kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andrej Tjumentsev

Andrej Aleksejevitj Tjumentsev (), född 6 maj 1963 i Vladivostok, är en rysk spelaragent, handbollstränare och tidigare handbollsspelare (mittnia).

Han var med och tog OS-guld 1988 i Seoul.

Han är far till den spanske handbollsspelaren Alexander Tioumentsev (född 1983).

Klubbar 
  Dinamo Astrachan (1979–1991)
  BM Granollers (1991–1993)
  BM Málaga (1993–1994)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Andrej Tjumentsev på Sports-reference.com 

Sovjetiska handbollsspelare
Ryska handbollsspelare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1963
Levande personer
Personer från Vladivostok
Spelare i BM Granollers
Michail Vasiljev

Michail Vasiljev, född den 4 mars 1961 i Moskva, Ryssland, är en sovjetisk handbollsspelare.

Han tog OS-guld i herrarnas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1988 i Seoul.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Sovjetiska handbollsspelare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1961
Levande personer
Idrottare från Moskva
Jurij Sjevtsov

Jurij Anatoljevitj Sjevtsov (, ), född 15 december 1959 i Slutsk, Sovjetunionen, är en belarusisk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (högersexa).

Som spelare var han med och tog OS-guld 1988 i Seoul med Sovjetunionens landslag.

Tränaruppdrag 
  SV Blau-Weiß Spandau (1993–1996)
  TBV Lemgo (1996–2001)
  TUSEM Essen (2001–2005)
  Rhein-Neckar Löwen (2005–2008)
  (2009–)

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Belarusiska handbollstränare
Sovjetiska handbollsspelare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1959
Levande personer
Idrottare från Minsk
Maggie Hassan

Maggie Hassan, född 27 februari 1958 i Boston, Massachusetts, är en amerikansk demokratisk politiker, jurist och New Hampshires guvernör 2013–2017. Sedan 2017 är hon senator för New Hampshire i USA:s senat.

I senaten tjänstgör hon tillsammans med Jeanne Shaheen, en annan tidigare guvernör. Hassan och Shaheen är de enda två kvinnorna i amerikansk historia som har valts till både guvernör och amerikansk senator.

Biografi
Hassan avlade kandidatexamen vid Brown University och juristexamen vid Northeastern University.

I guvernörsvalet 2012 besegrade Hassan republikanen Ovide M. Lamontagne.

Den 8 november 2016 vann Hassan senatsvalet i New Hampshire med 48 procent av omröstningen, mot republikanen Kelly Ayotte som fick 47.8 procent av rösterna. 

Hassan har två vuxna barn, varav det äldre, Ben, har cerebral pares.

Referenser

Noter

Externa länkar

Guvernörer i New Hampshire
Amerikanska demokrater
Alumner från Brown University
Personer från Boston
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Northeastern University School of Law
Happy End (film, 2011)

Happy End är en svensk dramafilm från 2011 i regi av Björn Runge och med manus av Kim Fupz Aakeson. 

Vid Guldbaggegalan 2012 vann Ann Petrén en Guldbagge för Bästa kvinnliga huvudroll för sin roll som Jonna. Även Peter Andersson och Johan Widerberg nominerades för sina rollinsatser. Filmen vann även pris vid Filmfestivalen i San Sebastián för Bästa foto.

Handling
Filmen kretsar kring Jonna, Peter, Katrine, Asger och Mårten som alla står inför vägskälet i livet. Jonna arbetar som körskolelärare och en av hennes elever är Mårten som förlorade körkortet när han körde bil berusad. Jonnas son Peter ska gifta sig om två månader men en natt försöker han ta sitt liv. Katrine är en ung kvinna som tjänar extra genom att städa hemma hos folk, bland annat hos Jonna. Hon lever med den obalanserade mannen Asger som har en ekonomisk skuld och tvingas gömma sig från sina indrivare.

