kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Israel Sandström

Carl Israel Sandström, född 14 november 1824 i Linköping, Östergötlands län, död 21 november 1880, var en svensk tonsättare, organist och musiklärare, bror till operasångaren Gustaf Sandström.

Biografi
Sandström föddes 14 november 1824 på Klockargården i Sankt Lars församling, Linköping. Han var son till organisten och klockaren Nils Peter Sandström och Stina Maja Rosengren. Efter studier i Linköping och vid Uppsala universitet anställdes han som sångrepetitör och aktör vid res-theater. Antogs han dock som elev vid Musikkonservatoriet 1851 och avlade 1853 musiklärarexamen. Han var bland annat sånglärare vid Högre elementarläroverket i Göteborg från 1853 och organist i Kristine kyrka från 1854. Han var även kördirigent, bland annat i Par Bricole. Sandström utgav Sånger vid piano (1853), Körer för mansröster (1863), Kring sångarfanan, föyrstämmiga sånger arrangerade för skolungdom (1874) och en koralbok (1878).

Han har tonsatt manskörer och solosånger, bland andra Min lilla vrå bland bergen. Sandström var dirigent för Amatörernas sångförening i Göteborg.

Sandström invaldes som ledamot nummer 391 av Kungliga Musikaliska Akademien den 13 maj 1864 och  tilldelades Litteris et Artibus 1874.

Referenser 

 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska musikpedagoger
Svenska organister under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1824
Avlidna 1880
Män
Musiker från Linköping
Imre Thököly

Imre (Emmerich) Thököly,  född den 25 april 1657, död den 13 september 1705, var en ungersk greve.

Thököly tillhörde en ungersk magnatsläkt, som härstammade från Sebestyen Thököly (död 1607), vilken från hästhandlare svingade sig upp till baron. Hans sonsons son, Imre Thököly, flydde efter faderns död som rebell till Siebenbürgen och valdes 1678 av de landsflyktiga ungerska herrarna ("kuruczerna") till anförare i deras resning emot kejsar Leopold. Understödd av franska subsidier lade han före årets slut hela norra och nordvästra Ungern under sig. 

År 1682 slöt han förbund med turkarna, vilka erkände honom som tributskyldig "furste av övre Ungern", och sedan han samma år, genom gifte med Frans I Rákóczys änka, kommit i besittning av familjen Rákóczys ofantliga förmögenhet, upptog han kampen mot kejsaren på nytt. Vid turkarnas tåg mot Wien blev Thököly av Karl av Lothringen slagen vid Pressburg, sökte sedan förgäves försoning med kejsaren och blev dessutom övergiven av en mängd anhängare. 

Av turkarna misstänkt för förräderi hölls han en tid i fängsligt förvar, men utnämndes 1689 av sultanen till furste av (det av österrikarna ockuperade) Siebenbürgen. Han segrade vid Zernest, men måste för prinsen av Baden dra sig tillbaka till Valakiet, återkom 1691, men kunde inte hävda sin ställning. Efter krigets slut (1699) levde han som "greve av Viddin" på en turkisk pension.

Källor 

 

Ungersk adel
Grevar
Transsylvaniens regenter
Födda 1657
Avlidna 1705
Män
Ugglan
Carl Skovgaard-Petersen

Carl Skovgaard-Petersen (1866-1955) var en av den danska kyrkans mest kända präster under 1900-talet. Han var en mycket produktiv författare, och påminde en hel del om sin kollega Olfert Ricard. Han var domprost i Roskilde.

1912 öppnade han en bibelskola, som blev mycket älskad. Skovgaard-Petersen verkade där för en konservativ bibelsyn, lutande åt fundamentalismen.

Han var en ivrig debattör i religiösa frågor, och en skicklig tidsanalytiker. Han skrev mycket kritiskt om teosofin och den sekulära humanismen. Han var en bildad man, som följde med sin tid. Han var mycket apokalyptiskt intresserad.

Han var även aktiv i den kristna studentrörelsen, och skrev en mycket älskad bok om ungdomens religiositet, "Ungdommens bog". Den lär vara hans mest kända.

I sin spiritualitet var han påverkad av helgelserörelsen. Han var en mästare i allegorisk bibeltolkning som var vanlig i denna rörelse. Hans små bibliska karaktärsteckningar tillhör det finaste han skrivit.

