kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rattus sordidus

Rattus sordidus är en däggdjursart som först beskrevs av Gould 1858.  Rattus sordidus ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är med en vikt omkring 250 g en ganska stor råtta. Den grova pälsen på ovansidan har några styva hår som liknar taggar. Pälsen har allmänt en gulbrun färg och håren på stjärten är längst. Kännetecknande är de ljusgråa öronen. Nära besläktade arter som Rattus colletti och Rattus villosissimus har mörkbruna respektive mörkgråa öron. Exemplaren är utan svans 110 till 210 mm långa, svanslängden är 100 till 160 mm, bakfötterna är 27 till 37 mm långa och öronen är 16 till 22 mm stora. Hannar är allmänt tyngre än honor. Det finns en tydlig gräns mellan den mörka pälsen på ovansidan och den ljusgråa pälsen på undersidan. Överlappande fjäll på den mörkgråa till svarta svansen skapar tydliga ringar. Bakfötterna är på ovansidan vitrosa och på sulorna ljusbruna. Honans 12 spenar är ordnade i par och 6 ligger vid bröstet medan de andra 6 ligger vid ljumsken. Artens diploida kromosomuppsättning har 32 kromosomer (2n=32).

Utbredning och ekologi 
Denna råtta förekommer med flera populationer på nordöstra Australien, bland annat Kap Yorkhalvön, och på östra Nya Guinea. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 670 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga savanner eller av andra fuktiga områden med gräs samt av öppna skogar. Honor kan ha två kullar per år och en kull har upp till 6 ungar. Individerna vistas främst på marken.

Rattus sordidus gräver underjordiska bon som vanligen är 40 cm djup. Där lever en flock tillsammans. Födan utgörs av gräs, gräsfrön, några örter och sockerrör. I regioner utanför odlingsområden för sockerrör bildas ofta större kolonier som gömmer sig under buskarnas bladverk. Antagligen har de så bättre skydd mot rovfåglar. Parningen sker allmänt hela året med under vintern och tidiga våren föds endast ett fåtal ungar. Honan är cirka tre veckor dräktig och unga honor är efter 9 till 10 veckor för första gången dräktig.

Hot 
För beståndet är inga hot kända och hela populationen anses vara stabil. En avskild population i sydöstra Queensland har endast några få medlemmar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. I odlingsområden för sockerrör betraktas Rattus sordidus som skadedjur.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Råttor
sordidus
Däggdjur i australiska regionen
Rattus steini

Rattus steini är en däggdjursart som beskrevs av Rümmler 1935. Rattus steini ingår i släktet råttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den tyska samlaren Georg Hermann Wilhelm Stein som var aktiv i Nya Guinea.

Denna råtta förekommer i bergstrakter på Nya Guinea. Den vistas i regioner mellan 450 och 2800 meter över havet. Habitatet utgörs främst av tropiska skogar och där av den täta undervegetationen. Ibland besöker Rattus steini trädgårdar och gräsmarker. Honor kan para sig hela året och en kull har cirka 3 ungar. Arten lever i underjordiska bon.

Arten blir 140 till 193 mm lång (huvud och bål), har en 136 till 155 mm lång svans och väger 110 till 220 g. Den har 33 till 37 mm långa bakfötter och 16 till 21 mm långa öron. Pälsen på ovansidan är främst mjuk. I sällsynta fall är några enskilda taggar inblandade. På undersidan förekommer grå päls med ljusbruna hårspetsar. Bakfötterna har en smal form.

Honor kan bli brunstiga under alla årstider och en kull har 2 till 5 ungar.

Källor

Externa länkar 

Råttor
steini
Däggdjur i australiska regionen
Rattus stoicus

Rattus stoicus är en däggdjursart som först beskrevs av Miller 1902.  Rattus stoicus ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta lever endemisk på Andamanöarna. Den vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 200 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga städsegröna skogar. Individerna går främst på marken.

Källor

Externa länkar 

Råttor
stoicus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rattus tanezumi

Rattus tanezumi är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1844. Rattus tanezumi ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans 350 till 422 mm lång, svanslängden är 171 till 210 mm och vikten ligger vid 140 till 240 g. Rattus tanezumi har 33 till 41 mm långa bakfötter och 18 till 24 mm stora öron. Pälsen på ovansidan är ofta styv men det finns några exemplar med mjuk päls. Ovansidans färg kan vara mörkbrun, grå eller rödaktig. Undersidan är täckt av vit päls, ibland med gul eller orange skugga. Svansens färg är mörkbrun till svart. Honor är i genomsnitt 10 mm kortare än hannar.

Denna råtta förekommer i östra och sydöstra Asien från östra Afghanistan till östra Kina och norra Malackahalvön. Arten introducerades av människor på södra Malackahalvön, på de flesta sydostasiatiska öar och på västra Nya Guinea. Rattus tanezumi lever även på Japan och Taiwan men populationernas ursprung är okänt. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Denna råtta är en kulturföljare som ofta hittas i byar eller i jordbrukslandskap. Ibland vistas arten i öppna skogar.

Råttans föda utgörs bland annat av frön, frukter och ryggradslösa djur. Ibland äter den småfåglar eller mindre gnagare. Vid människans samhällen har den även matrester som föda. På sydostasiatiska öar har honor 4 till 7 ungar per kull. Enligt en studie från Filippinerna kan honor bli brunstiga under olika årstider över hela året.

Källor

Externa länkar 

Råttor
tanezumi
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i australiska regionen
Rattus tawitawiensis

Rattus tawitawiensis är en däggdjursart som beskrevs av Guy G. Musser och Heaney 1985. Rattus tawitawiensis ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

En av individerna hade en absolut längd av 388 mm, inklusive en 180 mm lång svans samt 42 mm långa bakfötter. Ovansidan är täckt av kort och mjuk mörkbrun päls med några ljusare hår inblandade. På undersidan är pälsen mörkgrå. Rattus tawitawiensis har mörkbruna hår på fötternas ovansida. På honans undersida förekommer fyra par spenar.

Denna råtta förekommer endemisk på ön Tawitawi som ligger nordöst om Borneo och som tillhör Filippinerna. Arten är bara känd från tre individer som hittades 1971.

Djuret går antagligen främst på marken.

Källor

Externa länkar 

Råttor
tawitawiensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rattus timorensis

Rattus timorensis är en däggdjursart som beskrevs av Kitchener, Aplin och Bapak Boeadi 1991. Rattus timorensis ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta är bara känd från en mindre region på västra Timor. Arten vistas i en bergstrakt mellan 500 och 1900 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och ursprungliga eukalyptusskogar.

Källor

Externa länkar 

Råttor
timorensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rattus tiomanicus

Rattus tiomanicus är en däggdjursart som först beskrevs av Miller 1900.  Rattus tiomanicus ingår i släktet råttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta förekommer i Sydostasien från centrala Malackahalvön till västra Filippinerna, Borneo och Bali. Arten lever i låglandet och vistas där i olika habitat. Den hittas bland annat i skogar, i buskskogar, i gräsmarker och i odlade områden.

Rattus tiomanicus når en kroppslängd (huvud och bål) av 15,5 till 17,5 cm och en svanslängd av 15,5 till 20 cm. Vikten är omkring 90 gram. Pälsen har på ovansidan en brun färg och buken är vitaktig. De stora öronen är bara glest täckta med hår. Även svansen har en mörk ovansida och en ljus undersida. Djuret kan av lekman förväxlas med svartråttan.

Individerna vilar i håligheter i omkullkastade träd eller i palmträdens kronor. Sällan hittas de i underjordiska bon som skapades av andra djur. Honor kan troligen para sig hela året. Per kull föds 2 till 7 ungar.

Rattus tiomanicus är känd som skadedjur på oljepalmens mogna frukter och i vissa områden förstör den upp till 5 procent av årets skörd.

Källor

Externa länkar 

Råttor
tiomanicus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rattus tunneyi

Rattus tunneyi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1904.  Rattus tunneyi ingår i släktet råttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir upp till 20 cm lång (huvud och bål) och den har en upp till 15 cm lång svans. På ovansidan förekommer glänsande gråbrun päls och undersidan är täckt av krämvit päls. Huvudet kännetecknas av stora ögon och ljusa öron. Pälsen på fötterna är vitaktig.

Denna råtta förekommer i norra och östra Australien nära kusten. Avskilda populationer finns på öar och halvöar i västra Australien. Habitatet utgörs av öppna landskap som gräsmarker, jordbruksmark eller andra områden utan skog.

Individerna är aktiva på natten och gräver underjordiska bon. Dräktigheten varar 21 till 22 dagar och sedan föds upp till 11 ungar. Rattus tunneyi äter frön, gräs och andra växtdelar. Antagligen bildar individerna mindre grupper utan fast hierarki. Utbredningsområdet brukas intensivt som betesmark vad som påverkar arten negativ. Dessutom minskar beståndet på grund av bränder och flera exemplar dödas av tamkatter.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Råttor
tunneyi
Däggdjur i australiska regionen
Rattus pyctoris

Rattus pyctoris är en däggdjursart som först beskrevs av Hodgson, 1845.  Rattus pyctoris ingår i släktet råttor, och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta förekommer i ett brett band från centrala Iran och södra Kazakstan över Himalaya till södra Kina och norra Myanmar. Arten vistas i bergstrakter och når där 4250 meter över havet. Den kan anpassa sig till nästan alla habitat som finns i bergsregioner och den uppsöker även odlade områden och människans samhällen.

Rattus pyctoris når en kroppslängd (huvud och bål) av 17 till 21 cm och har en lika lång svans. Vikten varierar mellan 100 och 200 gram. Pälsen har på ovansidan en rödbrun färg. Buken är hos vissa populationer gulvit och svansen är otydlig delad i en mörk ovansida och en ljus undersida. Andra populationer har en ljusgrå päls på buken och de olika färgerna på svansen är tydlig avgränsade från varandra.

Individerna vilar i underjordiska bon. I odlade områden är fortplantningen kopplad till grödornas utveckling. Honor föder per kull 2 till 11 ungar.

Rattus pyctoris betraktas av bönder som skadedjur. I södra Kina förstör den cirka 5 procent av årets risproduktion. Råttan skadar även lagrade frukter men det är inte utrett hur bra den klättrar på träd.

Källor 

Råttor
pyctoris
Däggdjur i palearktiska regionen
Rattus villosissimus

Rattus villosissimus är en däggdjursart som först beskrevs av Edgar Ravenswood Waite 1898.  Rattus villosissimus ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 13 till 23 cm och en svanslängd av 15 till 21 cm. Den långa och rufsiga pälsen har på ovansidan en grå färg med flera svarta hår inblandade och på undersidan är pälsen ljusgrå. Vikten ligger mellan 105 och 290 g.

Denna råtta förekommer i centrala och norra Australien. Den lever i öknar och andra torra regioner men vistas i oaser. Individerna är aktiva på natten.

Rattus villosissimus äter främst frön och andra växtdelar. Efter tider med mycket regn kan beståndet öka betydligt. En expedition under 1860-talet under ledning av Robert O'Hara Burke och William John Wills var tvungen att flytta sitt läger på grund av att det invaderades av några tusen råttor. Beroende på utbredning har honor i genomsnitt 7,7 eller 12,3 ungar per kull. Könsmognaden infaller efter påfallande kort tid. En hona födde egna ungar när hon var 62 dagar gammal.

Arten jagas av ugglor, rävar, tamkatter och ormar.

Djurets holotyp hittades under den expedition som nämns ovan men det är inte helt utrett på vilket ställe. Med största sannolikhet upptäcktes råttan vid floden Cooper Creek i sydvästra Queensland. Arten beskrevs först av John Gould med namnet Mus longipilis. Senare upptäcktes att namnet var upptagen för den sydamerikanska gnagaren Abrothrix longipilis, som vid denna tid också listades i släktet Mus.

Källor

Externa länkar 

Råttor
villosissimus
Däggdjur i australiska regionen
Rattus xanthurus

Rattus xanthurus är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1867.  Rattus xanthurus ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta förekommer på Sulawesis nordöstra halvö. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska fuktiga skogar. Ibland besöker arten områden utanför skogarna. Individerna går främst på marken och de har troligen frukter som föda.

Källor

Externa länkar 

Råttor
xanthurus
Däggdjur i orientaliska regionen
Phenacomys

Phenacomys är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen hamsterartade gnagare.

Beskrivning 

Dessa sorkar förekommer i Nordamerika. Utbredningsområdet för Phenacomys ungava sträcker sig över Kanadas lågland söder om Arktis med Phenacomys intermedius lever i Klippiga bergen och andra bergstrakter i västra Kanada och västra USA. Arterna vistas i olika mera öppna habitat som gräsmarker, hedområden med några buskar eller öppna skogar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 12 cm och en svanslängd av 2,6 till 4,1 cm. Vikten ligger mellan 25 och 40 gram. Allmänt är pälsen på ovansidan gråbrun och på buken silvergrå men det finns stora variationer mellan olika individer. Phenacomys påminner om åkersorkar eller skogssorkar i sin kroppsbyggnad. De vuxna djurens kindtänder har däremot en tandrot vad som skiljer de från åkersorkar och kindtänderna i underkäken har en annan tandkrona än skogssorkarnas tänder.

Arterna är aktiva mellan skymningen och gryningen. De gräver på sommaren underjordiska tunnelsystem med ett näste som ligger 10 till 25 cm under markytan. Före vintern skapar de ovanpå markytan ett näste av kvistar, lav och gräs som sedan täcks av snön. Phenacomys håller ingen vinterdvala.

Födan utgörs av olika växtdelar som frön, bark, örter, bär och unga växtskott. Fortplantningstiden ligger mellan maj och augusti och honor kan ha fler än en kull under tiden. Dräktigheten varar 19 till 24 dagar och sedan föds 2 till 8 ungar. Ungarna föds blinda och de öppnar sina ögon efter cirka två veckor. Redan 17 till 21 dagar efter födelsen slutar honan med digivning. Könsmognaden infaller för honor efter fyra till sex veckor. Hanar parar sig inte före första vintern.

IUCN listar båda arter som livskraftig (LC).

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Phenacomys
Phenacomys intermedius

Phenacomys intermedius är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1889. Phenacomys intermedius ingår i släktet Phenacomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna sork har allmänt samma storlek som Microtus montanus som förekommer i samma region. Den blir med svans 130 till 153 mm lång och väger cirka 40 g. Kännetecknande för Phenacomys intermedius är den korta svansen som är kortare än 42 mm (ibland bara 26 mm). Pälsen har på ovansidan en grå- till brunaktig färg, ibland mera gulaktig. På undersidan förekommer ljusgrå till vit päls. Framtassarnas sulor är delvis täckt med hår. På den första molaren i underkäken förekommer trekantiga knölar som varierar mellan tre och sju i antal.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i västra Kanada och västra USA. Den lever vanligen i regioner som ligger 750 till 3000 meter över havet. Habitatet varierar mellan öppna skogar med hed eller buskar som undervegetation, långsträckta buskskogar vid skogens kanter, fuktiga ängar och alpin tundra.

Individerna skapar bon under marken eller under snötäcket. Under den kalla årstiden och under fortplantningstiden lever en familj i boet. Annars lever varje individ ensam. Phenacomys intermedius har under varma månader frön, bär och gröna växtdelar som föda. Den byter till bark och knopp under vintern.

Honor har en eller sällan två (äldre honor) kullar mellan juni och september. Dräktigheten varar 19 till 24 dagar och sedan föds 3 till 4 eller upp till 6 ungar per kull. I bergstrakternas höga delar är fortplantningstiden kortare.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
intermedius
Däggdjur i nearktiska regionen
Phenacomys ungava

Phenacomys ungava är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1889. Phenacomys ungava ingår i släktet Phenacomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitetet i det vetenskapliga namnet syftar på Ungavabukten där typexemplaret fångades.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i nästan hela Kanada med undantag av områden med permafrost. Den lever i den boreala zonen med barrskog eller tundra. Arten saknas även väster om Klippiga bergen, på Newfoundland, i New Brunswick och i Nova Scotia. Vanligen finns en undervegetation av buskar eller glest fördelade buskar i öppna landskap.

Utseende 
Arten blir 8,8 till 11,2 cm lång (huvud och bål), har en 2,3 till 4,0 cm lång svans och väger 15 till 47 g. Bakfötterna är 1,7 till 2,0 cm långa och öronen är 1,2 till 1,4 cm stora. Den tjocka och täta pälsen på ovansidan är mörkbrun med hår som har gul eller rosa inslag vad som ger ett spräckligt utseende. I ansiktet är andelen av färg som gul, kanelbrun eller röd synlig intensivare. Öronen är främst täckta av mjuka hår och på de yttersta kanterna förekommer styva orange hår. Undersidan bär oftast ljusgrå päls. Hos de flesta exemplar är svansens ovansida mörkare än undersidan. Liksom hos den andra arten i samma släkte men i motsats till de flesta andra sorkar har vuxna exemplar molarer med rötter. Phenacomys ungava har en diploid kromosomuppsättning med 56 kromosomer (2n = 56). Hos honor förekommer fyra spenar vid bröstet och fyra spenar vid ljumsken.

Ekologi 
Individerna vilar i naturliga håligheter bland trädens rötter, under träbitar eller under klippor. De letar främst på natten eller under skymningen efter föda. Arten håller ingen vinterdvala. Phenacomys ungava äter växtdelar som bär, blad, kvistar, bark och rötter. Den skapar liksom ekorren gömmor för tider med matbrist. Honor kan ha en eller två kullar per år och ungar av honkön som föds tidig under året har bara i undantagsfall en egen kull under samma år. Efter dräktigheten som varar 19 till 24 dagar föds 2 till 8 ungar per kull (vanligen 4 eller 5). Livslängden är i vanligt fall fyra år.

