kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes Johannis

Johannes Johannis, latinisering för Johan, Hans, Jan eller Jöns Johansson, Hansson, Jansson eller Jönsson, kan avse:
 Johannes Johannis (munk), se Vadstena kloster
 Johannes Johannis Anthelius 
 Johannes Rudbeckius
 Johannes Hofverberg
 Jöns Rönbeck

Se även
 Johan Johansson
 Johan Hansson (olika betydelser)
 Johan Jönsson
 Hans Johansson
 Hans Hansson
 Jan Johansson (olika betydelser)
 Jan Jönsson
Tomas Granlind

Hans Tomas Chuly Granlind, född 4 augusti 1978, är en svensk platinumcertifierad musikproducent och filmregissör som varit aktiv sedan 1999. Granlind har arbetat med artister som Darin Zanyar, Dr Alban, Agnes Carlsson. Brian Litrell (Backstreet boys). W-inds (Japan). Part six (Tyskland). 

Granlind skrev och producerade tillsammans med Darin och George Samuelsson Darins internationellt sett största låt Want ya. Låten Want ya tolkades år 2012 av Maja Ivarsson (The sounds)

Tillsammans med kollegan Jonas Karlsson driver han produktionsbolaget Centercourt Music AB.

Tomas Granlind är grundaren av bandet Riot Child fd Monday Riot som år 2013 blev upptäckta och signerade i USA av Jeff Blue Producenten bakom (linkin park, macy gray, limb bizkit)

Referenser

Externa länkar
Tomas Granlind på Svensk Mediedatabas

Svenska musikproducenter
Svenska filmregissörer
Män
Födda 1978
Levande personer
Peter Chiarelli

Peter Chiarelli, född 5 augusti 1964 i Ottawa, är en kanadensisk befattningshavare som var president och general manager för ishockeyorganisationen Edmonton Oilers i National Hockey League (NHL) från april 2015 till januari 2019.

Han studerade till jurist vid University of Ottawa samt tog kandidatexamen i nationalekonomi vid Harvard University.

Chiarelli spelade som forward för universitetslaget Harvard Crimson under de fyra år han studerade där och efter studierna spelade han ett år för det brittiska ishockeylaget Nottingham Panthers i British Hockey League.

Från 1993 och sex år framåt var han verksam som advokat och spelaragent i Ottawa, innan ishockeyorganisationen Ottawa Senators hörde av sig och ville ha honom som chefsjurist för sin juristenhet. Chiarelli stannade kvar på posten i fem år innan han blev befordrad till att bli assisterande general manager till Senators dåvarande general manager John Muckler. Två år senare var Boston Bruins på jakt efter en ny general manager, efter att organisationen sparkade Mike O'Connell och då den tillfälliga ersättaren Jeff Gorton aldrig var tänkt som en permanent lösning. Valet föll på Chiarelli, och den 8 juli 2006 blev det officiellt att han tog över posten i Bruins. Med Chiarelli vid rodret har Bruins tradat, värvat free agents och draftat spelare som Johnny Boychuk, Zdeno Chára, Dougie Hamilton, Jaromír Jágr, Chris Kelly, Milan Lucic, Brad Marchand, Tuukka Rask, Mark Recchi, Marc Savard, Tyler Seguin och Dennis Seidenberg. Hans tid som manager kröntes med en Stanley Cup för säsongen 2010-11, efter 39 års ökenvandring för organisationen. Den 15 april 2015 meddelade Bruins att man hade sparkat Chiarelli med omedelbar verkan efter att Bruins missade slutspel, första gången på åtta år.

Referenser 

Befattningshavare i Boston Bruins
Födda 1964
Idrottare från Ottawa
Kanadensiska ishockeyspelare
Levande personer
Män
Befattningshavare i Ottawa Senators
Befattningshavare i Edmonton Oilers
Stanley Cup-mästare 2011
Spelare i Nottingham Panthers
Alumner från Harvard College
Alumner från Universitetet i Ottawa
Sweetwater

Sweetwater kan syfta på:

Musik 
 Sweetwater (musikgrupp) – ett amerikanskt psykedeliskt rockband

Film 
 Sweetwater (1983) – en amerikansk film från 1983 
 Sweetwater (1988) – en norsk-svensk film från 1988
 Sweetwater (1999) – en amerikansk film från 1999

Platser 
 Sweetwater County – ett county i Wyoming
 Sweetwater Dam – en dammbyggnad i Kalifornien
 Sweetwater, Florida – en stad i Florida
 Sweetwater, Tennessee – en stad i Tennessee
 Sweetwater, Texas – en stad i Texas

Bolag
Sweetwater (bolag) – ett filmbolag
Spårvägen i Ulricehamn

Spårvägen i Ulricehamn var en spårväg i Ulricehamn som anlades 1909–1910. Den togs dock aldrig i kommersiell trafik och banan revs upp 1917.

