kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kerivoula intermedia

Kerivoula intermedia är en fladdermusart som beskrevs av Hill och Francis 1984. Kerivoula intermedia ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten har 26,5 till 31 mm långa underarmar, en 37 till 41 mm lång svans och väger 2,9 till 4,2 g. Pälsen har på ovansidan en orangebrun färg och undersidan är ljusare. Fladdermusens premolarer är små och avrundade. Öronen är nära huvudet mörkbrun och vingarna samt svansflyghuden har samma färg. Kroppslängden utan svans är 30 till 40 mm.

Utbredning 
Denna fladdermus hittades på flera platser på Borneo och på södra Malackahalvön. Kanske har den en större utbredning i regionen. Arten är känd från låglandet och från kulliga områden upp till 500 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och träskmarker.

Ekologi 
Kerivoula intermedia har med sina korta och breda vingar bra förmåga att navigera kring objekt i den täta skogen. Den jagar med hjälp av ekolokalisering efter insekter. Det korta lätet som används varar i cirka två millisekunder och börjar med en frekvens av cirka 173 kHz samt avslutas med en frekvens av ungefär 77 kHz. Vanligen framkallas två till fyra läten kort efter varandra.

Dräktiga honor registrerar främst mellan februari och maj. Även mellan augusti och oktober hittades dräktiga honor. Honor med aktiva spenar dokumenterades främst mellan maj och juli. Den enda ungen har vid födelsen cirka en fjärde del av moderns vikt. Under de första dagarna håller sig ungen fast i moderns päls när hon flyger. Könsmognaden infaller efter cirka ett år. Antagligen vilar denna fladdermus i grottor men uppgiften behöver bekräftelse.

Bevarandestatus 
Skogsbränder och skogens omvandling till jordbruksmark hotar beståndet. Uppskattningsvis minskade hela populationen med 20 till 30 procent under de gångna 15 åren (tre generationer räknat från 2019). IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
intermedia
Däggdjur i orientaliska regionen
Phoniscus jagorii

Phoniscus jagorii är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1866.  Phoniscus jagorii ingår i släktet Phoniscus och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer från Sydostasiens fastland till Filippinerna, Sulawesi och Java. Arten lever i städsegröna skogar eller skogar som är delvis lövfällande. Ofta hittas fladdermusen i regioner med kalkstenskarst.

Arten hotas regionalt av skogsavverkningar. Hela beståndet listas av IUCN som livskraftig (LC).

Phoniscus jagorii har 35 till 42 mm långa underarmar och en 38 till 45 mm lång svans. Den gyllene- till mörkbruna pälsen på ovansidan bildas av hår som är mörk gråbrun vid roten, sedan ljusbrun, sedan mörkbrun samt gullen vid spetsen. Vid buken är fladdermusen täckt av ljusare päls med mera gråa hårspetsar. Nära underarmarna och vid handen förekommer några gula hår. Arten kännetecknas dessutom av rännor i hörntänderna. Phoniscus atrox som förekommer i samma region är mindre. Djurets öron är lite trattformiga.

Denna fladdermus jagar med hjälp av ekolokalisering.

Källor 

Läderlappar
Vespertilionidae
Däggdjur i orientaliska regionen
Kerivoula lanosa

Kerivoula lanosa är en fladdermusart som först beskrevs av Andrew Smith 1847.  Kerivoula lanosa ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Arten blir cirka 8 cm lång (inklusive svans) och väger 6 till 8 g. Den ulliga pälsen är på ovansidan brunaktig och på undersidan ljusare till vitaktig. Även vissa delar av flygmembranen är täckta med hår. Öronen liknar en tratt i utseende och de är vid ett ställe spetsig. Flygmembranen mellan bakbenen är fäst vid hälbenet.

Kerivoula lanosa förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Den vistas i fuktiga eller torra skogar samt i savanner med träd. Arten håller sig gärna nära vattenansamlingar som floder.

Individerna vilar ofta i tomma fågelbon eller fågelholkar, till exempel av vävare (Ploceidae). De jagar på natten flygande insekter med hjälp av ekolokalisering. Troligen har arten samma fortplantningssätt som andra läderlappar. De föder vanligen en eller två ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
lanosa
Däggdjur i etiopiska regionen
Kerivoula minuta

Kerivoula minuta är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1898. Kerivoula minuta ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer på Borneo och på södra Malackahalvön. Arten är känd från låglandet och från kulliga områden upp till 500 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar som domineras av växter från familjen Dipterocarpaceae.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
minuta
Däggdjur i orientaliska regionen
Kerivoula muscina

Kerivoula muscina är en fladdermusart som beskrevs av Tate 1941. Kerivoula muscina ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är det latinska ordet musca (fluga). Det syftar på fyndplatsen Fly River.

