kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ningaui yvonnae

Ningaui yvonnae är en pungdjursart som beskrevs av Kitchener, Stoddart och Thomas Charles Henry 1983. Ningaui yvonnae ingår i släktet Ningaui och familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 4,6 till 5,7 cm, har en ungefär lika lång svans och väger 10 till 12 g. Den korta pälsen har huvudsakligen en brun färg och svansen är naken. Med sin spetsiga nos, de korta ovala öronen och de svarta ögonen påminner djuret om en näbbmus.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i flera från varandra skilda områden i södra Australien. Arten vistas där på gräsmarker som främst är täckta med gräs av släktet Spinifex.

Ekologi 
Ningaui yvonnae är aktiv på natten och vilar på dagen i underjordiska bon. Den vistas främst på marken men den kan klättra i den låga växtligheten. Individerna gräver med nosen i lövskiktet för att hitta föda. De rör sig vanligen långsamma men de springer iväg med flera skutt när de känner sig hotade. Arten äter olika ryggradslösa djur som skalbaggar, spindlar, nattfjärilar och deras larver och kackerlackor som kompletteras med små ödlor. Ningaui yvonnae undviker myror.

När honan inte är brunstig lever varje exemplar ensam. Hannar etablerar revir som överlappar med olika honors revir. Parningen sker under den australiska våren mellan augusti och oktober och honor kan vara brunstiga flera gångar under tiden. Det är troligen bara en säkerhetsåtgärd om en dräktighet skulle misslyckas. Allmänt har honor bara en kull per år. Hanne och hona hittar varandra med hjälp av särskilda parningsläten. Efter dräktigheten föds 5 till 7 ungar som lever under de första dagarna i honans pung (marsupium). Cirka 6 till 11 månader senare blir de könsmogna. Livslängden är sällan längre än 12 eller 14 månader. Därför består populationen under februari/mars till 97 procent av ungdjur.

Arten jagas främst av ormar och kanske av andra rovlevande djur.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
yvonnae
Däggdjur i australiska regionen
Phascogale calura

Phascogale calura är en pungdjursart som beskrevs av Gould 1844. Phascogale calura ingår i släktet Phascogale och familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 12,5 cm och en vikt av upp till 68 g är hannar tydlig större än honor. Stora hannar kan ha en kroppslängd av 14,5 cm. Honor når däremot en genomsnittlig längd (huvud och bål) av 10,5 cm och en vikt av upp till 48 g. Svansen är med 11,9 till 14,5 cm oftast lite längre. På ovansidan förekommer grå päls och undersidan är täckt av krämfärgad päls. Svansen har nära bålen på ovansidan ett täcke av röda hår och sedan följer en lång svart och yvig tofs. Honor utvecklar ingen riktig pung (marsupium) men under dräktigheten bildas hudflikar som sedan skyddar ungarna. Mellan hudflikarna finns 8 spenar.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i sydvästra Australien.

Ekologi 
Arten är aktiv på natten och vistas i öppna skogar där den vilar i trädens håligheter. Typiska träd i regionen är Allocasuarina huegeliana och Eucalyptus wandoo.

Phascogale calura går på marken samt klättrar i växtligheten och jagar olika mindre djur som insekter, spindlar och småfåglar. Den kan göra upp till 2 meter långa hopp från gren till gren. Ibland ingår mindre däggdjur som möss och kaninungar i födan. Individerna har 1,5 till 8 hektar stora revir.

Könsmognaden infaller när individerna är 9 till 10 månader gamla i maj eller juni. Efter parningen i juli är honan 28 till 30 dagar dräktig och sedan föds upp till 13 ungar. Av dessa överlever bara 6 till 8 exemplar. Även alla vuxna hannar dör på grund av stressen under parningstiden och då honorna blir aggressiva. Ungarna diar sin mor fram till sensommaren och de stannar hos modern fram till oktober. Honor kan leva upp till tre år.

Status 
Efter européernas ankomst i Australien minskade arten utbredningsområde på grund av skogsavverkningar och svedjebruk. För att skydda populationen inrättades flera naturskyddsområden.

