kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fritz Schwab

Erich Arthur Fritz Schwab, född 31 december 1919 i Berlin, död 24 november 2006, var en schweizisk friidrottare.

Schwab blev olympisk silvermedaljör på 10 kilometer gång vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor

Noter 

Födda 1919
Schweiziska gångare
Schweiziska olympiska silvermedaljörer
Schweiziska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Europamästare i gång
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Schweiz
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Schweiz
Män
Avlidna 2006
Idrottare från Berlin
Ernst Anding

Ernst Anding, född 11 augusti 1860 i Seebergen, Sachsen-Coburg-Gotha, död 30 juni 1945 i Gotha, var en tysk astronom. 

Anding var från 1906 direktör för observatoriet i Gotha. Han publicerade flera avhandlingar av fotometriskt innehåll och skrev bland annat Kritische Untersuchungen über die Bewegung der Sonne durch den Weltraum (två band, 1901 och 1910).

Källor

Tyska astronomer under 1800-talet
Födda 1860
Avlidna 1945
Män
Personer från Thüringen
Walter Wislicenus

Walter Friedrich Wislicenus, född 5 november 1859 i Halberstadt, död 3 oktober 1905 i Strassburg, var en tysk astronom. Han var son till Adolf Timotheus Wislicenus och brorson till Gustav Adolf Wislicenus.

Wislicenus studerade astronomi i Leipzig och Strassburg och deltog 1882 i den tyska Venusexpeditionen till Bahia Blanca i Argentina. Han var 1883–89 assistent vid observatoriet i Strassburg och från 1894 professor i astronomi vid universitetet där. 

Av Wislicenus talrika arbeten kan nämnas Handbuch der geographischen Ortsbestimmungen auf Reisen (Leipzig 1891), Tafeln zur Bestimmung der jährlichen Auf- und Untergänge der Gestirne (Leipzig 1892), Astronomische Chronologie (Leipzig 1895). Från 1899 redigerade han "Astronomischer Jahresbericht" (sex band, Berlin 1900–05).

Asteroiden 4588 Wislicenus är uppkallad efter honom.

Källor

Tyska professorer i astronomi
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Halberstadt
Födda 1859
Avlidna 1905
Män
Salmonsens
Astronomer under 1800-talet
Kerstin Olson

Kerstin Olson, folkbokförd Kerstin Elisabeth Olsson, ogift Haglund, född 29 november 1929 i Halmstad, död 1 mars 2007 i Örebro Nikolai församling, var en svensk arkitekt.

Olson, som var dotter till brandmästare Alfred Haglund och Hildur Persson, avlade studentexamen i Halmstad 1948 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola i Göteborg 1956. Efter anställning hos Jan Wallinder, bedrev hon egen verksamhet från 1962, tillsammans med maken, arkitekten Lennart Olson, genom Kerstin och Lennart Olson Arkitektkontor AB.

Hon var gift nännde Lennart Olson från 1953 till sin död 2007.

Verk i urval 
Bibliotek i Karlskrona 1956 (hos Jan Wallinder).
Kv.Tunnbindaren, Söder, Örebro 1956 (hos Jan Wallinder).
Kv. Klockgjutaren, bostäder och lokaler, Söder , Örebro.
Adolfsbergshemmet, äldreboende, Örebro.
Södermalmshemmet, äldreboende, Örebro.
Rostahemmet äldreboende, Örebro.
Brolyckan. Daghem, Örebro
Fokushuset, lägenheter för handikappade, Örebro.
Saneringsprojekt av kv. Tågmästaren, Söder, Örebro.
Saneringsprojekt av kv. Mältaren, Söder, Örebro.
Saneringsprojekt av kv. Tulpanen vid Vasaplatsen,Väster, Örebro.
Västhaga, bostadsområde, Örebro, 1970-talet.
Norra Oxhagen (senare Björkhaga), bostadsområde, Örebro, 1970-talet.
Haga centrum, Örebro, 1970-talet.
Björkhaga, skola, Örebro, 1970-talet.

