kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flicka utan namn

Flicka utan namn är en svensk drama- och deckarfilm från 1954 i regi av Torgny Wickman. I huvudrollerna ses Alf Kjellin, Berit Frodi, Stig Järrel, Bengt Blomgren och Torsten Lilliecrona. Filmen var Wickmans debut som långfilmsregissör.

Handling 
Filmen kretsar kring en mordrättegång och genom vittnesmålen delges tittaren återblickar i vad som tidigare har hänt. Till slut kan Ljung gripas för mordet. Han erkänner sig skyldig.

Om filmen 
Inspelningen ägde rum mellan den 3 februari och 5 mars 1954 i Stockholm, med kompletteringar gjorda på samma ort den 13 maj. Fotograf var Rune Ericson, kompositörer Nathan Görling, Stuart Görling och Arvid Sundin och klippare 
Eric Nordemar. Filmen premiärvisades den 6 september 1954 på biograf Astoria i Stockholm. Den är 100 minuter lång och tillåten från 15 år. Filmen har visats på TV3 och vid ett flertal tillfällen i SVT, bland annat i juli 2019.

Rollista 
 Alf Kjellin – Erland Ljung, sutenör
 Berit Frodi – Lena Hagen, alias Anna Lena Johansson, 22 år
 Torsten Lilliecrona – Bo Ferne, kriminalkonstapel
 Stig Järrel – pälshandlaren
 Bengt Blomgren – Stig Helle, vittne
 Astrid Bodin – fru Elsa Boman, vittne
 Helge Hagerman – överkonstapel Larsson
 Allan Bohlin – överkonstapel Bergman
 Brit Ångström – Elsa Bergkvist, Lenas väninna
 Elsa Ebbesen-Thornblad – Stig Helles mor
 Georg Skarstedt – Tydén, kypare
 Ulf Johanson – granne till Lena Hagen
 Karin Miller – granne till Lena Hagen
 Arne Källerud – hustrumisshandlaren
 Birger Lensander – en boende vid Rådhuset
 Hanny Schedin – kvinnan på balkongen
 Tor Isedal – polacken
 Lars Seligman – "Darret", gangster
 Wanda Anderson – Bo Fernes fru
 Astrid Johansson – handelsbodexpedit på Älgö
 Lennart Almkvist – taxichauffören
 Alvar Zetterquist – kriminalpolisintendenten
 Gunnar Hedelius – rådman Hedelius, domare vid rådhusrättens 10:e avdelning
 Carl-Axel Robèrt – stadsfiskal Robèrt, åklagare
 Bertil Österberg – advokat Österberg, försvarsadvokaten

 Ej krediterade
 Ingrid Lothigius – Elsa Bergkvists värdinna i Äppelviken
 Lukas Bonnier – Nilsson, kriminalkonstapel
 Birger Sahlberg – Sjögren, portvakten i huset Johannesgatan 22
 Gunvor Wegnelius – nämndsekreteraren
 Robert Hammarlund – rättstjänare
 Curt Hjelm – "Stålmannen"
 Per Appelberg – man i trenchcoat
 P.O. Johansson – polis
 Karl Erik Larsson – polis
 doktor Berggren – rättsläkaren
 Stig Åström – polis
 herr Lögdberg – fingeravtrycksexperten
 Peter Wickman	– grannfamiljens son
 Bissan Wickman – grannfamiljens dotter

Källor

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1954
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svartvita filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Lenny Stackell

Lenny Stackell, född 26 april 1875 i Svartviks församling, Västernorrlands län, död 30 april 1957, var en svensk sjöofficer. Han var far till Cyril Stackell.