Roller
Ann Petrén – Jonna
Malin Buska – Katrine
Gustaf Skarsgård – Peter
Johan Widerberg – Asger
Peter Andersson – Mårten
Mariah Kanninen – Hanne
David Dencik – Richard
Fredrik Gildea – Zidan
Hanna Malmberg – Nina
Anna Azcaráte – psykolog
Mattias Nordkvist – psykolog
Said Legue – Jamal
Helena Gezelius – sjuksköterska
Yvette Ramirez – sköterska
Ulf Peder Johansson – man i säng
Anna-Lena Erlandson – körskolelärare
Stefan Cronwall – körskolelärare
Antony Castle – elev
Åsa Ek Engquist – elev
Marina Nyström – elev
Stellan Runge – elev
Sergej Kosyrev – man i husvagnspark
Marek Chodor – man i husvagnspark

Externa länkar

Svenska filmer 2011
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Björn Runge
Svenskspråkiga filmer
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Vjatjeslav Atavin

Vjatjeslav Vladimirovitj Atavin (), född 4 februari 1967 i Krasnodar, Ryska SSR, är en rysk, tidigare sovjetisk handbollsspelare (vänsternia). Han är 2,02 meter lång.

Han tog OS-guld 1988 i Seoul.

Klubbar 
  Dinamo Astrachan
  GK Neva Sankt Petersburg (–1991)
  BM Granollers (1991–1997)
  SC Magdeburg (1997–2000)
  BM Granollers (2000–2002)
  AC Filippos Verias (2002–2005)
  BM La Roca (2005–2007)

Referenser

Externa länkar
 

Sovjetiska handbollsspelare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1967
Levande personer
Personer från Krasnodar
Spelare i BM Granollers
Spelare i SC Magdeburg
István Nagyatádi Szabó

István Nagyatádi Szabó, född 17 september 1863 i Erdőcsokonya, Österrike-Ungern, 
död där 31 oktober 1924, var en ungersk bondepolitiker.

Szabó började sin bana som lantarbetare och daglönare, blev nämndeman i sin by Nagyatád och bildade de ungerska småböndernas politiska parti. År 1908 blev han som bondepartiets förste och ende representant invald i parlamentet, där han arbetade för småböndernas och lantarbetarnas sak. 

Under krigsåren 1914–18 organiserade Szabó sitt parti landet runt, så att detta vid revolutionens utbrott 1918 var så betydande, att han ingick som småbruksminister i Dénes Berinkeys regering. Under ungerska rådsrepublikens tid drog han sig tillbaka till sin by, men kallades efter motrevolutionens seger i augusti 1919 till livsmedelsminister och därefter till jordbruksminister, vilken post han behöll till sin död. 

Szabós bondeparti förenade sig 1921 med István Bethlens borgarparti, som segrade med stor majoritet vid valen till andra nationalförsamlingen (1922). Szabós största verk är den ungerska jordbruksreformen (lag 1920 § XXXVI och 1924 års lag § VII), som möjliggjorde en rättvisare fördelning av jorden.

Källor

Ungerns ministrar
Personer från Somogy
Födda 1863
Avlidna 1924
Män
Ugglan
Pavle Strugar

Pavle Strugar (serbiska: Павле Стругар), född 13 juli 1933 i Peja i dåvarande Jugoslavien (i nuvarande Kosovo), död 12 december 2018, var en montenegrinsk general som tjänade i den jugoslaviska armén och dömd krigsförbrytare.

2001 åtalades Strugar av den ICTY för sin roll under belägringen av Dubrovnik 1991–1992. Den 31 januari 2005 föll rättens dom. Strugar dömdes till 8 års fängelse för sin roll i beskjutningen av staden och för att bland annat, i strid med krigets lagar, medvetet ha deltagit i attacker mot civila, förstörelse och skadegörelse av byggnader avsedda för religionsutövning, välgörenhet och utbildning, konst och vetenskap. Sedan Strugar överklagat sänktes straffet till 7,5 års fängelse på grund av hälsoskäl. Sedan han avtjänat 2/3 försattes han på fri fot.

