kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Conepatus humboldtii

Conepatus humboldtii är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1837. Conepatus humboldtii ingår i släktet trynskunkar, och familjen skunkar.

Det svenska trivialnamnet Patagonienskunk förekommer för arten.

Utseende 
Honor är med en kroppslängd (huvud och bål) av 20 till 30 cm och en svanslängd av 18 till 18,5 cm mindre än hannar. Exemplar av hankön blir 22 till 32 cm långa och har en 16,5 till 20,2 cm lång svans. Vikten för arten varierar mellan 0,5 och 2,5 kg och hannar är 4 till 6 procent tyngre än honor. Pälsen mörka delar är ofta svarta men de kan vara mörkbruna eller mörk rödbruna. Allmänt förekommer en mörk längsgående linje på ryggens topp med två angränsande vita strimmor men några exemplar har variationer. Typiskt är avsaknaden av vita mönster mellan ögonen. Övriga kännetecken är lika som hos andra släktmedlemmar.

Utbredning 
Denna skunk förekommer i Patagonien. Utbredningsområdet sträcker sig över Argentinas södra del och över sydöstra Chile. Arten finns inte på Eldslandet. Habitatet utgörs av buskskogar och gräsmarker. Conepatus humboldtii vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 700 meter över havet.

Ekologi 
Individerna är främst aktiva på natten. Under vintern kan arten vara mer dagaktiv. Conepatus humboldtii har flera lyor i reviret och den byter mellan lyorna efter några dagar. Lyan kan vara ett hålrum mellan rötter, en liten grotta, överhängande klippor eller övergivna bon som skapades av andra djur. Ibland används trähögar som skapades av människor eller hålrum under byggnader. Conepatus humboldtii äter insekter och mindre ryggradsdjur som kompletteras med frukter och andra växtdelar. För att hitta födan används främst lukten och sedan grävs bytet ut. Ofta äter denna skunk kadaver. I närheten av människans samhällen ingår även matrester och grönsaker från trädgårdar i födan.

När honan inte är brunstig lever vuxna exemplar ensam men ungdjur kan dela samma lya över en längre tid. Reviren är 7 till 16 hektar stora och överlappar varandra. Dräktigheten varar enligt uppskattningar mellan 42 och 60 dagar och ungarna föds under våren. En kull består av två till fem ungar. Grupper av ungdjur iakttogs upp till 1,3 km från lyan utan moderns uppsyn.

Status 
Varje år dödas flera exemplar för pälsens skull. Conepatus humboldtii faller ibland offer för puman. Gift som egentligen ska minska Magellanrävens bestånd dödar även flera individer av denna skunk. Jakten på arten för pälsens skull minskade sedan 1980-talet på grund av lagliga inskränkningar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. h. humboldtii
 C. h. castaneus
 C. h. proteus

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trynskunkar
humboldtii
Däggdjur i neotropiska regionen
Conepatus semistriatus

Conepatus semistriatus är en däggdjursart som först beskrevs av Pieter Boddaert 1785.  Conepatus semistriatus ingår i släktet trynskunkar och familjen skunkar.

Utseende 
Honor är med en kroppslängd (huvud och bål) av 33 till 45 cm och en svanslängd av 13,5 till 26 cm mindre än hannar. Exemplar av hankön blir 35 till 50 cm långa och har en 14,3 till 30,9 cm lång svans. Djurets vikt varierar mellan 1,4 och 3,5 kg. Allmänt är individer i centrala Sydamerika mindre än exemplar i kontinentens norra del. Pälsens grundfärg på huvudet och bålen är svart. Hos de flesta exemplar sträcker sig två ganska smala vita strimmor från huvudets topp mot svansen med en svart strimma i mitten. Färgvariationer är hos denna skunk vanligt förekommande. Nosen påminner lite om svindjurens tryne. Conepatus semistriatus kan liksom andra skunkar sprutan en illaluktande vätska mot fiender. Den har kraftiga klor vid framtassarna.

Utbredning 
Denna skunk förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika. En population finns mellan östra Mexiko och Panama. En annan population hittas från Venezuela till Peru och en tredje population lever i östra Brasilien. Under regntiden vistas arten i lövfällande skogar i bergstrakter. Under andra tider uppsöks även buskskogar, gräsmarker, gläntor i städsegröna skogar och odlade områden.

Ekologi 
Conepatus semistriatus äter många småfåglar och ödlor men även andra mindre djur och växtdelar. Skunken är ingen specialist utan den äter vad som erbjuds.

