fransk ungdomslandslagsspelare som har representerat sitt land på U17-nivå, U18-nivå, U19-nivå samt U21-landslaget. Corchia innehar dubbelt medborgarskap, på grund av sin franska samt italienska härkomst.

Corchia debuterade för Frankrikes landslag den 15 november 2016 i en match mot Elfenbenskusten (0–0), där han byttes in i den 69:e minuten mot Djibril Sidibé.

Referenser

Noter

Franska fotbollsspelare
Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Clairefontaine
Spelare i Le Mans UC72
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i Lille OSC
Spelare i Sevilla FC
Fotbollsspelare i SL Benfica
Fotbollsspelare i RCD Espanyol
Spelare i FC Nantes
Spelare i Amiens SC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i La Liga
Spelare i Primeira Liga
Spelare i LigaPro
Födda 1990
Levande personer
Män
Personer från Noisy-le-Sec
Franska idrottare under 2000-talet
Carl Otto Östman

Carl Otto Östman, född 26 juni 1840, död 27 april 1920 var en svensk valthornist. Östman kom i Svea livgardes tjänst 1854, där han blev fanjunkare samt hautboist 1862. Sex år senare fick han tjänst som valthornist i hovkapellet, där han stannade till 1896. Åren 1888–1910 var han anställd som lärare på valthorn vid Kungliga musikkonservatoriet. 

Östman invaldes som associé nr 115 av Kungliga Musikaliska Akademien den 26 april 1906.

Carl Otto Östman var bror till basunisten Fredrik Gustaf Östman och far till Fritz Otto Östman och Carl Orion Östman.

Referenser 

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Associéer av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska hornister
Födda 1840
Avlidna 1920
Män
Fredrik Gustaf Östman

Fredrik Gustaf Östman, född 29 december 1834, död 29 december 1868, var en svensk basunist.
Östman tjänstgjorde vid Svea livgarde under åren 1846-1858, han blev där utnämnd till hautboist 1857. Han var anställd vid hovkapellet 1863-1868 med skyldighet att även spela fagott. Under samma period tjänstgjorde han även i teaterorkestern på Dramatiska teatern. Fredrik Gustaf Östman var bror till hornisten Carl Otto Östman.

Källor
 Gunhild Karle, Ludvig Norman och Kungl. Hovkapellet i Stockholm 1861-90. Med flera. 2006.

Noter 

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska trombonister
Svenska musiker under 1800-talet
Födda 1834
Avlidna 1868
Män
Glada änkan (film, 1934)

Glada änkan (engelska: The Merry Widow) är en amerikansk musikalfilm från 1934 i regi av Ernst Lubitsch.

Rollista (i urval) 
 Maurice Chevalier - kapten Danilo
 Jeanette MacDonald - madame Sonia / Fifi
 Edward Everett Horton - ambassadör Popoff 
 Una Merkel - drottning Dolores
 George Barbier - kung Achmet
 Minna Gombell - Marcelle
 Ruth Channing - Lulu
 Sterling Holloway - Mischka
 Donald Meek - Valet
 Herman Bing - Zizipoff

Externa länkar

Se även
 Glada änkan (1952)

Amerikanska musikalfilmer
Filmer 1934
Filmer i regi av Ernst Lubitsch
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Nyinspelningar av filmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Fritz Otto Östman

Fritz Otto Östman, född 27 oktober 1863 i Svea Livgarde, Stockholm, död 1 december 1949 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk valthornist. Östman antogs 1875 som elev vid Svea Livgarde där han fick fast tjänst 1879 och fanjunkares grad 1901. Från 1884 tjänstgjorde han vid hovkapellet, där han kvarstod till 1923. Fritz Otto Östman var son till Carl Otto Östman och bror till Carl Orion Östman. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Noter

Källor

 Östman, Fritz Otto på SvenskaGravar.se

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska hornister
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1863
Avlidna 1949
Män
Oliva (olika betydelser)

Oliva kan syfta på:

 Oliva (djur) – ett släkte av snäckor
 Freden i Oliva – en fred 1660

Geografi

Antarktis 

 Oliva (udde),

Argentina 

 Oliva (kommunhuvudort), Córdoba,

Mauritius 

 Olivia (ort), Flacq,

Polen 

 Oliwa (ort i Polen), Pommerns vojvodskap, Gdańsk, 
Oliwa – en stadsdel i Gdańsk

Spanien 

 Oliva, kommun, Valencia, Província de València, 
 Oliva, kommunhuvudort, Valencia, Província de València, 
 Oliva (kommun i Spanien, Kanarieöarna), Provincia de Las Palmas, 
 La Oliva, ort, Kanarieöarna, Provincia de Las Palmas, 
 Oliva de Plasencia (kommun), Extremadura, Provincia de Cáceres, 
 Oliva de Plasencia (kommunhuvudort), Extremadura, Provincia de Cáceres, 

Robotskapade Argentinaförgreningar
Robotskapade Mauritiusförgreningar
Robotskapade Polenförgreningar
Siwa (olika betydelser)

Siwa kan syfta på:

140 Siwa – en asteroid
Siwa (djur) –  ett släkte av spindlar

Geografi

Egypten 

 Siwa, Mersa Matruh, 

Robotskapade Egyptenförgreningar
Antti Raanta

Antti Raanta, född 12 maj 1989, är en finländsk professionell ishockeymålvakt som spelar för Carolina Hurricanes i NHL. Han spelade tidigare för New York Rangers, Chicago Blackhawks och Arizona Coyotes.

Raanta inledde sin hockeykarriär i moderklubben Lukko. Säsongen 2009/10 debuterade han i finska högstaligan. Inför säsongen 2011/12 värvades han till finska Ässät, med vilka han blev finsk mästare 2013 samt utsedd till ligans bästa målvakt under grundserien och slutspelet. Den 3 juni 2013 meddelades det att Chicago Blackhawks hade kommit överens med Raanta om ett ett-års kontrakt med organisationen.

Raanta kallades upp från farmarligan den 12 april 2015, men spelade inga matcher i slutspelet. Därför räckte det inte till att vara delaktig i Chicago Blackhawks Stanley Cup-seger 2015. Raanta fick dock en dag med Stanley Cup-pokalen, och en Stanley Cup-ring. 

27 juni 2015 trejdades han till New York Rangers i utbyte mot Ryan Haggerty. 

23 juni 2017 trejdades han på nytt till Arizona Coyotes tillsammans med Derek Stepan i utbyte mot ett draftval i sjunde rundan 2017 (Lias Andersson) och Anthony DeAngelo.

Referenser

Finländska ishockeymålvakter
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i New York Rangers
Spelare i Arizona Coyotes
Spelare i HIFK Hockey
Spelare i Lukko
Spelare i Rockford Icehogs
Spelare i Ässät
Personer från Raumo
Levande personer
Män
Födda 1989
Stanley Cup-mästare 2015
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Spelare i Carolina Hurricanes
Vinnare av William M. Jennings Trophy
Kungsladugården Biskopstorp

Kungsladugården Biskopstorp är ett naturreservat i Kvibille socken i Halmstads kommun i Halland.

Området är skyddat sedan 1977 och omfattar 12 hektar. Namnet på reservatet var fram till 2010 Biskopstorp då namnet byttes till Kungsladugården Biskopstorp för att inte förväxlas med det närliggande reservatet Biskopstorp. De är belägna söder om respektive öster om samhället Kvibille.

Den s-formade rullstensåsen har en rik flora. Ett 80-tal örter har noterats inom området. I en hage finns mycket gamla ekar med breda kronor. På dessa gamla träd växer bland annat grå skärelav, silverlav och gulpudrad spiklav.

När den danske kung Christian IV i början av 1600-talet lät bygga Halmstads slott gjorde han gården Biskopstorp till driftsenhet för slottet och gårdens officiella beteckning blev därmed Kungsladugården Biskopstorp. Titeln har följt gården också under svensk tid i och med att Hallands landshövdingar, fram till mitten av 1800-talet, arrenderat gården av kronan.
som löneförmån.

Källor
Kungsladugården Biskopstorp, Länsstyrelsen i Hallands län
Länsstyrelsen, Biskopstorp, Historisk hävd och framtida skötsel

Naturreservat i Halmstads kommun
Naturskyddsområden bildade 1977
Virginiaregementet

Virginiaregementet (Virginia Regiment) var ett infanteriregemente organiserat av kolonin Virginia under det fransk-indianska kriget.