Arten förekommer på östra Nya Guinea. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska fuktiga skogar. Individerna vilar ensam eller i mindre flockar i trädens håligheter. De äter främst insekter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
muscina
Däggdjur i australiska regionen
Kerivoula myrella

Kerivoula myrella är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1914. Kerivoula myrella ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Det är inte känt vad artepitetet myrella i det vetenskapliga namnet betyder.

Denna fladdermus förekommer på Bismarckarkipelagen. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 500 meter över havet. Individer hittas ofta nära vattendrag.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
myrella
Däggdjur i australiska regionen
Kerivoula papillosa

Kerivoula papillosa är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Kerivoula papillosa ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus når en absolut kroppslängd av 90 till 109 mm, inklusive en 44 till 50 mm lång svans samt en vikt av 9 till 10 g. Den har 40 till 46 mm långa underarmar, 10 till 12 mm långa bakfötter och 15 till 18 mm stora öron. Ovansidan är täckt av lång och ullig päls som har en mörkbrun till brun färg och undersidans päls är ljusare. På Filippinerna är arten större än alla andra släktmedlemmar. Öronen är lite spetsiga och ser nakna ut. Kerivoula papillosa har rödaktiga extremiteter som står i kontrast till den mörkbruna flygmembranen. På svansflyghuden förekommer knölar som liknar vårtor. Liksom de flesta läderlappar saknar djuret hudflikar på näsan. Arten har en lång och smal hudflik i örat (tragus) samt spetsiga tänder.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Sydostasien från norra Vietnam och Laos till Java och Sulawesi. Fladdermusen lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1050 meter över havet. Habitatet utgörs av lövskogar. Individerna vilar i trädens håligheter och bildar flockar med upp till 14 medlemmar. Fladdermusen vilar även i stora bambustjälkar.

Kerivoula papillosa jagar insekter med hjälp av ekolokalisering. Honor har en kull per år med en unge.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
papillosa
Däggdjur i orientaliska regionen
Phoniscus papuensis

Phoniscus papuensis är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1878.  Phoniscus papuensis ingår i släktet Phoniscus och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är sammansatt av den geografiska beteckningen Papua och det latinska tillägget -ensis (bosatt).

Denna fladdermus förekommer i östra Australien, på Nya Guinea och på andra öar i regionen. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags fuktiga eller torra skogar.

Individerna vilar i trädens håligheter, gömd i den täta växtligheten, i grottor, i tomma fågelbon och i byggnader. De sover ensam eller i små flockar. Phoniscus papuensis jagar insekter, spindlar och andra ryggradslösa djur som plockas från växtligheten.

I Australien hotas arten i viss mån av skogsavverkningar, av svedjebruk och av förvildade tamkatter. Hela beståndet listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor 

Läderlappar
Vespertilionidae
Däggdjur i australiska regionen
Kerivoula pellucida

Kerivoula pellucida är en fladdermusart som först beskrevs av Waterhouse 1845.  Kerivoula pellucida ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på södra Malackahalvön, på Borneo, på Sumatra, på Java och på Filippinerna. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Individerna vilar på blad eller i täta buskar.

Arten har 29 till 32 mm långa underarmar, en 40 till 50 mm lång svans och en vikt av 3,5 till 5 g. Pälsen på ryggen har en orangebrun färg med hår som är ljusgrå till vit nära roten. På buken förekommer ljusgrå till vit päls. Flygmembranen och öronen är nästan genomskinliga med en orangebrun färg. Med en längd av 13 till 15 mm är öronen långa för en fladdermus av denna storlek. Ansiktet är bara glest täckt med hår och huden har en orangeröd färg. Denna fladdermus saknar liksom de flesta andra läderlappar hudflikar (blad) på näsan och den har skarpa tänder.

