kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Estniska kommittén

Estniska kommittén () var en partipolitiskt obunden rörelse i Estland,. Kommittén grundades åren 1989–1990, och hade som mål att skapa maktstrukturer som behövdes för återskapa republiken Estland baserat på kontinuitet. Detta skulle ske genom:
 Registrering av medborgarna i Republiken Estland,
 Genomföra parlamentsval i Estland; samt
 Sammankalla Estlands parlament som ett lagstiftande organ som företräder medborgarna.

Det första försöket att inrätta dessa kommittéer gjordes den 24 februari 1989 – på årsdagen 71 år efter republikens självständighetsförklaring 1918. Detta skedde under ett möte med företrädare från Estlands "Heritage Society", Estlands nationella Självständighetsparti ERSP (Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei), och Estlands Kristna Allians. 

Legalt baserades initiativet på en konstitution från 1938, som antagits före kriget av det självständiga Estland, där det postulerats att det estniska folket hade den högsta makten i landet. Då de nationella och de lokala statliga kontoren hade eliminerats under perioden då Estland ockuperats av Nazityskland och Sovjetunionen behövde dessa strukturer återskapas och till att börja med behövde invånarna registreras. 

Den första kommittén sattes upp den 21 mars 1989 i Kadrina. Det första länet att inrätta en sådan kommitté var Kuressaare (den 10 april 1989). Det första länet som bildade en kommitté var Virumaa den 12 maj 1989. Det huvudsakliga arbetet med att registrera medborgarna skedde under sommarmånaderna. Rörelsen ledde till att stora mängder ester lämnade det estniska kommunistpartiet från december 1989 fram till februari 1990.

Referenser 

Politik i Estland
Organisationer i Estland
Florsidenbi

Florsidenbi, Colletes floralis, är ett bi som är medlem av familjen korttungebin och släktet sidenbin.

Beskrivning 
Som alla sidenbin är florsidenbiet ett slankt bi med en huvudsakligen svart bakkropp som har smala, flata, blekgrå hårband på tergiternas bakkanter. Bandet på tergit 1 har ett kraftigt avbrott i mitten. Hanen har dessutom gles, vit behåring på denna tergit. Hjässan och mellankroppens översida har gråbrun till rödbrun päls, hos honan med svarta hår mitt på mellankroppens rygg. Mellankroppens undersida, inklusive benen, har blekgrå behåring. Kroppslängden hos honan är 10 till 12 mm, hos hanen 9 till 10 mm.

Ekologi 
Arten är värmeälskande och föredrar flacka södersluttningar med gles växtlighet. I norra delen av sitt utbredningsområde, som norra Brittiska öarna och Fennoskandien, lever den i låglänta områden som dyner vid kusten och sandmarker längre in i landet, men längre söderut är den främst en bergsart. Flygperioden varar från mitten av juni till tidigt i augusti. Även om den föredrar flockblommiga växter, besöker den ett stort antal andra blommande växter från familjer som korgblommiga växter, korsblommiga växter, klockväxter, nejlikväxter, mållväxter, ärtväxter, gentianaväxter, rosväxter och kransblommiga växter. 

Larvbona förläggs i fast, kal eller mycket glebevuxen sand, där de grävs 20 till 26 cm ner i marken. Som alla sidenbin är florsidenbiet en solitär art, men bona anläggs ofta i kolonier. Det förekommer att bona parasiteras av sandfiltbi.

Utbredning 
Florsidenbiet finns glest men utspritt i Europa från västra Irland över norra Storbritannien till Norge, Sverige och Finland, samt i bergstrakter i Central- och Sydeuropa som Alperna, Pyreneerna och Balkan. Österut når den via Turkiet och Iran till Indien, Kina och Japan.
 
I Sverige finns arten i de södra delarna av landet upp till östra Svealand och Gotland, med en isolerad lokal i Hälsingland. Den är dock mycket sällsynt i Skåne och Blekinge.

I Finland finns arten från Åland och sydkusten norrut till Österbotten och Norra Karelen.

Status 
Florsidenbiet är globalt rödlistat som sårbart ("VU") av IUCN. Som troliga orsaker anges habitatförlust till följd av bland annat turistpåverkan samt klimatförändringar. Vare sig i Sverige eller Finland är emellertid arten hotad, utan klassificerad som livskraftig ("LC") i båda länderna.