Tillkomst
Som ett led i Virginias och Ohiokompaniets kamp med Nya Frankrike om kontrollen över Ohiodalen, bemyndigade kolonin Virginias lagstiftande församling i januari 1754 guvernör Robert Dinwiddie att uppställa ett regemente provinstrupper. Ett kompani bildades av de byggmästare och timmermän som Ohiokompaniet 1754 hade anställt för att bygga en skans där Monongahelafloden flyter samman med Alleghenyfloden för att bilda Ohiofloden. Efter överfallet på Jumonville och den åtföljande kapitulationen upplöstes detta regemente hösten 1754. Ett nytt Virginiaregemente uppsattes hösten 1755 med George Washington som chef. Detta regemente blev, till skillnad från de flesta provinstrupper i de Tretton kolonierna, inte upplöst inför varje vinter, utan var kontinuerligt tjänstgörande till dess avveckling 1762. Washington tog dock avsked 1758.

Rekrytering

När Virginiaregementet först uppsattes rekryterades genom värvning inte bara i Virginia utan även i Maryland och Pennsylvania. George Washington karaktäriserade rekryterna som "lösdrivare helt i avsaknad av hus och hem". Många hade inte ens en rock eller väst att klä sig i. Under kriget tillgrep man utskrivning, som enbart drabbade dem som inte kunde köpa en ersättare eller betala 10 pund i frikallelseavgift. Vita män 16 till 50 år gamla var föremål för utskrivning, men bland köpta ersättare återfanns även soldater av afrikansk och indiansk börd.

Insatser
Virginiaregementet deltog i den brittiska arméns strider i Ohiodalen under fransk-indianska kriget och medverkade vid erövringen av Fort Duquesne 1758. Det tillhörde även de styrkor som kämpade mot cherokeserna i North Carolina. I övrigt bemannade regementet Virginias försvarskedja av fort och patrullerade indiangränsen.

Avveckling
Virginiaregementet lades ner när striderna i Ohiodalen var avslutade 1762.

Uniformering

Officerare och officerslöner 1754

Överste Joseph Fry, 15 shilling per dag och £ 100 i taffelpenningar.
Överstelöjtnant George Washington, 12 shilling, 6 pence per dag.
Major Muse, 10 shilling per dag.
Kapten William Trent, 8 shilling per dag
Kapten Adam Stephen, likaså.
Kapten Robert Stobo, likaså.
Kapten Peter Hogg, likaså.
Kapten Andrew Lewis, likaså.
Löjtnant Jacob van Braam, 4 shilling per dag.
Löjtnant George Mercer, likaså.
Löjtnant Thomas Wagener, likaså.
Löjtnant William Polson, likaså. 
Löjtnant John West, Jr., likaså.
Löjtnant John Savage, likaså.
Regementsfältskär James Craik, likaså.

Källa:

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Armstrong Crozier, William (red.) (1954), Virginia Colonial Militia, Baltimore.
 
 Sheppard, Ruth (red.) (2006), Empires Collide: The French and Indian War 1754-1763, Oхford: Osprey Publishing House.

Externa länkar
Soldat från Virginiaregementet i 1754 års röda uniform Målning av Don Troiani.

Fransk-indianska krigen
USA:s militärhistoria
Virginias historia
Stensjöhill

Stensjöhill är en herrgård vid Stensjöns västra strand i Mölndals kommun.

Gården uppfördes 1917 för disponenten för den närbelägna margarinfabriken. På 1980-talet var herrgården kontorsbyggnad för ett lokalt företag. Den övertogs sedan av rörelsen Hare Krishna för religiösa aktiviteter. Under det tidiga 2000-talet köptes byggnaden av en privatperson som etablerade en hotell- och konferensverksamhet som fram till slutet av 2012 då fastigheten såldes till företaget Caremore för att omvandlas till HVB-hem.

Externa länkar 
 Caremore Stensjöhills webbplats

Referenser

Noter 

Byggnader och anläggningar i Mölndal
Oscar Ferdinand Herrmann

Oscar Ferdinand Herrmann (Vackre Herrmann), född 19 oktober 1838, död 13 juni 1896, var en svensk flöjtist. Herrmann kom i Svea livgardes tjänst 1852, där han 1860 befordrades till hautboist samt utnämndes till regementstrumslagare 1862. 1868-1869 ingick han i Ludvig Josephsons orkester vid Mindre teatern. Från 1872 var Herrmann anställd vid Hovkapellet till 1878 då han avgick. Han ledde vaktparaden i 26 år samt var under flera år musikalisk ledare för musikkårens konserter på Blanchs café. Herrman komponerade främst marscher, bland andra Festmarsch och Friskt liv som framfördes vid en konsert hos Skarpskytteföreningen 1867.