Det var direktören för Ulricehamns sanatorium, Per Stenman, som tog initiativet till att bygga en spårväg från järnvägsstationen via Bogesundsgatan, Grönahögsvägen och Sanatorievägen upp till vintersanatoriet. Spårvägen byggdes under vintern 1909–1910. Den var knappt tre kilometer lång, hade spårvidden 1000 mm och var i sin helhet enkelspårig. Höjdskillnaden mellan järnvägsstationen och sanatoriet var hela 130 meter. 

Anledningen till att man byggde en spårväg var att det skulle vara lättare för sanatoriets gäster att ta sig den mödosamma vägen från stationen ända upp till sanatoriet. Dessvärre kom trafiken aldrig igång, dels på grund av inre meningsskiljaktigheter inom spårvägsbolaget, men framför allt på grund av att banan av besparingsskäl var undermåligt byggd, vilket resulterade i att den aldrig godkändes av myndigheterna.

Spårvägen hade endast en spårvagn samt en släpvagn, eller snarare en tralla avsedd för gods och personbefordran. Hela anläggningen såldes 1917. Den enda spårvagnen och koppartråden från kontaktledningen såldes till Göteborgs spårvägar.

Affären blev ändå en framgång, då aktieägarna fick ordentlig utdelning efter försäljningen. Bland annat hade priset på koppar gått upp och bara inkomsten av den täckte vad hela anläggningen hade kostat att bygga sex år tidigare.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Rickheden, Per, (2005), EJ I TRAFIK: Ulricehamns Elektriska Spårvägsaktiebolag 1909-1920, Stockholm: Trafiknostalgiska Förlaget.

Ulricehamn
Ulricehamns historia
George Blackwell

George Blackwell, född cirka 1545, död 12 januari 1613, var en engelsk katolsk ärkepräst. Han föddes i Middlesex och var möjligtvis son till Thomas Blackwell. Blackwell började studera vid Trinity College i Oxford den 27 maj 1562 och tog sin kandidatexamen året därpå. Han antingen lämnade eller tvingades bort från Trinity College 1571 och 1574 studerade han istället vid English College i Douai. Blackwell prästvigdes 1575 och återvände till England som en missionär i november 1576. Han fängslades 1578 för sitt arbete som präst och efter att han hade släppts fri arbetade han i hemlighet för fru Meany i  Westminster.

Efter att kardinalen William Allen hade avlidit den 16 oktober 1594 skapades det oordning bland Englands katolska missionärer. Kardinalen Enrico Caetani skrev i mars 1597 till Blackwell att påven Clemens VIII hade utsett honom till en sekulär ärkepräst i England. I och med denna nya befattning skulle Blackwell arbeta mycket tillsammans med jesuitordens missionärer. 

Kort efter krutkonspirationens misslyckande i november 1605 skapade myndigheterna i England en trohetsed, som var menad att skapa ännu mer oordning bland landets katoliker. Blackwell arresterades den 24 juni 1607 och under tio dagar frågades han ut sju gånger om sina åsikter om trohetseden. Till slut svor Blackwell eden, men varken påven Paulus V (som var emot eden) eller de engelska myndigheterna var nöjda med hans beteende. Påven avsatte Blackwell från sin position som ärkepräst och myndigheterna behöll honom fängslad. Blackwell avled i Clink-fängelset den 12 januari 1613.

Referenser

Tryckta källor 

Personer i England under 1500-talet
Personer i England under 1600-talet
Alumner från Trinity College, Oxford
Män
Födda 1545
Avlidna 1613
Personer under Tudoreran
Personer från Middlesex
Stiftelsen Stockholms folkhögskola

Stiftelsen Stockholms Folkhögskola drivs av Folkuniversitetet. Stiftelsen driver tre folkhögskolor i stockholmsområdet;  Skarpnäcks folkhögskola, Sundbybergs folkhögskola och Södra Stockholms folkhögskola. Folkhögskolorna har delvis olika profil och karaktär men delar samma ambition att höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället, stärka och utveckla demokratin samt öka intresset för kulturlivet.

De tre folkhögskolorna är fristående men samverkar på en rad områden – administrativt, pedagogiskt samt gällande projekt och uppdragsutbildningar.