Kommentarer

Referenser

Externa länkar 

Bin
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Tunne Kelam

Tunne-Valdo Kelam (född Tunne-Valdo Sink 10 juli 1936 i Taheva, Estland) är en konservativ estnisk politiker och ledamot av Europaparlamentet sedan 2004 för IRL (Förbundet Fäderneslandet och Res Publica), en del av Europeiska folkpartiet.  Mellan 2002 och 2005 var han partiledare för Förbundet Fäderneslandet, som gick samman med Res Publica 2006.

Referenser 

Ledamöter av Europaparlamentet från Estland
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Konservativa politiker
Estländska politiker under 2000-talet
Alumner från Tartu universitet
Födda 1936
Levande personer
Män
Galleri London

Galleri London är ett konstgalleri i Uppsala. Galleriet är inrett i en före detta offentlig toalett under Fyristorg i centrala Uppsala. Toaletten byggdes 1927, och var designad av arkitekten Gunnar Leche. Det var Uppsalas första offentliga vattentoaletter. Lokalen var i sin helhet byggd under jord, med fönster ut mot Fyrisån. 

Toaletten stängde i slutet av 1970-talet, och stod oanvänd i många år. 2005 öppnade det galleri som fick namnet Galleri London. Det fick sitt namn på grund av likheten med nedgångarna till tunnelbanestationerna i Londons tunnelbana. 

Föreningen planerade att göra galleriet till ett permanent fotogalleri. På grund av lokalens skick med fukt och återkommande översvämningar och att det tillfälliga bygglovet gick ut stängde galleriet 2020.

Referenser

Externa länkar 
gallerilondon.se - Besök galleriet 
Artikel till Galleri London tofflan.wordpress.com
Rapport om London galleriet på svd.se

Kultur i Uppsala
MGH

MGH kan syfta på:

M.G.H. – Med Guds Hjälp
MGH – ett utbildningssjukhus vid Harvard Medical School,se Massachusetts General Hospital
MGH – en samling källskrifter angående Tysklands medeltid, se Monumenta Germaniae Historica
MGH – en mycket framgångsrik Fifa Carrer Mode youtubare från Storbritannien, se https://www.youtube.com/channel/UC5Qb_4X2CkAnvacIj94Xxzw
Hornfels

Hornfels är ett samlinganamn för finkorniga bergarter som bildats vid kontaktmetamorfos runt en intruderande magma.

Bildning 
 Hornfelser bildas endast genom metamorfos när en vattenfattig magma tränger in i en bergart vid tryck lägre än 2 kBar och temperatur mellan 300 och 800 °C (inom bildens gula område).  Under metamorfosen sker det en omkristallisation av de ursprungliga mineralen. Omvandlingen blir svagare ju längre bort från magman omvandlingen sker. Hornfelsers mineralsammansättningen beror på ursprungsbergart. Kvarts, fältspat och aluminiumrika silikater är huvudbeståndsdelar i de vanligaste hornfelserna. Hornfelser kan även innehålla innehålla större strökorn av andalusit, kordierit, staurolit, hypersten eller granat.

Egenskaper 
Hornfels har en mycket karakteristisk textur. De små, oftast jämnstora, mineralkornen visar sällan de yttre kristallytor som annars är karaktäristiska för de ingående mineralen. Kornen är tätt inpassade till varandra som fragment i en mosaik. Varje mineral kan också vara inneslutet i andra, som att små korn av grafit, biotit, järnoxid, sillimanit eller fältspat kan förekomma inneslutna i kvarts. Kvartskornen blir då semiopaka. Färgen är mörkgrå, brun, mörkgrön men även ljusa färger förekommer. Utseendet kan också vara randigt. Eventuell skiffrighet i ursprungsbergarten har dock försvunnit vid metamorfosen. Utseendemässigt liknar hornfels hälleflintor och har som dessa mussligt brott.

Källor 

Bra Böckers lexikon, 1976

Referenser

Externa länkar 
http://earthphysicsteaching.homestead.com/Hornfels.html

 

 
Mineral
Daniel Casper von Lohenstein

Daniel Casper von Lohenstein, född 25 januari 1635 i Nimptsch, hertigdömet Brieg, död 28 april 1683 i Breslau, var en tysk författare.