Referenser
Nerikes Allehanda 2007-04-19, dödsruna av Lennart Olson, Anna Kihlgren och Lars Olson. 
SAR, Svenska Arkitekters Riksförbunds matrikel. 
Sveriges Arkitekters årsbok.

Noter

Externa länkar
Örebro stadsarkiv: Kerstin och Lennart Olson Arkitektkontor AB, arkivförteckning.

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 2007
Kvinnor
Personer från Halmstad
Juhani Pallasmaa

Juhani Uolevi Pallasmaa, född 14 september 1936 i Tavastehus, är en finländsk arkitekt, professor och skribent. Han räknas till Finlands främsta arkitekturteoretiker.

Utbildning och verksamhet
Pallasmaa tog masterexamen i arkitektur vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1966. Han var rektor på Konstindustriella läroverket i Helsingfors 1970–72. Verkade som docent på Haile Selassie I-universitetet i Addis Abeba 1972–74. Chef för Finlands arkitekturmuseum 1978–83. Professor i arkitektur på Tekniska Högskolan i Helsingfors. Från 1963 har Pallasmaa, utöver sin undervisning och forskning, ägnat sig åt en rad arkitekturprojekt, produkt- och grafisk design samt stadsplanering. Han har författat ett flertal böcker som berör fenomenologiska studier kring arkitektur och hur vi uppfattar arkitektur med våra sinnen.

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Födda 1936
Levande personer
Män
Finländska professorer i arkitektur
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Alumner från Tekniska högskolan i Helsingfors
Personer från Tavastehus
Gösta Planck

Bengt Gösta Planck, född 2 januari 1905 i Gällivare, död 20 december 1981 i Jönköping, var en svensk arkitekt.

Utbildning och verksamhet
Han studerade vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1924-1929 och vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1931-1933. Arbetade med Nordiska museets kulturhistoriska byggnadsundersökning 1928-1929 och 1931-1933. Han var anställd vid Grenfire Steel Co i Ohio, USA 1929 och hos arkitekt Birger Jonson 1930. Anställd vid Kooperativa förbundets arkitektkontor 1930-1931, hos arkitekt Carl Åkerblad 1931 och vid Stockholms stads byggnadsnämnd 1933.Planck bedrev egen verksamhet i Borås 1933-1938. Stadsarkitekt i Söderhamn 1938-1941 och i Jönköping 1941-1953. Han var länsarkitekt i Jönköping 1953-1967. Arbetade hos K-konsult i Jönköping 1967-1970. Han har bland annat ritat Gräshagskyrkan i Jönköping och flera ålderdomshem i Jönköping, Kramfors och Mullsjö.

Referenser
Indebetou, Govert och Hylander, Erik (red): Svenska teknologföreningen 1861 - 1936. Biografier. Del 2. Födelseåren 1885 - 1914. Jämte bihang: Förteckning över personer utexaminerade från teknologiska institutet och tekniska högskolan. Stockholm, 1937. Sid 1246 och 1487. 
Dagens Nyheter 1981-12-22, dödsruna. 
Sveriges Släktforskarförbund: CD-skivan Sveriges dödbok 1950-1999. 
Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR). Matriklar.

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Länsarkitekter i Jönköpings län
Söderhamns stadsarkitekter
Jönköpings stadsarkitekter
Födda 1905
Avlidna 1981
Män
Personer från Gällivare socken
Gunnar Pleijel

Gunnar Pleijel, född 5 maj 1905 i Gamleby, Småland, död 25 februari 1963 i Stockholm, var en svensk arkitekt.

Utbildning och verksamhet

Han studerade vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1928–1934. Teknologie doktor 1954. Docent i arkitektur på Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1955–1963. Pleijel har bland annat ritat utställningen Bo Bättre i Stockholm 1936, Evagården i Ljungsbro 1941 och Sveriges astrofysiska station på Capri, Italien.