Externa länkar 
Stiftelsens hemsida

Folkhögskolor knutna till Folkuniversitet
Stiftelser i Sverige
Sweetwater (1988)

Sweetwater är en norsk-svensk science fiction-, drama- och thrillerfilm från 1988 i regi av Lasse Glomm och med manus av Glomm och Petter Skavlan. I rollerna ses bland andra Bentein Baardson, Petronella Barker och Alphonsia Emmanuel.

Om filmen 
Inspelningen ägde rum sommaren 1987 Norsk Film A/S:s studio i Jar i Norge, på The Docklands i London i Storbritannien och på en soptipp utanför Rom i Italien. Producent var Bente Erichsen och fotograf Philip Øgaard. Filmen premiärvisades den 23 september 1988 på biografen Cinema i Stockholm.

Filmen tilldelades två priser vid filmfestivalen Amanda: "bästa musik" (Stefan Nilsson) och "bästa ljudläggning" (Peter Ekvall, Mats Krüger).

Handling 
Efter ett stort ödeläggande krig flyttar den unge arkitekten Allan ut från staden Sweetwater till en soptipp. Där lever han tillsammans med familjen och livnär sig på soporna från staden. Det största problemet är att få tag på färskvatten och i sökandet efter detta stöter Allan på en rad personer som blir hans vänner. Till slut sprids våldet från staden ända ut till soptippen.

Rollista 
 Bentein Baardson – Allan
 Petronella Barker	– Lisa
 Alphonsia Emmanuel – Mary Diamond
 Per Jansen – Smiley
 Sven Wollter – Doc
 Sverre Anker Ousdal – Run-Run
 Bjørn Sundquist – Felix
 Martin Disch – Boy
 Tom Tellefsen – Janson
 Elsa Lystad – Marta
 Morten Faldaas – Roy Indiana
 Terje Strømdahl – Sweetness

Källor

Fotnoter 

Norska dramafilmer
Norska thrillerfilmer
Svenska dramafilmer
Svenska science fiction-filmer
Svenska thrillerfilmer
Filmer 1988
Norska filmer baserade på romaner
Svenska filmer baserade på romaner
London på film
Rom på film
Norskspråkiga filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Svenska Filminstitutet
Olympus Has Fallen

Olympus has fallen är en amerikansk actionfilm från 2013 i regi av Antoine Fuqua. Huvudrollerna spelas av Gerard Butler, Aaron Eckhart och Morgan Freeman.

Handling 
President Benjamin Asher (Aaron Eckhart) ska ha ett diplomatiskt möte med Sydkoreas premiärminister (Keong Sim), men just då attackeras Vita huset av hänsynslösa terrorister från Nordkorea. När presidenten och premiärministern tar skydd i skyddsbunkern visar det sig att premiärministern av misstag råkat få med sig några av terroristerna, bl.a. deras ledare Kang Yeonsak (Rick Yune). Terroristerna tar presidenten som gisslan eftersom Kang vill ha koderna till USA:s armés självdestrueringsmekanism till kärnvapnen, vilket kan göra USA sårbart för ett kärnvapenanfall. Lyckligtvis befinner sig den avskedade Secret Service-agenten och presidentens vän Mike Banning (Gerard Butler) inne i Vita huset.

Rollista
 Gerard Butler – Mike Banning
 Aaron Eckhart – President Benjamin "Ben" Asher
 Morgan Freeman – Talmannen Allan Trumbull
 Angela Bassett – Secret Service-chefen Lynne Jacobs
 Robert Forster – General Edward Clegg
 Cole Hauser – Secret Service-agent Roma
 Finley Jacobsen – Connor Asher
 Ashley Judd – Presidentfrun Margaret "Maggie" Asher
 Melissa Leo – Försvarsminister Ruth McMillan
 Dylan McDermott – Dave Forbes
 Radha Mitchell – Dr. Leah Banning
 Rick Yune – Kang Yeonsak
 Malana Lea – Lim, Kangs teknikgeni
 Sean O'Bryan – Ray Monroe
 Keong Sim – Premiärminister Lee Tae-Woo
 Tory Kittles – Secret Service-agent Jones
 Phil Austin – Vicepresident Charles Rodriguez
 James Ingersoll – Försvarschefen amiral Nathan Hoenig
 Freddy Bosche – Secret Service-agent Diaz
 Lance Broadway – Secret Service-agent O'Neil

Om filmen 
En uppföljare, London Has Fallen, hade premiär 2016. Butler, Eckhart, Freeman, Angela Bassett och Radha Mitchell repriserade sina roller. Produktionen påbörjades i maj 2014.
Ytterligare en uppföljare, Angel Has Fallen, hade premiär 2019. Gerard Butler och Morgan Freeman medverkar även i den filmen.