Lohenstein var en beryktad medlem av den så kallade andra schlesiska diktarskolan, syndikus i Breslau och tillsammans med Christian Hofmann von Hoffmannswaldau den svulstiga schlesiska naturalismens mest kände representant. Han skrev bombastiska tragedier som Kleopatra (1661), Epicharis (1665) och Ibrahim Sultan (1673), alla inspirerade av Seneca den yngre. Pjäserna har av senare tiders litteraturvetare rönt föga uppskattning. Lohenstein skrev även en jättelik heroisk roman, Grossmütiger Feldherr Arminius (1689-90), där han i enlighet med tidens smak för den tyska och germanska hjältehistorien visar sin starka patriotism. Lohenstein var högt skattad av sin samtid.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Tyska romanförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyska dramatiker
Tyskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1600-talet
Tyska författare under 1600-talet
Barockförfattare
Tyska poeter under 1600-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Tyska diplomater
Tyska jurister
Tyska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1635
Avlidna 1683
Män
Svensk uppslagsbok
Tysklands teaterhistoria
Lovisa Broman

Maria Christina Lovisa Broman, född 1778, död 12 mars 1833, var en svensk skådespelare. 

Hennes far var okänd. Hon blev elev vid Kongl. Operan 1786 och vid Dramatens elevskola 1790–92. Han anges ha varit den enda identifierbara eleven till Francois Marie Moussé Félix. Hon var engagerad vid Dramaten 1801–1815. Hon försörjde sin mor och lämnade sin egendom i arv till kammarmusiker Fredrik Löfgren, med vilken hon hade haft flera års "bekantskap".

Referenser 

 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 457

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1778
Avlidna 1833
Kvinnor
Ulrika Clewberg

Ulrika Clewberg, född 17 november 1774 , död 24 juli 1843, var en svensk skådespelare och operasångare. 

Hennes far var okänd. Hon var engagerad vid operan som sångare och vid Dramaten som skådespelare 1801–20. 

Hon gjorde sin debut som Cybele i operan Atis i februari 1801. Som hennes bästa roll nämns hennes tolkning av Diana i Iphigenie i Auliden 1813, där ”hennes figur och sång tycktes göra gudarne den eviga ungdomen stridig”.

Hon gifte sig 7 augusti 1819  med skräddaren vid operan Johan Hillegren, och avslutade sin scenkarriär året därpå.

Källor 
 Ingeborg Nordin Hennel: Mod och Försakelse. Livs- och yrkesbetingelser för Konglig Theaterns skådespelerskor 1813–1863. Stockholm: Gidlunds (1997) . 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737–1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773–1863. Med flera anteckningar. Stockholm (1866)

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1774
Kvinnor
Avlidna 1843
Svenska operasångare under 1800-talet
Lina Posada

Lina Posada, född 13 mars 1985, är en colombiansk fotomodell och designer från Barranquilla, Colombia. Hon är mest känd för sina framträdanden i Bésame och Espiral:s underklädeskollektion. Posada har även stått modell för Paradizia Swimwear, Babalú Swimwear och Ujeans samt många andra.

Colombianska fotomodeller
Födda 1985
Kvinnor
Levande personer
Sandra Hüller

Sandra Hüller, född  30 april 1978 i Suhl, Thüringen, Tyskland, är en tysk skådespelare.

Sandra Hüller studerade teater på Hochschule für Schauspielkunst Ernst Busch i Berlin från 1996 till 2000 och av och till har hon spelat teater på scen runtom i Tyskland åren 1999–2006. Hon har även medverkat i filmer och TV-serier och spelade bland annat huvudrollen i den verklighetsbaserade filmen Requiem från 2006. För rollen i Requiem vann hon Silverbjörnen och Tyska filmpriset för Bästa kvinnliga skådespelare. Hon är bosatt i Schweiz.

Filmografi i urval 
 1999 – Midsommar Stories
 2006 – Requiem
 2007 – Madonnen
 2008 – Der Architekt
 2009 – Henri 4
 2010 – Brownian Movement
 2011 – Above Us Only Sky
 2011 – Der Kriminalist (gästroll i TV-serie)
 2012 – Strings
 2013 – Finsterworld
 2014 – Amour Fou
 2016 – Min pappa Toni Erdmann
 2019 – Sibyl
 2021 – Drömmannen
 2023 – Fritt fall

Referenser

Externa länkar 
 Sandra Hüller på IMDb

Tyska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Kvinnor
Personer från Suhl
Födda 1978
Dornecks slott



Historia
Borgen Dorneck, ovanför Dornach, sju kilometer söder om Basel, omnämns först år 1360 men arkeologiska fynd visar att den anlades på 1000-talet. Solothurn köpte den av Bernhard von Efringen år 1485. Efter slaget vid Dornach 1499 förstärktes borgen till en välutrustad och välbemannad fästning, avsedd att skydda Birsdalen mot angrepp. Fram till 1798 residerade en fogde ("Vogt") på slottet. 

