kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fritz Ahlberg

Fritz Harald Ahlberg, född den 26 juni 1886 i Stockholm, död där den 7 maj 1957, var en svensk violinist och konsertmästare.

Biografi
Ahlberg studerade vid Kungliga musikkonservatoriet, bland andra för Fridolf Book 1899–1904 och blev därefter elev för Henri Marteau i Genève, Gustave Rémy i Paris och Leopold von Auer i Sankt Petersburg. Han var lärare vid Kejserliga musikkonservatoriet i Riga 1913–1916, spelade förstaviolinstämman i Kungliga hovkapellet 1916–1920 och övergick därefter till Stockholms konsertförening, där han blev kvar fram till 1950. Ahlberg var i många år även engagerad av Radiotjänst.

Han grundade Stockholms privata musikkonservatorium. Han invaldes som associé nr 192 i Kungliga Musikaliska Akademien den 24 februari 1949.

Ahlberg gifte sig 1920 med Valborg Margareta Hellström.

Referenser

Tryckta källor

Noter

 

Associéer av Kungliga Musikaliska Akademien
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska violinister
Födda 1886
Avlidna 1957
Män
Anna Sofia Tillgren

Anna Sofia Tillgren, född Björkman 18 september 1815 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, död 2 juni 1877 i Klara församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Hon var engagerad vid Djurgårdsteatern hos Ulrik Torsslow 1835-42, vid Mindre teatern 1842–54, Södra teatern 1854–56, Dramaten 1856–59, Södra teatern 1859-65, hos Anders Selinder 1865-66, hos Constantin Rohde 1866-69 och slutligen på Ladugårdslandsteatern 1869-77.  

Bland hennes roller nämns Mamsell Sundblad i Mamsell Sundblad vill gifta sig, Fru Carlsson i Frun af stånd och frun i ståndet, Gudule i Ringaren i Notre Dame, Fru Tennander i Syfröknarna, Fru Bernard i Tant Bazu och Fru Hylling i Bröstkaramellerna. 

Hon var gift med kollegan Olof Niklas Tillgren.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar. Stockholm (1866) 
 Svenskt porträttgalleri / XXI. Tonkonstnärer och sceniska artister (biografier af Adolf Lindgren & Nils Personne)

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1815
Kvinnor
Avlidna 1877
Johanna Charlotta Lagerqvist

Johanna Charlotta Lagerqvist, född Asplund 19 oktober 1825 i Hedvig Eleonora församling, död 23 februari 1902 i Stockholm, var en svensk skådespelare. 

Hon var elev vid Kungliga Baletten 1837–39 och vid Dramatens elevskola 1839–42. Hon var engagerad vid Djurgårdsteatern 1842–54, Mindre teatern 1854–57, Dramaten 1857–58 och Mindre teatern 1858–63. Hon var gift från 1846 med skådespelaren Karl Fredrik Lagerqvist.  

Bland hennes roller nämns Regina v. Emmeritz, Amalia i »Röfvarbandet», Elmire i »Tartuffe», Mor Barbeaud i »Syrsan», Abbedissan i »Dagen gryr» o. Fru Vigneux 
i »Många vänner, litet vänskap».

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 502
 http://runeberg.org/spg/21/0068.html

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1825
Kvinnor
Avlidna 1902
Giulia Ronchetti Angelucci

Giulia Ronchetti Angelucci var en italiensk operasångerska.

Hon var ledamot av Academia Filarmonica i Bologna. Hon var engagerad vid Operan i Stockholm under 1808-1810. Hon framträdde endast två gånger under sin engagemang i Sverige: vid Hovkapellets konsert i Riddarhuset 1808, och vid en enda operaföreställning på Operan 1810. Under sitt svenska engagemang ansågs hon vara dålig som aktör men skicklig som vokalist.

Roller

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren:

Noter 

Italienska operasångare under 1800-talet
Teater i Sverige under 1800-talet
Dödsår saknas
Födelseår saknas
Kvinnor
Märta Christina Sällström

Märta Christina Sällström, född Fagerberg 22 december 1808, död 9 november 1853, var en svensk skådespelare och operasångare. 

Hon var elev vid Kungliga Teatern från 1819 och engagerad där 1826-34. Hon gjorde framför allt mindre roller, bland annat Papagena i Trollflöjten, Zerlina i Don Giovanni och Lotta i Nicolas Isouards De löjliga mötena. Hon var 1844–1852 engagerad vid Mindre teatern. 

