kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Coelops

Coelops är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen rundbladnäsor.

Beskrivning 

Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 2,8 till 5 cm och svansen är bara en liten stubbe eller saknas helt. Underarmarna är 3,3 till 4,7 cm långa. Coelops robinsoni når en vikt av 6 till 7 gram och Coelops frithi är med 7 till 9 gram lite tyngre. På ryggen har pälsen en brun- till svartaktig färg och framsidan är brun eller grå. Liksom hos andra rundbladnäsor finns hudflikar vid näsan som påminner om blad. Arternas korta öron är avrundade.

Dessa fladdermöss förekommer i södra och sydöstra Asien från östra Indien, södra Kina och Taiwan till Filippinerna och Java. Habitatet utgörs av olika slags skogar som bland annat mangrove.

Individerna vilar i grottor eller i trädens håligheter. Av Coelops frithi observerades flockar med cirka 15 individer vid viloplatsen. Upptäckta honor hade en unge per kull.

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life:

För Coelops hirsutus är taxonomin omstridd. Den listas av IUCN och Catalogue of Life som god art. Wilson & Reeder (2005) klassificerar den som underart till Coelops robinsoni.

Källor

Externa länkar 

Fladdermöss
Coelops
Coelops frithi

Coelops frithi är en fladdermusart som beskrevs av Edward Blyth 1848. Coelops frithi ingår i släktet Coelops och familjen hästskonäsor (Rhinolophidae).

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter.

Liksom hos andra släktmedlemmar är öronen inte sammanlänkade med varandra nära huvudet. Hudfliken på näsan liknar ett handformigt blad med mycket breda fingrar och på toppens finns ett smalt och spetsigt blad. Arten har fyra styva morrhår i övre delen av hudfliken och två styva morrhår i nedre delen. Ovansidan är täckt av mörkbrun till svarta hår med ljusa spetsar och på undersidan finns gråaktig päls. Som alla arter i släktet saknar djuret svans. Underarmarna är 34 till 44 mm långa och öronen är 14 till 16 mm stora.

Denna fladdermus förekommer i Sydostasien från östra Indien och södra Kina till Bali. Arten vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Den observerades i skogar och mangrove.

Individerna vilar i grottor, i trädens håligheter eller i hålrum som skapades av människor.

Källor 

Fladdermöss
frithi
Däggdjur i orientaliska regionen
Coelops hirsutus

Coelops hirsutus är en däggdjursart som först beskrevs av Miller 1911.  Coelops hirsutus ingår i släktet Coelops och familjen hästskonäsor (Rhinolophidae). IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Populationen listas av Wilson & Reeder (2005) som underart till Coelops robinsoni.

Arten är med en kroppslängd av 38 till 45 mm och en vikt av 2,4 till 3,6 g en liten fladdermus. Den saknar svans, har 34 till 36 mm långa underarmar, 6 till 7 mm långa bakfötter och 13 till 16 mm långa öron. Liksom hos andra familjemedlemmar finns hudflikar på näsan (bladet) där en liknar en hästsko. Öronen är jämförd med övriga kroppen stora och runda samt trattformiga. Den ulliga pälsen har en gråaktig färg med gul eller brun skugga.

Denna fladdermus förekommer i Filippinerna. Den lever i skogar och vilar bland annat i grottor.

Antagligen vilar Coelops hirsutus även i trädens håligheter. Honor med en nyfödd unge blev observerade.

Källor 

Fladdermöss
hirsutus
Däggdjur i orientaliska regionen
Coelops robinsoni

Coelops robinsoni är en fladdermusart som beskrevs av Bonhote 1908. Coelops robinsoni ingår i släktet Coelops och familjen hästskonäsor (Rhinolophidae). IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.
 C. r. robinsoni, i skogar på Malackahalvön och på Borneo.
 C. r. hirsutus, på Filippinerna. Den listas av Catalogue of Life och IUCN som god art.

Denna fladdermus blir 35 till 36 mm lång (huvud och bål) och den väger cirka 4 g. Coelops robinsoni har 34 till 36 mm långa underarmar och den saknar svans. Svansflyghuden är därför smal med en V-formig klaff mellan bakbenen under flyget. Hudflikarna på näsan (bladet) är stora och täcker stora delar av ansiktet. Påfallande är även de stora avrundade öronen (12 till 14 mm lång). Pälsfärgen på ovansidan varierar mellan grå och ljusbrun och pälsen är lång samt mjuk. Undersidans päls är allmänt ljusare.

