kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lasiopodomys brandtii

Lasiopodomys brandtii är en däggdjursart som först beskrevs av Gustav Radde 1861.  Lasiopodomys brandtii ingår i släktet Lasiopodomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Vuxna exemplar är 10,0 till 14,8 cm långa (huvud och bål), har en 1,8 till 3,0 cm lång svans och väger 23 till 55 g. Bakfötterna är 1,6 till 2,2 cm långa och öronen är 0,7 till 1,3 cm stora. Lasiopodomys brandtii har sandfärgad päls med inslag av grått på ovansidan och vitaktig päls på undersidan. Den korta svansen har en gul färg. Avvikande detaljer av knölarna på kindtändernas kronor skiljer arten från andra släktmedlemmar. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 34 kromosomer (2n=34).

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i Mongoliet och i angränsande regioner av Ryssland och nordöstra Kina. Arten når i bergstrakter 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av stäpper, andra gräsmarker, halvöknar och skogar.

Ekologi 
Lasiopodomys brandtii föredrar områden där växtligheten är 3 till 13 cm hög. Individerna är aktiva på dagen och gräver ett komplext tunnelsystem med flera ingångar, tunnlar och kamrar. Boet kan vara upp till 30 meter lång. I boet lever en familj som lagrar upp till 10 kg föda där. Arten äter främst underjordiska växtdelar.

Arten är dagaktiv men den stannar under vintern nästan hela dagen i boet. Under sommaren tar Lasiopodomys brandtii en paus under dagens hetaste timmar. Honor som klarade en vinter kan under följande år ha 3 till 4 kullar mellan maj och september. Dräktigheten varar i 21 till 23 dagar och sedan föds 2 till 12 ungar. Unga honor som föds under våren (juni eller tidigare) kan ha 1 eller 2 kullar under samma år. Honor som föds senare har sin första kull under nästa vår.

Under parningstiden försvarar varje hane ett revir och överlappning sker endast vid territoriets kanter. Reviret är i genomsnitt  m² stort. Ungar som föds tidig under året lämnar boet när de är självständiga. Kullar från sensommaren och hösten stannar hos föräldrarna och en övervintrande familj kan ha 4 till 24 medlemmar. Vuxna honor och ungarna försvarar ett revir kring boet där de samlar förrådet för vintern. Detta territorium har allmänt en diameter av 25 meter.

Lasiopodomys brandtii och människor 
Beroende vilken del av utbredningsområdet som betraktas ökar populationen i stor mängd och periodisk var 3 till 14 år. Under dessa tider betraktas gnagaren som skadedjur som kan överföra sjukdomar till husdjur. Dessa ökningar av beståndet är vanligast i områden där gräsmarken är hård drabbad av betesdjuren. Effekten som stora populationer av Lasiopodomys brandtii har på miljön i dessa regioner är därför obetydlig. Tidvis gjordes försök att minska stora bestånd med hjälp av giftet Bromadiolone men de gav nästan inget resultat. Även rovlevande djur som rävar, mårddjur och Pallaskatt har ingen tydlig inverkan på stora populationer.

IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
brandtii
Däggdjur i palearktiska regionen
Lasiopodomys fuscus

Lasiopodomys fuscus är en däggdjursart som först beskrevs av Eugen Büchner 1889.  Lasiopodomys fuscus ingår i släktet Lasiopodomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i centrala Kina i provinsen Qinghai. Den lever i bergstrakter och på högplatå mellan 3700 och 4800 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
fuscus
Däggdjur i palearktiska regionen
Lasiopodomys mandarinus

Lasiopodomys mandarinus är en däggdjursart som först beskrevs av Milne-Edwards 1871.  Lasiopodomys mandarinus ingår i släktet Lasiopodomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 90 till 114 mm, en svanslängd av 20 till 27 mm och en vikt av 18 till 50 g. Bakfötterna är 15 till 21 mm långa och öronen är 7 till 12 mm stora. Honor är allmänt lite större än hannar. På ovansidan kan pälsfärgen variera mellan ljus gulbrun och mörk gråbrun. Undersidans päls är ljusbrun, ljusgrå eller vitaktig. Svansen har en brun ovansida och en ljusbrun till vit undersida. Skillnader till andra släktmedlemmar finns främst i avvikande detaljer av tändernas konstruktion. Lasiopodomys mandarinus har en diploid kromosomuppsättning med 47 till 48 kromosomer (i Mongoliet) eller med 48 till 50 kromosomer (i Kina).