Stackell, som var son till förvaltaren på Svartviks sågverk, var elev vid läroverket i Sundsvall 1886–1888, förberedande Sjökrigsskolan 1888–90, Kungliga Sjökrigsskolan 1890–1899, avlade sjöofficersexamen 1899, genomgick Signalskolans befälskurs 1901 och allmänna kursen vid Sjökrigshögskolan 1904–1906. Han blev underlöjtnant vid Kungliga Flottan 1899, löjtnant 1906, kapten 1907, kommendörkapten av andra graden i marinen 1919 samt erhöll avsked och överfördes i reserven 1930. Han var medlem av Publicistklubben från 1935. Han var tjänsteofficer i Marinförvaltningens artilleriavdelning 1920–30, förordnad att som Kungliga Marinförvaltningens representant följa bärgningsarbetet vid Riksäpplet, Dalarö, 1921–1922, kommenderad att deltaga i utredningen om Flottans troféer i Riddarholmskyrkan 1922 och medlem av Marinmuseinämnden. 

Stackell är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi
Handledning för befälskursen i A.S.I.  (1908)
Fredrik Henrik af Chapman  (1925)
Flottkonferensen i London och dess problem (1930)
Vårdkasar (1932)
Gestalter och tidsbilder från krigsåren i Jämtland 1675–78 (1933–1934)
Kring tvenne Narvasegrar (1935)
Ur vår flaggas historia med mera i Vår Flagga (1926)

Källor
Publicistklubbens porträttmatrikel 1936, sid. 534.

Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska sjöofficerare
Födda 1875
Avlidna 1957
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Män
Personer från Njurunda socken
Östlig bomullssvanskanin

Östlig bomullssvanskanin (Sylvilagus floridanus) är ett däggdjur i familjen harar och kaniner. Arten förekommer huvudsakligen i östra Nordamerika, i Centralamerika och i norra Sydamerika.

Utseende 

Djuret påminner om vildkaninen (som förekommer i Europa). Pälsens underull är på ovansidan brun och täckhåren har gråa eller svarta spetsar. Undersidan är ljusare och mera grå- till vitaktig. Även vinterpälsen är mer grå istället för brun. Svansen är likaså mörk på ovansidan och vit på undersidan. Östlig bomullssvanskanin når en kroppslängd av 40 till 48 cm, inklusive den cirka 4,5 cm långa svansen. Vikten varierar mellan 0,8 och 1,5 kg. Öronen är ungefär 6 cm långa och ögonen är påfallande stora.

Utbredning och habitat 

Artens utbredningsområde sträcker sig från sydöstra Kanada över Mexiko och norra Centralamerika till Costa Rica. Isolerade populationer finns i norra Sydamerika i Venezuela och Colombia samt i västra USA (delstater Washington och Oregon).

Östlig bomullssvanskanin kan anpassa sig till flera olika habitat. Den hittas i torra och fuktiga skogar, i gräsmarker, hedområden och träskmarker. Djuret finns även i odlade eller urbana regioner.

Ekologi 

Individerna är aktiva mellan skymningen och gryningen. De lever utanför parningstiden ensam och gräver underjordiska bon. Födan utgörs under sommaren av gröna växtdelar och under vintern av bark och kvistar. En kanin som känner sig hotad kan springa med en hastighet på nästan 30 km/h. Den utför samtidig sicksack-rörelser.

Honor kan para sig flera gångar per år och fortplantningstiden är i tempererade områden mellan februari och september. Vanligen föds tre till fyra kullar per år men under goda förhållanden föds upp till sju kullar. Dräktighetstiden är 25 till 28 dagar och en kull har i genomsnitt fem ungar. Antalet ungar per kull kan variera mellan 1 och 12. Ungarna föds i boet och de är i början blinda och nakna. Efter cirka två veckor syns de för första gången utanför boet. Kort efteråt eller tre veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Ungarna blir efter 2 till 3 månader könsmogna och måste lämna sin moder.

Livslängden i naturen är allmänt mindre än tre år. Vissa individer blev med människans vård 9 år gamla.