Arten gräver sin lya mellan trädens rötter eller under trädstammar som ligger på marken. Boet är ofta en till två meter lång och det ligger cirka 30 centimeter under markytan. Ibland används bon som skapades av bältdjur eller av andra djur. Individerna letar vanligen under nattens första 6 timmar efter föda.

När honan inte är brunstig lever varje vuxen exemplar ensam. Efter parningen under våren är honan cirka 60 dagar dräktig. Sedan föds två till fem ungar per kull. Vuxna individer har 18 till 53 hektar stora revir. De minsta reviren förekommer under regntiden, troligen på grund av lättare tillgång till föda och mindre behov av långa vandringar.

Status 
Conepatus semistriatus kan anpassa sig till människans landskapsförändringar. Den är inte särskilt talrik men inte heller sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. s. semistriatus
 C. s. amazonicus
 C. s. taxinus
 C. s. trichurus
 C. s. yucatanicus
 C. s. zorrino

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trynskunkar
semistriatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Hyaena

Hyaena är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen hyenor.

Systematik 
Antalet arter i släktet är omstritt. Ibland räknas bara den strimmiga hyenan till Hyaena och ibland räknas även den bruna hyenan till släktet. I senare fallet räknas den bruna hyenan till släktet Parahyaena.

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Hyenor
Hyaena
Galerella flavescens

Galerella flavescens är en däggdjursart som först beskrevs av Bocage 1889.  Galerella flavescens ingår i släktet Galerella och familjen manguster. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Honor är med en kroppslängd (huvud och bål) av 31 till 33 cm och en svanslängd av 34 till 34,5 cm lite mindre än hannar. Individer av hankön har en 33,5 till 35 cm lång kropp (huvud och bål) och en 32,5 till 36 cm lång svans. Bakfötterna är 6,5 till 7 cm långa och öronen är cirka 2,5 cm stora. Denna mangust har samma vikt som Galerella sanguinea, alltså 270 till 560 g för honor och 360 till 790 g för hannar. Pälsens färg varierar beroende på underart. G. f. shortrigei har kastanjebrun till gulaktig päls och G. f. nigrita är täckt av mörkbrun till svart päls. Liksom andra släktmedlemmar har arten en långsträckt kropp. Wilson & Reeder (2005) listar färgvarianterna som synonymer men inte som underarter.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i sydvästra Angola och norra Namibia. Arten vistas där i torra områden med glest fördelad vegetation.

Ekologi 
Denna mangust är troligen dagaktiv och den har främst små däggdjur, fåglar, ödlor och insekter som föda. Arten äter ofta insekter som livnär sig av kadaver. Födan kompletteras med några större frön. Individerna lever ensam, i par eller som trio. I närheten av kadaver uppstår ibland strider med manguster som tillhör en annan art.

Inget är känt om fortplantningssättet.

Källor

Externa länkar 

Manguster
flavescens
Däggdjur i etiopiska regionen
Galerella ochracea

Galerella ochracea är en däggdjursart som först beskrevs av John Edward Gray 1848.  Galerella ochracea ingår i släktet Galerella och familjen manguster. 

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 22 till 29 cm, en svanslängd av 22 till 27 cm och en vikt av 400 till 700 g. Pälsen på ovansidan är spräcklig i brun och grå, ibland med rödaktig skugga. Svansen blir smalare fram till spetsen och den är bra täckt med päls. En svart spets saknas. Några exemplar har en mörkare nos eller mörkare fötter.

Denna mangust förekommer vid Afrikas horn i östra Etiopien, Somalia och kanske nordöstra Kenya. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 600 meter över havet. Galerella ochracea fördrar torra regioner.

Födan utgörs antagligen av smådjur. Individerna tros vara dagaktiva.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 G. o. ochracea
 G. o. bocagei
 G. o. fulvidior
 G. o. perfulvidus

Källor

Externa länkar 

Manguster
ochracea
Däggdjur i etiopiska regionen
Mungos gambianus

Mungos gambianus är en däggdjursart som först beskrevs av Ogilby 1835. Mungos gambianus ingår i släktet Mungos och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna mangust förekommer i västra Afrika från centrala Senegal och Gambia till centrala Niger. Habitatet utgörs av olika slags skogar men arten undviker alltför våta områden. Mungos gambianus äter främst insekter.

Två uppmäta hannar var cirka 35 cm långa (huvud och bål) och hade en 20 respektive 22 cm lång svans. Arten väger 1,0 till 2,0 kg. Pälsen är huvudsakligen gråbrun och har vid kroppssidorna en rödaktig skugga. På strupen finns en gul till silverbrun fläck och vid fläckens kanter förekommer mörka strimmor. Extremiteternas insida är rödaktig och fötterna är svarta. Vid svansens spets finns en smal tofs av svarta hår.