I djurets utbredningsområde finns många växter av släktena Gastrolobium och Oxylobium. Växterna innehåller fluorättiksyra som är giftig för rävar, får och nötkreatur men inte för Phascogale calura. Troligtvis finns därför artens ursprungliga habitat kvar vad som skyddar pungdjurets bestånd.

IUCN uppskattade året 2008 att det finns cirka  vuxna exemplar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
calura
Däggdjur i australiska regionen
Phascogale tapoatafa

Phascogale tapoatafa är en pungdjursart som först beskrevs av Meyer 1793. Phascogale tapoatafa ingår i släktet Phascogale och familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade.

Enligt nyare genetiska studier från 2000-talet bör arten delas i tre underarter eller arter. En i östra Australien (grön i kartan), en i norra Australien (gul och brun) och den tredje i sydvästra Australien (ljusgrön).

Utseende 
Honor blir med en kroppslängd (huvud och bål) av 14 till 23 cm, en svanslängd av 16 till 23 cm och en vikt av 110 till 210 g mindre än hannar. För hannar är kroppslängden 16 till 27 cm, svanslängden 17 till 14 cm och vikten 180 till 310 g. På ovansidan förekommer grå päls och undersidan är täckt av krämfärgad päls. Svansen bär korta gråa hår nära kroppen och efter hälften är den mycket yvig och svart. Arten har långa nakna öron och nästan alla fingrar och tår är utrustade med långa klor. Bara en tå vid bakfoten saknar klo. Phascogale tapoatafa tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Under dräktigheten bildas hudflikar på buken som skyddar de nyfödda ungarna.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer vid flera av Australiens kustlinjer fördelad över hela kontinenten. Arten vistas där i mera torra skogar.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och lever utanför parningstiden ensam.

Phascogale tapoatafa klättrar främst i växtligheten och den kan hoppa från gren till gren över upp till 2 meter. Arten plockar olika ryggradslösa djur som skalbaggar, myror, kackerlackor, mångfotingar och spindlar från växtligheten. Födan kompletteras med nektar och med några småfåglar. Honans revir är 20 till 40 hektar stort och tydligt avgränsat mot andra honors territorium. Hannens revir kan överlappa med reviren av andra artfränder och territoriet är upp till 100 hektar stort. Boet är en hålighet i träd som fodras med blad, barkskivor och avföring.

Arten parar sig under tre veckor som ligger mellan maj och juli. Efter cirka 30 dagar dräktighet föds 3 till 8 ungar som kravlar till den rudimentära pungen. Hudflikarna är däremot så konstruerade att de kan täcka ungarna helt. Efter sju veckor kan ungarna leva fri i boet och efter cirka tre månader slutar honan med digivning. Åtta månader efter födelsen är ungarna lika stora som de vuxna djuren. Livslängden är för flera honor tre år och hannar dör oftast kort efter parningen när de är ett år gamla.

Status 
Flera individer dödas av tamkatter vad som är det största hotet mot arten. Några exemplar faller dessutom offer för rödräven. Ett annat hot är avverkningen av träd med lämpliga håligheter. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
tapoatafa
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus macdonnellensis

Pseudantechinus macdonnellensis är en pungdjursart som först beskrevs av Spencer 1896. Pseudantechinus macdonnellensis ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet betyder invånare av Macdonnell Ranges.

Pungdjuret förekommer i centrala Australien. Arten vistas där i klippiga eller torra områden som är täckta av lite växtlighet. Honor föder upp till sex ungar per kull.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
macdonnellensis
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus ningbing

Pseudantechinus ningbing är en pungdjursart som beskrevs av Darrell J. Kitchener 1988. Pseudantechinus ningbing ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på stationen Ningbing som var artens fyndplats.

Pungdjuret förekommer i norra Australien. Arten vistas i klippiga regioner med lite växtlighet. Födan utgörs främst av insekter.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
ningbing
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus woolleyae

Pseudantechinus woolleyae är en pungdjursart som beskrevs av Darrell J. Kitchener och Caputi 1988. Pseudantechinus woolleyae ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar zoologen Patricia Woolley. Hon forskar om rovpungdjur vid Australian Museum.