Hon gifte sig 1826 med operasångaren Peter Michael Sällström.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 473

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1853
Kvinnor
Charlotta Alm

Gustafva Charlotta Alm, senare Pfeiffer, född 17 februari 1805, död 29 december 1845, var en svensk ballerina.  

Hon var elev vid Kungliga Baletten 1817-23, figurant 1823-25 och premiärdansös 1825-37.  Hon uppmärksammades för sin skönhet och betecknades på 1830-talet som en av balettens ledande dansöser jämsides med Sophie Daguin, Carolina Granberg och Adolfina Fägerstedt.  

Bland hennes roller fanns en av de tre gracerna i Kärleken och gracerna tillsammans med Gustafva Calsenius och Carolina Brunström mot Sophie Daguin som Venus, Charlotte Lindmark som Amor, Per Erik Wallqvist som Apollo och Charles Holm som herden; Aenonone i Louis Duports pantomimbalett ”l’Hymen de Zéphire” mot Per Erik Wallqvist som Zéphire, Anders Selinder som Apollo, Carl Wilhelm Silfverberg som Mirtill, Sophie Daguin som Flora, Adolfina Fägerstedt som Silvia och Charlotte Lindmark som Kärleken; hon uppträdde även i baletten till Fra Diavolo mot Daguin, Fägerstedt, Wallqvist, Selinder och Silfverberg 1832. 

Hon gifte sig 1832 med skådespelaren Carl Johan August Pfeiffer (1802-1863), som 1831-46 var aktör och sångare vid Dramaten och Operan.

Källor 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 520
 Nils Personne:   Svenska teatern : några anteckningar

Svenska ballerinor
Svenska balettdansare under 1800-talet
Födda 1805
Avlidna 1845
Kvinnor
Carolina Brunström

Carolina Brunström, född 1 januari 1803, död 25 januari 1855, var en svensk ballerina.  

Hon var elev vid Kungliga Baletten 1812-20 och premiärdansös 1820-30. Brunström beskrivs som en stjärna inom baletten. Bland hennes roller nämns Fanny i Den ädelmodige fursten av Giovanni Battista Ambrosiani och en av de tre gracerna i Kärleken och gracerna tillsammans med Gustafva Calsenius och Charlotta Alm mot Sophie Daguin som Venus, Charlotte Lindmark som Amor, Per Erik Wallqvist som Apollo och Charles Holm som herden. 

Hon hade under flera år ett uppmärksammat förhållande med greve Gustaf Hans von Fersen (1802-1839), med vilken hon hade två barn. von Fersen, som då var känd för sitt utsvävande liv, köpte henne ett hus och ska ha lovat henne äktenskap om hon födde en son, men då hon endast födde döttrar, övertalade hans mor honom att gifta sig med en adelsdam. 

Om henne sades: 
"Hon var en af publikens förklarade gunstlingar och mycket firad såväl för sin skönhet som för sitt framstående konstnärsskap, men midt i sina triumfer :öfvergaf hon scenen för att ägna sina återstående dagar åt vården af de barn hon hade med den rike och elegante grefve Hans von F., ägare till Ljung och Steninge. Femtitvå år gammal dog hon i Stockholm i mycket goda omständigheter."

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren, Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 520
  Nordisk familjeboks månadskrönika / Andra årgången. 1939 / 
 Nils Personne,  Svenska teatern : några anteckningar 5. Under Karl Johanstiden : 1827-1832
 Svenska millionärer. Minnen och anteckningar / 3

Noter 

Svenska ballerinor
Svenska balettdansare under 1800-talet
Födda 1803
Kvinnor
Avlidna 1855
Fredrika Grönforss

Fredrika Grönforss eller Grönfors, född 1792, var en svensk ballerina.  

Hon var elev till Hedda Hjortsberg vid Kungliga Baletten, elevdansös 1803-12 och premiärdansös och ballerina 1812-18.  Hennes anställningskontrakt vid Baletten var ovanligt, eftersom det stadgade att hon inte fick gifta sig utan tillstånd från direktionen: detta var mycket vanligt i andra länder, men i Sverige utgör hennes kontrakt det enda exemplet på ett sådant villkor och illustrerar hennes starka ställning som artist. 