Arten lever främst i ursprungliga skogar i låglandet och den vilar troligtvis i trädens håligheter. Ibland hittas den vid sovplatsen tillsammans med fladdermusen Hipposideros ridleyi. På Borneo sover arten även i grottor. Så vid känd har honor en kull med en unge per år. Ungen diar sin mor en till två månader. Denna fladdermus fångas sällan med slöjnät. Antingen är den sällsynt eller den har särskilt bra rörelseförmåga för att undvika fångstredskapet.

Källor

Externa länkar 

Fladdermöss
robinsoni
Däggdjur i orientaliska regionen
Paracoelops megalotis

Paracoelops megalotis är en däggdjursart som beskrevs av Jean Dorst 1947. Paracoelops megalotis är ensam i släktet Paracoelops som ingår i familjen rundbladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten hittades 1945 i norra Vietnam och det enda bevarade uppstoppade exemplaret flyttades till ett museum i Paris.

Holotypen har en kroppslängd (huvud och bål) av 45 mm och en vikt av 7 g. Svansen saknas och underarmarna är 42 mm långa. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är fäst vid hälsporrarna. Individen har lång päls, främst på ryggen. Där har håren en brun färg medan öronen är ljusbruna och buken beige. På huvudet finns däremot gyllen gula hår.

Liksom andra rundbladnäsor har Paracoelops megalotis hudflikar (blad) vid näsan. Huvudbladet är hästskoformat och ovanpå finns ett mindre runt blad. De 30 mm långa öronen är ihoprullade och liknar i viss mån en tratt.

Informationer om artens levnadssätt saknas.

Källor

Externa länkar 

Fladdermöss
megalotis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinonicteris aurantia

Rhinonicteris aurantia är en fladdermusart som först beskrevs av Gray 1845.  Rhinonicteris aurantia är ensam i släktet Rhinonicteris som ingår i familjen rundbladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 45 till 53 mm, en svanslängd av 24 till 28 mm och en vikt av 8 till 10 g. Underarmarna är 47 till 50 mm långa. Denna fladdermus har vanligen en blek orange päls på ovansidan och en ännu blekare päls på buken. Några individer är mera limegröna till vitaktiga. Det centrala bladet (hudfliken) på näsan liknar en treudd. Kring bladet finns en rund hudflik. De korta och spetsiga öronen är något framåtriktad och täcker delvis ögonen.

Denna fladdermus förekommer med två populationer i norra respektive nordvästra Australien. Den hittas även på några öar i området. Habitatet varierar mellan olika slags skogar, mangrove och gräsmarker.

Rhinonicteris aurantia vilar allmänt i fuktiga grottor. Temperaturen i grottan ligger vanligen mellan 28 och 32 °C. Där bildas flockar eller stora kolonier med 20 till 20 000 medlemmar. Under regntiden uppsöker de även byggnader och troligen trädens håligheter för att vila. I grottor håller de cirka 15 cm avstånd från varandra. Individerna lämnar gömstället efter solnedgången och jagar nattfjärilar samt andra insekter. Därför flyger de oftast några meter över marken. Fortplantningen sker under regntiden mellan oktober och april. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Fladdermöss
aurantia
Däggdjur i australiska regionen
Melonycteris

Melonycteris är ett släkte av däggdjur. Melonycteris ingår i familjen flyghundar.

Det vetenskapliga släktnamnet är sammansatt av de grekiska orden melanos (svart) och nikteris (fladdermus).

Beskrivning 

Dessa flyghundar förekommer på öar i Sydostasien och Oceanien. De hittas bland annat på Bismarckarkipelagen och på Salomonöarna. Observationen gjordes i skogar och i odlade områden.

Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 10,5 cm och saknar svans. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 4 till 6,5 cm och vikten varierar mellan 25 och 61 gram. Pälsens färg är beroende på art, oftast förekommer brun, svart, grå och orange. Melonycteris melanops har en klo vid andra tån av bakfoten. Släktet skiljer sig även i detaljer av tändernas konstruktion från närbesläktade flyghundar.

Det är inte känt var individerna vilar. De äter pollen, nektar och frukternas juice. Honor av Melonycteris woodfordi kan troligen para sig hela året och de andra parar sig troligen mellan juni och augusti.

Alla tre arter listas av IUCN som livskraftig (LC).

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life:

Wilson & Reeder (2005) och IUCN räknar Melonycteris aurantius som underart till Melonycteris woodfordi. Dessutom listar de ytterligare en art i släktet, Melonycteris fardoulisi.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Melonycteris
Melonycteris woodfordi aurantius

Melonycteris woodfordi aurantius är en underart till flyghunden Melonycteris woodfordi som beskrevs av Phillips 1966. Melonycteris woodfordi aurantius listades tidigare som god art.