1955 tilldelades Pleijel Polhemspriset för ”the computation of natural radiation in architecture and Town Planning”, hans doktorsavhandling från föregående år. Avhandlingen handlar om hur värme och ljus från solen kan hanteras och tillvaratas vid uppförande av bostäder och städer för att förbättra klimat, trivsel och energiåtgång. Han har sedan författat ytterligare ett antal skrifter på detta tema.

Gunnar Pleijel är gravsatt vid Norra krematoriet på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi (urval)  

Ett antal bidrag i ”Byggmästaren” 1940–1962

Se även
Pleijel (släkt)

Källor
Indebetou, Govert och Hylander, Erik (red): Svenska teknologföreningen 1861 - 1936. Biografier. Del 2. Födelseåren 1885 - 1914. Jämte bihang: Förteckning över personer utexaminerade från teknologiska institutet och tekniska högskolan. Stockholm, 1937. Sid 1290 och 1501. 
Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR). Matriklar. 
 Pleijel, Gunnar V, i Vem är det, 1963.
 Pleijel, Gunnar V. på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Mottagare av Polhemspriset
Personer från Gamleby socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1963
Män
Gustaf Rosenberg

Gustaf Olof Rosenberg, född 21 maj 1925 i Stockholm, död 13 oktober 2021 på Lidingö, var en svensk arkitekt.

Utbildning och verksamhet
Rosenberg tog examen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1951. Han var anställd hos Ancker-Gate-Lindegren 1951–1952 och därefter på Storstockholms Lokaltrafiks (SL:s) arkitektkontor 1953–1954. Han inledde egen verksamhet 1955 och startade, tillsammans med Olle Stål, Rosenberg & Stål Arkitekter AB, 1955. Från 1987, då han och hans bror, Hans Rosenberg, arkitekt SAR o SIR, ombildade bolaget till Rosenbergs Arkitektkontor AB, var han verkställande direktör för företaget. Han var fortsatt VD för kontoret i ytterligare några år efter 1993 då kontoret ombildades till Rosenbergs Arkitekter AB, nu med nya ägandeförhållanden.

Rosenberg belönades genom åren med tjugo förstapris i olika arkitekttävlingar. År 1981 blev han ledamot av Kungliga Akademien för de fria Konsterna (Konstakademien). Han tilldelades Prins Eugen medaljen för framstående konstnärlig gärning 1998, Svenska Betongföreningens guldmedalj 2000 och Paul Hedqvists belöning 2013.

Gustaf Rosenberg är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Verk i urval

Villa Mölnavägen, Lidingö (tillsammans med Kerstin Rosenberg) 1958.
Praktisk realskola med handelsgymnasium invid Arosvallen i Västerås 1961. 
Kristiansborgsbadet invid Arosvallen i Västerås. 
Vendelsömalmskolan, Österhaninge, 1966. 
Sollentuna sim- och sporthall, Sollentuna,  1976 (Kasper Salin-priset 1976). 
Tomteboda postterminal, Solna, 1982 (1982- års Tengbompris). 
Försäljningskontor Forum för IBM Svenska AB, Kista, Stockholm 1984–1985 (keramikpris 1986). 
Bankhus 90 för SE-banken, Rissne, Sundbyberg, 1992 (Betongelementföreningens arkitekturpris 1992). 
Mikroelektronokfabrik för Ericsson, Kista, Stockholm, 1994. 
Tekniska Verken i Linköping, 1994 (Kasper Salin-priset 1994).

Egna publikationer
Arkitektur 1961-A:9 sid 181, Villa i Lidingö
Arkitektur 1962-A:2 sid 56, Praktisk realskola med handelsgymnasium i Västerås
Arkitektur 1963:3 sid 74, Badhus i Västerås
Arkitektur 1968:8 sid 29, Mellan- och högstadieskola i Österhaninge
Arkitektur 1973:9 sid 3, Tre hus med bad. Rosenberg & Stål Arkitektkontor AB
Arkitektur 1979:10 sid 10. Skarpängsskolan i Täby
Arkitektur 1983:8 sid 20, Postterminal, Tomteboda, Solna
Arkitektur 1986:2 sid 20, IBM - Forum. Rosenberg & Stål Arkitektkontor AB
Arkitektur 1992:7 sid 40, SE-banken, Rissne.

Referenser
Hultin, Olof (red): Arkitektur i Sverige. Architecture in Sweden 1973 - 83. Stockholm, 1983. 
Hultin, Olof: Arkitektur i Sverige 1984 - 89. Architecture in Sweden. Stockholm, 1989. 
Hultin, Olof (red): Arkitektur i Sverige. Architecture in sweden 1990 - 1994. Stockholm, 1994. 
Sveriges Släktforskarförbund: CD-skivan Sveriges dödbok 1950–1999. 
Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR). Matriklar.
 Familjesidan.se
 Gustaf Olof Rosenberg på Gravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Ledamöter av Konstakademien
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2021
Män
Geordie Shore

Geordie Shore är en engelsk dokusåpa baserad i staden Newcastle upon Tyne. TV-serien har hämtat inspiration från den amerikanska succén Jersey Shore, och har därigenom blivit ett enormt populärt fenomen sedan premiären under det första kvartalet år 2010. Sedan dess har det blivit 21 säsonger.

Se även
Geordie

Reality-program
Brittiska TV-serier från 2010-talet
Engelskspråkiga TV-serier
Asterix & Obelix och britterna

Asterix och Obelix och britterna är den fjärde spelfilmen om Asterix och Obelix, regisserad av Laurent Tirard. Filmen är inspelad i 3D och hade världspremiär i september 2012.

Uppföljaren, Asterix & Obelix: I drakens rike, har planerad premiär i Sverige den 10 februari 2023.

Handling 
Julius Caesar landstiger i Britannien, där en liten by fortfarande håller stånd mot de romerska legionerna. Situationen blir dock allt värre för byborna, vilket föranleder en av byborna att åka till Frankrike för att leta upp sin kusin Asterix och be om hjälp.

Rollista 
 Édouard Baer — Asterix
 Gérard Depardieu — Obelix
 Fabrice Luchini — Julius Caesar
 Catherine Deneuve — Englands drottning
 Gérard Jugnot — Barbe-Rouge
 Jean Rochefort — Lucius Fouinus
 Valérie Lemercier — husmor
 Guillaume Gallienne — Jolitorax
 Charlotte Le Bon — Ophelia, Jolitorax fästmö
 Vincent Lacoste — Goudurix
 Dany Boon — Tetedepiaf
 Bouli Lanners — Olaf Grossebaf

Svenska röster 
 Fredrik Hiller — Asterix
 Allan Svensson — Obelix
 Måns Nathanaelson — Fixfax
 Gunnar Ernblad — Julius Caesar
 Freddy Åsblom — Goudurix
 Marie Richardson — Miss Macintosh
 Marie Serneholt — Ofelia
 Suzanne Reuter — Drottning Cordelia
 Johan Wahlström — Olaf Stordåde
 Ole Ornered — Enkelfink
 Stephan Karlsén — Majestix
 Övriga medverkande: Dominique Pålsson Wiklund, Andreas Rothlin Svensson, Steve Kratz, Charlotte Ardai Jennefors, Anton Körberg, Viktor Åkerblom, Andreas Nilsson, Leo Hallerstam, Stig Engström, Daniel Sjöberg, Bjarne Heuser	
 Produktionsledare — Maria Hellström
 Röstregi — Maria Rydberg
 Mixning — Mads Eggert
 Översättare — Oscar Harryson
 Inspelningstekniker — Nils Manzuoli, Johan Lejdemyr
 Svensk version producerades av SDI Media Scandinavia

Referenser

Externa länkar

Asterix på film
Franska filmer 2012
Franska komedifilmer
Franska äventyrsfilmer
Julius Caesar på film
Franskspråkiga filmer
Robert F. Bradford

Robert Fiske Bradford, född 15 december 1902 i Boston, död 18 mars 1983 i Boston, var en amerikansk republikansk politiker. Han var viceguvernör i delstaten Massachusetts 1945–1947 och därefter guvernör 1947–1949.

Bradford utexaminerades 1923 från Harvard University och avlade 1926 juristexamen vid Harvard Law School. År 1938 valdes han till åklagare i Middlesex County.

Bradford tillträdde 1945 som viceguvernör och efterträddes 1947 av Arthur W. Coolidge. Han efterträdde därefter Maurice J. Tobin som guvernör och efterträddes 1949 av Paul A. Dever efter förlust i guvernörsvalet 1948. Leroy Anderson komponerade 1948 musikstycket "Governor Bradford March" som en hyllning till guvernören. Bradfords dotter Anne var gift med senator Charles Mathias.

Referenser 

Födda 1902
Avlidna 1983
Viceguvernörer i Massachusetts
Guvernörer i Massachusetts
Män
Personer från Boston
Alumner från Harvard Law School
Bertil Schröder

Gustaf Bertil Schröder,  född 22 mars 1947 i Danderyds församling, död 29 augusti 2007 i Järfälla församling, var en svensk arkitekt.

Utbildning och verksamhet
Han tog studentexamen vid Spånga läroverk 1966, och arkitektexamen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1972. Han anställdes hos Höjer & Ljungqvist arkitektkontor från 1972, och blev delägare år 1979. Schröder var vd för företaget 1989–1996, då under namnet Origo arkitekter. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Verk i urval
Vallatorp, bostadsområde, Täby, 1981. 
Nybodahöjden, Stockholm, 1988. 
Barkarby församlingshem, Jakobsberg, 1996. 
Juringeskolan, Huddinge, 2002. 
Grudes litografiska ateljé och stentryckeri i Sundby gård, Huddinge, 2005. 
Grindtorpsskolan, Botkyrka, 2007.

Referenser 
SAR, Svenska Arkitekters Riksförbunds matrikel. 
Sveriges Arkitekters årsbok. 
 Dödsannons i Dagens Nyheter 2007-09-08, sid. 40
Dagens Nyheter 2007-11-13, dödsruna av Jan Boestad, Anders Kalén och Maria Halla.
 Schröder, Gustaf Bertil på SvenskaGravar.se

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Personer från Danderyds socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1947
Avlidna 2007
Män
Edward Somerset, 4:e earl av Worcester

Edward Somerset, 4:e earl av Worcester, född cirka 1568, död 3 mars 1628, var en engelsk aristokrat. Han föddes som den enda sonen till William Somerset, 3:e earl av Worcester och hans fru Christian North. Den 21 februari 1589 efterträdde han sin far som earl av Worcester och 1593 blev han medlem av Strumpebandsorden.

Worcester var en viktig rådgivare åt Jakob I av England, där han agerade som lordsigillbevarare. 1606 utsågs han till Keeper of the Great Park, vilket var en park som Henrik VIII av England lät grunda vid Nonsuch Palace. Worcester avled den 3 mars 1628 och begravdes i Church of St Cadoc i Wales.

Familj 
Worcester gifte sig i december 1571 med Elizabeth Somerset, grevinna av Worcester, dotter till Francis Hastings, 2:e earl av Huntingdon och Catherine Pole, och tillsammans fick de femton barn, där några av dessa var:
Henry Somerset, 5:e earl av Worcester.
Thomas Somerset, 1:e viscount Somerset (född 1579, död 1649), som gifte sig med Helen Barry 1616.
Katherine Somerset (död 6 november 1654), som gifte sig med Thomas Windsor, 6:e baron Windsor.
Blanche Somerset (död 28 oktober 1649), som gifte sig med Thomas Arundell, 2:e baron Arundell av Wardour.
Frances Somerset, som gifte sig med William Morgan, 1:e baronet av Llantarnam.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Personer i England under 1500-talet
Personer i England under 1600-talet
Män
Födda 1568
Avlidna 1628
Personer under Tudoreran
Lords Privy Seal
Engelsk adel
Ulf Snellman

Ulf Snellman, född 12 juli 1910 på Östermalm i Stockholm, död 26 januari 1982 i Saltsjöbaden, var en svensk arkitekt.