Hot och status 

Östlig bomullssvanskanin har många naturliga fiender som mårddjur, hunddjur, hökartade rovfåglar och ugglor. Den jagas även av människan för pälsens, köttets eller bara för nöjets skull.

På grund av artens utmärkta anpassningsförmåga ökade däremot beståndet. IUCN listar denna kanin som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Däggdjur i neotropiska regionen
1954 års vinter-VM i Sverige

1954 års vinter-VM i Sverige är en svensk dokumentärfilm från 1954. Filmen visar bilder från tävlingarna Världsmästerskapen i nordisk skidsport 1954 och Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1954.

Filmen var under en tid försvunnen med återfanns i olika delar i Svenska Filminstitutets filmarkiv och kunde år 2000 åter sammanställas, vilket gjordes av Stefan Sommehag.

Källor

Fotnoter 

Svenska dokumentärfilmer
Svenska sportfilmer
Svenska filmer 1954
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Stockholm på film
1954 på film
Dalarna på film
Svenska 1950-talsfilmer
Återfunna filmer
Herrarbete

Herrarbete kallas de säsongsbunda arbetsvandringar som förr företogs i bl.a. Dalarna. Männen tog t. ex. arbete vid jordbruken i Uppland eller som byggnadsarbetare i Stockholm. Kvinnorna arbetade på huvudstadens kyrkogårdar eller som ”mursmäckor” på byggena. Benämningen herrarbete anses komma av att dalkarlarna ansåg att alla som hade råd att leja arbetskraft var ”herrar”.

Dessa vandringar, som berodde på befolkningstrycket i hembygden och bristande möjligheter till sysselsättning där, började redan på 1600-talet, kulminerade under 1800-talets första del och kan på sätt och vis motsvara den nutida ”pendlingen”. Det finns också tecken som tyder på att folk från trakten av Mora socken redan under senmedeltiden vandrat ut från socknen för säsongsarbete eller handel.

Även andra landskaps jordproletariat utförde herrarbete men i mindre skala – smålänningar på skånska gods, västgötar och värmlänningar i Göteborg och inom Bohusläns fiskindustri.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1975
Herrarbete grudin.se

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20130131154052/http://www.riksarkivet.se/default.aspx?id=27014
http://www.dalkarlsvagen.se/?show=kullornas_herrarbeten
http://www.langshyttan.nu/kni.html

Sveriges ekonomiska historia
Arbetsliv
Fatburan

Fatburan var en väderkvarn från 1600-talet på Södermalm i Stockholm. Den låg på en liten kulle söder om den numera försvunna sjön Fatburen. Kvarnen revs omkring 1892 men namnet lever vidare i Fatburs kvarngata.

Historik

Fatburan hade sitt namn efter sjön Fatburen. Kvarnen var en stolpkvarn från 1600-talet och dokumenterad sedan 1679, då den upptogs i Holms tomtbok. Tomten låg intill sjön och kallades av Holm ”Sal. Kyrkoherden S:ta Catharina Kvarntomt”.  Kyrkoherden var Petrus Dieterici Arenbechius i Katarina församling som även omnämndes som kvarnägare av Michel Jöranssons kvarn och Nytorgs kvarn. Kyrkoherdens omfattande tomt- och kvarninnehav väckte viss anstöt hos församlingens medlemmar och han anklagades att vid ett tillfälle ha stulit byggvirke till sina kvarnar ur kyrkans magasin. Snickaren som hade använt virket intygade dock att allt hade gått rätt till och att det var han som sålt virket till prästen.

År 1720 syns kvarnen på en Charta och Grundritning öfver Mjölnarens Eric Ersson Biörks gårds Trädgårders Qwarn. På ett stick från 1786 visande Lillienhoffska palatset finns Fatburan i bakgrunden och på ett fotografi från 1880-talet återfinns kvarnen. På en akvarell från 1883, skapad av konstnären och arkitekten Albert Theodor Gellerstedt, skymtar kvarnen bakom hustaken vid dåvarande Fatburstvärgränd (nuvarande Västgötagränd). Troligen försvann Fatburan kort efter 1892. 