Utbredning 
Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Asien. Den största populationen lever i östra Kina och på Koreahalvön. Mindre populationer finns i Mongoliet och östra Ryssland. Habitatet utgörs av stäpper och andra gräsmarker med några buskar i låglandet och i bergstrakter upp till 3000 meter över havet.

Ekologi 
Individerna vistas gärna vid strandlinjer av insjöar och vattendrag. De äter rötter och några gröna växtdelar som örter. En vanlig flock består av en hane, en till två honor och deras ungar. Ibland kan flocken ha upp till 22 medlemmar. De gräver ett tunnelsystem. Fortplantningen sker mellan mars och augusti och per kull föds 2 till 4 ungar.

Boets tunnlar kan tillsammans vara 95 meter långa och det vanliga antalet ingångar ligger mellan 50 och 70. När individen lämnar boet är avståndet till nästa ingången sällan längre än 50 till 100 cm. Beståndets storlek varierar periodvis men tillväxten är inte lika tydlig som hos andra sorkar i samma region. Vid goda livsförhållandet kan det finnas 5 till 7 bon per hektar.

Honan är 22 till 24 dagar dräktig och sedan föds blinda ungar som öppnar sina ögon efter 13 till 16 dagar. Ungarna diar sin mor 18 till 20 dagar. Könsmognaden infaller för honor efter 38 till 45 dagar och för hannar efter 55 till 60 dagar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
mandarinus
Däggdjur i palearktiska regionen
Peruansk råtta

Peruansk råtta (Lenoxus apicalis) är en däggdjursart som först beskrevs av J. A. Allen 1900.  Lenoxus apicalis är ensam i släktet Lenoxus som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Anderna i sydöstra Peru och nordvästra Bolivia. Den vistas där mellan 1100 och 2500 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar med ett tjockare täcke av nedfallen löv. Peruansk råtta undviker odlade områden och människans samhällen.

Arten liknar vanliga råttor (Rattus) i utseende men det finns inget nära släktskap mellan dessa gnagare. Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 17 cm och svansen blir lika lång eller något längre. Pälsen har på ryggen en svartgrå färg som blir ljusare vid sidorna. Buken är gråbrun till ljusgrå. Kännetecknande är den vita spetsen vid den annars brunaktiga svansen.

Källor 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Chileråtta

Chileråtta (Irenomys tarsalis) är en däggdjursart som först beskrevs av Philippi 1900.  Irenomys tarsalis är ensam i släktet Irenomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Chileråttan når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 14 cm och en svanslängd av 13 till 19 cm. Vikten varierar mellan 30 och 67 gram. Pälsen har på ovansidan en rödgrå till kanelbrun-grå färg och undersidan är ljusare i samma färg till rosa. Öronen bär däremot svart päls och händer samt fötter har ofta en vitaktig färg. De övre framtänderna växer hela tiden vad som skiljer Chileråttan från närbesläktade gnagare.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i centrala och södra Chile samt i angränsande områden av Argentina. Arten hittas även på olika chilenska öar. Habitatet utgörs av bergsskogar (ofta med träd av sydbokssläktet) och landskap som är en blandning av skog och stäpp. Enligt Nowak (1999) föredrar Chileråtta fuktiga skogar. Ofta finns en undervegetation av bambu i skogarna.

Ekologi 
Individerna klättrar i växtligheten och äter frukter, frön och gröna växtdelar. De är aktiva på natten. Honor kan para sig mellan oktober (vår) och juni (höst). Tre till sex ungar föds per kull.

Chileråtta jagas av olika ugglor och den är troligen ett byte för pampasräven (Lycalopex griseus), Darwinräven (Lycalopex fulvipes) och kodkod (Oncifelis guigna).

Källor 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Proedromys bedfordi

Proedromys bedfordi är en däggdjursart som beskrevs av Oldfield Thomas 1911.

Beskrivning 

Denna sork förekommer i centrala Kina. Habitatet utgörs av skogar i upp till 2600 meter höga bergstrakter.