Referenser

Noter 

Montenegrinska militärer
Serbiska militärer
Personer i kroatiska självständighetskriget
Personer dömda för krigsbrott i kroatiska självständighetskriget
Födda 1933
Avlidna 2018
Män
Illustratörcentrum

Illustratörcentrum är en centrumbildning som representerar yrkesverksamma kreatörer inom visuell kommunikation i Sverige.

Den viktigaste verksamheten består av marknadsföring och förmedling av fria yrkesutövare inom animation, grafisk design, kommunikationsdesign och illustration. Förmedlingen sker första hand genom Illustratörcentrums hemsida där fler än 1000 kreatörer och aktiva medlemmar har sina portfolios upplagda.
Marknadsföringen bedrivs genom att Illustratörcentrum medverkar vid olika mässor och varje år ger ut en katalog där ett stort antal av föreningens medlemmar finns representerade. Illustratörcentrum anordnar även föreläsningar och arrangerar utställningar. Illustratörcentrum har drygt 1 400 medlemmar.

Illustratörcentrum bildades 1975 som en arbetsförmedling med statligt stöd och är en av de tolv Centrumbildningarna som representerar de fria professionella kulturutövarna i Sverige. Verksamheten finansieras till största delen av medel från Statens Kulturråd  och leds av en styrelse och ett kansli. Organisationen har ett nära samarbete med den fackliga organisationen Svenska Tecknare, som arbetar med frågor kring arvoden, avtal, upphovsrätt och juridik. Illustratörcentrum och Svenska Tecknare har även delat lokaler sedan 1979. Illustratörcentums kansli ligger på Hornsgatan 103 i Stockholm där andra intresseorganisationer också huserar.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Centrumbildningar
Organisationer bildade 1975
Grafisk formgivning
Peace Will Come

Peace Will Come kan syfta på:

Peace Will Come (sång) – framförd av Diana Ghurtskaia
Peace Will Come (album) – Tom Paxtons åttonde studioalbum
Let Me Love You

Let Me Love You kan syfta på:

Let Me Love You (sång) – en låt av Adrian Gaxha, Vrčak & Tamara Todevska
Let Me Love You (Johan Becker-låt) – en låt av Johan Becker
Let Me Love You (låt av Mario) – en låt av Mario
Konono N°1

Konono Nº1 är en Grammynominerad musikgrupp från Kinshasa i Kongo-Kinshasa. De spelar en till stora delar elektronisk populärmusik med rötter i kongolesisk dansmusik. De tillverkar i stor utsträckning sina instrument, högtalare och förstärkare själva av skrot.

Historik

Gruppens hela namn är egentligen L'orchestre folklorique T.P. Konono Nº1 de Mingiedi, T.P. (där T.P. står för tout puissant, ungefär "allsmäktig", och är en homage till den kongolesiska musikern Franco, vars band kallades T.P. OK Jazz). Bandet startades av Mawangu Mingiedi som spelar likembé (ett slags mbira) och till yrket var lastbilschaufför. Mingiedi tillhör befolkningsgruppen Zombo (eller Bazombo), som ursprungligen kommer från ett område nära gränsen till Angola. I Konono Nº1 finns ytterligare två likembéspelare, och de har låtit sig inspireras av traditionell Zombomusik.

Det är inte helt klarlagt när gruppen grundades. Crammed Discs, som släppte gruppens album Congotronics 2005, förlägger grundandet till 1960-talet. År 1978 spelade gruppen in låten "Mungua-Muanga" till samlingsalbumet Zaire: Musiques Urbaines a Kinshasa. Gruppen har influerat många andra artister i Kongo och resten av världen.