År 1798 förstördes borgen av franska trupper. Den användes senare som stenbrott.

I samband med fyrahundraårsdagen av slaget vid Dornach ökade intresset för slottet och år 1903 återbördades det till kantonen Solothurn, som konserverade ruinen. Den senaste restaureringen avslutades 1999.

Skydd
Sedan 1935 är ruinen skyddad som kulturminne. (KGS 4526).

Referenser 

 

Slott i Schweiz
Byggnader invigda under 1000-talet
Solothurn
Selbjørnsbrua

Selbjørn bru är en 348 m lång konsolbro. Bron knyter samman öarna Selbjørn med Huftarøy i Austevoll, Norge. Bron öppnades 11 februari 1980 och är en del av  fylkesvei 546.

Austevolls kommun
1980 i Norge
Broar invigda 1980
Byggnader och anläggningar i Vestland fylke
Broar i Norge
Transport i Vestland fylke
Alphonse de Neuville

Alphonse-Marie-Adolphe de Neuville, född den 31 maj 1836 i Saint-Omer, död den 20 maj 1885 i Paris, var en fransk målare.

de Neuville, som var son av rika föräldrar, skickades 1852 till en förberedande militärskola i Lorient. Där visade sig hans konstnärliga anlag, och han fick undervisning i perspektiv och teckning efter naturen. Hans familj nekade honom emellertid att gå in i krigsskolan. Han for till Paris för att läsa juridik och tog sin examen, efter att han likväl tillbragt en god del av sin tid vid École militaire och på Marsfältet med studier av de franska soldaternas övningar. 

Nu ägnade han sig helt åt målarkonsten, blev lärjunge av Picot, men studerade mest på egen hand. År 1858 utförde han sin första tavla, Batteriet Gervais (scen från Krimkriget), och erhöll efter varandra ett par medaljer, men inga beställningar. För att kunna leva måste han kasta sig på illustrationen och blev snart en av Frankrikes främsta illustratörer. De mest kända av hans arbeten i denna väg finns i tidskriften "Tour du monde" och i Guizots Histoire de France. 

Under 1860-talet fortfor han att måla ämnen från Krimkriget och italienska kriget. Hit hör hans Fotjägare, som övergår Tjernaja (1868, Lilles museum), vari han första gången tar steget fullt ut från det relativt traditionella skildringssätt han ditintills följt till framställning av episoden, som sedan blev hans och med honom det moderna krigsmåleriets uppgift. I 1870 års krig tjänstgjorde han som geniofficer och sedan som ordonnansofficer i general Talliers stab. 

de Neuville var med om flera strider norr om Paris, genomströvade slagfälten vid Le Bourget och Champigny samt beredde sig därmed att bli krigets skildrare i levande bild. Bland hans arbeten från den följande tiden märks Les dernières cartouches ("De sista patronerna", 1873), som länge fanns i efterbildning snart sagt i varje stuga i Frankrike. Samma år utställde han Strid på en järnvägsbank (Chantilly). År 1874 följde flera bilder från Belfort och 1877 Överraskning i dagbräckningen (snöstämning).

År 1878 kom så "Le Bourget" (skildrar stridens slut, då fransmännens sårade chef bärs ut ur kyrkan - en trots det lilla formatet monumentalt storslagen framställning; skiss i Luxembourgmuseet). År 1881 följde Striden på kyrkogården vid Saint Privat (Luxembourg), 1882 Slaget vid Champigny, målat som diorama av de Neuville och Detaille (kompositionens huvuddel sedan uppsatt i Versailles galleri, Striden vid Champigny även i Petit Palais, Paris), 1884 Parlamentären (Louvren). 

de Neuville var en överlägsen tecknare, mästare i att framställa figurer - även massor av människor och hästar - i häftigaste rörelse och att ge kompositionen dramatisk spänning. Karaktären såväl av franska som tyska soldater är utmärkt och utan överdrift eller partiskhet. Hans färg är mustig och stark, men ganska mörk och tung, behandlingssättet energiskt och livfullt. de Neuvilles staty (av de Saint-Vidal) restes 1889 på Place de Wagram i Paris.

Källor 

 

Franska historiemålare
Bataljmålare
Franska illustratörer
Franska målare under 1800-talet
Personer från Pas-de-Calais
Födda 1836
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Illustratörer under 1800-talet
Kalle Lohi

Kalle Aukusti Lohi, född 23 november 1872 i Pudasjärvi, död 11 juni 1948 i Ranua, var en finländsk politiker.

Lohi nådde tidigt trots bristfällig utbildning en betrodd ställning som kommunalman, publicist och aktiv politiker. Han var från 1909 ledamot av riksdagen för agrarpartiet, och 1925 minister utan portfölj i Antti Tulenheimos regering och socialminister i Kyösti Kallios regering 1925–26 och i J.E. Sunilas regering 1927–28.

Källor 
 

Finländska politiker
Finlands ministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Födda 1872
Avlidna 1948
Män
Sarmīte Ēlerte

Sarmite Ēlerte (född den 8 april 1957 Riga, Lettiska SSR) är en lettisk politiker, ledamot av partiet Medborgarunionen och Lettlands kulturminister sedan 3 november 2010.

Hon tog examen vid fakulteten för journalistik av Lettlands universitet 1980. Under 1983-1988 studerade hon filmkritiker på Allryska statliga kinematografiska institutet i Moskva. Från 1978 till 1988 arbetade hon som journalist på tidningen "Māksla Literature". År 1988 anslöt hon sig till den politiska organisationen Latvijas Tautas fronte där hon organiserade informationsavdelningen. Efter segern för organisationen i valet 1990 var hon chef för informationscentret i Supreme Council of the Republic of Latvia. Där tjänstgjorde fram till 1991. År 1990 utsågs hon till chef för det nyskapade tidningen "Diena" och två år senare blev hon chefredaktör för tidningen. Hon behöll den positionen fram till 2008. Hon var en chef av Soros Foundation i 1997-2006. År 2007 blev hon en av grundarna av European Council on Foreign Relations, där bland annat Mart Laar, Martti Ahtisaari, Joschka Fischer och George Soros deltog..

Referenser 

Lettlands kulturministrar
Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Politiker från Riga
Phillip Island (Norfolkön)

Phillip Island är en obebodd vulkanö 6 km söder om Norfolkön i sydvästra Stilla havet. Den fick sitt namn 1788 av löjtnanten Philip Gidley King efter Arthur Phillip, den första guvernören i New South Wales. Phillip Island är en del av Norfolköarna, tillhör det australienska territorierna och ingår i Norfolk Island National Park. Phillip Island är 190 ha, mäter 2,1 km från väst till öst och 1,95 km från norr till söder, och den högsta punkten, Jacky Jacky, reser sig 280 meter över havet. Ön bildades genom vulkanutbrott under miocen och består av lavasten och porös tuff av basalt.

Källor 
Texten bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedia artikel Phillip Island (Norfolk Island), läst 2013-06-09
 Anon (2000) Norfolk Island National Park and Norfolk Island Botanic Garden. Plans of Management, Environment Australia: Canberra, 
 Hoare, Merval (1974) Rambler's Guide to Norfolk Island, Pacific Publications: Sydney, 
 Coyne, Peter (2009) Incredible! Phillip Island, South Pacific. The amazing story of the birth and rebirth of a natural treasure, Petaurus Press: Canberra,

Externa länkar

Norfolkön
Australiens externa territorier
Jack Davis

Jack Wells Davis, född 11 september 1930 i Amarillo i Texas, död 20 juli 2012 i San Diego i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Davis blev olympisk silvermedaljör på 110 meter häck vid sommarspelen 1952 i Helsingfors och vid sommarspelen 1956 i Melbourne.

Källor 

Amerikanska häcklöpare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Olympiska silvermedaljörer 1956
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från USA
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från USA
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Texas
Personer från Amarillo
Födda 1930
Avlidna 2012
Män
Liupanshui

Liupanshui är en stad på prefekturnivå i Guizhou-provinsen i sydvästra Kina. Den ligger omkring 190 kilometer väster om provinshuvudstaden Guiyang.

Liupanshui grundades som en del av den "tredje fronten" , ett program för att industrialisera Kinas inland som bedrevs åren 1964-80. Staden har fått sitt namn efter de tre härad som ursprungligen bildade staden: Liuzhi, Pan och Shuicheng.

Administrativ indelning
Liupanshui är indelat i två distrikt och två härad:
Distriktet Zhongshan 钟山区
Det särskilda distriktet Liuzhi 六枝特区
Häradet Pan 盘县
Häradet Shuicheng 水城县

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juni, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är januari, med  mm nederbörd.

Referenser

Noter

Källor 
Naughton, Barry. "The Third Front: Defence Industrialization in the Chinese Interior." The China Quarterly, no. 115 (1988): 351-86.

WP:Projekt Kina
Slaget vid Loigny–Poupry

Slaget vid Loigny–Poupry var ett slag under tysk-franska kriget den 2 december 1870.

Tyska trupper under befäl av storhertig Fredrik Frans II av Mecklenburg-Schwerin besegrade en fransk armé under befäl av Alfred Chanzy.

Källor 
 

1870 i Frankrike
Loigny
Krigsåret 1870
Loigny
Loigny
Loigny
Fodor

Fodor är ett  efternamn, som kan vara ungerskt men som också förekommer i andra länder och språkområden.

Personer med efternamnet Fodor
 Jerry Fodor (1935–2017), amerikansk filosof och kognitionsvetare
 Joseph Fodor (1752–1828), nederländsk violinist och tonsättare
 Joséphine Fodor (1789–1870), fransk sångerska
 Zoltán Fodor (född 1985), ungersk brottare

ungerska efternamn
Brooklyn Decker

Brooklyn Danielle Decker Roddick, född 12 april 1987 i Kettering, Ohio, är en amerikansk fotomodell och skådespelare. Hon medverkar i filmerna Min låtsasfru (2011) och What to Expect (2012). Sedan 2015 spelar hon rollen som Mallory Hanson i dramakomedin ''Grace and Frankie.

Decker är sedan 2009 gift med före detta tennisspelaren Andy Roddick. Paret har två barn.

Källor

Externa länkar 
 
 Fashion Model Directory: Brooklyn Decker

Amerikanska fotomodeller
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Ohio
Personer från Kettering, Ohio
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Americathon

Americathon är en amerikansk-västtysk komedifilm från 1979 i regi av Neal Israel och med John Ritter, Fred Willard, Peter Riegert, Harvey Korman och Nancy Morgan i huvudrollerna samt George Carlin som röstskådespelare. Filmen är baserad på en pjäs av Phil Proctor och Peter Bergman.

Handling 
Filmen handlar om den "nära framtiden" 1998, då oljan tagit slut i USA och många amerikaner lever i sina bilar och förflyttar sig genom att gå, cykla eller åka rullskridskor. Den federala regeringen är praktiskt taget bankrutt. I desperation anlitar presidenten TV-konsulten Eric McMerkin för att anordna ett nationellt lotteri. Istället beslutar de dock att anordna en marathon-tv-sändning i syfte att få in pengar för att rädda landet från ekonomisk härdsmälta, en så kallad telethon, och de hyr in TV-kändisen Monty Rushmore (Korman) som värd.

Skådespelare 
 John Ritter som President Chet Roosevelt
 Harvey Korman som Monty Rushmore
 Peter Riegert som McMerkin
 Fred Willard som Vanderhoff
 Chief Dan George som Sam Birdwater
 Zane Buzby som Mouling Jackson
 Meat Loaf som Budnitz
 Elvis Costello som Earl of Manchester
 Tommy Lasorda som Dunphy
 Jay Leno som Larry Miller
 Howard Hesseman som Margolis
 Cybill Shepherd som Gold Girl
 George Carlin som berättaren

Externa länkar

Recension på Bad Movie Planet

Amerikanska komedifilmer
Västtyska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1979
USA på film
1998 på film
Filmer från United Artists
Loing

Loing är en västlig biflod til Seine, 142 kilometer lång.

Loing rinner upp på Collines de l'Auxerrois, flyter huvudsakligen åt norr och förenar sig med Seine 60 kilometer sydöst om Paris. Loingkanalen följer floden från mynningen 57 kilometer, varpå den delar sig i Orléans- och Briarekanalerna, som förbinder Loing med Loire.

Källor 
 

Vattendrag i Frankrike