Externa länkar

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska filmer 2013
Terrorism på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Antoine Fuqua
Skolmusik

Skolmusik är en stor finlandssvensk musikfestival som riktar sig till 9-19-åriga elever samt till deras lärare. Syftet med Skolmusik är att samla skolelever för att uppleva musik tillsammans. Samtidigt pågår ett brett musikaliskt och kulturellt utbyte genom konserter och workshoppar. Skolmusik ger också ett konkret stöd för musikläraren i musikundervisningen genom ny repertoar, lärarhandledning och fortbildning.  Festivalen avslutas med stora festkonserter som flera gånger live sänts av Svenska Yle. 

Skolmusik har förutom sin rent musikaliska funktion också en starkt identitetsskapande effekt som ett svenskspråkigt kulturellt evenemang för barn och ungdomar i Finland. Evenemanget inkluderar även finskspråkiga elever och barn av annan etnicitet till ett positivt utbyte och umgänge med musiken som gemensamt språk.

Historia 
Initiativet till Skolmusik togs ursprungligen av DUNK – De Ungas Musikförbund i Svenskfinland. Runt om i Svenskfinland hölls under 1980-talet lokala Skolmusikkonserter där några skolor från samma region samlades till en gemensam stor konsert. DUNK tog initiativet till den första riksomfattande Skolmusikfestivalen som hölls i Åbo 1990. Sedan dess har festivalen, med några undantag, ordnats vart tredje år på olika orter i Svenskfinland. Den stora produktionen är en flerårig process, som numera inkluderar ett professionellt produktionsteam och ett tätt samarbete med högklassiga låtskrivare, arrangörer, kompositörer, producenter och studiomusiker.

Tidigare festivaler
Skolmusik 1990, Åbo
Skolmusik 1993, Jakobstad
Skolmusik 1997, Mariehamn
Skolmusik 2000, Helsingfors
Skolmusik 2003, Vasa och Korsholm
Skolmusik 2007, Åbo
Skolmusik 2010, Mariehamn
Skolmusik 2013, Esbo
Skolmusik 2017, Vasa och Korsholm

Referenser

Musikevenemang
Musik i Finland
Svenskspråkiga evenemang i Finland
Brev till paradiset

Brev till paradiset är en svensk film från 1989 med regi och manus av Mikael Wiström. I rollerna ses bland andra Maud Nycander, Håkan Welff och Peter Torbiörnsson.

Om filmen 
Inspelningen hade en budget på 5 000 000 svenska kronor, vilket var lågt jämfört med vad en film normalt kostade att göra vid denna tidpunkt. De låga kostnaderna förklarades delvis av att Wiström valde att arbeta med amatörskådespelare. Producent var Anders Birkeland och fotograf Peter Östlund. Gunnar Edander och Johan Zachrisson komponerade originalmusik till filmen och Anette Lykke Lundberg var klippare. Filmen premiärvisades på Göteborgs filmfestival den 29 januari 1989 och biopremiär hade den 6 februari samma år på Hagabion i Göteborg, Studio i Stockholm och Fyris i Uppsala.

Handling 
Filmen handlar om den unga fotografen Maria.

Rollista 
 Maud Nycander – Maria
 Håkan Welff – Stefan
 Peter Torbiörnsson – journalisten
 Margareta Wase – Agnes
 Karin Alfredsson	
 Karl Alzén	
 Elisabeth Blix	
 Marko Hahta	
 Kent Hådén	
 Reneé Höglin	
 Astrid Johansson	
 Carina Pettersson	
 Joakim Pettersson	
 Hans Lissgård	
 Maria Sjöberg	
 Ann Sundberg

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1989
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Mikael Wiström
Svenska 1980-talsfilmer
Pirkka (varumärke)

Pirkka är ett finskt varumärke för varor i Keskos butiker. De första Pirkka-produkterna kom ut på marknaden år 1986. Pirkka produkterna är främst matprodukter, men även andra Pirkka-produkter finns på marknaden. Kesko publicerar även kundtidningen Pirkka (Birka på svenska).