Fredrika Grönforss debuterade i Les caprices magiques 7 februari 1803.  Bland hennes roller nämns Hymen i pantomimbaletten ”Le volage fixé” av Duport, mot de franska gästartisterna, Baptiste Petit och hans fru och premiärdansören Giovanni Battista Ambrosiani (1812-13), och ”Zelindas kröning” mot Louis Deland (1809). 

Grönforss var också aktiv som dansinstruktör för överklassflickor, något som var en vanlig metod för kvinnliga koreografer att dryga ut sin otillräckliga lön. Som lärare omtalas hon med respekt av sina elever.  

Fredrika Grönforss förlorade enligt uppgift sin anställning på grund av alkoholism.

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 518

 https://sv.wikisource.org/wiki/Sida:Personne_Svenska_teatern_2.djvu/207
 https://sv.wikisource.org/wiki/Svenska_teatern/Karl_XIV_Johans_f%C3%B6rsta_%C3%A5r_1810-1818#a7
 

Svenska ballerinor
Svenska balettdansare under 1800-talet
Födda 1792
Kvinnor
Dödsår saknas
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska koreografer under 1800-talet
Fredrika Lundberg

Fredrika Lundberg, född 11 april 1790, död 14 augusti 1835, var en svensk ballerina.  

Hon var elev till Filippo Taglioni. Hon var engagerad vid Kungliga Baletten, där hon var elevdansös 1804-12, premiärdansös och ballerina 1812-18, sekunddansös 1818-23 och figurant 1826-28. Hon gjorde sin debut i Paris tidsfördrif på berget Ida i november 1804. 

Under somrarna medverkade hon ibland i kringresande teatersällskap i landsorten, något som då var vanligt: sommaren 1808 uppträdde hon till exempel vid Carl Stenborgs sällskap i Comediehuset i Göteborg.

Referenser 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 518
 Wilhelm Berg: Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar / Band 2. 1794-1816 (1896-1900)

Svenska ballerinor
Svenska balettdansare under 1800-talet
Födda 1790
Kvinnor
Avlidna 1835
Guillermo Varela

Guillermo Varela Oliveira, född 24 mars 1993 i Montevideo, är en uruguayansk fotbollsspelare som spelar för ryska Dynamo Moskva.

Karriär
Varela föddes i Montevideo och började spela fotboll i Peñarol, där han gjorde seniordebut den 5 juni 2011, mot Racing Club de Montevideo, i Uruguays högsta liga.

Den 11 juni 2013 skrev Varela ett kontrakt med Manchester United som började gälla den 1 augusti 2013. Han blev därmed nye managern David Moyes första värvning i klubben. 

Den 20 december 2018 värvades Varela av danska FC Köpenhamn, där han skrev på ett 4,5-årskontrakt. Den 17 oktober 2020 lånades Varela ut till ryska Dynamo Moskva på ett låneavtal över resten av säsongen 2020/2021. Den 17 juli 2021 värvades Varela av Dynamo Moskva på en permanent övergång och skrev på ett tvåårskontrakt med klubben.

Meriter
Meriter inom klubb- och landslag

U20-världsmästerskap: silvermedaljör 2013

 Peñarol
Primera División de Uruguay: 2012/2013

Källor

Uruguayanska fotbollsspelare
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Real Madrid Castilla
Spelare i Eintracht Frankfurt
Spelare i FC Köpenhamn
Fotbollsspelare i FK Dynamo Moskva
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Segunda División B
Spelare i Premier League
Spelare i Superligaen
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1993
Levande personer
Män
Personer från Montevideo
Uruguayanska idrottare under 2000-talet
Don Finlay

Donald Osborne "Don" Finlay, född 27 maj 1909 i Christchurch i Dorset, död 18 april 1970 i Great Missenden i Buckinghamshire, var en brittisk friidrottare och flygvapenofficer.

Finlay blev olympisk silvermedaljör på 110 meter häck vid sommarspelen 1936 i Berlin.

D.O. Finlay var också en Supermarine Spitfire-jaktplanflygare, som deltog i andra världskriget emot Naziska Tyskland. Don Finlay hade några merit såsom, lika Distinguished Flying Cross. Finlay var nästan en flygaräss, med fyra säkert och flera delade segrar.