Individerna är aktiva på dagen, främst på morgonen och på senare eftermiddagen. De jagar i flock efter insekter och små ryggradsdjur som gnagare, ödlor och ormar. Snäckor, ägg och andra födoämnen med hård skal kastas mot stenar eller andra fasta ytor. Som gömställe används termitstackar eller bon som lämnats av andra djur.

Flocken har vanligen 5 till 15 medlemmar och ibland ingår upp till 40 individer i gruppen. De kommunicerar med kvittrande läten. Ungar observerades under olika månader vilket indikerar att honor kan para sig hela året.

Individer i fångenskap levde upp till 17 år.

Källor

Externa länkar 

Manguster
gambianus
Däggdjur i etiopiska regionen
Javanesisk mungo

Javanesisk mungo (Herpestes javanicus) är en däggdjursart som först beskrevs av É. Geoffroy Saint-Hilaire 1818. Herpestes javanicus ingår i släktet Herpestes och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Javanesisk mungo liknar andra arter av samma släkte. Den har en spetsig nos och en lång svans. När djuret reser kroppens hår känns det dubbelt så stort som vanlig. Artens vikt är 0,3 till något över 0,6 kg. Hanar är med en kroppslängd (huvud och bål) av 54 till 67 cm något större än honor som når 51 till 58 cm längd. Pälsen är mörkbrun med flera gula hår inblandade som ser ut som små ljusa prickar. Varje fot har fem tår som är utrustade med klor som inte kan dras tillbaka. Svanslängden för släktet Herpestes anges med 20 till 51 cm.

Utbredning och habitat 
Denna mangust förekommer i Asien från centrala Irak till södra Kina och till Malackahalvön. Arten hittas även på Java, Sumatra och Hainan. Dessutom blev den introducerad i Västindien, på Hawaii, i Kroatien, i Japan och på flera öar i Oceanien. Javanesisk mungo hittas i låglandet och i upp till 3000 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs främst av öppna fuktiga skogar samt gräs- och buskmarker men arten kan anpassa sig till andra regioner.

Ekologi 

Arten är liksom flera andra manguster allätare som livnär sig av små ryggradsdjur, olika ryggradslösa djur och växtdelar. I några delar av utbredningsområdet utgör insekter huvudfödan och i andra delar överväger frukter.

Individerna lever allmänt ensam. Undantag är relationer för parning och ibland bildar hanar mindre grupper som även delar bo. Javanesisk mungo är nästan uteslutande aktiv på dagen.

Fortplantning sker under årets varma månader som varierar beroende av på vilken sida av ekvatorn populationen lever. Honan kan ha upp till tre kullar per år. En genomsnittlig kull har två ungar och upp till fem ungar förekommer. Dräktigheten varar 42 till 50 dagar och cirka fem veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Några hanar blir redan efter 4 månader könsmogna och för honor infaller könsmognaden efter cirka 10 månader. I naturen blir javanesisk mungo upp till fyra år gammal. Med människans vård kan den leva åtta år.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. j. javanicus
 H. j. auropunctatus
 H. j. exilis
 H. j. orientalis
 H. j. pallipes
 H. j. palustris
 H. j. peninsulae
 H. j. perakensis
 H. j. rafflesii
 H. j. rubrifrons
 H. j. siamensis
 H. j. tjerapai

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i orientaliska regionen
Herpestes brachyurus

Herpestes brachyurus är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1837. Herpestes brachyurus ingår i släktet Herpestes och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten blir 38 till 44,5 cm lång (huvud och bål) och har en 20,5 till 25 cm lång svans. Bakfötterna är 7,5 till 9 cm långa. Pälsen har på ovansidan en svartbrun färg med flera fina inblandade ljusbruna eller orange hår. På huvudet och på savens är pälsen lite ljusare. På undersidan förekommer en ljusbrun haka och strupe.

Denna mangust förekommer i Sydostasien. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Malackahalvön över Borneo, Sumatra, västra Filippinerna och några mindre öar i regionen. I bergstrakter når arten 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar, ofta nära vattendrag. Herpestes brachyurus uppsöker även trädodlingar. Den föredrar tätare växtlighet än andra manguster i samma region.

Djuret är aktiv på dagen och den går främst på maken. Herpestes brachyurus äter olika ryggradslösa djur samt några små ryggradsdjur.