Källor 

Finländska varumärken
Commonwealth War Graves Commission

Commonwealth War Graves Commission är en institution som ansvarar för de brittiska soldatbegravningsplatser och efterlevande till militärer inom Samväldet. Säte för organisationen är Maidenhead i Storbritannien. CWGC ansvarar för 2500 begravningsplatser med 73 000 gravplatser runt om i världen. De största begravningsplatserna befinner sig i Frankrike och Belgien och anlades efter första världskriget. Efter andra världskriget har bland annat begravningsplatser upprättats i bland annat Nordafrika, Mellanöstern och Tyskland. Den största av CWGC upprättade begravningsplatsen Ypres Commonwealth War Graves Cemetery and Memorial to the Missing i Ypern i Belgien. 

Organisationen grundlades 1917 under namnet Imperial War Graves Commission och byggde på det arbete som startats av Fabian Ware med att hitta och identifiera stupade soldater.

Externa länkar 
Commonwealth War Graves Commissions webbplats (engelska)

Källor  

Organisationer i Storbritannien
Konstfabriken

Konstfabriken (finska: Taidetehdas) är ett kultur-, kongress- och affärscentrum på Västra åstranden i Borgå, Finland. 

Konstfabriken är ett ombyggt tidigare fabriksområde. Alba plywoodfabrik uppfördes där i början av 1920-talet. Senare flyttade August Eklöfs hästskofabrik in. Anläggningen köptes av Fiskars på 1960-talet för tillverkning av bland annat verktygsmaskiner, traktorer och skogsmaskiner. Tillverkningen lades ned på 1970-talet och fastigheten såldes 1986 till Borgå stad. Den ombyggda Konstfabriken öppnades i maj 2012.

Konstfabriken inrymmer bland annat Konsthallen, Konstfabrikens dansskola, Borgå stads turistinformation, Bio Rex, en konsertsal för 580 åhörare, restauranger och butikslokaler. Den ägs av de tre stiftelserna Finska kulturfonden, Alfred Kordelins stiftelse och Emil Aaltonens stiftelse.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Taidetehdas på finskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Borgå
Borgå
Edmond Locard

Edmond Locard, född 13 december 1877, död 4 maj 1966, var en fransk rättsläkare och kriminolog.

Locard var en framstående forskare inom kriminalteknikens, särskilt skriftexpertisens, område. Från 1931 utgav han ett stort kriminaltekniskt samlingsverk, Traité de criminalistique, vari bland annat behandlas läran om fingeravtrycken, spårlära, skriftexpertis, brottets systematologi och vittnespsykologi. Locard redogjorde i detta verk för ett stort antal kriminalfall och belyste olika metoder med rön till stor del hämtade från hans egen praktik i Lyons polislaboratorium. Han låg också bakom "Locards utbytesteori", som innebär att den som befunnit sig på en viss plats vid en viss tidpunkt tar något med sig dit, och får något med sig därifrån – det vill säga en form av dubbel bevisföring.

Källor 
 

Franska läkare
Kriminologer
Födda 1877
Avlidna 1966
Män
Svensk uppslagsbok
Dave Nonis

David M. "Dave" Nonis, född 25 maj 1966, är en kanadensisk befattningshavare som var senast exekutiv vicepresident och general manager för den kanadensiska ishockeyorganisationen Toronto Maple Leafs i den nordamerikanska proffsligan National Hockey League (NHL) mellan 2013 och 2015.

Nonis studerade vid University of Maine mellan 1984 och 1988 och samtidigt spelade för deras ishockeylag Maine Black Bears. Året efter att han utexaminerad som filosofie kandidat skrev han på för det danska laget AaB Ishockey, det varade dock bara ett år efter att Maine Black Bears hörde av sig och erbjöd honom om att bli deras assisterande tränare.

1998 blev Nonis anställd som chef för ishockeyverksamheten för ishockeyorganisationen Vancouver Canucks, en position som han höll fram till 2005 när han ersatte den amerikanska befattningshavaren Brian Burke som organisationens general manager. Den 15 april 2008 valde majoritetsägaren till Vancouver Canucks, Francesco Aquilini att sparka Nonis efter att Canucks missade slutspelet för andra året på raken. Burke som var general manager för Anaheim Ducks kontaktade Nonis om han ville bli rådgivare för Ducks ishockeyverksamhet, ett erbjudande som han tackade ja till och anställningen blev offentlig den 20 juni 2008. Den 12 november samma år valde Brian Burke att avgå som organisationens general manager efter att Toronto Maple Leafs kom med ett kontraktsförslag värt $18 miljoner över sex år mot att vara organisationens president och general manager. Affären blev offentlig den 29 november. För Nonis del innebar det att han fick återigen ett erbjudande från Burke om att ingå i den framtida organisationen hos Maple Leafs. Nonis blev utsedd till vice chef för Maple Leafs ishockeyverksamhet den 6 december. Under säsongen 2010–2011 var han också general manager för Maple Leafs samarbetspartner Toronto Marlies i American Hockey League (AHL). Den 9 januari 2013 valde Maple Leafs ägarbolag Maple Leaf Sports & Entertainment (MLSE) att sparka Burke och samtidigt utse Nonis till efterträdaren. Den 12 april 2015 meddelade Maple Leafs att man hade sparkat Nonis efter en katastrofal säsong, där de slutade på fjärde sist (27 av 30).