Källor 

Födda 1909
Brittiska häcklöpare
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1936
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Europamästare i häcklöpning
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Storbritannien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Storbritannien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Storbritannien
Män
Avlidna 1970
Personer från Christchurch, Dorset
Brittiska idrottare under 1900-talet
Flygaräss
Gulån

Gulån kan syfta på:

 Gulån, Indalsälven
 Gulån, Ljungan
Gulån, Ljungan

Gulån är ett vattendrag i Medelpad, Ånge kommun, högerbiflod till Ljungan. Vattendraget har en längd på cirka 10 kilometer. Gulån rinner upp väster om Magdbybodarna och strömmar därifrån åt nordväst mot Ånge genom ett i stort sett obebott skogslandskap och rinner ut vid Brännorna nära Ånge. Endast några få små sjöar avvattnas av Gulån, de största är Torråstjärnen (9 hektar) och Gällsjön (8 hektar).

Källor

Vattendrag i Medelpad
Vattendrag i Ånge kommun
Ljungans avrinningsområde
Gulån, Indalsälven

Gulån är ett vattendrag i Jämtland, Åre kommun, högerbiflod till Indalsälven. Vattendraget har en längd på cirka 15 kilometer (inklusive källflöden). Gulån rinner upp i Gulsjön sydväst om Järpen och strömmar åt nordnordost förbi Ängesvallen och nära Hålland, innan den mynnar i sjön Liten.

Gulån tillhör ett Natura 2000-område och är alltså särskilt skyddad, men får dåliga betyg som paddlingså (för klen vattenföring).

Källor 
 Jämtkrafts naturvärdesinventering 
 Forsguiden

Vattendrag i Jämtland
Vattendrag i Åre kommun
Indalsälvens avrinningsområde
Processuell generering

Processuell generering är en term som används i olika former av media, begreppet betyder att en miljö genereras med en algoritm istället för manuellt.

Se även
 Minecraft
 The Elder Scrolls II: Daggerfall

Datorgrafik
Infamous 2

Infamous 2 (skrivet som inFAMOUS 2) är ett actionspel utvecklat av Sucker Punch Productions och utgavs av Sony Computer Entertainment år 2011 för Playstation 3.

Röstskådespelare 
 Eric Ladin - Cole MacGrath 
 Caleb Moody - Zeke Jedediah Dunba
 Dawn Olivieri - Lucy Kuo
 Nika Futterman - Nix 
 Graham McTavish - Joseph Bertrand III 
 Michael Ensign - Dr. Sebastian Wolfe
 Phil LaMarr - John White
 Jim Meskimen - Rosco Laroche 
 Ava Gaudet - Sara 
 Nate Fox - athan
 Elizabeth Lambert - USTV Reporter
 Keith Ferguson - Olika röstroller
 J. B. Blanc - Olika röstroller

Externa lkänkar 
 

Datorspel 2011
Playstation 3-spel
Spel kompatibla med Playstation Move
Öppen värld
USA i fiktion
Science fiction-datorspel
Actionäventyrsspel
Sony Interactive Entertainment-spel
Hyllie IK

Hyllie IK är en svensk idrottsklubb främst inriktad mot fotboll. Klubben är baserad i stadsdelen Hyllie i Malmö / Limhamn.

Verksamhet
Hyllie IK grundades 1930 som Vintrie IK. Men efter att ha flyttat in i stadsdelen Hyllie i Limhamn/Malmö byttes namnet. Klubben är en breddförening som även satsar på att nå så högt som möjligt med seniorlaget. Klubbens motto "Har vi kul så vinner vi, Vinner vi så har vi kul" genomsyrar hela verksamheten. 

Klubben bedriver dam- och flickfotboll i alla åldrar. Damlaget som säsongen 2013 spelar i Division 3 Sydvästra Skåne. Tränare 2013 är Christian Ström. 

Herrläget spelar 2013 i Division 3 Södra Götaland.

Juniorlag spelar vårserien 2013 i Herr Junior Division 2 Södra Skåne.

Hyllie spelar i grönsvart-randiga tröjor, något klubben delar med de lite mer kända lagen Varbergs BoIS, Högaborgs BK och Gais.

