kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Misato Nakamura

Misato Nakamura (japanska: 中村美里), född den 28 april 1989 i Hachioji i Tokyo, är en japansk judoutövare.

Hon tog OS-brons i damernas halv lättvikt i samband med de olympiska judotävlingarna 2008 i Peking. Vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro tog hon ytterligare en bronsmedalj.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Japanska judoutövare
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Kvinnor
Födda 1989
Levande personer
Personer från Hachioji
WP:Projekt Japan
Joni Eareckson Tada

Joni Eareckson Tada, född 15 oktober 1949, är en amerikansk kristen författare och aktivist för funktionshindrade. 

Eareckson föddes i Baltimore som den yngsta av fyra systrar. Hennes förnamn uttalas som "Johnny". Som ung var hon aktiv i sport- och utomhusaktiviteter. I juli 1967 missbedömde hon vattendjupet när hon dök i Chesapeake Bay och drabbades av fraktur i ryggmärgen som gjorde henne tetraplegiskt förlamad och rullstolsburen. Efter olyckan drabbades hon av depression och förtvivlan men fann efter en tid styrka i religiös övertygelse. Hon lärde sig måla tavlor genom att hålla penseln i munnen och skrev även en självbiografi, Joni, som också filmatiserades 1979 med henne själv i huvudrollen. Boken översatt till svenska av Martha Sand.

Hon grundade sedan den kristna organisationen Joni and Friends Ministries och har varit programledare för radio- och TV-programmen Joni and Friends. Hon gifte sig 1982 med Ken Tada. Hon har skrivit flera böcker och även spelat in gospelmusik. Hon har bland annat skrivit en bok om sin kamp mot bröstcancer.

Hon sjöng ledmotivet till filmen Alone Yet Not Alone (2013). Sången blev Oscarsnominerad för bästa sång, vilket var oväntat för en så pass okänd film, men blev senare diskvalificerad från tävlingen då Oscarskommittén ansåg att kompositören Bruce Broughton hade marknadsfört den på ett otillåtet sätt.

Källor
Joni Eareckson Tada Story
Joni Eareckson Tada, History's Women
Joni's Bio, Joni and Friends

Externa länkar
Joni and Friends

Födda 1949
Kristna författare
Amerikanska författare
Personer från Baltimore
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska memoarskrivare
Amerikanska gospelsångare
Memoarskrivare under 1900-talet
Alfred Christian Larsen

Alfred Christian Larsen, född 12 januari 1840, död 12 februari 1914, var en dansk författare.

Larsen blev teologie kandidat 1862 och var senare bibliotekarie vid Det Kongelige Bibliotek. Dels under eget namn, dels under pseudonymen Theodorus utgav Larsen talrika, oftast populärt skrivna avhandlingar och upplysningsskrifter av modernt bibelkritiskt innehåll samt översättningar av bibliska skrifter. Hans valda skrifter, utgivna under titeln Gennem mange Aar (2 band, 1915) visar bilden av hans, av Viktor Rydberg påverkade, frisinnade religiösa humanism.

Källor 
 

Danska bibliotekarier
Danska fackboksförfattare
Danskspråkiga fackboksförfattare
Danska författare under 1800-talet
Födda 1840
Avlidna 1914
Män
Svensk uppslagsbok
Kvinna med luta

Kvinna med luta är en oljemålning av Johannes Vermeer från omkring 1662–1663.

Beskrivning av målningen
Målningen visar en kvinna som sitter och stämmer en luta bakom ett bord, med ansiktet svagt belyst genom ett stängt fönster. Hon tittar snett bort från betraktaren, ut genom fönstret. På bordet ligger nothäften. På golvet ligger i förgrunden en viola da gamba och står två stolar. På väggen hänger en karta över Europa som ritats av den nederländske kartografen Joducus Hondius (1512–1595) och tryckts i en första upplaga omkring 1613.

Proveniens
Målningens tidiga ägare är inte kända. Den är känd först från 1817 då den såldes efter konsthandlarna Philippus van der Schley (1724–1817 och Daniel du Pré i Amsterdam.

Den köptes mot slutet i Paris av 1800-talet av järnvägsmagnaten Collis Potter Huntington (1821–1900) från New York. Den innehades efter hans död 1900 av släktingar till honom fram till 1925, då den överlämnades till Metropolitan Museum of Art i New York enligt en donation av Collis Potter Huntington.

Kvinnor som spelar instrument hos Johannes Vermeer

Musikmotivet i annan samtida konst

Källor
 Om målningen på essentialvermeer.com

Noter

Målningar av Johannes Vermeer
Målningar på Metropolitan Museum of Art
Genremålningar
Michał Wiszniewski

Michał Wiszniewski, född 27 september 1794 Lipówka vid Rohatyn, död 22 december 1865 i Nice, var en polsk litteraturhistoriker. 

Wiszniewski studerade vid Edinburghs universitet, gjorde upprepade resor i Frankrike och Italien, var 1830–46 professor i historia och litteraturhistoria vid Krakóws universitet.  Efter oroligheterna i Galizien flyttade han till utlandet 1847 drev senare bankirrörelse i Genua. 

Wiszniewskis första arbeten var av filosofiskt innehåll Bakona metoda tłumaczenia natury (Bacons metod att förklara naturen; 1834) och Charaktery rozumów ludzkich (Om det mänskliga förnuftets karaktärsdrag, 1837; ny upplaga 1884), men sedan övergick han till polsk litteraturforskning, Pomniki historji i literatury polskiej (fyra delar, 1835–36) och Historja litteratury polskiij (nio delar, 1840–57). Hans filosofiska studie om självuppfostran, Mýsli o uksztalceniu samego siebie, utgavs 1873 jämte biografi av Ludwik Niesiołowski.

Källor

Polska litteraturvetare 
Alumner från Jagellonska universitetet
Polska professorer
Personer verksamma vid Jagellonska universitetet
Personer i Polen under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Franz Ignaz Beck

Franz Ignaz Beck, född 20 februari 1734 i Mannheim, död 31 december 1809 i Bordeaux, var en tysk violinist och kompositör.
Beck fick sina första lektioner i violinspel av fadern Johann Aloys Beck, som var oboist och rektor för körskolan vid hovet i Mannheim. Han lärde sig också spela orgel och kontrabas innan han började studera för konsertmästaren Johann Stamitz. Beck uppmärksammades snart av kurfursten Karl Theodor som tog ansvar för hans utbildning. I mitten av 1750-talet reste han till Venedig där han studerade komposition för Baldassare Galuppi. Efter tre år i Venedig reste han via Neapel till Marseille där han blev konsertmästare vid teatern. 1761 flyttade Beck till Bordeaux där han tjänstgjorde som konsertarrangör och som musikalisk ledare för teatersällskapet Marechal Duc de Richelieu, som 1780 flyttade in i den nybyggda Grand Théâtre.
Han var också aktiv som organist och lärare. 1774 fick han tjänsten som organist i kyrkan St. Seurin i Bordeaux, där hans skicklighet som improvisatör vann beundran i församlingen. Från 1790-talet minskade hans lycka stadigt, så pass att han knappt kunde försörja sin familj. 
Becks berömmelse vilar nästan helt på hans 24 symfonier som är några av de mest originella från den förklassicistiska perioden.

Verk
 Op.1 6 Symfonier
 Op.2 6 Symfonier
 Op.3 6 Symfonier
 Op.4 6 Symfonier
 La mort d'Orphée, Ouvertyr
 L'île déserte, Ouvertyr
 La belle jardinière , Opera
 Pandora, Opera
 L'Isle déserte , Opera
 Stabat mater
 Flera pianosonater

Källor
 Blume, Friedrich, Hrsg. Die Musik in Geschichte und Gegenwart. Allgemeine Enzyklopädie der Musik. Ungekürzte elektronische Ausgabe der ersten Auflage. Kassel: Bärenreiter, 1949-1987.
 Slonimsky, Nicolas, ed. Baker's Biographical Dictionary of Musicians. 5th Completely Revised Edition. New York, 1958.
 Walther Killy, Rudolf Vierhaus, Hrsg. (ed.) Deutsche Biographische Enzyklopäde (German Biographic Encyclopaedia). Bd. (Vol.) 5. K-G. 10 Bde. (Vols.) Munich: KG Saur, 1999. 
  Würtz, Roland, Hrsg. (ed.) Mannheim und Italien - Zur Vorgeschichte der Mannheimer. Mainz: Schott, 1984.

Externa länkar 

Tyska violinister
Tyska organister
Födda 1734
Avlidna 1809
Män
Personer från Mannheim
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1700-talet
Mannheimskolan
Såradmärket

Såradmärket () var en tysk utmärkelse som instiftades år 1918. Utmärkelsen uppvisar en hjälm som huvudmotiv. Såradmärket instiftades på nytt av Adolf Hitler år 1939 och på hjälmen placerades då ett hakkors.

Klasser 
 Guld – 5 eller fler skador i strid
 Silver – 3 eller 4 skador i strid
 Svart – 1 eller 2 skador i strid

20 juli 1944 

Efter 20 juli-attentatet mot Adolf Hitler år 1944 infördes en ny version av Såradmärket. Denna utmärkelse har datumet 20 JULI 1944 och ett faksimil av Adolf Hitlers namnteckning. Den utdelades till de 24 personer (varav 4 postumt) som hade närvarat vid Hitlers överläggning i konferensbaracken i Varglyan.

Referenser

Webbkällor 
 

Ej längre existerande tyska militära utmärkelser
Nazityskland
Priser och utmärkelser instiftade 1918
Pithampur

Pithampur är en stad i delstaten Madhya Pradesh i Indien, och tillhör distriktet Dhar. Folkmängden uppgick till 126 200 invånare vid folkräkningen 2011.

Noter 

Orter i Madhya Pradesh
Tronie

Tronie är en term i nederländsk och flamländsk barockkonst och innebär ett generiskt ansiktsporträtt.

Avsikten med tronie är inte att avporträttera en namngiven person. Det kan användas som en porträttkonstnärs arbetsprov eller reklammålning för att visa upp sin förmåga att utföra porträtt mot beställning, men tronies var också en undergenre i sig. En tronie kan ses som en konstnärlig utforskning av bestämda ansiktsuttryck eller karaktärsdrag. De behöver inte vara en exakt avbildning av modellen.

Rembrandt van Rijn gjorde många tronies, till exempel studier av hustrun och av sonen. Tre av Johannes Vermeer målningar vid auktionen efter Jacob Dissius 1696 karaktäriserades i auktionsprotokollet som tronies, inklusive troligen Flicka med pärlörhänge.

Fotogalleri

Källor
Om tronies på essentialvermeer.com

Noter

Porträtt
Barockens målarkonst
Singrauli

Singrauli är en stad i delstaten Madhya Pradesh i Indien. Den är administrativ huvudort för ett distrikt med samma namn, och folkmängden uppgick till 220 257 invånare vid folkräkningen 2011.

Noter 

Orter i Madhya Pradesh
Pieter van Maldere

Pieter van Maldere (även Pierre), född 16 oktober 1729, död 1 november 1768, var en belgisk violinist och kompositör.
van Maldere föddes i Bryssel,där han förmodligen fick sin musikaliska utbildning vid hovkapellet. Från och med 1749 var han hovviolinist hos prins Karl Alexander av Lothringen, generalguvernör över Österrikiska Nederländerna, nuvarande Belgien. 1751-1753 var van Maldere musikalisk ledare för  Philarmonick Concerts i Dublin och 1754 framträdde han vid Concert Spirituel i Paris. Han agerade följeslagare till prinsen på dennes många resor i Europa, bland annat till Wien, där hans två första komiska operor hade premiär på Schönbrunn 1756 och 1758. Sistnämnda år befordrades han till prinsens valet de chambre och 1763-1767 var han ledare för teatern La Monnaie, vilket slutade i ekonomisk katastrof.

Verk

Instrumentalmusik
 6 triosonater, Op.1
 6 Symfonier, Op.4
 6 Violinsonater, Op.5
 3 Klavertrios, Op.7

Ytterligare 37 symfonier, 21 triosonater och 9 violinsonater

Operor
 Le Déguisement pastoral, 1756
 Les Amours champêtres, 1758
 La Bagarre, 1763
 Le Médecin de l'amour, 1766
 Le Soldat par amour, 1766

Källor
 Charles Burney, The Present State of Music in Germany, the Netherlands, and the United Provinces, London, 1773; London: Beckett, 1775²; reprint 1775² (Monuments of music and music literature in facsimile, 117), New York: Broude, 1969.
 François-Joseph Fétis, 'Van Maldere (Pierre)', Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique, 2nd ed., vol.8, Paris: Firmin-Didot, 1884, 306-307.
 Suzanne Clercx, Pierre van Maldere, virtuose et maître des concerts de Charles de Lorraine (1729-1768), Brussels: Palais des Académies, 1948.
 Albert van der Linden, ‘Notes inédites sur Pierre Van Maldere et ses frères’, Belgisch Tijdschrift voor Muziekwetenschap / Revue belge de musicologie, 3, 1949, 46-49.
 Sem Porter Kegley, A preliminary study of the symphonies of Pierre van Maldere, Thesis M.M., Wichita State University, Kansas, 1976.

Belgiska violinister
Födda 1729
Avlidna 1768
Män
Musiker från Bryssel
Leopold Staff

Leopold Henryk Staff, född 14 november 1878 i Lwów, död 31 maj 1957 i Skarżysko-Kamienna, var en polsk skald.

Staff studerade vid universitetet i Lwów. Hans djupsinniga reflexionslyrik, som visar inflytande av Juliusz Słowacki, Friedrich Nietzsche, Maurice Maeterlinck och Gerhart Hauptmann, har stor formskönhet och känslorikedom. Tidiga verk av honom är diktsamlingarna Sny o potędze (Drömmar om makten; 1901), den i terziner avfattade tankedikten Twardowski (fem sånger 1902), Dzién duszy (Själens dag; 1903) och Ptakom niebieskim (Som himlens fågel; 1905) samt de lyriska sorgespelen Skarb (1904) och Godiva (1906). Diktsamlingen Gałaž kwitnąca (Den blommande grenen; 1908) innehåller stämningsbilder från Italien och Grekland, melodiska visor och sonetter.

Källor

Noter 

Polska poeter
Polskspråkiga poeter
Polska författare under 1900-talet
Personer från Lviv
Födda 1878
Avlidna 1957
Män
Ugglan
Kazimierz Przerwa-Tetmajer

Kazimierz Przerwa-Tetmajer, född 12 februari 1863 i Ludźmierz, död 18 januari 1940 i Warszawa, var en polsk författare.
 
Tetmajer gjorde sig genom fem diktsamlingar, Poezye (1891–1905), bemärkt som en av sin tids främsta polska lyriker, särskilt genom sina melankoliska stämningsbilder från Karpaterna (Nad skalnem Podhalu; 1903–04). Genom minnesdikterna över Adam Mickiewicz (1888) och Zygmunt Krasiński (1889) tog han ledningen av den nya polska skaldeskolan, som med djupsinnig reflexion förenade stark impressionistisk stämning i plastisk form.
 
Mindre betydande var Tetmajer som romanförfattare, Aniol śmierci (Dödens ängel, 1898), Melancholia (1899), Otchlań (1900), Panna Mery, den politisk-satiriska fantasin Król Andrzej (1909) och Zatracenie (Förintelse; 1910). Dessutom skrev han de av Maurice Maeterlinck påverkade sagospelen Sfinx (1893) och Zawisza Czarny (1901).

Källor

Noter

Polska dramatiker
Polskspråkiga dramatiker
Polska poeter
Polskspråkiga poeter
Polska romanförfattare
Polskspråkiga romanförfattare
Födda 1863
Avlidna 1940
Män
Ugglan
Alumner från Jagellonska universitetet
Niels Jakob Larsen

Niels Jakob Larsen, född 1845, död 1928, var en dansk politiker.

Larsen var ursprungligen jurist och 1873–81 redaktör för Morgenbladet. Åren 1881–1903 var han medlem av Folketinget och 1891–1918 försäkringsdirektör. Utan att vara någon ledare blev Larsen en av Venstres inflytelserikaste parlamentariker, var 1884–1901 medlem av och 1892–95 ordförande för finansutskottet. Ursprungligen anhängare av Christen Berg, bröt han 1887 med denne och följde Frede Bojsen. Den krasse polemikern blev nu en initiativrik realpolitiker, bidrog till förlikningen 1894 och satte sin prägel på lagarbetet. För djurskyddstanken var Larsen en föregångsman.

Källor 
 

Danska redaktörer
Djurrättsaktivister
Födda 1845
Avlidna 1928
Män
Svensk uppslagsbok
Folketingsledamöter från Venstre
Medicinsk turism

Medicinsk turism definieras som patientrörelser från högutvecklade länder till mindre utvecklade länder för medicinsk behandling, eller förr vanligen tvärtom. Begreppet myntades ursprungligen av resebyråer och massmedia för att beskriva denna resetrend. Den medicinska turismen innefattar praktiskt taget varje typ av hälso- och sjukvård, inklusive komplicerade operationer, tandvård, psykiatri, alternativa behandlingar och skönhetsoperationer.

Medicinsk turism i olika regioner

Mellanöstern 
Turkiet attraherar medicinska turister från Europa, Balkan, USA, Eurasien och Mellanöstern. Totalt behandlas omkring 200 000 utländska personer per år.

Referenser 

Turism
Hälsa
Sjukvård
Kråkvinkel

Kråkvinkel (tyska Krähwinkel) är en uppdiktad (fiktiv) småstad, som första gången förekom i skådespelet Die deutschen Kleinstädter (1802) av August von Kotzebue och som i svensk översättning heter "De tyska småstadsboerne" (1807).

Henrik Bernhard Palmær återanvände namnet i satiren Yttersta domen i Kråkvinkel (1837). Både Palmær, Carl Anton Wetterbergh (Onkel Adam) och andra författare har jämfört förhållandena i Kråkvinkel med dem i en annan fiktiv ort, Skråköping.

Tidigare förebilder är det antika Abdera samt Kälkestad. Flera senare tyska verk har återanvänt ortnamnet, men i Sverige har Grönköping kommit att överta rollen.

Källor

Externa länkar
 "Yttersta domen i Kråkvinkel", ur Eldbränder och gnistor (1876)
 "Huru jag redigerade 'Kråkvinkels Veckoskrän' av signaturen Sigurd (Alfred Hedenstierna), ur kalendern Nornan (1885)

Fiktiva orter
Irene Ekelund

Irene Michelle Ekelund (Irene uttalas /ajrini/) , född 8 mars 1997 i Pakistan, är en svensk friidrottare. Hon tävlar i första hand i kortdistanslöpning på svensk nationell elitnivå. Hon tävlade fram till och med 2013 för Kils AIK men bytte sedan till MAI men tävlar från och med 2017 för Spårvägens FK. Hon är bosatt i Stockholm.

Ekelunds mor Suzana kommer från Angola; fadern Krister är svensk och har FN-uppdrag. Hon har fem syskon.

Karriär
Vid inomhus-SM 2013 i Stadium Arena i Norrköping debuterade Ekelund i mästerskapssammanhang på seniornivå med att vinna både 60 meter och 200 meter, den senare distansen på det nya svenska inomhusrekordet 23,15. Tiden var även ett ungdomsvärldsrekord. Sin landslagsdebut hade hon gjort ett par veckor tidigare då hon sprang in på en andraplats på 200 meter för Sverige i Nordenkampen i Växjö.

Ekelunds personbästa på 100 meter är 11,35 sekunder från en tävling i Kil den 8 juni 2013. Den tiden är anno 2021 fjärde bästa tid i Sverige.

Vid XL-galan 2013 i Globen den 21 februari satte Ekelund nytt svenskt rekord för juniorer och europarekord för sin ålder på 60 meter med 7,32. Tidigare rekordet hade Linda Haglund. Vid ungdoms-VM 2013 i Donetsk i Ukraina noterade hon i finalen mästerskapsrekord på 200 meter med 22,92 sekunder, trots att hon var ett år yngre än sina motståndare. Med den tiden är Ekelund Sverigetvåa genom tiderna på distansen.

Vid juniorvärldsmästerskapen 2014 tog hon silver på damernas 200-meterslopp.

EM 2014 i Zürich var Ekelunds debut i internationella seniormästerskap. På 200 meter missade hon 14 augusti final med 8 hundradelar. Ekelund deltog (tillsammans med Pernilla Nilsson, Isabelle Eurenius och Daniella Busk) i stafettlaget på 4x100 meter, som tog sig till final (efter 43,80 sekunder, näst bästa svenska tid någonsin) och där blev sexa.

2015 deltog Ekelund på 60 meter vid inomhus-EM i Prag. Hon gick vidare från försöken (tid 7,27 s) men slogs sedan ut i semifinalen (7,36 s).

Under Finnkampen på Stockholms stadion den 24 augusti 2019 chockar hon både åskådarna och tv-publiken genom att vinna på sin bästa tid på sex år, 11,44 på 100 meter.

Personliga rekord 

Utomhus 
100 meter – 11,35 (Kil, Sverige 8 juni 2013)
200 meter – 22,92 (Donetsk, Ukraina 14 juli 2013)
300 meter – 38,26 (Göteborg, Sverige 8 juli 2012)
Längd – 5,66 (Sätra, Sverige 14 augusti 2019)

Inomhus 
60 meter – 7,26 (Sätra, Sverige 21 februari 2015)
200 meter – 23,15 (Norrköping, Sverige 17 februari 2013)
Längd – 5,83 (Uppsala, Sverige 5 januari 2019)

Referenser

Externa länkar 

irenemichelle, Ekelunds blogg.

Svenska mästare i kortdistanslöpning
Svenska mästare i stafettlöpning
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Friidrottare i Kils AIK
Friidrottare i Malmö AI
Friidrottare i Spårvägens IF
Kälkborgare

Orden kälkborgare och kälkborgerlig beskriver egenskaper hos invånarna i den uppdiktade (fiktiva) småstaden Kälkestad, som mest ägnar sig åt skvaller, vardagligheter och småsaker, utan att besitta högre bildning, insikter eller perspektiv.

Ordet kälkborgare har använts i svenskan sedan slutet av 1700-talet, ortsnamnet Kälkestad kanske redan på 1600-talet, och har sitt ursprung i tyska Schildbürger från den fiktiva staden Schilda (i den äldsta editionen Laleburg), som förekommer i en samling folksagor som första gången nedtecknades i boken Die Schiltbürger (1598). (En första utgåva av samlingen från året innan hade en annan titel.) Ludwig Tieck utgav 1797 en samling folksagor som innehöll en "Denkwürdige Geschichtschronik der Schildbürger", vilken översattes till svenska av Vilhelm Fredrik Palmblad med titeln "Kelkborgarnes krönika" (1813).

En motsvarande samling legender från England som går under titeln Wise Men of Gotham sägs utspela sig i Gotham, Nottinghamshire. En antik motsvarighet finns i grekiska Abdera, varav adjektivet abderitisk (idiotisk) återfinns i en del ordböcker.

Kälkborgerligheten har porträtterats litterärt på svenska i satiriska verk om fiktiva orter som Grönköping, Kråkvinkel och Skråköping.

Källor
 
 
 

Pejorativa termer
Samhälle
Satir
Borgarståndet
Fiktiva orter
Mark Olssen (statsvetare)

Mark Olssen är en nyzeeländsk statsvetare som innehar en professur vid University of Surrey. Han studerade i Dunedin, Nya Zeeland, och flyttade till England 2001.

Bibliografi (ett urval)

Böcker
 Olssen, M., Liberalism, Neoliberalism, Social Democracy: Thin Communitarian Perspectives on Political Philosophy and Education., New York: Routledge, 2010
 Olssen, M., Toward a Global Thin Community: Nietzsche, Foucault and the cosmopolitan commitment, Paradigm Press, Boulder, Colorado, USA, October 2009  
 Olssen, M., Codd, J. and O’Neill, A-M, Education Policy: Globalisation, Citizenship, Democracy, London: Sage, 2004

Artiklar
 Olssen, M (2008) ‘Education Policy’, in Gary McCulloch (ed.), The Routledge International Encyclopaedia of Education. Pp 198–199, London and New York: .

 Olssen, M. ‘Foucault as Complexity Theorist’, in Educational Philosophy and Theory,. 40 (1): 96–117.

 Olssen, M. ‘Globalisation, the Third Way and Education Post 9/11: Building Democratic Citizenship, in Michael A. Peters, Alan Britton and Harry Blee (Eds.)Global Citizenship Education: Philosophy, Theory and Pedagogy. Rotterdam/Taipei: Sense Publishers, pp. 261 – 283, April 2008.

 Olssen, M. (2007) Invoking Democracy: Foucault’s Conception (with insights from Hobbes). In Michael Peters and Tina Belsey (eds) Why Foucault. New York: Peter Lang, pp. 231–261.

 Olssen, M., (2006) ‘Foucault and the Imperatives of Education: Critique and Self Creation in a Non-Foundational World’, Studies in Philosophy and Education, 25 (3), pp. 191–217.

 Olssen, M. (2006) Foucault, Educational Research and the Issue of Autonomy. In Paul Smeyers and Michael A. Peters (eds.) Postfoundationalist Themes in the Philosophy of Education. Oxford: Blackwell Publishing.

Källor

Externa länkar
 Review of Toward a Global Thin Community: Nietzsche, Foucault and the cosmopolitan commitment

Levande personer
Statsvetare
Nyzeeländska forskare
Alumner från University of Otago
Män
Födelseår saknas
Terra Nostra (TV-serie)

Terra Nostra är en brasiliansk såpopera (från åren 1999–2000).

Rollista 
Ana Paula Arósio - Giuliana Splendore 
Thiago Lacerda - Matteo Batistella 
Carolina Kasting - Rosana
Antônio Fagundes - Gumercindo Telles de Aranha 
Débora Duarte - Maria do Socorro Telles de Aranha
Raul Cortez - Francesco Magliano
Ângela Vieira - Janette Magliano 
Marcello Antony - Marco Antonio
Maria Fernanda Cândido - Paola
Paloma Duarte - Angélica 
Gabriel Braga Nunes - Augusto Neves Marcondes 
Odilon Wagner - Altino Neves Marcondes 
Jackson Antunes- Antenor 
José Dumont - Battista  
Adriana Lessa - Naná 
Elias Gleizer - Padre Olavo 
Tânia Bondezan - Mariana
Fernanda Muniz - Luiza

Externa länkar 
 Terra Nostra på IMDB

Brasilianska TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1999
TV-serieavslutningar 2000
Portugisiskspråkiga TV-serier
Såpoperor
Brasilianska TV-serier från 2000-talet
TV-program i TV Globo
Hjalmar Thuren

Hjalmar Lauritz Thuren, född den 10 september 1873 i Köpenhamn, död där den 13 januari 1912, var en dansk musikhistoriker. Han var son till arkitekten Christian L. Thuren. 

Thuren blev 1898 teologie kandidat och var 1899–1907 lärare vid Frederiksbergs kommunala skolor. Efter en resa till Färöarna för att insamla folkmelodier utgav han Dans og Kvaddigtning paa Færøerne (1901) och Folkesangen paa Færøerne (1908). Thuren skrev också om eskimåernas musik i Meddelelser om Grønland (1914) och en avhandling om Naumanns opera Orpheus og Euridice.

Källor

Externa länkar 

 
 Thurens färöiska inspelningar på Färöarnas universitets webbplats (på färöiska)

Danska musikhistoriker
Folkmusikforskare
Musikologer under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1873
Avlidna 1912
Män
Ugglan