kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bob Weir

Bob Weir, född Robert Hall Parber den 16 oktober 1947 i San Francisco, Kalifornien, är en amerikansk gitarrist, sångare och låtskrivare. Weir började spela gitarr i tonåren och träffade Jerry García när han var 16 år. De bildade i mitten av 1960-talet The Warlocks, som några år senare skulle komma att bli Grateful Dead. Weir spelade kompgitarr och sjöng på den mesta rockinfluerade musik som Grateful Dead spelade in. Garcia sjöng oftast bandets mer lugna och melankoliska låtar. Weir debuterade som soloartist 1972, och har även spelat i andra musikgrupper som Kingfish och RatDog. Efter att Grateful Dead upplöstes 1995 har Weir varit fortsatt aktiv som musiker, och ibland återförenats och spelat med andra gamla medlemmar från Grateful Dead.

Diskografi (urval)
Soloalbum
 Ace (1972)
 Heaven Help The Fool (1978)
 Weir Here – The Best of Bob Weir (samlingsalbum) (2004)
 Blue Mountain (2016)

Album med Kingfish
 Kingfish (1976)
 Live 'n' Kickin''' (1977)
 Kingfish in Concert: King Biscuit Flower Hour (1996)

Album med Bobby and the Midnites
 Bobby and the Midnites (1981)
 Where the Beat Meets the Street (1984)

Album med RatDog
 Evening Moods (2000)
 Live at Roseland (2001)

Samarbeten
 Live (Bob Weir och Rob Wasserman) (1998)
 Mother McCree's Uptown Jug Champions (Mother McCree's Uptown Jug Champions) (1999)
 Fall 1989: The Long Island Sound (Jerry Garcia Band och Bob Weir & Rob Wasserman) (2013)
 Gathering'' (med Josh Ritter) (2017)

Se också diskografi Grateful Dead.

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
Bob Weir på Allmusic
Diskografi på Discogs

Amerikanska rocksångare
Amerikanska rockgitarrister
Födda 1947
Män
Levande personer
Musiker från San Francisco
Phil Lesh

Philip Chapman "Phil" Lesh, född 15 mars 1940 i Berkeley, Kalifornien, är en amerikansk basist och multiinstrumentalist. Innan hans huvudinstrument blev elbas hade han lärt sig spela på fiol och trumpet. Med dessa instrument studerade han musik på collegenivå i samma klass som bl.a. Steve Reich med vilken han gjorde musikaliska skolarbeten. Han var en av originalmedlemmarna i den psykedeliska rockgruppen Grateful Dead som han spelade med i över 30 år. Sedan Grateful Dead upplöstes 1995 har han spelat gruppens material som ledare för Phil Lesh and Friends, där även Bob Weir tidvis medverkat. 2005 släppte han den självbiografiska boken Searching for the Sound: My Life with the Grateful Dead som handlar om hans tid i Grateful Dead. Han driver sedan 2011 musikscenen Terrapin Crossroads norr om San Francisco och spelar också basgitarr i "Grateful Dead-tributbandet" Furthur sedan 2009, där även Bob Weir ingår.

Diskografi (urval)
Album
1975 – Seastones – Seastones (Phil Lesh och Ned Lagin)
1976 – Kingfish – Kingfish
1985 – Kingfish – Kingfish
1999 – Love Will See You Through – Phil Lesh (soloalbum)
2002 – There and Back Again – Phil Lesh
2003 – Live From Bonnaroo 2003 – The Dead och diverse artister
2005 – Searching for the Sound: My Life with the Grateful Dead – Phil Lesh
2006 – Live at the Warfield – Phil Lesh

Singlar
1975 – "Sampler For Dead Heads" – delad singel Robert Hunter / Seastones
2002 – "Mason's Children" – Phil Lesh

Se också diskografi Grateful Dead.

Externa länkar

Phil Lesh på Allmusic
Furthur
Diskografi på Discogs

Amerikanska basister
Födda 1940
Män
Levande personer
Personer från Berkeley
Prins Aage av Danmark

Prins Aage av Danmark (dopnamn: Aage Christian Alexandre Robert), född 10 juni 1887 i Köpenhamn, död 29 februari 1940 i Taza i  Marocko, var en dansk prins. 

Han var son till prins Valdemar av Danmark och dennes hustru Marie av Orléans.

Biografi
Prins Aage växte upp i Det Gule Palæ i Köpenhamn och på Bernstorff slott på Själland.