Trakten omvandlades efter Fatburens torrläggning och igenfyllning till Stockholms södra stations bangård och i närheten av Fatburan uppfördes Stockholms södra ångqvarn och 1930-talet KF:s centrallager. Den senare inrymde bland annat charkuterifabrik, kafferosteri,  personalrum, matsalar samt föreningens huvudkontor. Fabriken var i drift fram till sommaren 1998. Därefter revs anläggningen för att ge plats åt kontorsfastigheten ”Fatburen” som stod färdig 2005.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Ej längre existerande byggnader på Södermalm
Kvarnar i Stockholms län
Som i drömmar

Som i drömmar är en svensk svartvit film från 1954 med regi och manus av Carl Gyllenberg. Gyllenberg har även en större roll i filmen och filmen är också hans första och enda som regissör och manusförfattare.

Om filmen 
Filmen bygger till stor del på den grekiska myten om Prometheus. Inspelningen ägde rum i Stockholms skärgård (i Sandhamn och vid Grönskärs fyr) med Jan Lindeström och Åke Westerlund som fotografer. Filmen klipptes ihop av Gyllenberg och premiärvisades den 29 mars på biograferna Anglais i Stockholm och Grand i Uppsala. Den var 91 minuter lång och barntillåten.

Filmen spelades in med knappa ekonomiska resurser och därför användes få professionella skådespelare. Metronomes direktör Lars Burman satsade pengar i projektet och medverkade även som skådespelare. Inget synkront ljud spelades in och filmen har heller inga dialoger. I stället berättas historien med bilder som sammanbinds av musik. Två röster (Lars Ekborg och Eva Engström) förtydligar händelseförloppet, men förkroppsligas aldrig i bild. Förutom den svenska versionen framställdes filmen i en engelsk och en fransk version med titlarna As in Dreams respektive Comme en rêves, där enda skillnaden gentemot den svenska förlagan var förtexterna samt rösterna. Produktionskostnaden för de utländska versionerna var 98 000 svenska kronor.

Rollista 
 Carl Gyllenberg – Prometheus
 Birgitta Bergendahl – Pallas Athena
 Barbro Björkdahl – den ljusa människan
 Marianne Groth – den mörka människan
 Lars Burman – Hefaistos
 Göran Stenström – Hermes
 Magiro Grendahl – Pandora

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1954
Svenskspråkiga filmer
Stockholms skärgård på film
Svartvita filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Skrattbomben

Skrattbomben är en svensk svartvit komedifilm från 1954 med manus och regi av Börje Larsson. I rollerna ses bland andra Gus Dahlström, Holger Höglund och Karl-Arne Holmsten.

Handling 
Gus och Holger arbetar som fastighetsskötare på Planius institut för vetenskaplig forskning, som tar fram uppfinningar åt Krigsmakten och vapenindustrin. De ägnar sig även på fritiden åt uppfinningar och en dag har de uppfunnit en skrattbomb. När de ska visa sitt verk för institutets professor är uppfinningen borta, stulen av ett gäng bovar. Gus och Holger kommer dock ligan på spåren och kan återta sin uppfinning. Till slut kan de visa den för professorn som blir mycket imponerad. Under visningen exploderar dock bomben och Gus och Holger kan inte minnas hur de gick till väga för att konstruera den. Som tur är har de en ny idé.

Om filmen 
Filmen spelades in under 1954 i AB Sandrew-Ateljéerna (interiörer) och Stockholm (exteriörer) med Curt Jonsson som fotograf och Otto Scheutz som produktionsledare. Originalmusiken komponerades av Sune Waldimir och i övrigt användes "Amours divins, ardentes flammes" av Jacques Offenbach samt "Kavaljersvisa från Värmland" av Sten Selander. Filmen klipptes av Arne Löfgren och premiärvisades den 26 december 1954 på flera biografer runt om i Sverige. Filmen är 84 minuter lång och barntillåten.