Han påverkade djupt den yngre danska generationens helgelseförkunnare, och t.ex. Poul Madsen uttryckte sig varmt om hans böcker.

Bibliografi
Tecken och tider. Nutiden sedd i det kristna hoppets ljus. 1920
De sista tiderna och det sista målet.1948
Bibelns krona
Hvad är sann vänskap. 1900
En blick i Guds kärleks djup. 1914
Bibeln och människan. 1919
Guds plan för ditt liv. 1907
Söndagshvilans betydelse. 1912
Brännande spörsmål. 1920
Tillbaka till Gud
Ensam med Gud. 1920
Jesu liknelser
Jesu bergspredikan. En lärjunges tankar om mästarens ord. 1937
Vänskap och läsning
Livsspörsmål
Ett ord till nutidens ungdom. 1935
Hur Nya Testamentet blev till. 1929
Ungdomens bok. 1920
Föredrag för män. 1920
Trons hemlighet. Råd i det praktiska troslivet. 1919
Korta ord om stora ting. Häfte 1-24
Erfarenheter från predikstolen. 1921
Från nutidens Japan. Personliga intryck. 1911
Källsprångens land : reseskisser och pilgrimstankar från det Heliga landet. Del 1-2. 1923-1924
Så älskar Gud. 1920
Människogestalter. Bibliska karaktärer. Gammaltestamentlig serie 1-2. 1920
Människogestalter. Bibliska karaktärer. Nytestamentlig serie 1-2. 1919
Kan man leva på religiös övertro. En fråga besvarad genom fakta. 1920
Kan man leva på rationalism?
Kampen kring Gud. Bilder och tankar. 1932
Medan dagen varar. 1935
Personligt liv i Gud. 1937
Från Jesu fädernesland. Tolv skolradioföredrag. 1943
Ordet och erfarenheten. 1956
Fader vår i helg och söcken. 1949

Källor
Carl Skovgaard-Petersen: Vårbrytning
Carl Skovgaard-Petersen: Min arbetsdag i kyrkans tjänst. 1944

Födda 1866
Avlidna 1955
Danska författare
Danska präster
Män
En borde inte sova

En borde inte sova är en visa med text av Jeremias i Tröstlösa och musik av Gustaf Wennerberg. Det är den första dikten i Jeremias bok II från 1915. Tonsättningen av Wennerberg publicerades i Tre sånger 1925. Sången spelades in av Sven d'Ailly 1928. Texten är skriven på närkingska, men förekommer ibland på standardspråk, "Man borde inte sova", men då försvinner tvetydigheten i det fyndiga slutet "En borde si på stjärnera... En borde vara två."

Referenser 

Svenskspråkiga sånger
Sånger 1925
Svenska sånger
Hanna Andersson (programledare)

Hanna Maria Andersson, född 20 januari 1979 i Mariestad, är en svensk programledare och radioproducent. 

Andersson var programledare och innehållsproducent för radioprogrammet Christer och har bland annat gjort reportageserien Om vi var två där hon täffat svenska kändisar i direktsändning. Hon har tidigare även varit programledare för Hannas ekotripp i P3. 2014 var Andersson programledare och producent för tre helt nya program i P3, Alfabetet, Christer och Morgan rapporterar och Satsommar . Den 15 oktober 2015 sändes det sista programmet av Christer och Morgan rapporterar och i och med det så flyttade Andersson till kanalen P4 för att producera programmet Kvällspasset i P4 med Christer Lundberg och Morgan Larsson som programledare. Första avsnittet av Kvällpasset i P4 sändes 2 november 2015.

Referenser

Noter

Källor 
http://sverigesradio.se/sida/gruppsida.aspx?programid=3130&grupp=5760&artikel=2945448
https://web.archive.org/web/20110430200252/http://sverigesradio.se/sida/default.aspx?programid=4043

Svenska radioprogramledare
Personer från Mariestad
Födda 1979
Levande personer
Kvinnor
Jesper Fjord Christensen

Jesper Fjord Christensen, född 1868, död 1956, var en dansk statskyrkopräst som avgick från sin tjänst 1922. Han kom att introducera helgelserörelsen i Danmark. Han var främst påverkad av Watchman Nee och Nils Peter Wetterlund, två författare som han översatte till danska. 