Utbildning och verksamhet
Snellman, som var son till bankdirektör Emil Snellman och Gunilla Brändström, och bror till arkitekten Brita Snellman. Han avlade studentexamen 1929 samt utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1933 och från Kungliga Konsthögskolan 1948. Han var anställd hos länsarkitekt Nils A. Blanck i Malmö 1934–1935, på Kooperativa förbundets arkitektkontor 1935–1941, vid Fortifikationsförvaltningen 1941–1946, vid Stockholms stads byggnadsnämnd 1946–1947, intendent vid Byggnadsstyrelsen 1948–1952, byrådirektör där 1953–1955 samt byggnadsråd och chef för intendentsbyrån 1955–1961. 

Snellman bedrev egen arkitektverksamhet från 1936, från 1961 tillsammans med Tore Forsman, senare även med Kjell Rosenborg under namnet Forsman, Rosenborg, Snellman arkitektkontor. Han var biträdande lärare i stadsbyggnad vid Kungliga Tekniska högskolan 1949–1952 samt lärare i stadsbyggnadskonst vid Kungliga Konsthögskolan 1954–1956. Han var medlem av avdelningsråden för arkitektur vid Kungliga Tekniska högskolan och Chalmers tekniska högskola 1957. Han var ordförande i Handarbetets vänner från 1962.

Verk i urval
Hotell Högland, Nässjö 
Enskededalens sjukhus, Stockholm (aldrig utfört).
Stadsplaner i Stensö- och Fisksätraområdena, Nacka kommun. 
Pensionärshotellet Syréngården i Saltsjöbaden, Nacka kommun.
Turebergshuset, Sollentuna kommun
Sivia torg, Uppsala (rivet)

Egna publikationer 
Byggmästaren 1944:26 sid 484, Kv Cepheus (Takvåning)
Byggmästaren 1946:12 sid 203, Simhallsfrågan vid Västerbottens regemente, Umeå. Ett inlägg. 
Arkitektur 1966:8 sid 310, Stadsplan för Fisksätraområdet, Nacka kommun.

Källor
Lagerström, Sten (red): Vem är det. Svensk biografisk handbok 1971. Stockholm, 1970. 
Svenska Dagbladet 1982-02-01, nekrolog av Lennart Holm. 
Dagens Nyheter 1982-02-02, dödsruna. 
Sveriges Släktforskarförbund: CD-skivan Sveriges dödbok 1950-1999. 
Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR). Matriklar.

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 1982
Män
Arkitekter från Stockholm
Hans Speek

Hans Speek, född 4 februari 1920 i Novorossijsk i Ryssland, död 28 augusti 2008 i Stockholm, var en arkitekt. 

Speel föddes i Kaukasus under Ryska inbördeskriget av estniska föräldrar. De återvände till Tallinn där Hans påbörjade sina tekniska studier. Efter krigsutbrottet och faderns deportation till Sibirien tog sig Hans Speek via Finland till Sverige där han fortsatte arkitektstudierna vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm till 1950. Han fick var anställd hos Erik Lallerstedt, varefter han drev egen arkitektverksamhet i Stockholm. Tillsammans med Bertil Engstrand vann han 1965 tävlingen om Martin Luthers kyrka i Halmstad. Han vann vidare Kasper Salin-priset för småhusområdet Solbacka, Norrtälje 1979 (tillsammans med Ola Bengtsson och Bertil Engstrand).