Filmen har visats i SVT, bland annat 2013, 2015 samt i september 2018.

Rollista 
 Gus Dahlström – Gus
 Holger Höglund – Holger
 Karl-Arne Holmsten – John, bilmekaniker, egentligen polis
 Bibi Nyström – Linda Planius
 Gunnar Olsson – professor Planius, Lindas far
 Birgitta Andersson – Vera
 Git Gay – elegant dam
 Ulf Johanson – chefen för hemliga polisen
 Olof Thunberg – bov
 Gustaf Färingborg	– Albert, den eleganta damens svartsjuka man
 Siegfried Fischer	– Hansson, ägare till bensinmacken
 Dagmar Olsson – motorcykelförare
 Curt "Minimal" Åström – Albert, hennes man
 Ulla-Bella Fridh – husa
 Inga-Lill Åhström	– kvinna i slagsmål
 Sangrid Nerf – kvinna i slagsmål
 Sven Melin – ena kvinnans man
 John Starck – professor Blink

Ej krediterade
 Georg Rydeberg – Georg Regin, bov
 Stig Johanson – nudist på Hälsoklubben Friheten
 Svea Holst – anställd på Nockeby tvätteri
 Alexander Baumgarten – bov
 Bertil Johnson – polisen vid gatuslagsmålet
 Birger Lensander	– vaktmästare
 Otto Scheutz – general
 Jonas Albert Jonsson – man i publiken på professor Planius föreläsning

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Filmer 1954
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svartvita filmer
Filmer i regi av Börje Larsson
Svenska 1950-talsfilmer
Den underbara lögnen

Den underbara lögnen kan syfta på:

 Den underbara lögnen (1929) – en tysk film från 1929, originaltitel Die wunderbare Lüge der Nina Petrowna
 Den underbara lögnen (1931) – en amerikansk film från 1931, originaltitel The Magnificent Lie
 Den underbara lögnen (1955) – en svensk film från 1955
Brandon Adams

Brandon Quintin Adams (född 22 augusti 1979 i Topeka, Kansas) är en amerikansk skådespelare, känd för att ha spelat ’Jesse Hall’ i de första två Mighty Ducks-filmerna och ’Kenny DeNunez’ i The Sandlot Kids.
   
Adams har även agerat i The Fresh Prince of Bel-Air, Martin, Michael Jackson's Moonwalker och var huvudrollsinnehavare i Wes Craven's Ondskans hus. Han har även gjort rösten till ’Raijin’ i Kingdom Hearts II.

Adams är också en rappare som uppträder under namnet B. Lee.

Filmografi 
1988: Moonwalker – Zeke (segment "Smooth Criminal") / Young Michael (segment "Badder") (vann Young Artist Award)
1989: Polly – Jimmy Bean (nominerad Young Artist Award)
1990: Polly: Comin' Home! – Jimmy Bean
1991: Sunday in Paris – Brandon Chase
1991: Ondskans hus – Poindexter "Fool" Williams (nominerad Saturn Award)
1992: The Mighty Ducks – Jesse Hall (nominerad Young Artist Award)
1993: The Sandlot Kids – Kenny DuNunez (vann Young Artist Award)
1993: Ghost in the Machine – Frazer
1994: Beyond Desire – Vic Delgado
1994: D2: The Mighty Ducks – Jesse Hall
2001: MacArthur Park – Terry
2012: Stuck in the Corners – Mike