Underarten förekommer på sydöstra Salomonöarna.

Källor 

Flyghundar
Melonycteris
Melonycteris melanops

Melonycteris melanops är en däggdjursart som beskrevs av George Edward Dobson 1877. Melonycteris melanops ingår i släktet Melonycteris och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden melas (svart) och ops (skepnad).

Arten har ett mörkbrunt huvud och en mörkbrun till svartaktig undersida. Ovansidan är täckt av kanelbrun päls med gul skugga. Melonycteris melanops är så den enda flyghunden där undersidan är mörkare än ovansidan. Arten har en klo vid pekfingret som saknas hos andra släktmedlemmar. På varje sida i underkäken finns två framtänder.

Denna flyghund förekommer på Bismarckarkipelagen. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och arten besöker ofta trädgårdar och fruktodlingar.

Individerna vilar ensam i den täta växtligheten eller i bergssprickor. Reviret är cirka fem hektar stort och försvaras mot artfränder. Honor har troligen två kullar per år. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
melanops
Däggdjur i australiska regionen
Melonycteris woodfordi

Melonycteris woodfordi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1887.  Melonycteris woodfordi ingår i släktet Melonycteris och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna flyghund förekommer på Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1100 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker Melonycteris woodfordi trädgårdar och fruktodlingar. Individerna vilar ensam eller i små flockar i den täta växtligheten.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) samt IUCN listar populationen i sydöstra Salomonöarna som underart till Melonycteris woodfordi. Den klassificerades tidigare som god art. Enligt den nya indelningen finns två underarter.
 M. w. aurantius
 M. w. woodfordi

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
woodfordi
Däggdjur i australiska regionen
Syconycteris

Syconycteris är ett släkte av däggdjur. Syconycteris ingår i familjen flyghundar.

Beskrivning 

Dessa flyghundar förekommer på Nya Guinea, i norra Australien, på Moluckerna och på några mindre öar i samma region. Habitatet utgörs främst av skogar i låglandet och i bergstrakter upp till 2850 meter över havet. Syconycteris hobbit hittades bara i bergstrakter.

Syconycteris carolinae är med en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 10 cm och en vikt av 35 till 47 gram den största arten i släktet. De andra två arterna blir bara 5 till 7,5 cm långa och 11,5 till 25 gram tunga. Svansen är bara en stubbe hos alla tre arter. Pälsens färg varierar mellan gråbrun, rödbrun och mörkbrun. Buken är oftast ljusare. Arterna skiljer sig främst i detaljer av tändernas konstruktion från närbesläktade flyghundar.

Individerna vilar ensam eller i små grupper och födosöket sker allmänt någon kilometer från viloplatsen. Arterna äter främst pollen och nektar samt ibland frukternas juice. Honor kan troligen para sig hela året och per kull föds oftast en unge.

IUCN listar Syconycteris australis som livskraftig (LC) och de andra två som sårbar (VU).

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Syconycteris australis
 Syconycteris carolinae
 Syconycteris hobbit

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Syconycteris
Syconycteris australis

Syconycteris australis är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1867.  Syconycteris australis ingår i släktet Syconycteris och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan sju underarter.

Utseende 
Arten når en absolut längd av 40 till 60 mm och en vikt av 19 till 20,5 g. Den saknar svans och har en vingspann av 72 till 93 mm. På ovansidan förekommer ljusbrun till rödbrun päls och undersidan är allmänt ljusare. Huvudet kännetecknas av stora svarta ögon samt av långa avrundade öron. Liksom hos andra flyghundar påminner nosens form om hundens nos. På spetsen av den långa tungan finns papiller som liknar små borstar för att slicka nektar och pollen. Förutom könsorganen är inga yttre skillnader mellan hannar och honor kända.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer på Nya Guinea, i östra Australien och på flera ögrupper i samma region. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 3000 meter över havet. Habitatet varierar mellan skogar, träskmarker och hedområden med glest fördelade träd.

Ekologi 
Individerna vilar i den täta växtligheten där de bildar kolonier (gäller Australien). Per kull föds en unge eller tvillingar. Utanför Australien är ensam vilande exemplar eller mindre flockar mera vanliga. Syconycteris australis är mycket rörligt under flyget och den kan äta medan den håller sig i luften. Under årets kalla årstider intar flyghunden ibland ett stelt tillstånd (torpor) för att spara energi. Flyget sker vanligen vid skogens kanter men ibland flyger arten upp till 5,8 km över öppna landskap. I motsats till de flesta andra flyghundar kompletteras födan av nektar och pollen inte med frukter eller med andra växtdelar.