Hans främsta andlige arvtagare blev den danske bibelläraren Poul Madsen.

Bibliografi
Vor traengsel 1947
Guds navne.Udvalgte praedikener 1947
Renset 1956

Födda 1868
Män
Danska präster
Avlidna 1956
Akseli Skutnabb

Akseli Skutnabb, född 27 december 1875 i Dickursby, död 23 november 1929 i Tammerfors, var en av den finska frikyrklighetens pionjärer. Han var i början med i Suomen Vapaakirkko, men lämnade rörelsen 1900, då han var radikalare än de flesta i sin helgelseförkunnelse och sin frihetslängtan. Han startade istället "Vapaat Evankeliset Ystävät", där en av huvudlärorna var universalism, läran om allas slutliga frälsning. 

Skutnabb var mycket påverkad av Fredrik Franson, kallad "en svensk Franciskus". Han hyllade en tid den s.k. "syndfrihetslära" som utgick från kretsen kring Nelly Hall. 

Skutnabb var en eldig natur, och fick bl.a. sitta i fängelse ett par månader för sin religiösa olydnad mot auktoriteter. 

Han var en flitig bokman, och förlade många böcker, bl.a. om Sadhu Sundar Singh, som han tog starka intryck av. Han var även intresserad av Emanuel Swedenborg, något ovanligt för frikyrkomän på den tiden.

Bibliografi
Pyhä tie : Jesus yksinänsä. Wiipuri 1896
jankaikkinen lunastus. Wiipuri 1900, 
Riemusointuja : kokoelma hengellisiä lauluja, alkuperäisiä ja käännöksiä, 2. osa. Hämeenlinna 1901
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja. Tampere 1906, 
Jumalan taistelu Jakobin kanssa. Tampere 1908
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja : koottuja ja mukailtuja 2, lisävihko. Tampere 1910
Jumala on rakkaus : 1 Joh. 4: 7-21. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912 
Miksi te elävätä kuolleitten seassa etsitte? Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912
Täydellisyyden portaat : havainnollinen esitys Room. 5: 1-5 johdosta. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1912
Sana sanasta eli vastaus Pietari Kurviselle hänen kirjansa johdosta "Helluntailiike ja lapsikaste". Tampere 1914
Kotimaan lauluja : kokoelma virsiä ja hengellisiä lauluja : koottuja ja mukailtuja 3, lisävihko. Evankelinen kustannusliike, Tampere 1915
Evankelisia lauluja. Tekijä, Tampere 1925, 2. painos 1927
Uusi luomus. Otava 1930, 2. painos Lähetysystävä, Kalajoki 1970
Hänessä. Armon Sanomat, Tampere 1956
Sen Jumala teki : roomalaiskirjeen selitys, Skutnabbin saarnoista toimittanut Ulla Kotkavaara. Lähetysystävä, Kalajoki 1986

Födda 1875
Religiösa personligheter i Finland
Män
Avlidna 1929
Personligheter inom kristendomen
Småhamrastenen

Småhamrastenen , med signum Sö Sb2013;4 är en vikingatida runsten som anmäldes funnen den 23 augusti 2011 vid Småhamra gård i Haninge kommun. Gårdens arrendator Rolf Norlin hade dock uppmärksammat stenen redan hösten 2010. Fyndplatsen ligger ett femtiotal meter nordost om Småhamra västergård och cirka tio meter väster om uppfartsvägen från gården.

Äldre fragment 
Från samma område är sedan tidigare ett litet, nu försvunnet, runstensfragment känt (Sö 267).

Brostenar 
Sannolikt har båda stenarna stått vid en bro eller ett vadställe, som funnits helt nära gården och vid den mindre bäck som rinner genom dalgången. Den nyfunna runstenen står nu åter intill fyndplatsen strax söder om ån och restes anno 2012 av konservatorn Paterik Stocklassa. 

Norr om bäcken och uppfarten ansluter Åvavägen som fortsätter österut bort mot Åvaviken och Saltsjön. I väster förenar den sig med Österhaninges centralbygder innan den går vidare genom sprickdalen mot Västerhaninge. Runstenen har inte presenterats vetenskapligt (2012) och saknar därmed signum, men inskriften som har tolkats av arkeolog Roger Wikell och runolog Thorgunn Snædal lyder enligt nedan.