Television 
1989: Quantum Leap – Older Brother
1989–1990: Empty Nest – Georgie / Peter
1989–1991: A Different World – Dion
1990: The Tom & Jerry Kids Show – diverse röster
1992: Nightmare Café – Luke
1993: Martin – Boy #2
1993: South Beach – TJ
1993: Droopy, en mästerlig detektiv – diverse röster
1994: The Fresh Prince of Bel-Air – Bryan / Ramon
1994: Roc – Terrence
1995: Boy Meets World – Alex
1995: Sister, Sister – Michael
1996: The Burning Zone – D-Ray Drummond
1997: ARK, the Adventures of Animal Rescue Kids – Barrett McKibble
1998–1999: Moesha – Aaron

Videospel 
2005: Kingdom Hearts II – Raijin

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska rappare
Födda 1979
Män
Levande personer
Personer från Topeka
Peščenica-Žitnjak

Peščenica-Žitnjak är en stadsdel i Zagreb i Kroatien. Stadsdelen skapades år 1999 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Peščenica och Žitnjak och har 56 487 invånare (2011). Peščenica-Žitnjak yta uppgår till 35,29 km2.

Geografi 
Peščenica-Žitnjak ligger i sydöstra delen av Zagreb och omfattar även det fristående samhället Ivanja Reka. Stadsdelen gränsar till Maksimir i norr, Donja Dubrava och Sesvete i nordöst, Zagrebs län i söder och sydöst, Novi Zagreb-istok i sydväst, Donji grad och Trnje i väster. Peščenica-Žitnjak ligger till största del i låglänt terräng och Peščenica i nordväst utgör stadsdelens mest befolkade och urbaniserade område. I Žitjak finns ett naturskyddsområde som täcker en yta på 131,05 hektar. I naturskyddsområdet finns dammar och ett rikt fågelliv med mer än 150 fågelarter.

Demografi 
Peščenica-Žitnjak är den stadsdel i Zagreb där det bor flest invandrare (13,01%) eller personer tillhörande någon av landets etniska minoriteter. Till stadsdelens talrikaste minoriteter hör serberna (8,7%), bosniakerna (3,1%) och romerna (2,0%).

Byggnader, konstruktioner och anläggningar (urval) 
 Almeriatornet
 Fosterlandsbron
 Saligförklarade Augustin Kazotićs kyrka
 Zagrebs moské

Lista över lokalnämnder 
I Peščenica-Žitnjak finns 16 lokalnämnder (mjesni odbori) som var och en styr över ett mindre område: 
    
Borongaj-Lugovi
Bruno Bušić
Donje Svetice
Ferenščica
Folnegovićevo naselje
Oton Župančić
Ivanja Reka
Kozari Bok
Kozari Putevi
Peščenica
Petruševec
Resnik
Savica Šanci
Volovčica
Vukomerec
Žitjak

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

Stadsdelar i Zagreb
Polly (film)

Polly är en amerikansk musikalisk TV-film från år 1989, regisserad av Debbie Allen. Handlingen är baserad på den klassiska ungdomsromanen Pollyanna.

Handling 
Denna film utspelas i Alabama under 1950-talet och uppvisar en helt afro-amerikansk ensemble (med undantag av Celeste Holm). Keshia Knight Pulliam spelar Polly Whittier, ett föräldralöst barn som flyttar in hos sin tant Polly Harrington (Phylicia Rashad) och försöker att förena den lilla sydstatsbyn under segregationens era.

Polly visade sig vara en fullträff och en uppföljare, Polly: Comin' Home!, gjordes år 1990. Båda dessa filmer finnes tillgängliga på DVD exklusivt från Disney Movie Club och Disney Movie Rewards.