Kroppslängden (huvud och bål) är cirka 10 cm och därtill kommer en 4 cm lång svans. Pälsen har på ovansidan en brun färg och är på buken ljusbrun till vitaktig. Även svansen är uppdelat i en mörkare ovansida och en ljusare undersida. Arten skiljer sig från andra sorkar i olikartad konstruktion av skallen och tänderna.

Inget är känt om djurets ekologi.

Status 

Arten hotas av skogsavverkningar och listas av IUCN som sårbar (VU).

Systematik 

Proedromys bedfordi ingår i släktet Proedromys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade. Den listades länge som enda art i släktet Proedromys men 2007 beskrevs en ny art i släktet, Proedromys liangshanensis.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
bedfordi
Däggdjur i palearktiska regionen
Nesoryzomys darwini

Nesoryzomys darwini är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1929. Nesoryzomys darwini ingår i släktet galapagosrisråttor och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten var endemisk på Santa Cruz som tillhör Galápagosöarna. Den upptäcktes där 1906 men den vetenskapliga beskrivningen skedde först 1929. Det är inget känt om gnagarens levnadssätt. De sista levande individerna av Nesoryzomys darwini iakttogs 1930. Arten dog troligen ut på grund av sjukdomar som kom till ön med den introducerade svartråttan (Rattus rattus). Andra djur som flyttades till ön och som kan ha varit delaktig i artens försvinnande är brunråtta (Rattus norvegicus), husmus (Mus musculus) och tamkatt.

Källor 

Galapagosrisråttor
darwini
Nesoryzomys fernandinae

Nesoryzomys fernandinae är en däggdjursart som beskrevs av Rainer Hutterer och Hirsch 1979. Nesoryzomys fernandinae ingår i släktet galapagosrisråttor, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare lever endemisk på Isla Fernandina som tillhör Galápagosöarna. Arten beskrevs ursprungligen efter kvarlevor som hittades i ugglornas spybollar och senare hittades levande individer. Nesoryzomys fernandinae förekommer nära kusten och på vulkanen vid 1300 meter över havet i områden med växtlighet. Den delar sitt utbredningsområde med Nesoryzomys narboroughi (ibland listad som underart till Nesoryzomys indefessus) från samma släkte. Ett hot mot artens bestånd är introducerade svartråttor och husmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor 

Galapagosrisråttor
fernandinae
Däggdjur i neotropiska regionen
Nesoryzomys indefessus

Nesoryzomys indefessus är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1899.  Nesoryzomys indefessus ingår i släktet galapagosrisråttor, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten var endemisk på Santa Cruz och Baltra Island som tillhör Galápagosöarna. Det är inget känt om gnagarens levnadssätt. De sista levande individerna av Nesoryzomys indefessus iakttogs 1934. Arten dog troligen ut på grund av sjukdomar som kom till öarna med den introducerade svartråttan (Rattus rattus). Andra djur som flyttades till öarna och som kan ha varit delaktig i artens försvinnande är brunråtta (Rattus norvegicus), husmus (Mus musculus) och tamkatt.

Ibland räknas Nesoryzomys narboroughi som lever på Isla Fernandina som underart till Nesoryzomys indefessus. I detta fall är arten inte utdöd.

Källor 

Galapagosrisråttor
indefessus
Andisk sumpråtta

Andisk sumpråtta (Neotomys ebriosus) är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1894. Neotomys ebriosus är ensam i släktet Neotomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Anderna från centrala Peru över västra Bolivia till norra Chile och nordvästra Argentina. Arten vistas där mellan 2500 och 4600 meter över havet. Andisk sumpråtta lever nära vattendrag eller i träskmarker i landskapet Altiplano som annars utgörs av gräsmarker och buskskogar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 11 till 18 cm och en svanslängd av 6 till 9 cm. De väger 60 till 70 gram. Pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och buken är vitaktig. Hos vissa populationer förekommer ett mörkt band på bröstet. Håren på svansens ovansida är brun och undersidan ljusgrå. Kännetecknande är den rödaktiga nosen.

Andisk sumpråtta kan vara aktiv på dagen och på natten och den äter växtdelar. När den vilar söker den skydd under klippor eller stenar. Honor föder en eller två ungar per kull.

Källor 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Hovedstadens Letbane

Hovedstadens Letbane, tidigare benämnd Ring 3 Letbane, är en snabbspårväg som håller på att byggas genom åtta kommuner utanför Köpenhamn, i Hovedstadsområdet.