Kerivoula pellucida flyger vanligen tätt över marken när den jagar med hjälp av ekolokalisering. Per kull föds en unge. Ibland iakttas en unge som håller sig fast i moderns päls under jakten. Lätets frekvens varierar mellan 58 och 178 kHz. Honor kan bli brunstiga under hela året och könsmognaden infaller cirka ett år efter födelsen.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
pellucida
Däggdjur i orientaliska regionen
Kerivoula phalaena

Kerivoula phalaena är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1912. Kerivoula phalaena ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i västra och centrala Afrika. Den första från Liberia till Ghana och den andra från Kamerun till västra Uganda. Habitatet utgörs av tropiska skogar i låglandet och i bergstrakter. Grupper av fladdermusen hittades vilande i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
phalaena
Däggdjur i etiopiska regionen
Kerivoula picta

Kerivoula picta är en fladdermusart som först beskrevs av Peter Simon Pallas 1767.  Kerivoula picta ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Asien från Indien och södra Kina till Bali och Halmahera. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Som habitat föredras mera torra lövfällande skogar och trädodlingar. Individerna vilar på blad eller i övergivna fågelbon.

Denna fladdermus blir 31 till 57 mm lång (huvud och bål), har en 32 till 55 mm lång svans och väger cirka 4,5 g. Underarmarna är 27 till 45 mm långa. Kerivoula picta har liksom andra arter av samma släkte trattformiga öron. Pälsen har på ovansidan en orange färg. Dessutom står djurets orange finger i kontrast till den svarta flygmembranen. Arten når en vingspann av 180 till 300 mm. Den orange färgen är antagligen en varningssignal mot fåglar och andra fladdermöss. Enligt en annan teori utgör färgen ett kamouflage när arten vilar bland torkade blad och blommor.

Den broskiga fliken i örat (tragus) är påfallande lång. På grund av färgsättningen och sättet hur den flyger kan fladdermusen lätt förväxlas med en fjäril.

Vid viloplatsen bildas ibland flockar med 2 till 6 medlemmar. Fladdermusen blir aktiv vid skymningen och jagar olika insekter. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
picta
Däggdjur i orientaliska regionen
Kerivoula smithii

Kerivoula smithii är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1880. Kerivoula smithii ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar forskaren J. A. Smith som var aktiv i Skottland och Afrika.

Denna fladdermus förekommer i centrala Afrika från sydöstra Nigeria till västra Uganda. Arten lever i bergstrakter mellan 900 och 2800 meter över havet. Den vistas i olika slags skogar och vilar i trädens håligheter eller i övergivna fågelbon.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
smithii
Däggdjur i etiopiska regionen
Kerivoula whiteheadi

Kerivoula whiteheadi är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1894. Kerivoula whiteheadi ingår i släktet Kerivoula och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus förekommer främst i Filippinerna. Avskilda populationer hittades på norra Borneo och på Malackahalvön. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar samt av gräsmarker eller jordbruksmark med glest fördelade träd eller buskar.

Arten har cirka 28 mm långa underarmar. Pälsen på ryggen har en brun färg med hår som är grå nära roten. På buken förekommer ljusgrå till vit päls. Några populationer har vingar med vita spetsar. De inre framtänderna i överkäken är smala. Deras längd är ungefär 2/3 jämförd med hörntänderna. Individernas kroppslängd är 71 till 86 mm, inklusive en 32 till 42 mm lång svans. Kerivoula whiteheadi har 7 till 9 mm långa bakfötter, 13 till 18 mm långa öron och en vikt av 3,5 till 5,5 g. De rödaktiga extremiteterna står i kontrast till den bruna flygmembranen.

En flock med 20 till 30 vilande medlemmar har observerats. Arten flyger vanligen tätt över marken.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
whiteheadi
Däggdjur i orientaliska regionen
Antrozous

Antrozous är ett släkte av däggdjur. Antrozous ingår i familjen läderlappar.

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Wilson & Reeder (2005) listar Antrozous dubiaquercus i ett eget släkte, Bauerus.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Antrozous
Antrozous pallidus

Antrozous pallidus är en fladdermusart som först beskrevs av LeConte 1856.  Antrozous pallidus är ensam i släktet Antrozous som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 7 underarter.

Arten blir 60 till 85 mm lång (huvud och bål) har en 35 till 57 mm lång svans och väger 17 till 28 g. Underarmarna är 45 till 60 mm långa. Antrozous pallidus har ullig ljusbrun till gulbrun päls på ovansidan och ljusare päls på buken. Liksom den andra arten i samma underfamilj har denna art en nos som påminner om ett tryne samt stora smala öron.