Källor
 Gunhild Karle, Ludvig Norman och Kungl. Hovkapellet i Stockholm 1861-90. Med flera. 2006.

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska flöjtister under 1800-talet
Födda 1838
Avlidna 1896
Svenska musiker under 1800-talet
Män
Pierre Barrère

Pierre Barrère, född 1690 i Perpignan, död 1755 i Perpignan, var en fransk läkare och naturforskare.
Pierre Barrère praktiserade i Perpignan från 1717. År 1722 färdades han till Cayenne där han stannade i fem år. Tillbaka i Perpignan blev han professor i botanik vid universitetet och läkare på militärsjukhuset.

Ornitologi
År 1745 publicerade han sin Ornithologiae Specimen Novum, sive Series Avium in Ruscinone, Pyrenaeis Montibus, atque in Galliâ Aequinoctiali Observatarum, in Classes, genera & species, novâ methodo, digesta. Hans klassificering, som helt baserades på formen av näbben och fötterna, indelade fåglarna i fyra grupper: les palmipèdes, les demi-palmipèdes, les fissipèdes och les demi-fissipèdes. Inom dessa grupper fanns ingen rang över släkten och arter, och dessa var mer eller mindre i oordning. Hans mycket konstgjorda klassificering övergavs snart. Arbetet tillägnades Buffon.

Medicin
Han publicerade Observations anatomiques tirées des Ouvertures d'un grand nombre de cadavres 1753 Perpignan.

Fossiler
Han utgav 1746 Observations sur l'origine et la formation des pierres figurées, et sur celles qui, tant extérieurement qu'intérieurement, ont une figure régulière & déterminée i Paris. Han var intresserad av ursprunget och typen av fossiler och beskrev många från Katalonien och Pyreneerna. Han föreslog att fossiler av marina blötdjur vittnade om ett forntida hav.

Guyana
Barrère publicerade ytterligare två verk. I dessa redogjorde han för sina iakttagelser i Guyana. År 1741 kom Essai sur l'histoire naturelle de la France équinoxiale, ou Dénombrement des plantes, des animaux et des minéraux qui se trouvent dans l'isle de Cayenne, les isles de Remire, sur les côtes de la mer et dans le continent de la Guyane och 1743 utgavs Nouvelle Relation de la France équinoxiale, contenant la description des côtes de la Guiane, de l'île de Cayenne, le commerce de cette colonie, les divers changements arrivés dans ce pays, et les mœurs et coutumes des différents peuples sauvages qui l'habitent ; avec les figures dessinées sur les lieux.

Referenser

Michael Walters (2003). A Concise History of Ornithology. Yale University Press (New Haven, Connecticut)  255 p. 
Översatt från engelska Wikipedia

Franska zoologer
Franska ornitologer
Avlidna 1755
Födda 1690
Personer från Perpignan
Män
Franska professorer i botanik
Wilhelm Penser

Per Wilhelm Julius Penser, född 29 maj 1901 i Gammalstorps församling i  Blekinge län, död 24 december 1993 i Eslöv, var en svensk advokat och kommunalpolitiker. Han var far till Erik Penser.

Penser var son till hemmansägare Nils Persson. Efter juris kandidatexamen i Lund 1923 blev Penser e.o. notarie i Hovrätten över Skåne och Blekinge samma år och genomförde tingstjänstgöring 1924–1925. Han blev delägare i advokatfirman Hedener & Penser i Eslöv 1925 och var dess innehavare från 1954. Han var ledamot av Sveriges advokatsamfund från 1928, ledamot av dess nämnd 1936–1950 och av dess styrelse 1951–1957 samt ordförande i Södra avdelningen 1956–1966.