Historia och tidsplan
I februari 2018 skrev Region Hovedstaden och 11 kommuner ett bindande avtal om att banan ska byggas. Bygget påbörjades under sommaren 2018 och förväntas pågå till 2025.

Sträckning
Den är tänkt att gå från Lundtofteparken i Lyngby-Taarbæk kommun i norr, via bland annat Danmarks Tekniske Universitet, Lyngby Storcenter, Herlev Hospital och Rigshospitalet – Glostrup till Ishøj i söder, ungefär parallellt med den regionala trafikleden Ring 3. 

Bytesmöjlighet till S-tågen planeras kunna ske i Lyngby (på Nordbanen), Buddinge (Hareskovbanen), Herlev (Frederikssundbanen), Glostrup (Vestbanen), Vallensbæk (Køge Bugt-banen) och Ishøj (Køge Bugt-banen).

Se även
Spårvägar i Danmark
Kommunikationer i Köpenhamn

Referenser

Noter 

Pågående byggprojekt i Danmark
Spårvägar i Danmark
Järnvägslinjer i Danmark
Transport i Köpenhamn
Lyngby-Tårbæks kommun
Gladsaxe kommun
Herlevs kommun
Rødovre kommun
Glostrups kommun
Brøndby kommun
Vallensbæks kommun
Ishøjs kommun
Taterillus arenarius

Taterillus arenarius är en däggdjursart som beskrevs av Robbins 1974. Taterillus arenarius ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

För två exemplar registrerades en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 115 mm, en svanslängd av ungefär 155 mm och en vikt av cirka 20 g. Mellan den sandfärgade pälsen på ovansidan och den vita pälsen på undersidan finns en tydlig gräns. Huvudet kännetecknas av vita kinder, av vita punkter framför och bakom varje öra samt av mörka mönster vid nosen. De långa och smala bakfötterna är nästan nakna på sulorna. Vid bakfoten är den första tån liten. Svansen bär korta hår, förutom vid spetsen där långa mörka hår bildar en tofs. Av honans spenar ligger fyra på bröstet och fyra vid ljumsken. Honor har en diploid kromosomuppsättning med 30 kromosomer (2n=30). För hanar är värdet 2n=31.

Denna gnagare förekommer i västra Afrika i Mauretanien, centrala Mali och västra Niger. Den lever i torra områden med glest fördelad växtlighet.

Levnadssättet antas vara lika som hos andra släktmedlemmar. Taterillus arenarius jagas bland annat av tornugglan.

Källor 

Råttdjur
arenarius
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus congicus

Taterillus congicus är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1915. Taterillus congicus ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna ökenråtta blir 86 till 174 mm lång (huvud och bål) och har en 130 till 195 mm lång svans. En tydlig gräns skiljer den bruna till rödbruna pälsen på ovansidan från den vita undersidan. Taterillus congicus har vita kinder och vita fläckar vid ögonen och öronen. Djuret har långa öron och långa smala bakfötter med sulor som vanligen är nakna. Hos några exemplar finns en strimma med vita hår bakom tårna på fötternas undersida. Gnagaren har en tofs av mörka långa hår vid svansens spets. Andra delar av svansen bär korta ljusa hår.

Arten förekommer i centrala Afrika och där främst i Centralafrikanska Republiken, i norra Kongo-Kinshasa, Sydsudan och Tchad. Habitatet utgörs av savanner, ibland med större trädansamlingar och anda öppna landskap mellan skogar.

Individerna lever på marken och de är nattaktiva. Taterillus congicus gräver underjordiska bon. Antalet ungar per kull är tre eller fyra.

Källor 

Råttdjur
congicus
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus emini

Taterillus emini är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1892.  Taterillus emini ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det svenska trivialnamnet långsvansad hoppråtta förekommer för arten.

Mellan den rödbruna till orange pälsen på ovansidan och den vita pälsen på undersidan finns en tydlig gräns. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 44 kromosomer (2n=44).

Arten förekommer i östra Afrika från Centralafrikanska Republiken och Sudan till Etiopien, Somalia, Kenya och norra Tanzania. Habitatet utgörs av torra savanner och av jordbruksmark.