Första gången Konono Nº1 spelade utanför Afrika var 2003 då de turnerade i Nederländerna. Sedan dess har de turnerat ett flertal gånger i både Europa och Nordamerika. De samarbetade med den isländska artisten Björk med låten "Earth Intruders" på albumet Volta (2007). Deras album Live At Couleur Café nominerades till en Grammy 2008.

Referenser 
 

Elektroniska musikgrupper
Musikgrupper i Kongo-Kinshasa
Alejandra Pizarnik

Flora Alejandra Pizarnik, född 29 april 1936 i Avellaneda, död 25 september 1972 i Buenos Aires, var en argentinsk poet.

Biografi 
Pizarnik var dotter till judiska immigranter från Ryssland och Tjeckoslovakien. 1955 började hon studera litteraturvetenskap, journalistik och filosofi vid Buenos Aires universitet och gav året därpå ut sin första diktsamling, La tierra más ajena. Hon vistades 1960–1964 i Paris, där hon studerade litteraturvetenskap och religionshistoria vid Paris universitet samt lärde känna flera spanskspråkiga författare, däribland Julio Cortázar, Rosa Chacel, Silvina Ocampo och Octavio Paz. 

Med diktsamlingen Árbol de Diana, som utkom 1962 med ett entusiastiskt förord av Octavio Paz, fick hon sitt definitiva genombrott. Hennes poesi behandlar teman som ensamhet, barndom, smärta och, framför allt, döden. Till hennes främsta verk hör Los trabajos y las noches (1965), Extracción de la piedra de la locura (1968) och El infierno musical (1971). 

Alejandra Pizarnik dog 1972 vid 36 års ålder av en överdos av sömnmedlet sekobarbital.

Bibliografi (utgivet på svenska)

Källor
Magnus William-Olsson, efterord till Spegelns vägar, Ellerströms 2009 

Kvinnor
Födda 1936
Avlidna 1972
Personer från Buenos Aires
Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Alumner från Paris universitet
Författare som begått självmord
Personer i Argentina under 1900-talet
Smedley Butler

Smedley Darlington Butler, född 30 juli 1881, död 21 juni 1940, var en legendarisk Major General (motsvaras i Sverige av generalmajor) i USA:s marinkår, en uttalad kritiker av USA:s militarism och vid tiden tiden för sin död den mest dekorerade marinkårssoldaten i USA:s historia. Han påbörjade sin militärtjänstgöring för marinkåren 1898. Han deltog i militära operationer i Filippinerna, Kina, i Centralamerika och Karibien (Västindien), i Banankrigen och i Frankrike under första världskriget. Han var också en ledande förespråkare för en reform att göra polisväsendet i USA paramilitärt.        

Under sin 33-åriga karriär som marinkårssoldat erhöll han 16 militära utmärkelser, 5 av dessa för hjältemod. Han är en av 19 amerikanska militärer som vid två tillfällen erhållit Medal of Honor, en av tre som erhållit både Marine Corps Brevet Medal och Medal of Honor och den enda marinkårssoldaten som erhållit Brevet Medal och två Medal of Honor, samtliga erhållna för separata militära operationer. 

Den 1 oktober 1931 avslutade han sin militära karriär och tog därefter avstånd från krig och imperialism. Under 1930-talet föreläste han vida omkring i USA och han blev en populär talare vid möten organiserade av krigsveteraner, pacifister och kyrkogrupper. I sin bok War is a Racket (1935) beskriver han det militärindustriella komplexet. 

1934 vittnade han inför en kommitté i den amerikanska kongressen att en grupp rika industrimagnater planerade en militärkupp för att störta Franklin D. Roosevelt. Enligt Butler ville kuppmakarna att han skulle leda en samling beväpnade veteraner från första världskriget i en marsch mot Washington, D.C., för att sedan bli diktator. Butler hade aldrig mött huvudmännen bakom kuppen och alla de individer som han påstod var inblandade nekade till att kuppen existerade. Massmedia förlöjligade Butlers påståenden. Den påstådda kuppen fick namnet "The Business Plot".