Hemmaplan är Hyllie IP

Externa länkar 
 Hyllie IK - Official Website

Referenser

 http://www.hyllieik.se/
 https://web.archive.org/web/20130927130708/http://svenskfotboll.se/cuper-och-serier/information/?flid=82841
 http://www.laget.se/HIKHA

Sportklubbar bildade 1930

Fotbollsklubbar i Malmö
Johan Haberman

Johan Haberman, född 1707 i Göteborg, död 10 juli 1780 i Halmstad, var en svensk ämbetsman och industriman.

Han var son till handels- och riksdagsmannen Johan Casper Haberman och hans hustru Brigitta Haberman, född Manorgen. Johan Haberman studerade juridik vid universitetet i Lund. Han fick anställning vid Kommerskollegium. Under åren 1732 och 1737 var han anställd i Ryssland bl.a. på den ryska myntdirektionen.

Fadern avled 1734 och modern 1738 och därmed blev Johan och brodern David Haberman arvtagare till Ettarps säteri utanför Halmstad. Där hade man planerat att grunda Ettarps glasbruk. Efter arvsdelning 1740 stod Johan Haberman som ägare till huvuddelen av Ettarps säteri och därmed även till den planerade glasbruket. Detta glasbruk var i drift under åren 1744-1755. 

Johan Haberman grundade även ett spånbruk på Ettarps marker. Privilegier för det fick han 1740 och tillverkningen var igång 1742. Spånbruket överfördes 1746 till brodern David. I slutet av 1740-talet flyttades spånverket till Munkabol i Torups socken, nära Fröslida. 

Åren 1745-1749 vistades Johan Haberman utomlands. Han överlät 1745 Ettarps säteri inklusive glasbruket till brodern David. Då Haberman återkom från Hamburg 1750 hade han titeln domare och han anges då som delägare i Ettarps säteri. 

År 1759 blev Haberman utsedd till intendent vid Myntverket i Stralsund. Han hade även titeln överdirektör vid kontrollverket. När Johan Haberman återkom till Sverige 1775 bosatte han sig i Halmstad där han bodde till sin död 1780.

Referenser
Ettarps glasbruk - Familjen Haberman och dess halländska industriprojekt under 1700-talet, 

Födda 1707
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Män
Avlidna 1780
Ämbetsmän från Göteborg
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Näringslivspersoner från Göteborg
Nelson Vivas

Nelson David Vivas, född 18 oktober 1969, är en argentinsk före detta fotbollsspelare som oftast spelade som högerback. Han är assisterande tränare för Atletico Madrid.

Karriär
Nelson Vivas gjorde sin A-lags debut för Quilmes 10 september 1991 i en match mot Newell's Old Boys. Efter tre säsonger gick han till storklubben Boca Juniors där han spelade 86 matcher fram till 1997.

Liksom många andra sydamerikanska fotbollsspelare försvann Vivas till Europa, när han blev utlånad till Lugano. Där spelade han bara tio ligamatcher innan han skrev på för Arsenal i Premier League. I Arsenal så agerade han främst som backup till ytterbackarna Lee Dixon och Nigel Winterburn. Under sin första säsong gjorde Vivas bara 18 matcher från start. Hans första och enda mål för Arsenal kom mot Derby County i ligacupen.

Under andra halvan av säsongen 1999/2000 lånades Vivas ut till spanska Celta Vigo. När han senare kom tillbaka till England så hade Arsenal värvat både Oleg Luzhny och Sylvinho vilket gjorde att Vivas återigen fick agera inhoppare. Totalt så spelade han 69 matcher för Arsenal, varav 40 som inhoppare, innan han lämnade sommaren 2001 för Inter. Även i Inter hade Vivas svårt att ta sig in i startelvan och efter två säsonger så flyttade han tillbaka till Argentina när han skrev på för River Plate.

Efter bara en säsong i River Plate så flyttade Vivas tillbaka till Quilmes, där han avslutade sin karriär.

Referenser

Externa länkar

Nelson Vivas på transfermarkt.co.uk

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Argentinska fotbollstränare
Spelare i Quilmes AC
Fotbollsspelare i CA Boca Juniors
Spelare i AC Lugano
Spelare i Arsenal FC
Spelare i RC Celta de Vigo
Spelare i FC Internazionale Milano
Fotbollsspelare i CA River Plate
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Premier League
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Spelare i Copa América 1997
Spelare i Copa América 1999
Spelare i VM i fotboll 1998
Tränare i Estudiantes de La Plata
Födda 1969
Levande personer
Män
Hyllie IP

Hyllie IP är en fotbollsanläggning i Malmö. Hyllie IP är hemmaplan för Hyllie IK. Huvudplanen är en fullstor 11-mannaplan med gräs som underlag.