Hans tidigt väckta intresse för det militära uppmuntrades av fadern. Aage samlade tennsoldater med uniformer från skilda håll och han fick vara med när familjen gästades av en dansk som tjänstgjorde i franska Främlingslegionen. Han blev själv i sinom tid officer vid livgardet och dekorerades med Elefantorden på sin artonårsdag.

Genom ett morganatiskt giftermål 1914 med den italienska adelsdamen Mathilde di Bergolo (1885–1949), dotter till den italienske ministern i Köpenhamn, förlorade Aage arvsrätten till den danska kungakronan och sin titel Kunglig Höghet. Kungen kompenserade honom emellertid med den ärftliga titeln greve av Rosenborg och med den personliga titeln höghet ("altesse"). Titeln prins fick han behålla som ett personligt, icke ärftligt privilegium. Sonen Valdemar (1915–1995, död barnlös) fick – i likhet med övriga andra generationens grevar av Rosenborg – nöja sig med titeln excellens.

Han lämnade Danmark 1922 och inträdde som officer i franska Främlingslegionen där han med tiden avancerade till major. Han skildrade sina erfarenheter från det franska kolonialkrigen i Marocko och Algeriet i den i ledig stil hållna minnesboken Mes sovenirs de la Légion étrangère (Payot, Paris 1936). Boken – som skrevs med stöd av en fransk journalist – utgavs på danska, engelska och svenska med flera översättningar. Inom legionen omtalades han vanligen som "Son Altesse le Prince Aage de Danemark" med tillägg av gällande befattning, exempelvis "Chef de bataillon au 3:e Régiment Étranger".

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 1 juni 1913.

Källor
  Douglas Porch The french Foreign Legion. A Complete History. Macmillan, London 1991.
  Almanach de Gotha. Annuaire généalogique, diplomatique et statistique 1942. Justus Perthes, Gotha 1942.

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1887
Avlidna 1940
Danska prinsar
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Officerare av Hederslegionen
Danska grevar
Bill Kreutzmann

William "Bill" Kreutzmann, född 7 maj 1946 i Palo Alto, Kalifornien, är en amerikansk trumslagare och slagverkare. 1964 var han med och bildade gruppen the Warlocks, som några år senare bytte namn till Grateful Dead. Kreutzmann har medverkat på i stort sett alla gruppens album och konserter fram tills den upplöstes 1995. I och med att gruppen fick två trummisar 1967 då Mickey Hart blev medlem i gruppen fick de tillsammans smeknamnet "the Rhythm Devils".

Diskografi (urval)

Album med Rhythm Devils
1980 – The Apocalypse Now Sessions: The Rhythm Devils Play River Music
2008 – The Rhythm Devils Concert Experience (DVD)

Album med andra artister
1970 – Blows Against The Empire – (Paul Kantner och Jefferson Starship)
1971 – If I Could Only Remember My Name – (David Crosby)
1971 – James and the Good Brothers  – (James and the Good Brothers)
1971 – Powerglide – (New Riders of the Purple Sage)
1972 – Garcia – (Jerry Garcia)
1972 – Graham Nash / David Crosby – (Crosby & Nash)
1972 – Ace – (Bob Weir)
1972 – Demon in Disguise – (David Bromberg)
1972 – The Rowan Brothers – (The Rowan Brothers)
1973 – Fire Up – (Merl Saunders)
1974 – Wanted Dead or Alive – (David Bromberg)
1976 – Reflections – (Jerry Garcia)
1980 – Texican Badman – (Peter Rowan)
1980 – Livin' the Life – (The Rowan Brothers)
1987 – A Wing and a Prayer – (Matt Kelly)
1991 – Retrospective Dreams – (RJ Fox)
1992 – Fire Up Plus – (Merl Saunders)
1998 – Fiesta Amazonica – (Merl Saunders and the Rainforest Band)
2003 – Live at the Fillmore – Denver (DVD) – (The String Cheese Incident)
2004 – Now and Then – (The Rowan Brothers)
2005 – Out Beyond Ideas – (David Wilcox och Nance Pettit)
2008 – The Green Sparrow – (Mike Gordon)
2015 – Fare Thee Well: Celebrating 50 Years of the Grateful Dead
2017 – Garcia Live Volume Nine – (Jerry Garcia och Merl Saunders)