Referenser

Befattningshavare i Anaheim Ducks
Befattningshavare i Toronto Maple Leafs
Befattningshavare i Vancouver Canucks
Idrottare från British Columbia
Kanadensiska ishockeyspelare
Levande personer
Födda 1966
Män
Ishockeyspelare i Maine Black Bears
Alumner från University of Maine
Cha cha cha (film)

Cha cha cha är en finländsk-svensk komedifilm från 1989 i regi av Mika Kaurismäki och med manus av Kaurismäki och Richard Reitinger. I rollerna ses bland andra Matti Pellonpää, Kari Väänänen och Sanna Fransman.

Om filmen 
Producent var Kaurismäki och fotograf Timo Salminen. Filmen hade finländsk premiär 20 januari 1989 och svensk premiär 25 september samma år på biograf Roxy i Örebro.

Handling 
För att komma över ett miljonarv måste uteliggaren Matti ändra sina levnadsvanor. Han byter därför bostad och livsstil med vännen Kari, som försöker göra Matti till en samhällsanpassas medborgare. Till slut går arvet jämnt upp med skulderna och alla är utblottade.

Rollista 
 Matti Pellonpää – Matti Ojanperä
 Kari Väänänen – Kari Pöllänen
 Sanna Fransman – Sanna Pöllänen
 Esko Salminen – dansläraren
 Esko Nikkari – polisen
 Martti Pennanen – advokaten
 Kari Heiskanen – försäljaren
 Hannu Lauri – torpeden
 Siiri Nordin
 Soli Labbart

Källor

Fotnoter 

Finländska komedifilmer
Svenska komedifilmer
Filmer 1989
Finskspråkiga filmer
Filmer i regi av Mika Kaurismäki
Filmer från Svenska Filminstitutet
Färdas i drömmen och föreställningen

Färdas i drömmen och föreställningen är en prosalyrisk bok av Artur Lundkvist utgiven 1984.

I boken skildrar Lundkvist sina upplevelser av två månader i koma efter att ha drabbats av en hjärtattack. Det är en skildring av en medvetslöshetens färd i gränslandet mellan liv och död som rör sig i tvära kast mellan drömlika minnesfragment och den konkreta verkligheten. Visioner och föreställningar av fjärran länder och det förgångna blandas med intryck av vardagens ting och människor och mynnar ut i ett långsamt återvändande till livet.

Omdömen
Färdas i drömmen och föreställningen har kallats för "den märkligaste reseskildringen i svensk litteratur".

Översättningar
Boken är översatt till danska (Færdes i drømmen og forestillingen, 1988), spanska (Viajes del sueño y la fantasia, 1989) och engelska (Journey in Dream and Imagination, 1991). De två senare med ett förord av den mexikanske författaren Carlos Fuentes.

Källor
Artur Lundkvist Färdas i drömmen och föreställningen, Bonniers 1984 
Referenser

Verk av Artur Lundkvist
Skönlitteratur 1984
Gentlemannakriget

Gentlemannakriget är en svensk dokumentärfilm från 1989 i regi av Kristian Petri och Björn Cederberg.

Filmen skildrar den sammankomst av krigsveteraner från England, Italien och Tyskland som äger rum årligen den 24 oktober i El-Alamein i Egypten. Orsaken till sammankomsten är att fira Slaget vid el-Alamein 1942 som innebar en avgörande vändpunkt i Andra världskriget.

Filmpremiären ägde rum den 19 november 1989 på Bio Victor i Stockholm.

Källor

Fotnoter 

Svenska dokumentärfilmer
Svenska filmer 1989
Egypten på film
Andra världskriget på film
Engelskspråkiga filmer
Italienskspråkiga filmer
Tyskspråkiga filmer
Filmer från Sveriges Television
Filmer i regi av Kristian Petri