Penser blev styrelseledamot och ombudsman i Svenska Handelsbanken i Eslöv 1935 och var styrelseordförande där 1949–1973 samt var även ombudsman i Eslövs sparbank 1954–1970. Han tillhörde Eslövs stadsfullmäktige för högern 1935–1970 samt var dess vice ordförande 1959–1966 och ordförande 1966–1970. Han var vidare ledamot av Eslövs drätselkammare 1937–1963 och andra kommunala nämnder samt var ledamot av Malmöhus läns landsting 1960–1970 och blev ledamot av förvaltningsutskottet 1966 och vice ordförande 1969–1970. Han var även styrelseordförande i flera bolag.
 
Penser var ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund och blev juris hedersdoktor vid Lunds universitet 1985. Han författade Får en gentleman snarka? (1937), Tre män om en bok (1944) och juridiska tidskriftsuppsatser.

Källor

Litteratur
Kjell Åke Modéer: Wilhelm Penser, advokat – Eslöv : en liten bok om och av Wilhelm Penser (2005)

Noter

Svenska advokater
Svenska kommunalpolitiker
Svenska moderater
Födda 1901
Avlidna 1993
Män
Personer från Gammalstorps socken
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Anita Barker Andersen

Anita Andersen, känd som Anita Barker Andersen, ogift Ivarsson, född 23 september 1945 i Kristianstad, är en svensk musiker, författare och evangelist.

Anita Barker Andersen växte upp i Skåne. Familjen var troende och tillhörde Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS). Vid 15 års ålder drabbades hon av en sjukdom som skulle göra henne så gott som blind, men målmedveten gick hon två år senare ändå ut som EFS-evangelist. Hon var med och startade EKO-teamet som var en av de första musikgrupperna i landet som använde elinstrument i kyrkorna. Gruppen gav ut tre skivor, turnerade i folkparker och medverkade i Sveriges Radio.

Som 19-åring reste Anita Barker Andersen till London där hon arbetade med föräldralösa barn som levde i slummen. Detta skedde i Frälsningsarméns regi. Hon reste till USA när hon var 23 år för att arbeta i den kristna organisationen Teen Challenge. Hon gick också bibelskolan "Faith school of theology" under sin tid i USA.

Anita Barker Andersen har gett ut ett flertal böcker, bland annat den självbiografiska Fångad av hopp som kom ut 2009.

Hon var gift 1971–1999 med psykologiprofessor Edgar Ellis Barker (född 1950) och är från 2007 gift med Erik Andersen (född 1945).

Bibliografi i urval

Referenser

Externa länkar
Anita Barker på Libris
Anita Barker på Svensk Mediedatabas
Eko-teamet på Svensk Mediedatabas

Svenska pastorer
Svenska författare inom kristen litteratur
Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Präster från Kristianstad
Författare från Kristianstad
Musiker från Kristianstad
Svenska präster under 1900-talet
Svenska präster under 2000-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Betel (mytologi)

Betel är en syro-fenicisk gud. Han är bland annat belagd i ett fördrag mellan Assarhaddon och en kung av Tyros. Det förefaller som om exiljudar på den egyptiska ön Elefantine fortsatte att utöva kult av Betel under århundraden efter den babyloniska erövringen av kungariket Juda. Sanchuniathon (återgiven i ett citat av Filon av Byblos av Eusebios) skildrar Betel som en bror till syskonen El,  Ashera, Astarte, Baaltis, Dagon och en gud identifierad med den grekiske Atlas.

Referenser 

Gudar i fenicisk mytologi
Kanaaneisk mytologi
Mot (semitisk gud)

Mot var en dödsgud i syrisk-fenicisk religion. Mytologiska texter från bronsåldersstaden Ugarit skildrar hur Mot (och havsguden Yam) blir besegrad av stormguden Baal vid en intern maktkamp bland gudarna. Inledningsvis besegrar Mot Baal, men Baals syster, krigsgudinnan Anat, stiger ned i dödsriket och befriar Baal. Det är möjligt att triaden Baal-Yam-Mot, via kulturkontakter, gav upphov till den grekiska brödratrion Zeus-Poseidon-Hades.

Källhänvisningar

Källor
 West, Martin Lichfield The East Face of Helicon: West Asiatic Elements in Greek Poetry and Myth, Oxford: Clarendon Press 1997, xxvi + 662 pp. 

Gudar i fenicisk mytologi
Kanaaneisk mytologi
Dödsgudar