Inskrift

Nyfunnet fragment 
Vid plöjning av åkern en majdag 2012 hittade Norlin ytterligare en runstensbit, vilken visade sig vara ett avslaget fragment från Småhamrastenen. Fyndet som rapporterats till Runverket ska fästas på den ursprungliga och nu uppresta stenen.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Södermanlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor

 Wikell, Roger Nyfynd av runsten vid Småhamra, Österhaninge Spadbladet. Utg. av Ar-keologisektionen vid Stockholms hembygdsförbund. S. 4–5
 Magnus Källström Ett oläst namn på Igelstastenen i Östertälje Studia anthroponymica Scandinavica 34 (2016, tr. 2017). S. 5–14.

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Haninge kommun
Hjalmar Johansson (organist)

För andra personer med namnet Hjalmar Johansson, se Hjalmar Johansson

Sven Viktor Hjalmar Johansson, född 30 juli 1887 i Ytterby i Bohuslän, död 9 april 1965, var en svensk folkskollärare, organist och musiklärare.

Efter folkskollärarexamen 1908 och musiklärarexamen 1914 avlade Johansson organist- och kyrkosångarexamen vid Kungliga musikkonservatoriet i Stockholm 1916. Han studerade vidare för Peder Gram, Alexander Stoffregen och Anders Rachlew i Köpenhamn och för Stephan Krehl i Leipzig.

Johansson kom till Helsingborg 1916 där han först var musiklärare och sedan organist i Mariakyrkan från 1920. Johansson var god vän med poeten Birger Sjöberg och var den som nedtecknade och arrangerade Sjöbergs musik.

Referenser

Externa länkar 
Porträtt av Hjalmar Johansson

Svenska organister under 1900-talet
Födda 1887
Avlidna 1965
Män
Personer från Ytterby socken
Charles G. Finney

Charles G. Finney, född 1 december 1905 i Sedalia i Missouri, död 16 april 1984, var en amerikansk fantasiförfattare och journalist. Han döptes efter en äldre släkting, evangelisten Charles Grandison Finney och förväxlas ibland med denne (så t.ex. i Libris). Hans första roman, The Circus of Dr. Lao, är den han är mest känd för och den enda som utkommit i svensk översättning (Doktor Laos cirkus, översättning Sam J. Lundwall, Delta, 1975).

Källor 

Amerikanska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Personer från Pettis County
Födda 1905
Avlidna 1984
Män
Evan Roberts

Evan Roberts (1878–1951) var ledaren för väckelsen i Wales 1904–1905. Han kom från ett kalvinistiskt metodistiskt hem, och arbetade i en kolgruva vid tiden för väckelsen. 

1906 fick Roberts ett psykiskt sammanbrott, som gjorde att han omhändertogs i Jessie Penn-Lewis hem, där han bodde i många år. Tillsammans skrev de verket "War on the Saints" (sv. övers. Kriget mot kristna), där de avslöjade Satans infiltrering i väckelsen i Wales. Roberts kom senare att ta avstånd från boken. Men den har icke desto mindre varit viktig för många kritiker av den karismatiska väckelsekristendomen. 

Roberts var influerad av Helgelserörelsen och Jessie Penn-Lewis teologi. Han undervisade mycket om bönen. 

Mot slutet av sitt liv verkade Roberts glöd alltmer falna, och han intresserade sig för poesi och teater.

Bibliografi (urval)

Källor

 
 

Religiösa personligheter
Födda 1878
Avlidna 1951
Män
Bussning av elever (desegregering)

Bussning (busing, av engelska bus, "buss", även desegregation busing eller, av kritiker mot verksamheten: forced busing, för att betona metod och syfte) var en reform för desegregering, som nyttjades av vissa skoldistrikt i flera av USA:s delstater, i linje med medborgarrättsrörelsens strävanden, några år efter domstolsutslaget Brown mot skolstyrelsen i maj 1954. 