Pungdjuret förekommer i västra Australien. Arten vistas där i klippiga områden som är täckta av olikartad växtlighet.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
woolleyae
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus bilarni

Pseudantechinus bilarni är en pungdjursart som först beskrevs av Johnson 1954. Pseudantechinus bilarni ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar William Edward "Bill" Harney (av aboriginer förkortad till "bilarni"), en naturforskare och författare som hjälpte expeditionen som hittade den första individen av arten.

Pungdjuret förekommer i norra Australien samt på mindre australiska öar i samma region. Arten vistas där i klippiga områden som är täckta av träd och gräs. Honor föder upp till fem ungar per kull.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
bilarni
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus mimulus

Pseudantechinus mimulus är en pungdjursart som först beskrevs av Thomas 1906. Pseudantechinus mimulus ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet är latin för imitera lite.

Pungdjuret förekommer i ett litet område i norra Australien och på några öar norr om kontinenten. Arten vistas i klippiga regioner med några träd. Födan utgörs av ryggradslösa djur och ibland små ryggradsdjur.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 70 till 90 mm, en svanslängd av 60 till 75 mm och en vikt av 15 till 25 g. Honor är allmänt större än hannar. Pälsen har på ovansidan en brun färg och undersidan är vit. Bakom varje öra förekommer en rödbrun till kanelbrun fläck. Pseudantechinus mimulus kan lagra fett i svansens främre del och när den är tjock liknar svansen i formen en morot.

Honor har oftast i augusti och september (våren på södra jordklotet) ungar i pungen (marsupium) och under oktober eller november slutar honan med digivning. Några individer kan fortplanta sig två gånger under livet. Per kull föds 4 till 6 ungar.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
mimulus
Däggdjur i australiska regionen
Pseudantechinus roryi

Pseudantechinus roryi är en pungdjursart som beskrevs av Cooper, Aplin och Adams 2000. Pseudantechinus roryi ingår i släktet Pseudantechinus och familjen rovpungdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på Rory Cooper. Han är sonen till en av zoologerna som beskrev arten. Dessutom är rory ordet för röd i de gaeliska språken, vad som hänvisar till djurets pälsfärg.

Pungdjuret förekommer i nordvästra Australien och på mindre öar i samma region. Arten vistas där i klippiga områden som är täckta av gräs några träd. Honor föder upp till sex ungar per kull.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 77 till 90 mm samt en svanslängd av 66 till 88 mm och några honor är mindre än hannarna. Ovansidan är täckt av rödbrun päls med några mörkare hår inblandade. På undersidan samt på händernas och fötternas ovansida förekommer vit päls. Typisk är en orange fläck bakom varje öra. Även svansen är uppdelad i en brunaktig ovansida och en vitaktig undersida. Den är nära bålen tjock och vid spetsen smal. Honor har en väl utvecklad pung (marsupium) med 6 spenar. Enligt genetiska undersökningar kan hela populationen i framtiden delas i tre arter.

Antagligen har arten samma levnadssätt som andra släktmedlemmar, bland annat med insekter som föda.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
roryi
Däggdjur i australiska regionen
Phascomurexia naso

Phascomurexia naso är en pungdjursart som först beskrevs av Fredericus Anna Jentink 1911. Phascomurexia naso är ensam art i släktet Phascomurexia som tillhör familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade. Arten listades tidvis i släktena Antechinus eller Murexia.

Pungdjuret förekommer i Nya Guineas centrala bergstrakter mellan 1400 och 2800 meter över havet. Regionen är täckt av tropisk regnskog eller andra fuktiga skogar. Honor föder vanligen fyra ungar per kull. Det antas att honor parar sig hela året.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar

Rovpungdjur
Phascomurexia
Däggdjur i australiska regionen
Murexechinus melanurus

Murexechinus melanurus är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1899. Murexechinus melanurus är ensam art i släktet Murexechinus som ingår i familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade. Arten listades tidvis i släktena Antechinus eller Murexia.