Parningen sker under våren och hösten och sedan är honan 3,5 till 4 månader dräktig. Ungen diar sin mor 6 till 8 veckor. Honor blir efter 6 till 8 månader könsmogna och hannar kan para sig efter ett år. Exemplar som hölls i fångenskap levde 2 till 6 år. Antagligen har arten i naturen bättre förutsättningar och ett längre liv.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
australis
Däggdjur i australiska regionen
Syconycteris carolinae

Syconycteris carolinae är en däggdjursart som beskrevs av Frank G. Rozendaal 1984. Syconycteris carolinae ingår i släktet Syconycteris och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Halmahera och på mindre öar som tillhör Moluckerna. Arten vistas där i skogar och trädgårdar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
carolinae
Däggdjur i australiska regionen
Syconycteris hobbit

Syconycteris hobbit är en däggdjursart som beskrevs av Alan C. Ziegler 1982. Syconycteris hobbit ingår i släktet Syconycteris och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Artepitet valdes på grund av likheten med hoberna (hobbits på engelska) i J.R.R. Tolkiens verk som likaså hade håriga bakfötter.

Arten blir 68 till 78 mm lång och saknar svans. Den har 47 till 52 mm långa underarmar och 9,5 till 12 mm långa öron. Beroende på utbredning och kön har individerna en vikt av 15 till 22 g. På ryggen förekommer mjuk och tät päls med en gråbrun till mörkbrun färg. Undersidan är täckt av kortare päls med ljusbrun till vitaktig färg. På armar och bakben kan pälsen vara rödaktig.

Denna flyghund förekommer med flera från varandra skilda populationer i bergstrakter på Nya Guinea. Arten lever där mellan 1850 och 2700 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och dessutom uppsöker Syconycteris hobbit trädgårdar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
hobbit
Däggdjur i australiska regionen
Cynopterus

Cynopterus är ett släkte av däggdjur. Cynopterus ingår i familjen flyghundar.

Det vetenskapliga namnet bildas av de grekiska orden kynos (hund) och pteron (vinge).

Utseende 

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) mellan 7 och 13 cm samt en svanslängd mellan 0,6 och 1,5 cm. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 5,5 till 9,2 cm. Vikten varierar mellan 25 och 100 gram. Pälsfärgen är beroende på art men flera arter har en olivbrun päls. Dessa flyghundar kännetecknas av rörformiga näsborrar och av ett veck i övre läppen.

Utbredning och habitat 

Cynopterus förekommer i östra Asien från Pakistan till Sundaöarna. Habitatet utgörs av skogar i låglandet och i medelhöga bergstrakter.

Ekologi 

Dessa flyghundar vilar i grottor, i människans byggnader eller i stora blad av palmer. Palmbladet modifieras av flyghunden innan det används som tältliknande bo. Ett liknande beteende är annars bara känt från fladdermöss som lever i Nya världen. En flock av 6 till 12 individer vilar tillsammans. Sedan flyger de ofta 97 till 113 km till platsen med föda. De äter vanligen frukternas saft och ibland fruktkött. Tältet som nämns ovan byggs vanligen av en hanne och det kan dröja 50 dagar innan konstruktionen är färdig.  Parningen sker ofta under våren eller under hösten men även under andra årstider. Dräktighetens längd är beroende på art och vanligen föds en unge per kull. Cirka 6 till 8 veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Ungar blir vid slutet av första levnadsåret eller under andra levnadsåret könsmogna.

Taxonomi 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Cynopterus brachyotis
 Cynopterus horsfieldi
 Cynopterus nusatenggara
 Cynopterus sphinx
 Cynopterus titthaecheilus

Wilson & Reeder (2005) och IUCN listar ytterligare 2 arter i släktet, Cynopterus luzoniensis och Cynopterus minutus.

Cynopterus och människor 

När individerna hämtar sin föda från fruktodlingar betraktas de som skadedjur. I norra Thailand används vissa kroppsdelar i den traditionella asiatiska medicinen. Arterna är inte hotade i beståndet och alla listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Cynopterus
Cynopterus brachyotis

Cynopterus brachyotis är en däggdjursart som först beskrevs av Müller 1838. Den ingår i släktet Cynopterus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
En medelstor fladdermus med ett rävliknande ansikte, kort nos med rörformade näsborrar och stora, mörka ögon. Pälsen är kort och brun, vingarna är mörka och fläckiga. Kring nacken har djuren en "krage" som är mörkt orangefärgad hos hanen, gulaktig hos honan. Kroppslängden är 7 till 13 cm, vingbredden 30 till 46 cm, och vikten 30 till 100 g.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 8 underarter: 
 Cynopterus brachyotis brachyotis (Müller, 1838)
 Cynopterus brachyotis altitudinis Hill, 1961
 Cynopterus brachyotis brachysoma Dobson, 1871
 Cynopterus brachyotis ceylonensis Gray, 1871
 Cynopterus brachyotis concolor Sody, 1940
 Cynopterus brachyotis hoffeti Bourret, 1944
 Cynopterus brachyotis insularum K. Andersen, 1910
 Cynopterus brachyotis javanicus K. Andersen, 1910

