kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Microtus oregoni

Microtus oregoni är en däggdjursart som först beskrevs av John Bachman 1839.  Microtus oregoni ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans ungefär 14 cm lång och svansen upptar upp till 30 procent av hela längden. Sorken väger cirka 19 g och den har kort och tät päls. Pälsen har på ovansidan en mörkgrå, mörkbrun eller svart färg med enstaka gula hår inblandade. På undersidan är pälsen ljusare, ofta med ljusbrun till vit skugga. Dessutom är svansen svartaktig och vanligen lite ljusare på undersidan. De små öronen är täckta av korta svarta hår.

Denna gnagare förekommer i västra Nordamerika vid Stilla havet i delstaterna Kalifornien, Oregon och Washington (USA) samt i British Columbia (Kanada). Habitatet utgörs av fuktiga skogar, buskskogar och gräsmarker. Antagligen vistas arten gärna nära vattendrag. Den undviker ny planterade täta skogsområden.

Microtus oregoni bygger bon av gräs som göms under grenar som ligger på marken eller under annan växtlighet. Den äter huvudsakligen gröna växtdelar som gräs och örter som kompletteras med några svampar. Arten är främst nattaktiv men den kan även vara dagaktiv. Honor kan ha fyra eller fem kullar mellan mars och september. Dräktigheten varar cirka 23 dagar och per kull föds oftast tre eller fyra ungar.

Nyfödda ungar är nakna, blinda och döva. Efter 10 eller 11 dagar öppnas ögonen och locket som täcker öron öppningarna. Kort efteråt börjar ungen med fast föda. Honan slutar efter 13 till 28 dagar med digivning.

Enligt olika studier gräver arten underjordiska bon. Enligt en annan teori använder Microtus oregoni ibland bon som skapades av andra djur som Scapanus orarius (en mullvad).

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
oregoni
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus pinetorum

Microtus pinetorum är en däggdjursart som först beskrevs av Le Conte 1830.  Microtus pinetorum ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare.

Utseende 
Arten har en robust kropp och en kort svans. Ovansidan är täckt av kanel- till kastanjebrun päls och på undersidan förekommer grå päls med brunaktig skugga. Microtus pinetorum har korta runda öron som nästan helt är gömda i pälsen. I sydöstra delen av utbredningsområdet (Florida, Georgia) är individerna betydlig mindre än exemplar från nordliga regionen. De utgör kanske en egen art. Denna åkersork skiljer sig även i avvikande detaljer av kindtändernas konstruktion från andra arter av samma släkte.

Denna åkersork blir 83 till 120 mm lång (huvud och bål), har en 15 till 40 mm lång svans och den väger 14 till 37 g.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i östra Nordamerika från östra Kansas och centrala Texas (USA) till Atlanten. Den når i norr sydöstra Kanada. Microtus pinetorum föredrar skogsområden och andra landskap med träd med ett tjockare humusskikt eller med annan lös jord. Arten kan anpassa sig till flera andra habitat.

Ekologi 
Individerna vistas vanligen i jordhålor eller i andra gömställen på marken. Det sociala bandet inom en flock är inte särskilt starkt (undantag parningstiden). Microtus pinetorum äter rötter, jordstam, frön, frukter som ligger på marken och grönsaker. Ofta lagras födan i underjordiska bon. Andra individer har klotrunda bon av bark och blad som göms i växtligheten. Boet kan även vara ett tunnelsystem som tidigare tillhört en mullvad eller ett annat djur.

Beroende på utbredning och population sker fortplantningen under alla årstider eller bara under varma månader. Honor kan ha en till fyra kullar (sällan upp till 6 kullar) per år med en till fem ungar per kull. Före födelsen uppsöker honan ett näste mellan kvistar som ligger på marken, en plats under lövskiktet eller en jordhåla. Dräktigheten varar 20 till 24 dagar och sedan föds nakna, blinda och hjälplösa ungar. Ungarna öppnar sina ögon efter cirka 10 dagar och de diar sin mor ungefär 20 dagar. Den första parningen sker tidigast efter 2,5 till 3 månader. Livslängden går upp till två år men de flesta individer dör tidigare.

Microtus pinetorum jagas av många olika rovlevande djur. I sina underjordiska bon hotas den bara av ormar och vesslor.

Microtus pinetorum och människor 
Arten betraktas ofta som skadedjur när den hämtar sin föda från åkrar och trädgårdar. Den kan även skada buskar och träd när den äter barken från växternas rötter.

IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. p. nemoralis
 M. p. parvulus
 M. p. pinetorum

Wilson & Reeder (2005) listar inga underarter.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
pinetorum
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus richardsoni

Microtus richardsoni är en däggdjursart som först beskrevs av James Ellsworth De Kay 1842.  Microtus richardsoni ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir med svans 198 till 274 mm lång och svanslängden är 66 till 98 mm. Sorken har 25 till 34 mm långa bakfötter och 15 till 20 mm långa öron. Hannar är med en vikt av 72 till 150 g något tyngre än honor som väger 68 till 140 g. Den långa pälsen har på ovansidan en sepiabrun till rödbrun eller gråbrun färg. Den ser ofta mörk ut på grund av svarta hårspetsar. Buken är täckt av grå päls som kan ha en silverfärgad eller vit skugga. Dessutom är svansen tvåfärgad. Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i västra Kanada och västra USA. Den lever i olika bergstrakter inklusive Klippiga bergen och i angränsande slättland. Arten vistas i fuktiga habitat med gräs och därför är beståndet uppdelad i flera från varandra skilda populationer. Microtus richardsoni hittas till exempel på bergsängar intill vattendrag, på marskland vid insjöar eller i närheten av dammar.

Ekologi 
Sorken gräver underjordiska bon som ofta ligger vid vattendragens strandlinje. Dessutom skapas stiger i den låga växtligheten. Arten äter örter, gräs, blad och underjordiska växtdelar. Troligen kompletteras födan med några insekter.

Fortplantningstiden är från maj till september, eller kortare beroende på utbredning. Honor kan ha två kullar under tiden med 2 till 9 ungar per kull, oftast 5 eller 6. Cirka 26 procent av ungarna föds tidig under året och de kan ha en egen kull under samma år.

Dräktigheten varar minst 22 dagar. Ungarna föds nakna och blinda. De får sina första hår efter fyra dagar och cirka efter 12 dagar öppnas ögonen. Individer som föddes i fågenskap fick simförmåga efter 17 dagar och cirka 5 dagar senare slutade honan med digivning. Bon som byggs ovanför markytan kan ha en diameter av 7 cm på insidan.

Microtus richardsoni har bra simförmåga och den kallas därför på engelska water vole. Arten håller ingen vinterdvala men den stannar vanligen i tunnelsystemet som grävs i snön. Denna sork skapar inga förråd. Den äter istället torra växtdelar, rötter, jordstam och växtskott som den hittar under snön.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
richardsoni
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus townsendii

Microtus townsendii är en däggdjursart som först beskrevs av John Bachman 1839.  Microtus townsendii ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Individerna blir med svans 155 till 235 mm långa och svanslängden är 42 till 75 mm. Arten har 19 till 29 mm långa bakfötter och 10 till 18 mm långa öron. Vikten är vanligen 40 till 103 g. På ovansidan förekommer brunaktig päls och undersidans päls bildas av hår som är grå nära roten samt grå, ljusbrun eller vit vid spetsen. Ofta finns en långsträckt vit fläck på strupen. Extremiteternas päls har en mörkbrun till brun färg. Håren är allmänt ganska korta. Båda kön har en körtel på höften men hos hannar är den större, särskilt under parningstiden. På grund av körtelvätskan ser håren kring körteln ofta mörka ut. Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder.

Jämförd med andra åkersorkar som lever i samma region (Microtus oregoni, Microtus longicaudus) är Microtus townsendii störst.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i västra Nordamerika vid Stilla havet från British Columbia i Kanada till Kalifornien i USA. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1830 meter över havet. Arten vistas i fuktiga öppna landskap som marskland, betesmarker, vattendragens strandlinjer eller bergsängar.

Ekologi 
Denna sork kan vara dag- och nattaktiv. Den håller ingen vinterdvala. I Vancouveröns bergstrakter skapar arten under vintern bon i snötäcket. En individ i delstaten Washington hade samlad ett förråd av rötter på 13 liter. Båda kön etablerar ett revir och särskild hannar försvarar territoriet genom aggressiv beteende. Hannarna strider mot varandra genom att boxas, brottas eller bitas. Efter vintern när populationen är minst delar bara en hanne och en hona samma revir och de bildar monogama par. Senare under året kan flera unga honor som just blev könsmogna dela reviret med en hanne. I sällsynta fall kan olika honor amma varandras ungar.

Microtus townsendii gräver underjordiska bon och några ingångar kan ligga under vattenytan. Den kan även bygga ett näste på markytan. Arten äter olika gröna växtdelar som gräs och örter samt jordstam. Honor har troligen flera kullar under årets varma månader. Dräktigheten varar 21 till 24 dagar och sedan föds 4 till 7 ungar per kull. Ungar som föddes i fångenskap diade sin mor 15 till 17 dagar. De blev efter 35 till 80 dagar könsmogna.

I naturen kan honor fortplanta sig när de väger minst 18 g. Hannar behöver en vikt av minst 30 g för att para sig. Vanligen söker hannar och honor ett eget revir när de blir könsmogna. Vissa honor får dela territoriet med modern.

Arten har flera olika naturliga fiender som rovlevande fåglar, prärievarg, tvättbjörn, rödlo, skunkar, tamkatt och ormar. De flesta exemplar lever därför inte längre än några månader.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
townsendii
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus bavaricus

Microtus bavaricus är en däggdjursart som beskrevs av König 1962. Microtus bavaricus ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna åkersork beskrevs ursprungligen efter en individ som hittades i trakten kring Garmisch-Partenkirchen i tyska Bayern. Arten hittades där på en bergsäng. Denna population är troligen sedan 1960-talet utdöd på grund av övergödning. Dessutom byggdes under 1980-talet ett sjukhus på ängen. Under 1970-talet upptäcktes ytterligare en population i norra Tyrolen i Österrike. Denna del av Alperna ligger mellan 730 och 1100 meter över havet. Microtus bavaricus lever där förutom på bergsänger även i öppna skogar med arter av gransläktet. Skogen hölls fram till 2000-talet öppen med hjälp av boskapsdjur som fick beta där. Under början av 2000-talet flyttades nötkreaturen till inhängningar. Det befaras att skogen blir tätare och olämplig för åkersorken.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
bavaricus
Däggdjur i palearktiska regionen
Västlig medelhavssork

Västlig medelhavssork (Microtus cabrerae)är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1906. Microtus cabrerae ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
En förhållandevis stor åkersork med en längd från nos till svansrot på 11 till 13 cm, svanslängd på 3,5 till 4,5 cm och vikt mellan 40 och 65 g. Huvudet är brett, ögon och öron är små som hos alla åkersorkar. Pälsen på ovansidan är mörkbrun, medan den på undersidan är mörkgrå med gulbrun ton.

Ekologi 
Den västliga medelhavssorken är en nattaktiv art, som nästan helt lever underjordiskt under sommaren. Habitaten utgörs av ängar, fält, vägrenar och kalhyggen, Den föredrar relativt fuktiga områden, och uppträder ofta i närheten av vatten. Arten kan gå upp till 1 500 m, men håller sig vanligen under 1 200 m. Den lever i små familjegrupper. Arten är växtätare och förtär främst löv och grässtjälkar.

Utbredning 
Arten förekommer fragmenterat i Spanien och Portugal.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad, och populationen minskar. Främsta skälet är moderniseringen av jordbruket, inte minst ökat betestryck, som anses har bidragit till minskningen och fragmenteringen av utbredningsområdet. Födokonkurrens med sydlig vattensork kan vara en bidragande faktor.

Källor

Noter

Externa länkar 

Åkersorkar
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus daghestanicus

Microtus daghestanicus är en däggdjursart som först beskrevs av Shidlovsky 1919.  Microtus daghestanicus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 91 till 105mm lång (huvud och bål), har en 33 till 42 mm lång svans och väger 15 till 25 g. Den har 14,2 till 16,4 mm lång bakfötter och 10 till 12 mm långa öron. Sorken kan lätt förväxlas med Microtus obscurus och en tydlig artbestämning kan bara göras med undersökning av de genetiska egenskaperna. Pälsfärgen är brungrå men lite ljusare än hos Microtus majori. På framsidan är de övre och nedre framtänderna täckta av gul tandemalj.

Utbredning 
Denna sork förekommer i Kaukasus och i angränsande bergstrakter i Ryssland, Georgien, Armenien, Azerbajdzjan och nordöstra Turkiet. Den vistas i regioner som ligger 2000 till 2600 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar, inklusive betesmark.

Ekologi 
Microtus daghestanicus gräver vanligen underjordiska bon. I klippiga områden söker den ofta skydd i bergssprickor där även snösork och Chionomys gud förekommer. Upphittade honor vara dräktiga med 4 eller 5 ungar.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
daghestanicus
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus duodecimcostatus

Microtus duodecimcostatus är en däggdjursart som beskrevs av Edmond de Sélys Longchamps 1839. Den ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det svenska trivialnamnet Provencegransork förekommer för arten.

Beskrivning 
Arten har tät och silkeslen päls som är gulbrun på ovansidan, gradvis övergående till ljust silvergrå på undersidan (helt vit färg förekommer). Öronen är små och delvis dolda i pälsen. Längden från nosspets till svansrot är 8 till 11 cm, medan svanslängden är 2 till 3,5 cm. Vikten varierar mellan 14 och 28 g.

Utbredning 
Denna sork förekommer på Iberiska halvön samt i södra Frankrike.

Ekologi 
Microtus duodecimcostatus vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2 250 meter över havet. Den lever i öppen terräng med löst och relativt djupt jordtäcke. Arten har anpassat sig till olika kulturlandskap som betesmark, odlingsmark eller trädgårdar, och förekommer även i buskskog. Bona grävs ut i jorden.

Arten är nattaktiv och en skicklig grävare och simmare. Den lever främst av gräs och örter, men kan även äta trädbark.

Sorken är ibland föremål för utrotningskampanjer, men populationen är stabil och IUCN klassificerar den som livskraftig ("LC").

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
duodecimcostatus
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus evoronensis

Microtus evoronensis är en däggdjursart som beskrevs av Kovalskaya och Nikolai Nikolaevich Sokolov 1980. Microtus evoronensis ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten tillhör undersläktet Alexandromys som ibland godkänns som släkte.

Vuxna exemplar är 12,2 till 15,7 cm långa (huvud och bål), har en 4,0 till 6,5 cm lång svans och väger 51 till 91 g. Bakfötterna är 1,8 till 2,2 cm långa och öronen är 1,1 till 1,5 cm stora. Hanar är allmänt större än honor. Arten har mörkbrun päls på ovansidan och på huvudet samt grå till vitaktig päls på undersidan. Även svansen är uppdelad i en mörk ovansida och en ljus undersida. Avvikande detaljer av kindtändernas kronor samt av hanarnas penisben skiljer Microtus evoronensis från andra åkersorkar. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 38, 39 eller 40 kromosomer (2n=38–40).

Denna sork är bara känd från en liten region vid floden Amur i östra Ryssland. Den lever i slättlandet intill floder som kännetecknas av många örter. Längre bort från strandkanten växer barrskogar.

Födan utgörs främst av gräs och halvgräs som kompletteras med olika örter. Växterna tillhör till exempel rörsläktet, släktet glycerior, pimpinellsläktet eller släktet natar. Boet ligger vanligen i en grästuva. Mellan maj och juli kan honor föda upp till 3 kullar. Efter dräktigheten som varar 17 till 20 dagar föds 3 till 11 ungar per kull, oftast 5 till 7. I genomsnitt ligger 23 dagar mellan två dräktigheter.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
evoronensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus felteni

Microtus felteni är en däggdjursart som beskrevs av Malec och Gerhard Storch 1963. Microtus felteni ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det svenska trivialnamnet Makedonsk gransork förekommer för arten.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 8,3 till 10,5 cm, en svanslängd av 2,3 till 2,9 cm och en vikt av 16 till 28 g. Huvudet kännetecknas av små ögon och öron. Den långa och mjuka pälsen har på ovansidan en mörkbrun färg och undersidans päls är gråaktig till silverfärgad. Honor har två par spenar vid ljumsken. Avvikande detaljer i kraniets konstruktion skiljer Microtus felteni från andra släktmedlemmar.

Denna gnagare förekommer på Balkanhalvön från Serbien till norra Grekland. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 360 och 2050 meter över havet. Arten är ganska sällsynt. Individer hittas vanligen i skogar och ibland på jordbruksmark.

Individerna är nattaktiva och de gräver ofta i marken. Arten håller ingen vinterdvala. Dräktiga honor eller honor med aktiva spenar registrerades mellan juni och oktober. Tre honor var dräktiga med tvillingar.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
felteni
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus fortis

Microtus fortis är en däggdjursart som beskrevs av Eugen Büchner 1889. Microtus fortis ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 12,0 till 13,9 cm lång (huvud och bål) och har en 4,8 till 6,7 cm lång svans. Bakfötterna är 2,2 till 2,5 cm långa och öronen är 1,3 till 1,5 cm stora. Den mörk rödbruna pälsen på ovansidan blir ljusare och mer gråaktig fram mot undersidan. Svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en vit undersida. På fram- och baktassar förekommer ljusbrun päls.

Utbredning 
Denna sork förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Asien. Den hittas i Ryssland, Mongoliet, på Koreahalvön och i Kina. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs främst av den täta växtligheten intill vattenansamlingar som floder, insjöar och bäckar. Vid översvämningar under vårfloden lever arten på angränsande odlingsmark.

Ekologi 
Honor kan ha upp till 6 kullar mellan april och november med cirka 5 ungar per kull. Dräktigheten varar ungefär 20 dagar. Könsmognaden infaller för honor efter 3,5 till 4 månader och för hanar något senare.

Individerna lever i familjegrupper som har olika underjordiska bon. Det finns tunnelsystem som tillfällig skydd, som boplats för en längre tid och gångar för att söka föda. Skyddstunnlar är vanligen 20 till 40 cm långa. Mer permanenta bon består under sommaren av ett rum med en diameter av 12 till 17 cm och två gångar till markytan. För vintern skapar Microtus fortis avancerade med ytterligare förrådsrum och flera tunnlar samt upp till 20 ingångar. Hannar är aggressiva mot artfränder som tillhör en annan grupp men inte mot flockmedlemmar.

Arten har under sommaren främst gröna delar av gräs, halvgräs och örter som föda som kompletteras med några insekter. Den äter under vintern rötter, rotknöl, bark och frön. En familj lagrar under hösten cirka 1,4 kg förråd i boet. Microtus fortis är vanligen aktiv vid olika dagtider. Endast under sommaren är den nattaktiv.

Hot 
Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar och av bränder. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
fortis
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus gerbei

Microtus gerbei är en däggdjursart som först beskrevs av Zéphirin Gerbe 1879.  Microtus gerbei ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Vuxna exemplar är 9,2 till 10,8 cm långa (huvud och bål), har en 2,2 till 3,7 cm lång svans och väger 17 till 32 g. På ovansidan förekommer ljusbrun till mörkbrun päls och undersidans päls är gråaktig. Honans två par spenar ligger vid ljumsken. Microtus gerbei skiljer sig främst i avvikande detaljer av kraniet och tänderna från andra åkersorkar i samma region. Till exempel har arten ett robust kranium.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i sydvästra Frankrike och i norra Spanien. Den lever i låglandet och i Pyrenéerna upp till 2000 meter över havet. Microtus gerbei hittas på bergsängar och i klippiga områden med glest fördelad växtlighet. I låglandet föredras ödemark mellan åkrar. Arten gräver underjordiska bon.

Ekologi 
Individerna lever i grupper med 5 till 16 medlemmar. När de träffar på andra grupper är de inte eller måttlig aggressiva mot främmande artfränder. Jämförd med Microtus duodecimcostatus gräver arten inte lika ofta i marken. Dessutom simmar Microtus gerbei inte lika ofta. Arten har bra förmåga att klättra på klippor. Födan utgörs av blad och örter. Honor kan para sig hela året men de flesta ungar föds mellan april och november. Per kull föds upp till fyra ungar.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
gerbei
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus guatemalensis

Microtus guatemalensis är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1898. Microtus guatemalensis ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 93 till 118 mm lång (huvud och bål), har en 28 till 42 mm lång svans och väger 23 till 44 g. Bakfötternas längd är 19 till 21 mm och öronen blir 14 till 17 mm långa. Den långa och något rufsiga pälsen har en svartbrun färg på ovansidan och undersidan är täckt av gråbrun päls. Sorkens öron är nästan helt gömda i pälsen. Svansen är väl täckt med mörka hår. Ingen annan sork som lever i samma region har en lika kort svans.

Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer i Guatemala och södra Mexiko. Den vistas i bergstrakter mellan 2600 och 3100 meter över havet. Arten lever i blandskogar och på ödemark.

Individerna är antagligen helt eller delvis dagaktiva och de går främst på marken. En upphittad hona var dräktig med en unge.

I motsats till sina släktingar använder Microtus guatemalensis inga stigar.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
guatemalensis
Däggdjur i neotropiska regionen