När honan inte är brunstig lever varje vuxen exemplar ensam. Några individer iakttogs klättrande i växtligheten.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. b. brachyurus
 H. b. hosei
 H. b. javanensis
 H. b. palawanus
 H. b. parvus
 H. b. sumatrius

Källor

Externa länkar 

Manguster
brachyurus
Däggdjur i orientaliska regionen
Långnosad mangust

Långnosad mangust (Herpestes naso) är en däggdjursart som beskrevs av de Winton 1901. Herpestes naso ingår i släktet Herpestes och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Djuret är enligt molekylärgenetiska undersökningar närmare släkt med träskmangust (Atilax paludinosus) än med andra medlemmar av släktet Herpestes och listas därför i några avhandlingar i ett eget släkte, Xenogale.

Utseende 
Honor är med en kroppslängd (huvud och bål) av 40 till 58 cm, en svanslängd av 32 till 42,5 cm och en vikt av 2 till 3,4 kg lite mindre än hannar. Individer av hankön har en 43 till 61 cm lång kropp (huvud och bål), en lika lång svans och en vikt av 2 till 4,5 kg. Bakfötterna är cirka 10 cm långa och öronen är 2,5 till 4 cm stora. Som namnet antyder har arten en långsträckt nos. Ovansidan är täckt av lång och lite styv päls som är spräcklig svartbrun med några inblandade gula eller orange hår. I ansiktet förekommer mer ljusa streck än på bålen och undersidan är lite ljusare. Näsans nakna spets är svart. Dessutom kännetecknas huvudet av bruna ögon samt av runda låg sittande öron. På svansen förekommer långa svarta hår. Liksom hos träskmangusten finns lite simhud mellan bakfötternas fem tår. Tårna är utrustade med långa klor. Arten har i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i centrala Afrika från södra Nigeria till östra Kongo-Kinshasa och norra Angola. Arten vistas där nära vattendrag eller i träskmarker. Regionen är täckt av skog med tät undervegetation.

Ekologi 
Arten lever vanligen ensam när honan inte är brunstig men ibland observeras par. Individerna är dagaktiva och de äter främst landlevande ryggradslösa djur och mindre däggdjur. Födan kompletteras med groddjur, ödlor, fiskar, kräftdjur och frukter samt bär. I sällsynta fall har långnosad mangust större byten som blå dykare (Cephalophus monticola) som kan väga upp till 5 kg. Ibland äter mangusten snäckor. Det hårda skalet bryts genom att kasta snäckan mot en klippa.

Honan kan föda upp till tre ungar per kull. Ungar observerades mellan mars och maj. Cirka sju månader efter födelsen blir ungarna självständiga.

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i etiopiska regionen
Herpestes semitorquatus

Herpestes semitorquatus är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1846. Herpestes semitorquatus ingår i släktet Herpestes och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Kroppen (huvud och bål) är 40 till 45,5 cm lång, svanslängden är 25,8 till 30,3 cm och vikten varierar mellan 3 och 4 kg. Djuret har 8,2 till 9,3 cm långa bakfötter. Arten har i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Arten kännetecknas av en intensiv orange pälsfärg utan brun skugga och av en ljus strimma vid halsen och kinderna. Nedanför denna strimma är pälsen mer gulaktig. Svansen är längre än hos Herpestes brachyurus. Även svans päls är mer gulaktig jämförd med bålen.

Denna mangust förekommer på Borneo. Arten upptäcktes under tidig 1900-talet på Sumatra men sedan har den endast påträffats en gång till på ön (2002). På Borneo vistas arten främst i skogar och djuret når där 1200 meter över havet. Herpestes semitorquatus besöker även andra habitat.

Denna mangust antas vara främst dagaktiv. Det är inget känt om födovalet eller fortplantningssättet.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. s. semitorquatus
 H. s. uniformis

Källor

Externa länkar 

Manguster
semitorquatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rödbrun mangust

Rödbrun mangust (Herpestes smithii) är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1837. Herpestes smithii ingår i släktet Herpestes och familjen manguster.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 39 till 47 cm, en svanslängd av 35,1 till 47 cm och en vikt av ungefär 2,7 kg. Bakfötterna är 8,0 till 8,6 cm långa. Den bruna pälsen har en rödaktig skugga på undersidan. Svansen är hos exemplar som lever på Sri Lanka kortare i jämförelse till bålens längd. Herpestes smithii har mörkbruna händer och fötter. Mellan bakfötternas tår förekommer simhud och fotsulorna är nakna. Arten har i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i stora delar av Indien samt på Sri Lanka. Arten vistas i låglandet och i upp till 2200 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av olika slags skogar och buskmarker. Mangustens syns ibland i odlade områden men aldrig nära boplatser.