Utbredning 
Denna flyghund förekommer i södra och sydöstra Asien. Utbredningsområdet sträcker sig över södra Indien och Sri Lanka samt från Bangladesh, nordöstra Indien och södra Kina till Borneo och Filippinerna.

Ekologi 
Arten är nattaktiv och förekommer i habitat som fruktträdgårdar, trädgårdar och skogar, gärna bevuxna med palmer. Den föredrar mer höglänta områden, men kan förekomma från havsytans nivå till 1 650 m.

Födan består av söta frukter, som arten troligen bara förtär saften av, och spottar ut fruktköttet. Främsta födan är mango, men den kan ta många olika, aromatiska frukter. Arten har få fiender förutom människan; i vissa kulturer äts arten.

Unga hanar lever ensamma, medan äldre hanar och honor lever i haremsliknande grupper om en hane och vanligen omkring 4 honor, även om antalet honor kan nå upp till 20. Det förekommer att hanarna tillverkar tältliknande bon av palmlöv, i vilka fladdermössen sover under dagen.

Honor föder en unge efter 105 till 120 dagars dräktighet. Den nyfödda ungen bärs av modern, som ger den di tills de är 40 till 45 dagar gamla. Även hanen hjälper till med ungarnas vård. Honorna blir könsmogna vid 5 till 6 månaders ålder, hanarna vid 15 till 20 månader. Arten blir 20 till 30 år gammal.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
brachyotis
Däggdjur i orientaliska regionen
Cynopterus horsfieldi

Cynopterus horsfieldi är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1843. Den ingår i släktet Cynopterus och familjen flyghundar.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter:
 Cynopterus horsfieldii horsfieldii Gray, 1843
 Cynopterus horsfieldii harpax Thomas and Wroughton, 1909
 Cynopterus horsfieldii persimilis K. Andersen, 1912
 Cynopterus horsfieldii princeps Miller, 1906

Beskrivning 
En förhållandevis stor fladdermus med en hundliknande, kort och bred nos med rörformade näsborrar, stora ögon och ovala öron. Pälsen är kort med variabel färg i mörka och ljusa, bruna till gråa toner. Öron och vingar har tydliga, vita kanter. Ungdjur är grå, medan vuxna djur har ett brunaktigt fält över ryggen. Hanar tenderar att vara rikligare färgade än honor, med tydligare "mantel" över ryggen, mörkare bröst och sidor på nacken, samt ljusare skuldror och strupe. Kroppslängden är 8 till 9,6 cm, vingbredden ungefär 47 cm, underarmen 6,8 till 7,6 cm, och vikten 41 till 70 g.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer i Sydostasien från södra Malackahalvön till Borneo och Mataram. Dessutom finns två avskilda populationer i västra Thailand.

Ekologi 
Fladdermusen är social, och vilar tillsammans i stora flockar i grottor och bland klippor eller i mindre i träd. De senare kolonierna samlas ofta i tältliknande bon byggda av stora blad.

Arten är nattaktiv och förekommer i många habitat, som regnskog och annan urskog, kulturskog, kalkstensgrottor, mangroveträsk, jordbruksmark, parker och trädgårdar. I Thailand förekommer den dock bara i urskog.

Föda och predation 
Födan utgörs främst av frukt, men fladdermusen kan även äta blad, blommor och pollen. Mindre fruktkärnor sväljs och kommer ut med avföringen, större spottas ut. Artens fiender är få, och utgörs främst av människor, rovfåglar och reptiler.

Fortplantning 
Arten har en struktur där hanarna har små harem bestående av en könsmogen hane, två till tre könsmogna honor och deras avkomma. Honorna försvaras emellertid inte, och det finns inga tecken på att arten skulle ha några grupper av haremslösa unghanar. Honorna blir könsmogra vid 6 till 8 månaders ålder, hanarna när de är 1 till 2 år. Honorna får i genomsnitt 2 outvecklade ungar per kull, som dias i omkring 40 dagar. Honorna bär med sig ungarna överallt tills dessa har lärt sig flyga.

Källor 

Flyghundar
horsfieldi
Däggdjur i orientaliska regionen