Beståndets storlek varierar inte periodisk men det kan förekomma år med särskild många eller få exemplar.

Hot 
För beståndet är inga hot kända och Phenacomys ungava hittas i flera skyddszoner.  IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
ungava
Däggdjur i nearktiska regionen
Peromyscus gossypinus

Peromyscus gossypinus är en däggdjursart som först beskrevs av LeConte 1853.  Peromyscus gossypinus ingår i släktet hjortråttor, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Peromyscus gossypinus når en kroppslängd (huvud och bål) av 71 till 116 mm, en svanslängd av 55 till 97 mm och en vikt av 17 till 46 g. Den har 16 till 26 mm långa bakfötter och 10 till 21 mm långa öron. Arten är ganska lik den vitfotade hjortråttan (Peromyscus leucopus) och där de delar utbredningsområde bildas hybrider. Ovansidans päls bildas av hår som är grå vid roten och brun på spetsen. Dessutom är flera svarta hår inblandade. På undersidan har håren likaså en grå rot och en vitaktig spets. Denna gnagare har i varje käkhalva en framtand, ingen hörntand, inga premolarer och tre molarer.

Arten förekommer i sydöstra USA från Oklahoma och Texas till Virginia och Florida. Den föredrar områden som varje år översvämmas som habitat, bland annat fuktiga lövträdgrupper och träskmarker. Dessutom lever den på övergivna åkrar, i buskskogar, i sanddyner vid havet eller vid kanten av savanner. Peromyscus gossypinus söker ibland skydd i grottor, i håligheter som skapades av sköldpaddor, i ihåliga träd eller i förvaringsbyggnader. När dessa gömställen ligger på en kulle cirka 6 meter över omgivningen används de ofta för ungarnas uppfostring.

Denna hjortråtta är allätare men cirka ¾ delar utgörs av animaliska ämnen. Arten är främst nattaktiv. Fortplantningen sker i norra delen av utbredningsområdet mellan mars och oktober. Hos populationer i de sydligaste delstaterna kan honor para sig hela året med undantag av mycket heta månader. Dräktigheten varar 23 till 30 dagar och sedan föds 1 till 7 ungar, oftast 3 till 5. Ungarna diar sin mor tre till fyra veckor och de blir könsmogna kort efteråt eller två månader efter födelsen. De flesta individer lever upp till ett år och enstaka exemplar kan leva två år.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. g. gossypinus
 P. g. allapaticola

Källor

Externa länkar 

Hjortråttor
gossypinus
Däggdjur i nearktiska regionen
Peromyscus attwateri

Peromyscus attwateri är en däggdjursart som beskrevs av J. A. Allen 1895. Peromyscus attwateri ingår i släktet hjortråttor, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en absolut kroppslängd av 18 till 22 cm, inklusive en cirka 10 cm lång svans. Den väger 25 till 35 g. Pälsen har på ovansidan en brun färg med några svarta hår inblandade. Vid sidorna kan det finnas en rosa skugga och undersidan är vit. Denna gnagare byter under våren och hösten päls, sommarpälsen är ljusare. Peromyscus attwateri har stora ögon och öron. Med sin långa svans som har en liten tofs vid spetsen kan den lätt klättra i träd. Svansen används för att hålla balansen eller som stöd. Dessutom är bakfötterna ganska stora.

Utbredning och habitat 
Denna hjortråtta förekommer i södra USA från Texas till Arkansas. Den vistas främst i klippiga områden med buskar. Dessutom besöks skogar. Individerna vilar under stenar eller i bergssprickor. De klättrar även i växtligheten. Populationen listades ursprungligen som underart till Peromyscus boylii. I enlighet med genetiska undersökningar från 1970-talet godkänns den som art.

Ekologi 
Peromyscus attwateri har bär, frön, nötter, örter och insekter som föda. Fortplantningen sker nästan hela året men inte under heta sommarmånader. Per kull föds 3 till 6 ungar.

Ungarna föds nakna, blinda och med slutna öron. De väger vid födelsen cirka 1,5 g. Öronen och ögonen öppnas efter cirka två veckor och efter 25 till 35 dagar slutar honan med digivning. Vanligen separeras ungarna kort efteråt från modern men ibland får de stanna en längre tid. P lever i genomsnitt 6,8 månader. Enstaka individer kan bli 18 månader gamla.

Honornas revir är i genomsnitt 0,2 hektar stort och hanarnas revir med 0,4 hektar tydligt större.

Källor

Externa länkar 

Hjortråttor
attwateri
Däggdjur i nearktiska regionen