Ekologi 
Individerna är troligen främst dagaktiva. De jagar fåglar, kräldjur och gnagare. Denna mangust går främst på marken men den har bra förmåga att klättra i träd. När honan inte är brunstig lever de flesta exemplar ensam, men par eller mindre flockar med upp till fem medlemmar förekommer ibland. Inget är känt om fortplantningssättet.

Status 
Denna mangust jagas eller fångas med snara. Troligen har skogsavverkningar negativ påverkan på beståndet. Allmänt är rödbrun mangust inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. s. smithii
 H. s. thysanurus
 H. s. zeylanius, på Sri Lanka

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i orientaliska regionen
Strimhalsmangust

Strimhalsmangust (Herpestes vitticollis) är en däggdjursart som beskrevs av Bennett 1835. Herpestes vitticollis ingår i släktet Herpestes och familjen manguster.

Artepitet i det vetenskapliga namnet är bildat av de latinska orden vitta (band) och collis (krage/hals).

Utseende 
Hannar är på Sri Lanka med en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 48,9 cm, en svanslängd av cirka 32,5 cm och en vikt av upp till 3,1 kg mindre än hannar på fastlandet. De senare blir i genomsnitt 52,9 cm långa (huvud och bål), svanslängden är cirka 31,5 cm och vikten går upp till 3,4 kg. Samma gäller honor som är cirka 46,4 cm lång (huvud och bål) samt upp till 1,7 kg tung på Sri Lanka, med en cirka 30,4 cm lång svans. Kroppslängden för honor på fastlandet är 47,4 cm, svanslängden är 29,7 cm och vikten går upp till 2,7 kg.

Huvudet har en järngrå till brun päls med violett skugga som är lite spräcklig på grund av inblandade gula hår. Kännetecknande är en svartaktig strimma på varje sida av halsen. Även bålens ovansida är spräcklig med orangeröda och mörkbruna hår. Antalet bruna hår minskar fram mot stjärten. Arten har ett gulbrunt bröst samt orangegula hår på buken. Största delen av svansen är täckt av orangeröd päls. Bara svansens spets är svart. Denna mangust har fem fingrar respektive tår vid händer och fötter. Arten har i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i södra Indien och på Sri Lanka. Arten föredrar kulliga regioner eller låga bergstrakter men hittas även i låglandet. Habitatet utgörs av skog, buskmarker och odlade områden. Strimhalsmangust vistas ofta nära vattendrag eller vid träsk.

Ekologi 
Djuret är främst dagaktiv och lever vanligen ensam, men par blev observerade utanför parningstiden. Såvida känd äter arten mindre däggdjur, ödlor, fåglar, ägg, insekter och rötter. Denna mangust vistas ofta nära vattendrag och i träskmarker. Därför antas att den även äter grodor, fiskar och kräftdjur.

Kullens storlek uppskattas med två till tre ungar. Honor på Sri Lanka uppfostrade sina ungar i skyddet av överhängande klippor.

Status 
Det största hotet mot beståndet är antagligen landskapsförändringar. Dessutom jagas Herpestes vitticollis för köttets och pälsens skull. Bland annat produceras kvastar av håren. Allmänt ät denna mangust inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. v. vitticollis, Sri Lanka
 H. v. inornatus, sydvästra Indien

Typexemplaret hittades på Sri Lanka.

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i orientaliska regionen
Brun mungo

Brun mungo eller mörkbrun mangust (Herpestes fuscus) är en däggdjursart som beskrevs av Waterhouse 1838. Herpestes fuscus ingår i släktet Herpestes och familjen manguster.

Arten blir 33 till 48 cm lång (huvud och bål), har en 19,8 till 33,6 cm lång svans och väger ungefär 2,7 kg. Bakfötterna är 6,5 till8,7 cm långa. Huvudet, bålen och extremiteternas övre delar är täckta av svartbrun päls som ser spräcklig ut på grund av inblandade gula och ljus rödbruna hår. Herpestes fuscus har nästan helt svarta fötter och den yviga svansen blir smalare fram mot spetsen. I varje käkhalva förekommer 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Denna mangust lever i södra Indien och på Sri Lanka. Den vistas där i kulliga områden och upp till 1300 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av skogar samt av urbaniserade områden. På Sri Lanka hittas arten bara i låglandet.

Det är inte mycket känt om levnadssättet. Troligen är individerna nattaktiva och främst ensamlevande. Ungarnas uppfostran sker i lyor mellan klippor eller mellan rötter. Honan föder tre eller fyra ungar per kull.

Denna mangust är sällsynt. Den hotas troligtvis av landskapsförändringar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. f. fuscus
 H. f. flavidens
 H. f. maccarthiae
 H. f. rubidior
 H. f. siccatus

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i orientaliska regionen