En amerikansk militärbas i Japan, i prefekturen Okinawa bär namn efter Smedley D. Butler - Marine Corps Base Camp Smedley D. Butler. Militärbasen kallas Butler Marine Base av den inhemska befolkningen.

Referenser
 

Födda 1881
Generaler i USA:s marinkår
Personer i USA under första världskriget
Mottagare av Medal of Honor
Män
Avlidna 1940
Personer från West Chester
Meta Forkel-Liebeskind

Meta Forkel-Liebeskind, född 21 februari 1765, död 1853, var en tysk författare och översättare. Hon var en av de så kallade Universitätsmamsellen, en grupp på fem kvinnliga akademiker under 1700- och 1800-talen som var döttrar till akademiker vid universitetet i Göttingen, tillsammans med  Philippine Engelhard, Caroline Schelling, Therese Huber och Dorothea Schlözer.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1765
Avlidna 1853
Tyska författare under 1700-talet
Tyska översättare
Philippine Engelhard

Philippine Engelhard, född Gatterer den 21 oktober 1756 i Nürnberg, död 28 september 1831 i Blankenburg im Harz, var en tysk poet. Hon var en av de så kallade Universitätsmamsellen, en grupp på fem kvinnliga akademiker under 1700- och 1800-talet som var döttrar till akademiker vid universitetet i Göttingen, tillsammans med  Meta Forkel-Liebeskind, Caroline Schelling, Therese Huber och Dorothea Schlözer.  

Philippine Engelhard var dotter till historikern Johann Christoph Gatterer och gift med juristen Johann Philipp Engelhard. Hon blev mor till tio barn, bland vilka märks författarinnan Karoline Engelhard, juristen Wilhelm Gotthelf Engelhard och Luise Wilhelmine, gift med Johann Gottlob Nathusius. Bland avkomlingar i senare generationer märks författarinnorna Annemarie von Nathusius och Gabriele Reuter.

Källor

Noter

Tyska poeter under 1700-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1700-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyskspråkiga författare
Personer från Nürnberg
Kvinnor
Födda 1756
Avlidna 1831
Marie Goegg-Pouchoulin

Marie Goegg-Pouchoulin, född 24 maj 1826, död 24 mars 1899, var en schweizisk feminist och kvinnorättsaktivist.

Biografi
Hon har kallats den första feministen i Schweiz, och grundade år 1868 den första kvinnorättsrörelsen i Schweiz, Association internationale des femmes (1868-72), som också blev världens första internationella kvinnoorganisation. Hon grundade därpå den rent schweiziska kvinnoorganisationen Association pour la défense de la Femme av droit (1872-80), vars ordförande hon var från 1875 framåt. Hon valdes 1886 in i styrelsen för den internationella abolitionistunionen, och blev 1891 vice ordförande för den nygrundade schweiziska kvinnoorganisationen Union des femmes de Genève. 

Tack vare hennes kampanjarbete öppnades Université de Genève  för kvinnor 1872. Hon kampanjade även för en reformering av civilrättslagen och stödde idén och rösträtt för kvinnor. Goegg-Pouchoulin var radikal för sin tidskvinnorörelse då hon inte var särartsfeminist utan krävde fullständig likställighet mellan könen. Hon var också engagerad i fredsrörelsen. 

Marie Goegg-Pouchoulin var dotter till en klockmakare i Genéve. Hon fick grundskoleutbildning och gifte sig efter en skilsmässa med den tyske revolutionären Armand Goegg, med vilken hon levde en tid i exil innan hon återvände till Schweiz.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1826
Avlidna 1899
Personer i Schweiz under 1800-talet
Schweiziska feminister
Schweiziska rösträttskvinnor
Lyin' Eyes

Lyin' Eyes är en låt av den svenska hårdrocksgruppen Europe och huvudspår på den första singeln från skivan Wings of Tomorrow. På singelns B-sida ligger låten Dreamer. Låten är skriven av Joey Tempest.
 