Externa länkar

Bill Kreutzmann på Allmusic

Amerikanska trummisar
Födda 1946
Män
Levande personer
Personer från Palo Alto
Mickey Hart

Mickey Hart, född Michael Steven Hartman den 11 september 1943 i Brooklyn i New York, är en amerikansk trumslagare och slagverkare. Hart var trumslagare i Grateful Dead 1967–1971. 1972 släppte han sitt första soloalbum, Rolling Thunder. Han återvände till gruppen 1974 och kom att stanna fram till Jerry Garcías död 1995 då gruppen upplöstes. Hart och Bill Kreutzmann, Grateful Deads andre trumslagare, blev kända som "The Rhythm Devils". Hart har ett stort intresse för världsmusik och 1991 producerade han och spelade på albumet Planet Drum tillsammans med trumslagare från hela världen. Albumet tilldelades en Grammy för bästa världsmusikalbum.

Diskografi
Album
 Rolling Thunder (1972) – Mickey Hart
 Diga (1976) – Diga Rhythm Band
 The Apocalypse Now Sessions: The Rhythm Devils Play River Music (1980) – Rhythm Devils
 Däfos (1983) – Mickey Hart, Airto Moreira, Flora Purim
 Yamantaka (1983) – Mickey Hart, Henry Wolff, Nancy Hennings
 Music to Be Born By (1989) – Mickey Hart
 At the Edge (1990) – Mickey Hart
 Planet Drum (1991) – Mickey Hart
 Mickey Hart's Mystery Box (1996) – Mickey Hart
 Supralingua (1998) – Mickey Hart
 Spirit into Sound (1999) – Mickey Hart
 The Best of Mickey Hart: Over the Edge and Back (2002) – Mickey Hart
 Global Drum Project (2007) – Mickey Hart, Zakir Hussain, Sikiru Adepoju, Giovanni Hidalgo
 Mysterium Tremendum (2012) – Mickey Hart Band
 Superorganism (2013) – Mickey Hart Band
 RAMU (2017) – Mickey Hart

Externa länkar

Mickey Hart på Allmusic

Amerikanska trummisar
Födda 1943
Män
Levande personer
Personer från Brooklyn
Dmitrov

Dmitrov är en stad i Ryssland. Den är belägen vid Jachromafloden och Moskvakanalen, cirka 65 km norr om huvudstaden. Den ligger inom Moskva oblast och har cirka 65 000 invånare.

Historia
Staden grundades 1154 på platsen för en äldre bosättning. Mellan 1280 och 1569 var den centrum för furstendömet Dmitrov, vars furste från 1300-talet ofta var en son till storfursten av Moskva.

Källor

Externa länkar

Orter i Moskva oblast
Städer i Ryssland
Istra

Istra är en stad i Moskva oblast i Ryssland. Den är belägen vid floden med samma namn, cirka 40 km väster om Moskva. Den tillhör Moskva oblast och har cirka 35 000 invånare. Staden hette Voskresensk fram till 1930.

Källor

Externa länkar

Orter i Moskva oblast
Kasjira

Kasjira är en stad i Ryssland. Den är belägen vid floden Oka, cirka 115 km söder om huvudstaden, och tillhör Moskva oblast. Folkmängden uppgår till cirka 40 000 invånare.

Källor

Orter i Moskva oblast
Ruza

Ruza (ryska Руза) är en stad i Moskva oblast i Ryssland, grundad år 1328. Den är belägen vid floden Ruza, som är en biflod till Moskvafloden, cirka 100 km väster om Moskva. Folkmängden uppgår till cirka 13 000 invånare.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Orter i Moskva oblast
Orter grundade 1328
Anders Uhr

Anders Uhr kan syfta på
Anders Uhr (politiker)
Anders Uhr (brukspatron)
Andrijevica

Andrijevica är en tätort och kommun i östra Montenegro. Staden ligger i den norra regionen av landet och genom staden rinner floden Lim. Folkmängden i centralorten uppgick till 1 048 (20,67%) vid folkräkningen 2011 och folkmängden i trakterna runt omkring staden uppgick till 4 023 invånare (79,33%). Hela kommunen hade 5 071 invånare år 2011, på en yta av 283 kvadratkilometer.