Källor 

Råttdjur
emini
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus gracilis

Taterillus gracilis är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1892.  Taterillus gracilis ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir 96 till 130 mm lång (huvud och bål), har en 135 till 176 mm lång svans och väger 45 till 81 g. Bakfötterna är cirka 30 mm långa och öronen är 16 till 23 mm stora. Det finns en tydlig gräns mellan den gulbruna till rödbruna pälsen på ovansidan och den vita pälsen på undersidan. På huvudet förekommer vita kinder samt en vit fläck framför och bakom varje öra. Nära nosen kan det finnas svartbruna märken. Vid bakfoten är den första tån kort och andra till fjärde tån nästan lika långa. På sulan finns nästan inga hår. Håren på svansens främre del är korta och vid spetsen bildar svartbruna hår en tofs. Honor har fyra spenar på bröstet och fyra vid ljumsken. Hos arten har honor en diploid kromosomuppsättning med 36 kromosomer (2n=36) och värdet för hanar är 2n=37. Andra släktmedlemmar har en avvikande karyotyp.

Arten förekommer i västra Afrika från Senegal till Nigeria och Tchad. Den lever bland annat i Sahelzonen. Habitatet utgörs av savanner och av torra skogar.

Individerna gräver underjordiska bon och de djupaste delarna ligger 55 cm under markytan. Födan utgörs främst av frön, stjälkar och blad som kompletteras med insekter. Taterillus gracilis lagrar fett i kroppen som utnyttjas under den torra perioden. Mellan hanarnas revir finns sällan överlappningar. Beroende på regnfall kan fortplantningstiden vara tre till tio månader lång. Efter cirka 30 dagar dräktighet föds upp till åtta ungar. Ungefär 12 veckor senare är ungarna könsmogna. Denna gnagare kan leva två år i naturen och fyra år i fångenskap.

Källor 

Råttdjur
gracilis
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus harringtoni

Taterillus harringtoni är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1906.  Taterillus harringtoni ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten beskrevs efter en individ från Etiopien. Den godkänns inte av IUCN och listas där som synonym till Taterillus emini.

Källor 

Råttdjur
harringtoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus lacustris

Taterillus lacustris är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas och Wroughton 1907.  Taterillus lacustris ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare är jämförd med andra släktmedlemmar liten. Håren som bildar ovansidans päls är vid roten gråa och vid spetsen orange eller rödbruna. Det finns en tydlig gräns mot den vita undersidan. Ansiktet kännetecknas av vita kinder samt av en vit fläck framför och bakom varje öra. Vid nosen förekommer ofta svartbruna märken. Taterillus lacustris har även stora ögon och öron. Vid bakfoten är första tån förminskad och de tre mellersta tårna ungefär lika långa. Svansen är främst täckt av korta bruna hår förutom vid spetsen där längre och mörkare hår bildar en tofs. Av honans spenar ligger fyra på bröstet och fyra vid ljumsken.

Skillnader mot andra släktmedlemmar finns främst i artens karyotyp.

Arten lever i nordöstra Nigeria och norra Kamerun i närheten av Tchadsjön. Habitatet utgörs av buskskogar och jordbruksmark.

Källor 

Råttdjur
lacustris
Däggdjur i etiopiska regionen
Taterillus petteri

Taterillus petteri är en däggdjursart som beskrevs av Gautun, Tranier och Sicard 1985. Taterillus petteri ingår i släktet Taterillus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 101 till 135 mm, en svanslängd av 100 till 166 mm och en vikt av 30 till 62 g. Bakfötterna är 28 till 36 mm långa och öronen är 17 till 20 mm stora. Pälsen på ovansidan är ljusorange till kanelfärgad och undersidan är vit.

Arten lever i Mali, Burkina Faso och västra Niger. Habitatet utgörs av savanner. Taterillus petteri vistas ofta nära floder eller i uttorkade flodbädd.

Födan utgörs under regnperioden av frön, gröna växtdelar och leddjur samt under den torra perioden endast av frön. Enligt en studie från Burkina Faso har individerna avgränsade revir. Bara under parningstiden förekommer en överlappning av territorierna från hanar och honor. Några exemplar skapade tillsammans underjordiska bon. Honor har mellan juni och september en kull med 2 till 6 ungar.

Källor 

Råttdjur
petteri
Däggdjur i etiopiska regionen