Lyin Eyes är Europes första officiella singel. Singeln drogs kort efter släppet tillbaka då bandet bestämde sig för att istället satsa på låten Stormwind. Endast 200 exemplar sägs existera.

Musiker 
 Joey Tempest - sång
 John Norum - gitarr
 John Levén - bas
 Tony Reno - trummor

Musiksinglar 1984
Singlar av Europe
Nell

Nell är en amerikansk långfilm från 1994 i regi av Michael Apted, med Jodie Foster och Liam Neeson i huvudrollerna. Filmen bygger på pjäsen Idioglossia av Mark Handley. Foster blev nominerad till både en Oscar och en Golden Globe för sin roll som kvinnan Nell.

Handling
När en kvinna dör upptäcker läkaren Jerome Lovell (Liam Neeson) hennes dotter Nell (Jodie Foster). Nell har växt upp ensam med sin mamma som haft svårt att tala på grund av en förlamning. På grund av detta har Nell utvecklat ett eget språk. Lovell måste nu bestämma sig för hur han ska beskydda Nell och ge henne den hjälp hon behöver.

Rollista

Utmärkelser

Vinster
Chicago Film Critics Association Awards: Bästa kvinnliga skådespelare (Jodie Foster)
Screen Actors Guild Awards: Bästa kvinnliga skådespelare (Jodie Foster)

Nomineringar
Oscars: Oscar för bästa kvinnliga huvudroll (Jodie Foster)
Golden Globes: Bästa kvinnliga skådespelare - Drama (Jodie Foster), Bästa musik (Mark Isham), Bästa film - Drama

Externa länkar

Filmer 1994
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
North Carolina på film
Filmer från Twentieth Century Fox
Blues är allt jag har

Blues är allt jag har är den svenske bluesmusikern Rolf Wikströms fjortonde studioalbum som soloartist, utgivet på skivbolaget MNW 1992.

Låtlista 
Där inte annat anges är låtarna skrivna av Rolf Wikström.
 "Gamle Lightnin'" – 3:14 	
 "Reser runt" – 3:38
 "Kom till mig kvinna" – 4:04
 "Jag tror jag kommer bli galen" – 5:32
 "En helvetes vacker kvinna – 3:41 	
 "Det bor en hund" – 2:36 (Stefan Sundström)
 "Behöver nån att älska" – 4:38 	
 "Hej å hå" – 3:30 	
 "Allt kommer att bli så bra" – 4:00 	
 "Jag vill bara älska med dig" – 2:53 (Willie Dixon)
 "Dina ögons språk" – 5:50 	
 "Vecka läggs till vecka" – 4:05 	
 "Blues är allt jag har" – 3:54
 "En helvetes vacker kvinna (blues)" – 3:38

Medverkande 
 Bernt Andersson – munspel, orgel, elpiano (4), piano (13)
 Per-Ola Claesson – cello
 Peter Dahl – mastering
 Ingemar Dunker – (1–5, 7–8, 10–13)
 Backa Hans Eriksson – bas, elbas
 Alm Nils Ersson – viola
 Stephan Foreklid – stråkarrangemang (1, 4, 11)
 Leila Forstén – fiol
 Torbjörn Hedberg – inspelning
 Björn Inge – trummor (1–5, 7–14)
 Peter LeMarc – kör (3, 7)
 Gunilla Markström – fiol
 Totta Näslund – sång (2, 13)
 Pelle Piano – piano, clavichord, orgel (3)
 Kayo Shekoni – sång (3)
 Curt-Åke Stefan – inspelning
 Alar Surna – mixning, slagverk (3, 5, 9), inspelning
 Rolf Wikström – sång, gitarr, producent

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Musikalbum 1992
Svenska bluesalbum
Album av Rolf Wikström
Album utgivna på MNW
Tom & Viv

Tom & Viv är en brittisk-amerikansk långfilm från 1994 i regi av Brian Gilbert, med Willem Dafoe, Miranda Richardson, Rosemary Harris och Tim Dutton i rollerna. Miranda Richardson blev både Oscars- och Golden Globe-nominerad för sin roll som Vivienne Haigh-Wood. Tom & Viv bygger på en pjäs av Michael Hastings, som även varit med och skrivit filmens manus.