Källor
Svenska Dagbladet: Minnesruna (2008-10-14)

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1920
Avlidna 2008
Män
Personer från Novorossijsk
Paul Heinrich Vogt

Paul Heinrich Vogt, född 1 oktober 1850 i Crossen an der Oder, död 25 december 1935 i Halle an der Saale, var en tysk matematiker och astronom.

Vogt studerade i Breslau och var 1874–1920 lärare där. Han publicerade dels självständigt, dels i facktidskrifter flera matematiska avhandlingar. Som astronom konstruerade han en precessionsglob (Præzessionsglobus. Ein kronologisches Werkzeug für Historiker und Philologen, 1912), och visade, att Klaudios Ptolemaios stjärnkatalog är ett självständigt arbete med Hipparchos katalog som förarbete (Versuch einer Wiederherstellung von Hipparch's Fixsternverzeichniss, Astronomische Nachrichten 224, 1925).

Källor

Tyska astronomer
Tyska matematiker
Födda 1850
Avlidna 1935
Personer från Crossen an der Oder
Män
Salmonsens
Busójárás

Busójárás (ungerska, betyder "Busó-vandring"; på kroatiska: Pohod bušara) är ett årligt firande av Šokci (kroater) som bor i staden Mohács i Ungern. Festen hålls i slutet av karnevalsperioden ("Farsang"), som slutar dagen före Askonsdagen. Under firandet uppträder Busós (personer som bär treditionella masker) och inkluderar folkmusik, maskerader, parader och dans. Busójárás firas under sex dagar, vanligtvis i februari. Det börjar på en torsdag, följt av Kisfarsang (Lilla Farsang)-karnevalen på fredagen och med den största festligheten, Farsang vasárnap (Farsang-söndagen) på sjunde söndagen före Påskdagen. Firandet avslutas med Farsangtemetés (Begravning av Farsang) på den följande tisdagen (Fettisdagen eller Mardi Gras).

Dessa traditionella fester har 2009 skrivits in på listan över mänsklighetens omistliga kulturarv.

Enligt lokalbefolkningen har karnevalen sitt ursprung i två olika traditioner som dock berör varandra.

Enligt den mest populära traditionen flydde Mohácsfolket från staden under den  turkiska ockupationen av landet och började bo i de närbelägna våtmarkerna och skogarna för att undvika de osmanska (turkiska) trupperna. En natt, då de satt och pratade runt lägerelden, dök plötsligt en gammal šokacman upp från ingenstans och sa till dem: "Var inte rädda, era liv kommer snart att vändas till det bättre och ni kommer att återvända till era hem. Fram till dess, förbered er för striden, tillverka olika vapen och skrämmande masker till er själva, och vänta på en stormig natt då en maskerad riddare kommer att komma till er."  Han försvann lika fort som han hade kommit. Flyktingarna följde hans order och några dagar senare, under en stormig natt, anlände riddaren. Han befallde dem att sätta på sig sina masker och gå tillbaka till Mohács, och göra så mycket oljud som möjligt. De följde hans råd. Turkarna blev så skrämda av oljudet, maskerna och den stormiga natten, att de trodde det var demoner som attackerade dem. Och innan soluppgången hade de i språng lämnat staden.

I den äldre, mindre populära historien, skrämde busós iväg inte bara turkarna utan även själva vintern.

Lokalbefolkningen har firat Busójárás i början av februari varje år sedan dess, och tagit emot "gästgrupper av Busós" från grannländerna (Kroatien och Serbien, lokala Šokcikroater och slovener) och även från Polen.

Referenser

Källor

Se även 
 Immateriellt kulturarv

Externa länkar 
 (More info: https://web.archive.org/web/20190417084315/http://www.buso.tk/ UNESCO: Representative List (2009), The Busó festivities at Mohács)
A film about the festivities in English
Glas Koncila Stipan Bunjevac: Iz života hrvatskih vjernika izvan Hrvatske - Hrvati u Mohaču: Mohačke buše šokačkih Hrvata, nr.5 (1702), February 4, 2007 
Official website of Mohacs

Karnevaler
Kulturskydd i Ungern