Utanför det inhägnade området återfinns en grusplan med belysning samt ett stort bollfält med uppskattningsvis litet mer yta än en 11-mannaplan.
Konstgräsplan har också etablerats 2013.. Omklädningsrummen är nyrenoverade och luftiga.

Som reservarena i fall elljus skulle krävas alternativt kraftigt regnoväder till matchen användes oftast Limhamns IP eller Mellanhedens IP.
Under 2012 utförde man en ombyggnad av idrottsplatsen och byggde till trappor, renoverade upp diverse utrymmen..

Anläggningen ligger intill Limhamns brandstation och Malmö Ridklubb. Lite längre bort öster ut finns Hyllie station, Emporia och Malmö Arena. Västerut så hittar vi Elinelund med koloniområden, skolor, äldreboenden, Limhamns kalkbrott och där bortom Limhamn och Öresund.

Referenser

Externa länkar

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sportanläggningar i Malmö
Sport i Hyllie
David Haberman

David Wilhelm Haberman, född 1710 i Göteborg, död 1791, var en svensk industriman.

Han var son till handels- och riksdagsmannen Johan Casper Haberman och Brigitta Haberman, född Manorgen. Han studerade vid universitetet i Lund. Efter att en tid vistats i Stockholm blev han 1736 anställd som direktör för Wedevågs järnbruk utanför Örebro. På hans mors sida fanns flera släktingar som var brukspatroner och ägare till järnbruk i Sverige. Wedevågs järnbruk övergick i kronans ägo 1739. Då upprättades ett statligt arrendekontrakt med David Haberman, direktör på Wendevågs och Kvarnbacka järnbruk. Detta kontrakt löpte ut 1742. 

Under år 1741 anhöll Haberman om att anlägga ett koldrivet järnmanufakturverk vid Ryd i södra Halland. Rydö bruk stod färdigt 1742. Handelsmannen Jonas Sommer köpte bruket av Haberman 1748.

Fadern avled 1734 och modern 1738 och därmed blev David Haberman och brodern Johan Haberman arvtagare till Ettarps säteri utanför Halmstad. Där hade man planerat att starta Ettarps glasbruk. Efter arvsdelning 1740 stod Johan som ägare till huvuddelen av Ettarps säteri och därmed även till den planerade glasbruket. Detta glasbruk var i drift under åren 1744-1755. 

Johan Haberman startade även ett spånbruk på Ettarps marker. Privilegier för det fick han 1740 och tillverkningen var igång 1742. Spånbruket överfördes 1746 till brodern David Haberman. I slutet av 1740-talet flyttades spånverket till Munkabol i Torups socken, nära Fröslida. David Haberman inköpte ett större antal gårdar i Torups och Enslövs socknar.  

Åren 1745-1749 vistades brodern Johan Haberman utomlands. Han överlät 1745 Ettarps säteri inklusive glasbruket till brodern David Haberman Då Johan Haberman återkom från Hamburg 1750 anges han åter som delägare till Ettarps säteri. Glasbruket lades ner 1755. Under sin återstående levnadstid bodde David Haberman på Ettarps säteri eller i dess närhet. Han avled på säteriet 1791.

Referenser
Ettarps glasbruk - Familjen Haberman och dess halländska industriprojekt under 1700-talet,  alternativt 

Näringslivspersoner från Göteborg
Födda 1710
Avlidna 1791
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Anna Chapman

Anna Chapman, född 23 februari 1982 i Volgograd, är en rysk spion. Hon arbetade för den ryska statens räkning som agent i Storbritannien och senare i ett ryskt spionnätverk i USA. Nätverket avslöjades av FBI sommaren 2010, varpå Anna Chapman och hennes kamrater skickades tillbaka till Ryssland i en fångutväxling.

Anna Chapman har därefter, inte minst på grund av sin ungdom och skönhet, blivit en kultfigur hemma i Ryssland och bland annat fått arbeta som fotomodell. Hon har också beskrivits som en verklig Bondbrud.

Referenser

Ryska spioner
Personer från Volgograd
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor