kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Euderma maculatum

Euderma maculatum (en: Spotted bat) är en fladdermusart som först beskrevs av J. A. Allen 1891.  Euderma maculatum ingår i släktet Euderma och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 60 till 77 mm, en svanslängd av 47 till 51 mm och en vikt vid 15 g. Underarmarna är 44 till 55 mm långa. Pälsen har på ovansidan en mörk rödbrun till svartbrun grundfärg. Det finns två större vita fläckar på axlarna och en stor vit fläck vid svansens rot. På buken har håren vita spetsar. Påfallande är dessutom arten stora öron som kan vara 34 till 50 mm långa.

Euderma maculatum förekommer i västra Nordamerika från Klippiga bergen till delstaterna Washington, Oregon och Kalifornien (USA). Arten når Alberta i Kanada och norra Mexiko. Fladdermusen vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 3000 meter över havet. Den förekommer i olika habitat men den föredrar torra öppna landskap.

Individerna vilar i grottor, i mindre bergssprickor och i byggnader. De är aktiva på natten och jagar vanligen ensam efter flygande insekter. Avståndet mellan två jaktrevir är allmänt 750 till 1000 meter. Ibland kan två revir överlappa varandra. Även vid viloplatsen hittas de oftast ensam.

Honan föder i juni en unge som väger vid födelsen 20 % av moderns vikt.

Källor

Externa länkar 

 Ytterligare informationer & bild på Animal Diversity Web (engelska)

Läderlappar
maculatum
Däggdjur i nearktiska regionen
Idionycteris phyllotis

Idionycteris phyllotis är en fladdermusart som först beskrevs av Glover Morrill Allen 1916.  Idionycteris phyllotis är ensam i släktet Idionycteris som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 50 till 60 mm lång (huvud och bål), har en 44 till 55 mm lång svans och väger 8 till 16 g. Underarmarna är 42 till 49 mm långa. På ryggen och sidorna har pälsen en svartaktig grundfärg och gulgråa hårspetsar. Påfallande är de stora öronen som är böjda bakåt. De är 34 till 43 mm långa. Med dessa kännetecken påminner Idionycteris phyllotis om arten Euderma maculatum. De skiljer sig i avvikande detaljer av skallens och tändernas konstruktion. Öronen är sammanlänkade med hudveck som täcker överdelen av ansiktet och når ibland fram till nosen. Artens tandformel är I 2/3, C 1/1, P 2/3, M 3/3. I hälsporren (calcar) förekommer en fåra.

Utbredning och ekologi 
Denna fladdermus lever i sydvästra Nordamerika och norra Centralamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från Arizona och New Mexico (USA) till södra Mexiko. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 3220 meter över havet. Idionycteris phyllotis förekommer i olika habitat med träd och besöker dessutom buskskogar och gräsmarker.

Individerna vilar i bergssprickor, i gruvor, under trädens lösa barkskivor och i liknande gömställen. De jagar på natten med hjälp av ekolokalisering efter byten som nattfjärilar, skalbaggar, flygande myror och kackerlackor. Honor bildar före ungarnas födelse kolonier med 30 till 150 medlemmar som är skilda från hanarna. Per kull föds en unge. Födelsen sker i USA i juni eller juli.

Källor

Externa länkar 

 Bild på Idionycteris phyllotis, Animal Diversity Web

Läderlappar
phyllotis
Däggdjur i nearktiska regionen
Lasionycteris noctivagans

Lasionycteris noctivagans är en fladdermusart som först beskrevs av LeConte 1831.  Lasionycteris noctivagans är ensam i släktet Lasionycteris som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Det vetenskapliga släktnamnet är sammansatt av de gammalgrekiska orden lasio (hårig) och nycteris (fladdermus). Artepitet är bildat av de latinska orden noctis (natt) och vagans (vandrare).

Utseende 
Arten blir 55 till 65 mm lång (huvud och bål), har en 38 till 50 mm lång svans och väger 6 till 14 g. Underarmarna är 37 till 44 mm långa. Pälsen består av mörkbruna till svarta hår med silverfärgade spetsar och därför ser fladdermusen silvergrå ut. Öronen är något bredare än långa.

Utbredning och habitat 

Denna fladdermus förekommer i Nordamerika. Utbredningsområdets norra gräns sträcker sig från sydöstra Alaska över centrala Kanada till Nova Scotia. I syd når arten nordöstra Mexiko. Populationen på Bermudas är kanske individer som övervintrar där. Lasionycteris noctivagans lever i olika habitat med träd.

Ekologi 
Arten vistas ofta nära floder eller mindre vattendrag. Individerna vilar under de varma årstiderna i trädens håligheter, i bladansamlingar, under lösa barkskivor, i bergssprickor, i tomma fågelbon eller i byggnader. Lasionycteris noctivagans lämnar gömstället tidig på kvällen vid fullt dagsljus för att dricka. Cirka tre till fyra timmar efter solnedgången jagar den efter olika insekter. Ibland finns en annan jakttid under natten ungefär två till fyra timmar senare. Arten flyger påfallande långsam med en hastighet på 4,8 till 5,0 m/s.

Under våren och hösten syns vanligen ett par eller en mindre flock tillsammans. Hos några populationer lever honorna under sommaren skilda från hanarna. Individer som lever i utbredningsområdets nordliga delar eller i bergstrakter flyger ofta söderut före vintern. Dessutom finns populationer som stannar och som håller vinterdvala i lämpliga grottor. Troligen sker parningen under hösten och sedan förvaras hanens sädesceller i honans könsdelar. Äggens befruktning äger under våren rum. Detta fortplantningssätt är känt från flera närbesläktade läderlappar.

Per kull föds vanligen två ungar. Ungarna väger vid födelsen cirka 2 g och de diar sin mor upp till 36 dagar. Efter cirka tre veckor kan de flyga. Könsmognaden infaller efter ungefär fem månader. Den äldsta kända individen levde 12 år.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
noctivagans
Däggdjur i nearktiska regionen
Thyroptera discifera

Thyroptera discifera är en fladdermusart som först beskrevs av Lichtenstein och Peters 1855.  Thyroptera discifera ingår i släktet sugskålsvingade fladdermöss, och familjen Thyropteridae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten blir 34 till 52 mm lång (huvud och bål), har en 24 till 33 mm lång svans och väger 3 till 5 g. Svansen är lite längre (1 till 3 mm) än flygmembranen mellan bakbenen. Pälsen har på ovansidan en mörkbrun till rödbrun färg, undersidan är lite ljusare. Även flygmembranen är glest täckt med hår. Öronen är inte sammanlänkade på hjässan och deras baksida är gulaktig. Liksom andra medlemmar av samma släkte har Thyroptera discifera sugskalsliknande trampdynor för att hålla sig fast på släta ytor.

Denna fladdermus förekommer i Central- och norra Sydamerika från Nicaragua till regionen Guyana, östra Brasilien och till Peru. Den lever i regnskogar i låglandet samt i trädgårdar och i trädodlingar.

Arten vilar med hjälp av sugskålen på stora blad (t.ex. banan) och bildar där flockar. Födan utgörs troligen av flygande insekter som fångas i skogens undervegetation. Nyfödda ungar håller sig i början fast i moderns päls med hjälp av tänderna och klorna. Flocken har oftast 7 till 10 medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Sugskålsvingade fladdermöss
discifera
Däggdjur i neotropiska regionen
Thyroptera tricolor

Thyroptera tricolor är en fladdermusart som beskrevs av Johann Baptist von Spix 1823. Thyroptera tricolor ingår i släktet sugskålsvingade fladdermöss, och familjen Thyropteridae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 34 till 52 mm, en svanslängd av 24 till 27 mm och en vikt av 3 till 5 g. Den långa täta pälsen har på ovansidan en mörkbrun till rödbrun färg. Undersidan är ljusare till gulaktig. Liksom andra arter av samma släkte har Thyroptera tricolor runda trampdynor på foten och handen som liknar en sugskål. Arten har en kort nos och trattformiga öron som inte är sammanlänkade.

Denna fladdermus förekommer från södra Mexiko till centrala Bolivia och sydöstra Brasilien. I bergstrakter når arten 1800 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar eller av andra fuktiga landskap med träd.

Individerna vilar vanligen i hoprullade stora blad. Där bildas flockar med två till nio medlemmar. De är aktiva på natten och jagar flygande insekter.

Källor

Externa länkar 

Sugskålsvingade fladdermöss
tricolor
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhinopoma hardwickii

Rhinopoma hardwickii är en fladdermusart som beskrevs av Gray 1831. Rhinopoma hardwickii ingår i släktet Rhinopoma och familjen klaffnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Utseende 
Arten blir 119 till 141 mm lång, inklusive en 57 till 70 mm lång svans. Vikten är 10 till 12 g. Rhinopoma hardwickii har 52 till 60 mm långa underarmar, 18 till 21 mm långa öron och 12 till 15 mm långa bakfötter. Svansen är huvudsakligen fri, alltså inte omsluten av den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. Arten har gråbrun till mörkbrun päls på ovansidan och ljusare päls på undersidan. På näsan förekommer en smal trekantig hudflik (blad). Tandformeln är I 1/2 C 1/1 P 1/2 M 3/3, alltså 28 tänder.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus har ett större utbredningsområde i norra Afrika samt i västra och södra Asien. Den förekommer i Afrika från Medelhavet i norr till centrala Mali, norra Nigeria, centrala Tchad, södra Sudan, norra Kenya och norra Somalia. Utbredningsområdet fortsätter över Arabiska halvön, Irak, Iran, Pakistan och Indien till västra Bangladesh. En avskild population finns i östra Afghanistan. Individer som hittades i centrala Myanmar tillhör kanske Rhinopoma hardwickii. Arten lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1100 meter över havet. Habitatet utgörs huvudsakligen av halvöknar och öknar. Fladdermusen vistas där i oaser, trädgårdar eller på andra platser med lite fuktighet. Typiska växter i dessa oaser är tamarisker (Tamarix) och oleander (Nerium oleander).

Ekologi 
Individerna vilar i grottor, i bergssprickor, i tunnlar, i ruiner och i byggnader som används sällan av människor. De bildar vanligen små flockar med 4 till 10 medlemmar. Ibland förekommer kolonier med upp till 500 individer. Enligt en studie från 1987 bildar honor egna flockar före ungarnas födelse men uppgiften behöver ytterligare bekräftelse. Rhinopoma hardwickii är hela året aktiv och lagrar fett i kroppen före den kalla årstiden.

Arten jagar främst skalbaggar (cirka 50 procent av hela födan) med hjälp av ekolokalisering. Beroende på utbredning ingår andra insekter i födan som nattfjärilar och nätvingar. Fladdermusen flyger oftast 5 till 10 meter över marken. Den faller själv offer för tornugglan.

I Asien sker parningen mellan februari och april och sedan vilar det befruktade ägget till mars. Efter 95 till 100 dagar dräktighet föds i juni eller juli en enda unge. Ungen diar sin mor cirka 20 dagar. Honor blir efter 8,5 till 9 månader könsmogna och hanar efter 16 till 17 månader.

Källor

Externa länkar 

Klaffnäsor
hardwickii
Däggdjur i etiopiska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinopoma microphyllum

Rhinopoma microphyllum är en fladdermusart som först beskrevs av Morten Thrane Brünnich 1782.  Rhinopoma microphyllum ingår i släktet klaffnäsor, och familjen Rhinopomatidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 59 till 90 mm och har en ungefär lika lång svans. Vingspannen är 170 till 250 mm och vikten varierar under den aktiva tiden (våren till hösten) mellan 6 och 14 g. Den mjuka pälsen har på ovansidan en gråbrun till mörkbrun färg och undersidan är allmänt ljusare. Hos Rhinopoma microphyllum är huvudet, bakre delen av buken och stjärten naken. Liksom hos andra klaffnäsor liknar näsans öppningar smala springor. De stora öronen är på hjässan sammanlänkade med en hudremsa.

Med lagrad fett väger hanar före vintern 40 till 45 g och honor ungefär 10 g mindre.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus har en större population i Sahelzonen i Afrika. Väster och öster om Sahara sträcker sig utbredningsområdet längre norrut till Marocko respektive Egypten, södra Syrien och Irak (även västra Arabiska halvön). En annan population förekommer i Asien från Afghanistan över Pakistan till Indien. Dessutom är olika fynd från Sydostasien dokumenterade (Bangladesh, Thailand, Sumatra) som indikerar att arten är vanlig där. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Rhinopoma microphyllum lever i torra områden där nederbörden är mindre eller lika 300 mm per år. Växtligheten är allmänt glest fördelad i utbredningsområdet.

Ekologi 
Individerna vilar främst i grottor och bildar där stora kolonier med några tusen medlemmar. En koloni i Mesopotamien bildades året 2005 av 20 000 individer. Andra viloplatser är bergssprickor, gruvor, tunnlar och byggnader (bland annat i Egyptens pyramider). Före den kalla årstiden lagras fett i kroppen.

Arten håller enligt IUCN ingen vinterdvala. Däremot beskriver en studie från Israel en koloni som vilade mellan oktober och februari på ett sätt som liknar vinterdvala. Individernas ämnesomsättning och andning (bara en gång under 15 till 30 minuter) var nedsatt. Å andra sidan var deras kroppstemperatur nästan lika som hos vakna djur på grund av att lufttemperaturen i grottan var 36 °C.

Rhinopoma microphyllum jagar flygande insekter som skalbaggar och flygande myror. I norra delar av utbredningsområdet sker parningen under våren. Efter cirka 18 veckor dräktighet föds i juni eller juli en enda unge. Den diar sin mor 6 till 8 veckor. Under andra levnadsåret blir ungen könsmogen.

När arten störs under vilotider viftar den med den fristående svansen som inte är omsluten av flygmembranen. Ungefär 2,5 till 2 timmar innan den börjar jaga är den vaken och nervös.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Klaffnäsor
microphyllum
Däggdjur i etiopiska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinopoma muscatellum

Rhinopoma muscatellum är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1903. Rhinopoma muscatellum ingår i släktet klaffnäsor, och familjen Rhinopomatidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Rhinopoma muscatellum blir 112 till 125 mm lång, inklusive en 52 till 70 mm lång svans. Den har 45 till 52,4 mm långa underarmar, 12 till 13 mm långa bakfötter och 18 till 20 mm långa öron. Huvudet kännetecknas av många körtlar i ansiktet och av öron som är sammanlänkade på hjässan. Det finns en hudflik (bladet) på näsan som är ungefär trekantig. Största delen av svansen ligger utanför svansflyghuden. Arten har blek gråbrun päls på ovansidan och undersidan är ännu ljusare. Bakre delen av kroppen är inte täckt med hår. Vikten varierar mellan 6 och 14 g.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i västra och södra Asien från Iran och sydöstra Arabiska halvön till Indien. Den lever i kulliga områden och i låga bergstrakter mellan 700 och 1100 meter över havet. Habitatet utgörs av halvtorra landskap som halvöknar och jordbruksmark.

Denna fladdermus vilar på dagen i grottor eller i byggnader. Den vilar ensam eller i kolonier som kan ha några hundra medlemmar. På natten jagar den insekter som skalbaggar. När Rhinopoma muscatellum flyger utför den en kortare tid snabba vingrörelser och sedan glidflyger den en sträcka. Så minskar och ökar flyghöjden periodisk. Arten hittar sina byten med hjälp av ekolokalisering. Dräktiga honor upptäcktes från juni till juli och honor med aktiva spenar hittades från augusti till september. Antagligen föds bara en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Klaffnäsor
muscatellum
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus acuminatus

Rhinolophus acuminatus är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1871. Rhinolophus acuminatus ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter:
 Rhinolophus acuminatus acuminatus Peters, 1871
 Rhinolophus acuminatus audax K. Andersen, 1905
 Rhinolophus acuminatus calypso K. Andersen, 1905
 Rhinolophus acuminatus circe K. Andersen, 1906
 Rhinolophus acuminatus sumatranus K. Andersen, 1905

Beskrivning 
En stor fladdermus med en kroppslängd på omkring 5 cm, ej inräknat den 2,5 till 3 cm långa svansen, en underarmslängd på 4,5 till 5 cm, och en vikt på 10 till 12,5 g. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Öronen är, med en längd av omkring 2 cm, inte speciellt stora för detta släkte. Huvudet är kort och brett. Pälsfärgen är mycket variabel, och kan vara allt från grått över orangebrunt till brunt.

Utbredning 
Arten förekommer i sydöstra Asien från sydöstra Myanmar, centrala Thailand, Laos och centrala Vietnam till norra Borneo, västra Filippinerna och Bali.

Ekologi 
Fladdermusen lever i låglänta skogar med Dipterocarpus-träd, men kan även påträffas i bambusnår och stadsmiljö. Individerna har påträffats sovande i flera grottor i Filippinerna, där den förekommer på höjder mellan 60 och 250 meter över havet, och en gång även i en källare under ett kloster, där omkring ett hundratal individer sov. Vissa auktoriteter anser dock inte att fladdermusen är en typisk grottlevande art. På Borneo, där den kan nå upp till 1 600 meter över havet, har den påträffats sovande, ensam eller i par under palmlöv.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
acuminatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus adami

Rhinolophus adami är en fladdermusart som beskrevs av Paul Aellen och André Brosset 1968. Rhinolophus adami ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar den franska zoologen François Adam som tillsammans med Paul Aellen undersökte afrikanska fladdermöss.

Arten är bara känd från 10 individer som hittades i Kongo-Brazzaville. De vilade i en grotta och landskapet omkring bildades av tropisk regnskog.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
adami
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus affinis

Rhinolophus affinis är en fladdermusart som beskrevs av Thomas Horsfield 1823. Rhinolophus affinis ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 9 underarter. 

Denna fladdermus har 48 till 54 mm långa underarmar, en 20 till 32 mm lång svans och 19 till 24 mm stora öron. Vikten är 12 till 20 g. Pälsen har på ovansidan en brun till rödbrun färg och undersidan är täckt av lite ljusare päls. Liksom hos andra släktmedlemmar finns hudflikar på näsan (bladet) där den största delen är hästskoformig. På toppen finns en smal flik som liknar en lansett.

Arten förekommer i östra och sydöstra Asien från Nepal, nordöstra Indien och sydöstra Kina till Borneo och till Små Sundaöarna. Den lever i låglandet och i bergstrakter mellan 290 och 2000 meter över havet. Rhinolophus affinis kan anpassa sig till nästan alla habitat som finns i utbredningsområdet, inklusive kultiverade landskap som trädodlingar och jordbruksmark. Denna fladdermus letar vanligen i skogar efter föda. Den vilar främst i grottor och bildar där stora kolonier som kan ha upp till 1000 medlemmar.

Rhinolophus affinis jagar med hjälp av ekolokalisering och lätets frekvens ligger mellan 73 och 78 kHz.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
affinis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus alcyone

Rhinolophus alcyone är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1852. Den ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Flikarnas hästskoformade mittdel är bred (9 till 11 mm) och täcker hela nosen. Pälsen är mörkbrun med endast något ljusare undersida. En mera brungul färgform finns också. Kroppslängden är mellan 7 och 10,5 cm, ej inkluderat den 2 till 3,5 cm långa svansen, underarmen är 5 till 5,8 cm lång, och vikten mellan 9,5 och 22 g för hanen, mellan 6 och 19 g för honan.

Utbredning 
Arten förekommer i västra och centrala Afrika från Senegal till södra Sudan och västra Uganda samt söderut till centrala Kongo-Kinshasa.

Ekologi 
Fladdermusen lever i tropiska regnskogar och i fuktiga savanner med trädgrupper. Arten sover i grottor, övergivna gruvor, ihåliga träd och under halmtak. Den kan bilda kolonier på upptill 20 individer.

I Uganda får honorna ungar i juni och september.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationsutvecklingen är emellertid okänd, och habitatförlust till följd av skogsbruk och uppodling, samt möjligtvis jakt listas som hot.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
alcyone
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus arcuatus

Rhinolophus arcuatus är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1871. Den ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life skiljer mellan 5 underarter:
 Rhinolophus arcuatus arcuatus Peters, 1871
 Rhinolophus arcuatus angustifolius Sanborn, 1939
 Rhinolophus arcuatus beccarii K. Andersen, 1907
 Rhinolophus arcuatus exiguus K. Andersen, 1905
 Rhinolophus arcuatus toxopei Hinton, 1925

Utseende 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Utseendemässigt förekommer arten i åtminstone två former, en med smalare samling hudflikar, och en med bredare. Andra skillnader har upptäckts, speciellt i näsflikarna, och misstanken har framförts att det kan vara frågan om två eller flera arter. Underarmslängden är 4,6 till 4,8 cm.

Utbredning 
Arten förekommer på många öar i Sydostasien från Sumatra och Borneo österut fram till Nya Guinea och Filippinerna, inkluderande flera mindre öar i regionen.

Ekologi 
Fladdermusen vistas i låglandet och i bergstrakter vanligen upp till 1 600 meter över havet; tillfälligtvis kan den nå så högt som 1 950 meter i bergsskogar. Habitatet varierar mellan urskog, planterad skog, bergsskogar (inklusive molnskogar) och jordbruksmark. Individerna söker dagslega i kalkstensgrottor där de bildar mindre kolonier. De lever av insekter, både genom aktiv jakt och genom att hänga i försåt och anfalla förbiflygande insekter.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
arcuatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i australiska regionen