Källor

Externa länkar

 Andrijevica kommun (endast serbiska/montenegrinska)

 

Orter i Montenegro
Meg Whitman

Margaret Cushing "Meg" Whitman, född 4 augusti 1956 i Huntington, New York, är en amerikansk företagsledare, tidigare politisk kandidat och filantrop. Hon är mest känd för sin tid som eBays VD från 1998 till 2008 då hon ökade omsättningen från $5,7 miljoner till $8 miljarder. Hon var därefter VD för Hewlett-Packard från 2011 till 2015. År 2015 delades bolaget i två företag, till HP Inc. och Hewlett-Packard Enterprise. Det sistnämnda var hon fortsatt VD för till februari 2018. År 2017 blev Whitman utsedd till en av världens 100 mest inflytelserika kvinnor i världen då hon hamnade på en 12:e plats på Forbes "List of the 100 Most Powerful Women in the World".

Utbildning 
Whitman gick på Cold Spring Harbor High School i Cold Spring Harbor, New York, och tog examen efter tre år, år 1974. I sina memoarer berättar hon att hon var topp 10 i klassen. Hon ville bli doktor när hon växte upp och valde därför att studera matte och naturvetenskap på Princeton University. Dock, efter att ha tillbringat en sommar med att sälja reklam för en tidning, bytte hon till ekonomi vilket hon tog en kandidatexamen i år 1977. År 1979 tog hon även en masterexamen i ekonomi på Harvard University. Tidigt år 2002 donerade Whitman och hennes man $30 miljoner till Princeton.

Privatliv 
Whitman gifte sig med en läkarstudent vid Harvard universitet vid namn Griffith Harsh IV som specialiserat sig inom neurokirurgi.  På grund av hans specialisering var de tvungna att flytta till San Francisco. Där fick Whitman jobb på Bain & Company, vilket är ett globalt management konsultbolag. Hon fick även barn under 1980-talet.

eBay 
Whitman började jobba på eBay under mars 1998 då företaget endast hade 30 anställda och en omsättning på $4,7 miljoner. Under hennes tid som VD på eBay växte företaget till att ha ungefär 15,000 anställda och en omsättning på $8 miljarder år 2008.  Då hon ansåg att hemsidan var förvirrande började hon med att utse en ny ledningsgrupp. Hon organiserade också om företaget genom att dela upp det i 23 kategorier.  

Whitman avgick som VD för eBay i november 2007, men fortsatte sitta i styrelsen och jobbade som rådgivare för eBays nya VD John Donahoe till senare delen av 2008.

Källor

Externa länkar 

Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer inom Goldman Sachs
Personer från Huntington, New York
Födda 1956
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Princeton University
Alumner från Harvard Business School
Danica Kragić

Danica Kragić Jensfelt (), född den 10 augusti 1971 i Rijeka i Jugoslavien (nuvarande Kroatien), är en svensk professor i datalogi vid Skolan för elektroteknik och datavetenskap vid Kungliga tekniska högskolan i Sverige. Hon förestår Centrum för autonoma system vid skolan och forskar i datorseende och robotik.

Biografi 
Danica Kragić är född och uppvuxen i Kroatien där hon utbildade sig till civilingenjör i maskinteknik vid tekniska högskolan i Rijeka. Tidigt i sin karriär arbetade hon bland annat med robotdammsugare. Hon fick en doktorandtjänst i datalogi på Kungliga Tekniska högskolan år 1997 och disputerade i robotik år 2001 med avhandlingen Visual Servoing for Manipulation : Robustness and Integration Issues. Kragić har uppgett att hennes drivkraft är att bidra till att robotar i framtiden ska kunna ta över och utföra arbeten som är tråkiga eller farliga för människor att utföra.

År 2008 blev hon föreståndare för avdelningen Centrum för autonoma system, Computer Vision and Active Perception Lab, vid Kungliga Tekniska högskolan, vilket var den avdelning som hon doktorerade vid. Hennes tidiga forskning var inriktad på att lära robotar att utföra svåra uppgifter som kräver mycket finmotorik, som att plocka upp olika typer av föremål och göra något med dem. I senare forskning har Kragić forskat kring hur människa och robot kan interagera. 

År 2011 invaldes hon som ledamot nummer 1627 av Kungliga Vetenskapsakademien samt blev en av de 22 första ledamöterna i deras nyinstiftade Sveriges unga akademi. 2015 invaldes hon som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien. Kragić är styrelseledamot för Institutet för Framtidsstudier och i Wallenbergstiftelsernas ägarbolag FAM samt SAAB. Hennes vetenskapliga publicering har (2020) enligt Google Scholar ett h-index på 59. Kragić är hedersdoktor vid Villmanstrands tekniska universitet.