Metoden gick ut på att genom en central myndighet, oftast delstats- eller countymyndigheter, transportera barn från förment välbärgade och välutbildade områden till sämre renommerade skolor på större avstånd och tvärtom; detta för att blanda barn från olika socioekonomiska bakgrunder i högre utsträckning inom det offentliga utbildningsväsendet och därmed förhindra att vissa skolor och elever fick större uppmärksamhet och mer resurser, medan de vars föräldrar hade sämre erfarenhet av högre utbildning (och oftare tillhörde minoriteter) ofta fick sämre resurser. Bussning, som även användes i relativt desegregerade nordstater, blev oerhört kontroversiellt även av segregationsmotståndare, då det ansågs låta samvetsfrågor gå ut över barnens intressen och reducerade dessa till brickor i ett spel mellan ideologiska intressegrupper.

I Danmark har man begränsat det fria gymnasievalet och infört bussning. Förslaget är en tvångsfördelningsmodell som innebär att över 4000 elever måste byta skola jämfört med tidigare. De kommer bland annat fördelas utifrån föräldrarnas inkomster.

Bussning i Sverige 
Under 2000-talet har bussning av elever mellan olika slags stadsdelar inletts även i flera svenska kommuner, till exempel i Malmö och Göteborg, och skapat en viss samhällsdebatt liknande den i USA. Trollhättan bussade 300 elever från det utsatta området Kronogården till fem olika skolor i andra delar av kommunen under 2021.

Källor

Externa länkar
 The Legacy of School Busing NPR
 Money And School Performance: Lessons from the Kansas City Desegregation Experiment by Paul Ciotti. Policy Analysis, CATO Institute.
 A Boston judge’s experiment in social engineering has unraveled neighborhoods and frustrated black achievement. Hoover Institution.
25 Years of Forced Busing. Good Riddance to a Bad Idea, at Adversity.net
 John Joseph Moakley Oral History Project, Garrity Decision Oral History Interviews. Suffolk University Archives; Boston, MA.
 The Freedom House, Inc. records 1941-1996 (M16) are available at Northeastern University Libraries, Archives and Special Collections Department.
 The Metropolitan Council for Educational Opportunity records 1961-2005 (M101) are available at Northeastern University Libraries, Archives and Special Collections Department.

USA:s utbildningshistoria
Busstrafik i USA
USA under 1900-talet
Antirasism
Socioekonomi
Sheila Kaye-Smith

Sheila Kaye-Smith, född 4 februari 1887, död 14 januari 1956, var en brittisk författare.

Kaye-Smith intog genom sina skildringar av Sussex och dess allmoge den främsta platsen bland brittiska hembygdsskildrare under första hälften av 1900-talet. Bland hennes arbeten märks debutboken The tramping methodist (1908), Sussex gorse (1916) med vilken hon slog igenom, Tamarisk town (1919), Joanna Godden (1921, svensk översättning 1929), Iron and smoke (1928), Susan Spray (1931) och The children's summer (1932).

Källor 
 

Engelska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Engelska poeter
Engelskspråkiga poeter
Personer från Sussex
Födda 1887
Avlidna 1956
Kvinnor
Vulcanhälsning

En Vulcanhälsning är  hälsningen som används av arten vulcan i Star Trek-serierna/filmerna, där man separerar långfinger från ringfinger och håller upp handen i en hälsning. Hälsningen kan även användas vid avsked och kombineras med frasen "Lev länge och väl" ("Live long and prosper" eller "dif tor heh smusma" på vulcanspråket).

Den är baserad på en judisk gest som fenomenets skapare, Leonard Nimoy, lärde sig när han gick i synagogan som barn.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

The Jewish Origin of the Vulcan Salute – a page by Rabbi Yonassan Gershom, with photos and diagrams of how the Salute forms the Hebrew letter Shin, the use of the Blessing Hands gesture on Jewish gravestones and jewelry, etc.

Star Trek
Granfjärden

Granfjärden är en fjärd i Mälaren som ligger mellan Aggarön, Ängsön och Södermanlands fastland. 

Största vattendjupet är 28 meter. Det förekommer yrkesfiske. Vanligt förekommande fiskarter är abborre, gös, mört, lake, gädda. Det finns en sjöfartsled till Västerås som trafikeras av fraktfartyg. Havsörn och fiskgjuse har setts vid flera tillfällen. 

Fjärdar i Mälaren
Servettring

Servettring är en praktisk sak, ofta i metall, som håller ihop matservetten. Tidigare användes den regelmässigt i borgerliga hem, där var och en hade sin egen servettring, ofta med gravyr. Numera har den en mer dekorativ funktion vid finare dukningar, där man inte önskar bryta servetten.