Rollista (i urval) 
 Keshia Knight Pulliam – Polly Whittier
 Phylicia Rashād – Tant Polly Harrington
 Dorian Harewood – Dr. Robert Shannon
 Barbara Montgomery – Mrs. Conley
 T. K. Carter – George Dodds
 Vanessa Bell Calloway – Nancy Palmer
 Brandon Quintin Adams – Jimmy Bean
 Thelma "Butterfly" McQueen – Miss Priss
 Larry Riley – Pastor Gillis
 Brock Peters – Mr. Pendergast
 Celeste Holm – Miss Snow
 Ken Page – Borgmästare Warren

Musikalnummer 
By Your Side – Polly
Honey Ain't Got Nothin' On You – Polly, Nancy, & Girls
Sweet Little Angel Eyes – Jimmy Bean, Polly, George, Nancy, & Children
Something More – Aunt Polly
Shine A Light – Mayor Warren, Dr. Shannon, & George
Rainbow Maker – Polly, Nancy, & Aunt Polly
Stand Up – Reverend Gillis, Dr. Shannon, & Congregation
Finale – Company
 Soundtrack utgivet på CD-skiva år 1989 av Walt Disney Records

Externa länkar 
 

Amerikanska TV-filmer
Amerikanska musikalfilmer
TV-filmer 1989
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på barnböcker
Friedrich von der Leyen

Friedrich von der Leyen, född 19 augusti 1873, död 6 juni 1966, var en tysk germanist, litteraturhistoriker och folkminnesforskare.

Leyen blev professor vid Münchens universitet 1906, var professor vid Yale University 1913-14 och från 1920 vid Kölns universitet. Bland hans arbeten märks främst Die Götter und Göttersagen der Germanen (1909, 3:e upplagan 1924), Das Märchen (1911, 3:e upplagan 1925), Die deutschen Heldensagen (1912), Deutsche Dichtung in neuer Zeit (1922, 2:e upplagan 1927), Geschichte der deutschen Dichtung (1926). Leyen gav dessutom ut de stort upplagda verken Deutsches Sagenbuch (1908–20) och Die Märchen der Weltlitteratur (påbörjades 1912 tillsammans med Paul Zaunert, avslutades 2002 långt efter von der Leyens död).

Källor 

 

Tyska etnologer
Tyska litteraturvetare
Tyska germanister
Födda 1873
Avlidna 1966
Män
Anthony-Maria Browne, 2:e viscount Montague

Anthony-Maria Browne, 2:e viscount Montague (eller Montagu), född 1574, död den 23 oktober 1629, var en engelsk adelsman. Han föddes 1574 som sonen till Anthony Browne (den äldste sonen till Anthony Browne, 1:e viscount Montague) och Mary Dormer. Han blev den andre vicomten Montague vid 18 års ålder efter att hans farfar hade avlidit 1592 och från honom ärvde han en fastighet som inbringade mellan £3 600 och £5 400 varje år.

Efter att Guy Fawkes hade lämnat skolan började han arbeta för Montagues farfar. De två drog dock inte jämnt och Fawkes avskedades efter en kortare tjänstgöring. Fawkes anställdes då istället av Montague. För detta ansågs Montague ha varit inblandad i krutkonspirationen; han arresterades och satt fängslad i ungefär ett år i Towern. Han skrev sedan en bok under namnet A Booke of Orders and Rules.

Montague avled den 23 oktober 1629 och begravdes i Midhurst Church, Midhurst, West Sussex.

Familj 
Montague gifte sig 1591 med Jane Sackville, dotter till Thomas Sackville, 1:e earl av Dorset, och tillsammans fick de barnen:

Francis Browne, som dog ung.
Anthony Browne, som dog ung.
Francis Browne, 3:e viscount Montague, som gifte sig med Elizabeth Somerset, dotter till Henry Somerset, 1:e markis av Worcester.
Mary Browne, som först gifte sig med William Paulet, lord St. John och senare med William Arundell av Horningsham, Wiltshire.
Catherine Browne, som gifte sig med William Tyrwhit.
Mary Browne, som gifte sig med Robert Petre, 3:e baron Petre.
Frances Browne, som gifte sig med John Blomer.
Anne Browne, som blev nunna. 
Lucy Browne, som blev nunna.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Personer i England under 1500-talet
Personer i England under 1600-talet
Män
Födda 1574
Avlidna 1629
Personer under Tudoreran