Den 30 juni 2016 medverkade hon som sommarvärd i Sommar i P1. År 2018 utsåg Dagens Industri henne till Sveriges mäktigaste techkvinna.

Bibliografi

Källor

Externa länkar 

Danica Kragićs presentation på KTH

Svenska professorer i datalogi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Rijeka
Sommarvärdar 2016
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Zoë Bell

Zoë Bell, född 17 november 1978 på Waiheke Island, Nya Zeeland, är en nyzeeländsk skådespelare och stuntkvinna som bland annat är känd för att ha agerat stuntkvinna åt Lucy Lawless i Xena: Warrior Princess och för Uma Thurman i Kill Bill. Som skådespelare är hon kanske mest känd för sin roll som en fiktiv version av sig själv i Quentin Tarantinos film Death Proof.

Filmografi (urval)

Källor 

Nyzeeländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1978
Kvinnor
Levande personer
Nyzeeländska stuntmän
Hotel Imperial

Hotel Imperial är en amerikansk dramafilm från 1927 i regi av Mauritz Stiller. Huvudrollen spelas av Pola Negri. Filmen är baserad på den ungerska pjäsen med samma namn av Lajos Bíró från 1917.

Handling 
Filmen utspelar sig under första världskriget på ett hotell i Galicien. Anna är städerska på Hotel Imperial, hon och hennes kollegor gömmer en österrikisk löjtnant från den ryska armén. Eftersom han inte kan fly, då staden och hotellet är belägrat blir hans enda utväg att förkläda sig i rollen som betjänt.

General Juschkiewitsch som leder truppen som inkvarterat sig på hotellet försöker på alla sätt få Anna att bli hans. Men hon är inte det minsta intresserad, hon är ämnad för någon helt annan.

Rollista i urval 
Pola Negri - Anna Sedlak
James Hall - Löjtnant Paul Almasy
George Siegmann - General Juschkiewitsch
Max Davidson - Elias Butterman
 Michael Vavitch - Tabakowitsch
Otto Fries - Anton Klinak
 Nicholas Soussanin - Baron Fredrikson
 Golden Wadhams - Major General Sultanov

DVD 
Filmen finns utgiven på DVD.

Externa länkar 

Filmer 1927
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Mauritz Stiller
Amerikanska stumfilmer
Svartvita filmer
Första världskriget på film
Österrike på film
Filmer som utspelar sig på hotell
Polen på film
Ukraina på film
Filmer från Paramount Pictures
Amerikanska filmer baserade på pjäser
Frédéric Godet

Frédéric Louis Godet, född 25 oktober 1812, död 29 oktober 1900, var en schweizisk reformert teolog.

Godet var kyrkoherde och professor i Neuchâtel, och var en av stiftarna av frikyrkan l'église indépendante där 1873. Godet utövade ett stort inflytande som universitetslärare och var som bibelteolog i konservativ anda känd i hela Europa. Av hans skrifter märks Études bibliques (1871, flera senare upplagor) samt kommentarer till flera av Nya Testamentets skrifter, utgivna i en mängd upplagor och även i svenska översättningar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

Externa länkar 
 Bibliska studier (1884), andra svenska upplagan

Schweiziska teologer
Bibelforskare
Schweiziska reformerta präster
Schweiziska professorer
Personer i Schweiz under 1800-talet
Personer från Neuchâtel
Födda 1812
Avlidna 1900
Män
Svensk uppslagsbok
Reformerta teologer
Gothiscandza

Gothiscandza, enligt den romersk-gotiske författaren  Jordanes en ort som kan ha varit belägen vid södra östersjökusten (i nuvarande Polen). Orten är uppkallad efter goterna som ska ha anlänt till platsen efter deras (påstådda) utvandring från Skandinavien (antingen Götaland eller Gotland) under första hälften av första århundradet e.Kr. Denna utvandring "bekräftas" också av Gutasagan. Från Gothiscanza (Wielbarkkulturen) ska goterna senare ha vandrat söderut mot norra Svartahavskusten, där senare deras kung Ermanarik grundade ett rike. Enligt vissa forskare kan de senare och moderna polska ortnamnen Gdańsk (ty. Danzig) och Gdynia härledas etymologiskt från namnet Gothiscanza.