Externa länkar 
 The napkin ring site 
 Napkin rings 

Servisdelar
Ivan Sjmeljov

Ivan Sergejevitj Sjmeljov (ryska: Иван Сергеевич Шмелёв), född 3 oktober (gamla stilen: 21 september) 1873 i Moskva död 24 juni 1950 i Paris, var en rysk författare, mest känd för sina idylliska skildringar av livet i utkanten av Moskva före revolutionen sett ur ett barns perspektiv. Hans mest kända bok i Ryssland, Herrens år, [лето господне] fungerar närmast som ett uppslagsverk i de ryska traditionerna kring året.

Svenska översättningar
 Kypare! (Čelovek iz restorana) (översättning Ruth Wedin Rothstein) (Bonnier, 1926)
 Gamla Valamo: en dokumentär skildring av ett besök år 1895 på den legendariska klosterön i Ladogasjön (Staryj Valaam) (översättning Gabriella Oxenstierna) (Åsak, 1988)
 Pilgrimsresan: en dokumentär skildring i romanens form av en pilgrimsresa år 1879 till Sergius-Treenighetsklostret utanför Moskva (Bogomolie) (översättning Gabriella Oxenstierna) (Åsak, 1990)

Se även 
Lista över ryskspråkiga författare

Källor

Ryska författare under 1900-talet
Ryskspråkiga författare
Födda 1873
Avlidna 1950
Män
Författare från Moskva
Felbehandling

Felbehandling är en försumlig eller felaktig behandling som resulterar i förlust, skador (vårdskada) eller personskador.

I Sverige 
Socialstyrelsen har för några år sedan gjort en studie som visar att 105 000 personer vårdskadas varje år, dessutom skadas 3 000 så pass allvarligt att det leder till döden. 2022 var siffran 100 000.

Källor

Sjukvård
Jonas Gonçalves Oliveira

Jonas Gonçalves Oliveira, mest känd som Jonas, född 1 april 1984 i Bebedouro i Brasilien, är en brasiliansk före detta fotbollsspelare som spelade som anfallare. Han spelade bland andra för Valencia och Benfica.

Källor

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Guarani FC
Spelare i Santos FC
Spelare i Grêmio FBPA
Spelare i Associação Portuguesa de Desportos
Spelare i Valencia CF
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i La Liga
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Copa América Centenario
Födda 1984
Levande personer
Män
John R. Allen

''Den här artikeln är om generalen i amerikanska Marinkåren John R. Allen, för generalen i amerikanska flygvapnet se John R. Allen, Jr.

John R. Allen, född 15 december 1953 på Fort Belvoir i Virginia, är en före detta fyrstjärnig general i USA:s marinkår. Allen var befälhavare för International Security Assistance Force (ISAF) i Afghanistan  från 18 juli 2011, då han efterträdde David Petraeus till februari 2013. Han nominerades som NATO:s SACEUR efter James G. Stavridis med tänkt tillträde i början av 2013, men drog tillbaka sin kandidatur med hänvisning till familjeskäl.

I september 2014 utsåg USA Allen som "Special Presidential Envoy for the Global Coalition to Counter ISIL" (Islamic State of Iraq and the Levant).

Referenser

Externa länkar

Generaler i USA:s marinkår
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Fairfax County
Födda 1953
Levande personer
Män
Alumner från Georgetown University
Kommendörer av Hederslegionen
Alumner från United States Naval Academy
Lista över offentlig konst på Kungsholmen i Stockholm

Lista över offentlig konst på Kungsholmen i Stockholm är en ofullständig förteckning över utomhusplacerade skulpturer och annan offentlig konst i stadsdelsområdet Kungsholmen i Stockholms kommun,vilket omfattar stadsdelarna Kungsholmen, Fredhäll, Marieberg, Stadshagen, Lilla Essingen och Stora Essingen.

Stadshusparken

|}

Övriga stadsdelen Kungsholmen

|}

Marieberg, Fredhäll och Stadshagen

|}

Nordvästra Kungsholmen

|}

Essingeöarna

|}

Tidigare utplacerade, men ej längre befintliga, offentliga konstverk 

|}

Källor
Bo Wingren: Konst på stan, Natur och Kultur, Stockholm 1986
Skulptur Stockholm, läst 15 oktober 2012

Noter

 

 
Kungsholmen