Arten har i motsats till Phascomurexia naso en rödbrun till rosabrun fläck bakom varje öra. Pälsen på ovansidan är nära huvudet agouti (hår med ljusa och mörka avsnitt) och den blir mot stjärten rödaktig. Hos Murexechinus melanurus är svansen bra täckt med svart eller sällan mörkbrun päls. Svansens hår är vanligen 2,5 till 3,5 mm långa men på toppen finns en kam av 4 till 7 mm långa hår. Längden av alla premolarer i över- och underkäken är kortare än hos Murexia longicaudata. Arten saknar den längsgående mörka strimman som finns hos Paramurexia rothschildi. Dessutom är öronen kortare. I motsats till Micromurexia habbema är klorna vid framtassarna böjda.

Ett uppstoppat exemplar som representerar det vetenskapliga namnet (lektotyp) har en kroppslängd (huvud och bål) av 106 mm, en svanslängd av 128 mm och 20 mm långa bakfötter.

Pungdjuret förekommer i flera regioner på Nya Guinea och vistas där i låglandet samt på upp till 2 800 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av olika slags skogar.

Individerna har ungefär samma storlek som pungspetsekorrar (Antechinus). Honor har ingen pung (marsupium) utan bara en enkel hudflik som täcker de fyra spenarna.

För arten är inga allvarliga hot kända. Den hittas dessutom i olika naturskyddsområden. IUCN listar Murexechinus melanurus som livskraftig (LC).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar

 Bilder på flera pungdjur, Handbook of the Mammals of the World, Murexechinus melanurus är nr. 40

Rovpungdjur
Murexechinus
Däggdjur i australiska regionen
Caenolestes caniventer

Caenolestes caniventer är en pungdjursart som beskrevs av Harold Elmer Anthony 1921. Caenolestes caniventer ingår i släktet Caenolestes och familjen inkanäbbmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade. Ibland används gråbukig inkanäbbmus som svenskt trivialnamn.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i bergstrakter i norra Peru och Ecuador. Regionen ligger minst 1 500 meter över havet. Habitatet utgörs av subtropiska bergsskogar.

Utseende 
Arten blir ungefär 25,5 cm lång, inklusive en cirka 12,5 cm lång svans. Vikten ligger vid 40 g. Pälsen bildas av cirka 10 mm långa svartbruna täckhår med vita spetsar. Tillsammans med den ljusgråa underullen får pälsen ett gråaktigt utseende. På bröstet förekommer ibland mörka fläckar. Caenolestes caniventer tillhör pungdjuren men vuxna honor saknar pung (marsupium). Däremot finns en rudimentär hudflik hos unga honor som inte är könsmogna.

Ekologi 
Utanför parningstiden lever varje individ ensam. De är främst aktiva på kvällen och under natten. På dagen vilar de i håligheter under trädens rötter. Caenolestes caniventer vistas vanligen på marken men den kan klättra i växtligheten. Arten äter liksom andra medlemmar av samma släkte olika ryggradslösa djur som skalbaggar, gräshoppor, fjärilslarver, spindeldjur och daggmaskar. Ibland ingår några växtdelar eller ungdjur av gnagare i födan. Födan hittas främst i skiktet av mossa och löv på marken.

Arten fortplantar sig vanligen mellan februari och augusti men även i september hittades en dräktig hona. Honor har fyra spenar och troligen upp till fyra ungar per kull.

Källor

Externa länkar

Inkanäbbmöss
caniventer
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Caenolestes#Caenolestes caniventer
Caenolestes convelatus

Caenolestes convelatus är en pungdjursart som beskrevs av Harold Elmer Anthony 1924. Caenolestes convelatus ingår i släktet Caenolestes och familjen inkanäbbmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Ibland används svart inkanäbbmus som svenskt trivialnamn.

Pungdjuret förekommer i bergstrakter i Colombia och Ecuador. Regionen ligger 1 000 till 4 100 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar.

Arten blir med svans cirka 25,5 cm lång och väger ungefär 40 g. Själva svansen är cirka 12,5 cm lång. Liksom andra inkanäbbmöss påminner Caenolestes convelatus om en vanlig näbbmus men de är inte släkt med varandra. Den tillhör pungdjuren men honan saknar pung (marsupium). Pälsen på ryggen är mörk till svartaktig med jämförelsevis långa hår (10 mm). Svansen är täckt med korta vita hår men den kan missuppfattas som naken. Tandformeln är I 4/3 C 1/1 P 3/3 M 4/4, alltså 46 tänder.