Handling
Filmen beskriver förhållandet mellan den amerikansk-brittiske poeten T.S. Eliot (Willem Dafoe) och hans fru Vivienne Haigh-Wood (Miranda Richardson).

Rollista

Utmärkelser

Nomineringar
Oscar: Bästa kvinnliga huvudroll (Miranda Richardson), Bästa kvinnliga biroll (Rosemary Harris)
BAFTA: Bästa kvinnliga huvudroll (Miranda Richardson), Bästa film
Golden Globe: Bästa kvinnliga huvudroll (Miranda Richardson)

Externa länkar

Filmer 1994
Engelskspråkiga filmer
Brittiska dramafilmer
Amerikanska dramafilmer
T.S. Eliot
Som vattnet flyter i floden 1972–1992

Som vattnet flyter i floden 1972–1992 är den svenske bluesmusikern Rolf Wikströms första samlingsalbum, utgivet på skivbolaget MNW 1993.

Samlingen innehåller låtar från de flesta av Wikströms album fram till tidpunkten för dess utgivning (skivorna Hjärtslag (1977) och Digitalis (1980) finns inte representerade. På albumet finns även låten "I'm So Tired of It" med, vilket var den allra första singeln som Wikström gav ut (under namnet Cool Hambone). Urvalet gjordes av Håkan Lahger och Wikström.

Låtlista 
Där inte annat anges är låtarna skrivna av Rolf Wikström.
 Första skivan
 "Gud på tunnelbanan" – 3:16
 "Solidaritet" – 5:18
 "Jävla måndag" – 3:45 ("Stormy Monday Blues", Billy Eckstine, Earl Hines, Robert Crowder)
 "Sjung svenska folk – 4:02
 "När allt har blivit sagt" – 4:49
 "Starka band" – 2:15 	
 "I'm So Tired of It" – 5:40
 "Det vi säger" – 4:46
 "I samma band" – 2:21 	
 "Som vattnet flyter i floden" – 9:21
 "Vad är det som dom gör" – 1:39 	
 "Ta saken i egna händer" – 5:23
 "Roffes blues" – 5:55
 "Bluesman" – 5:37
 "En öl till" – 3:21
 "En valsmelodi" – 5:05 (text: Nils Ferlin, musik: Lille Bror Söderlundh)

 Andra skivan
 "Mitt hjärta är ditt" – 3:58 (text: Nils Ferlin, musik: Torgny Björk)
 "En liten konstnär" – 3:41 (text: Nils Ferlin, musik: Lille Bror Söderlundh)
 "Stjärnorna kvittar det lika" – 4:19
 "Blås ut mitt månljus" – 6:27
 "Gråta över spilld mjölk" – 5:27
 "Vi ska bygga upp en kyrka" – 4:55
 "Jag älskar dig ändå" – 5:08
 "Himlen är blå" – 4:51
 "Murar" – 4:28
 "Så långt från nån jag älskar" – 5:16
 "Fast i en dröm" – 5:03
 "Mamma älskar pappa" – 2:15
 "Gamle Lightnin'" – 3:15
 "Kom till mej kvinna" – 4:05
 "Hej å hå" – 3:31
 "Jag tror jag kommer bli galen" – 5:33
 "Som ett fladdrande ljus" – 2:04

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Musikalbum 1993
Svenska samlingsalbum
Album av Rolf Wikström
Album utgivna på MNW