Enligt Jordanes utvandrade goterna från Scandza (Skandinavien) under ledning av kung Berig till den södra östersjökusten, alltså nuvarande nordöstra Polen. Men här stötte goterna på rugierna, ett annat germanfolk som hade invandrat tidigare till dessa landområden. Goterna kom i konflikt med rugierna, men lyckades jaga iväg dem.

Källor 
Jordanes, Getica.

Antikens geografi
Germanska stammar
Östersjöregionen
Nordvästblocket

Nordvästblocket, eller på tyska: Nordwestblock (engelska: Northwest Block), är en arkeologisk benämning på en för- eller pre-germansk kultur och befolkning som teoretiskt och hypotetiskt ska ha funnits i nordvästra Europa, vid nordsjökusten, ungefär vid nuvarande Nederländerna. Vissa forskare menar att germanska språk har lingvistiska substrat från denna kultur. Det är omstritt huruvida kulturen var keltisk eller inte, kanske överhuvudtaget inte indoeuropeisk.

Termen myntades 1962 av historikern Rolf Hachmann, arkeologen Georg Kossack, och lingvisten Hans Kuhn.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Gysseling, M. av J.B. Berns (2004). (nederländska)

Arkeologi
Europas förhistoria
Kefisodotos den äldre

Kefisodotos den äldre var en grekisk skulptör, verksam på 370- och 360-talen före Kristus.

Kefisodotos var möjligen äldre bror till Praxiteles, vars verk Kefisodotos arbeten syns ha bildat förstadium till. Mest känd av hans i litteraturen omtalade verk är Eirene med Plutusbarnet, av vilken en kopia finns i Glyptothek i München.

Källor 
 

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Grekiska skulptörer
Kehl

är en stad i Ortenaukreis i regionen Südlicher Oberrhein i Regierungsbezirk Freiburg i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland, vid Kinzigs mynning i Rhen på gränsen till Frankrike.

Staden har fungerat som ett viktigt brohuvud och järnvägsknut belägen mitt emot Strasbourg som ligger på andra sidan Rhen, vars befästningsområde Kehl hörde till före 1918. En hamn anlades i staden 1900.

Se även
Kork

Källor 
 

Kommuner och städer i Ortenaukreis
Svensk uppslagsbok
Gränsorter i Europa
Orter vid Rhen
Sväljarålar

Sväljarålar (Saccopharynx) är det enda släktet i familjen Saccopharyngidae. De är djuphavsfiskar med en fjällös och ålliknande kropp, stor mun med bakåtkrökta tänder och tänjbar mage. Det vetenskapliga namnet kommer från latinets saccus "säck" och grekiskans φάρυγξ, pharynx "svalg".

I allmänhet är de svarta och är mellan 60 cm och 160 cm långa, varav stjärten står för större delen. De förekommer i den batypelagiska zonen på ungefär 2000 m djup. Alla arter har ett lysorgan på stjärtspetsen, vars funktion är okänt.

Arter 
Tio arter har beskrivits:
 Saccopharynx ampullaceus (Harwood, 1827) (Sväljarål)
 Saccopharynx berteli Tighe & Nielsen, 2000
 Saccopharynx harrisoni Beebe, 1932
 Saccopharynx hjorti Bertin, 1938
 Saccopharynx lavenbergi Nielsen & Bertelsen, 1985
 Saccopharynx paucovertebratis Nielsen & Bertelsen, 1985
 Saccopharynx ramosus Nielsen & Bertelsen, 1985
 Saccopharynx schmidti Bertin, 1934
 Saccopharynx thalassa Nielsen & Bertelsen, 1985
 Saccopharynx trilobatus Nielsen & Bertelsen, 1985

Referenser
Saccopharyngidae på Fishbase.

Pelikanålartade fiskar
Primera División de Uruguay 1912

Liga Uruguaya 1912 var den tolfte säsongen av Uruguays högstaliga i fotboll. Ligan spelades som ett seriespel där samtliga åtta lag mötte varandra vid två tillfällen. Totalt spelades 52 matcher (av 56 planerade) med 123 gjorda mål.

Nacional vann sin tredje titel som uruguayanska mästare.

Deltagande lag 
Åtta lag deltog i mästerskapet; sju från Montevideo, och Universal från San José de Mayo.

Universal flyttades upp från föregående säsong.

Poängtabell 

Noteringar

Källor 
 

1912
1912 i Uruguay
Fotbollssäsongen 1912