Individerna är aktiva på kvällen och på natten. De går vanligen på marken men de kan klättra. Viloplatsen är ofta en hålighet eller tunnel under rötter eller stenar. Caenolestes convelatus äter främst ryggradslösa djur som insekter och daggmaskar. Dessutom ingår frukter och andra växtdelar i födan och ibland äts små ryggradsdjur som möss.

Fortplantningssättet är troligen samma som hos andra inkanäbbmöss. De parar sig mellan februari och augusti. Honor har fyra spenar och antagligen lika många ungar per kull.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 C. c. barbarensis
 C. c. convelatus

Källor

Externa länkar

Inkanäbbmöss
convelatus
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Caenolestes#Caenolestes convelatus
Caenolestes fuliginosus

Caenolestes fuliginosus är en pungdjursart som först beskrevs av Robert Fisher Tomes 1863. Caenolestes fuliginosus ingår i släktet Caenolestes och familjen inkanäbbmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Ibland används Ecuadors inkanäbbmus som svenskt trivialnamn.

Utseende 
Arten når en absolut längd av 23 till 24 cm, inklusive en cirka 11 cm lång svans. Den liknar liksom släktets andra medlemmar en näbbmus i utseende. Vikten varierar mellan 34 och 39 g. Den lena pälsen har en mörkbrun till mörkbrun färg och det finns inga påfallande skillnader mellan ovansida och undersida. Svansen kan i viss mån användas som gripverktyg men den kan inte bära hela kroppen.

Hos Caenolestes fuliginosus är två framtänder som ligger i mitten av underkäken förlängd vad som skiljer arten från släktets andra medlemmar. Liksom andra inkanäbbmöss har arten flikar vid läpparna som troligen förhindrar att skräp når dess morrhår eller munhålan. Trots att arten tillhör pungdjuren saknar honor pung (marsupium).

Utbredning och habitat 
Pungdjuret förekommer i bergstrakter i Colombia och Ecuador. Regionen ligger 1 600 till 4 000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar och landskapet páramo (bergstundra).

Ekologi 
Individerna lever allmänt ensam och de är aktiva på kvällen och på natten. De går främst på marken men kan klättra i växtligheten. Viloplatsen är en tunnel i marken eller en hålighet bland rötter. Födan utgörs främst av ryggradslösa djur som insekter, spindlar och daggmaskar. Dessutom äts några växtdelar som mossa eller blad.

Honor har fyra spenar och kan ha upp till fyra ungar per kull.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 C. f. centralis
 C. f. fuliginosus
 C. f. obscurus

Källor

Externa länkar

Inkanäbbmöss
fuliginosus
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Caenolestes#Caenolestes fuliginosus
Caenolestes condorensis

Caenolestes condorensis är en pungdjursart som beskrevs av Albuja och Colin Patterson 1996. Caenolestes condorensis ingår i släktet Caenolestes och familjen inkanäbbmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Arten når i genomsnitt en kroppslängd av 25,6 cm, inklusive en cirka 12,7 cm lång svans och vikten är omkring 48 g. Djuret påminner med sin långdragna nos om en näbbmus i utseende. På ovansidan förekommer gråbrun päls och undersidan är täckt av mera brun päls. Liksom andra släktmedlemmar har Caenolestes condorensis en svans som är täckt med fina vita hår och den ser därför naken ut. Arten tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Unga honor kan tillfällig utveckla en hudveck på bålens undersida. På varje sida av buken finns fyra spenar.

Pungdjuret förekommer i en liten region vid gränsen mellan norra Peru och Ecuador. Området ligger ungefär 2 000 meter över. Habitatet utgörs av hed.

En upptäckt hona var dräktig med fyra ungar. Antagligen förekommer bara en kull per år mellan februari och augusti. Troligen jagas arten av rovdjur som lever i samma region, bland annat andisk katt, pampaskatt, Magellanräv och puma. Allmänt antas att Caenolestes condorensis har samma levnadssätt som andra släkt- eller familjemedlemmar.

Källor

Externa länkar

Inkanäbbmöss
condorensis
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Caenolestes#Caenolestes condorensis