Denna fladdermus förekommer i västra Nordamerika och norra Centralamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från södra British Columbia (Kanada) till centrala Mexiko. Arten lever även på Kuba. Habitatet utgörs av främst av halvöknar och gräsmarker.

Individerna vilar i grottor eller byggnader. De äter olika insekter och andra ryggradslösa djur eller ryggradsdjur, till och med mindre skorpioner och mindre ödlor. Vid viloplatsen hittas ofta flockar med cirka 20 medlemmar. Parningen sker före vintern och sedan går individerna i ide. De befruktade äggen vilar till nästa vår. Före födelsen bildar honor stora kolonier som sällan besöks av en hane. Unga honor har vanligen en unge per kull och äldre honor två. För att hitta födan flyger arten ofta efter dessa läten som bytesdjuret gör eller den använder ekolokalisering.

Antrozous pallidus flyger vanligen tätt över marken (sällan högre än 2,5 meter) och plockar sina byten från marken eller från den låga växtligheten. För kommunikationen mellan artfränder finns flera olika läten. Nyfödda ungar väger cirka 3 g och de är blinda. De öppnar sina ögon efter cirka fem dagar och kan flyga efter fyra till fem veckor. Ungarna diar sin mor sex till åtta veckor. I naturen kan arten leva 9 år och med människans vård nästan 12 år.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
pallidus
Däggdjur i neotropiska regionen
Däggdjur i nearktiska regionen
Bauerus dubiaquercus

Bauerus dubiaquercus är en fladdermusart som beskrevs av Van Gelder 1959. Bauerus dubiaquercus är ensam i släktet Bauerus som ingår i familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Tidigare listades arten i släktet Antrozous.

Arten blir 57 till 75 mm lång (huvud och bål) har en 46 till 57 mm lång svans och väger 13 till 20 g. Underarmarna är 48 till 57 mm långa. Bauerus dubiaquercus liknar arten Antrozous pallidus i utseende. Den har mörkare päls (mörkbrun) och smalare öron än Antrozous pallidus. Dessutom har Bauerus dubiaquercus en tredje nålformig framtand på varje sida av underkäken. Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 1/2 M 3/3. Djurets näsborrar är framåt riktade.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i Centralamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Mexiko till Costa Rica. I bergstrakter når arten 2300 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar.

Antagligen äter arten insekter och kanske några växtdelar. Per kull föds en unge.

Bauerus dubiaquercus hotas av habitatförstöring och listas av IUCN som nära hotad (NT).

Källor 

Läderlappar
Vespertilionidae
Däggdjur i neotropiska regionen
Barbastella

Barbastella är ett släkte av fladdermöss som beskrevs av Gray 1821. Barbastella ingår i familjen läderlappar. 

Arter enligt Catalogue of Life, Dyntaxa, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Barbastell (Barbastella barbastellus), Europa fram till Turkiet och Kaukasus, norra Afrika.
 Barbastella leucomelas, centrala Asien från Kaukasus till Kina, avskilda populationer i Egypten och Eritrea.
 Barbastella beijingensis, blev året 2007 vetenskapligt beskriven.

Dessa fladdermöss når en kroppslängd (huvud och bål) av 43 till 60 mm, en svanslängd av 40 till 55 mm och en vikt mellan 6 och 10 g. De har 35 till 45 mm långa underarmar. Den långa och mjuka pälsen har hos arten barbastell en svart färg med vita hårspetsar. Barbastella leucomelas har brun päls med gråa eller vita hårspetsar. Hos arterna är delar av flygmembranen vid svansen och delar av vingarna täckta med päls. De har korta breda öron som är sammanlänkade med en hudremsa på hjässan.

Individerna flyger ganska nära marken. De kan lämna sina gömställen under tidiga kvällen men är främst aktiva på natten. Under den varma årstiden vilar dessa fladdermöss vanligen under trädens lösa barkskivor, på barken eller i byggnader. Mellan september och april uppsöker de grottor och går i ide, men de vaknar ibland och gör mindre utflykter. Individer i fångenskap matades framgångsrik med flugor, larver av mjölbagge och köttbitar.

Släktets arter vilar vanligen ensam eller i små flockar. Under fortplantningstiden kan större kolonier uppstå. Honor har en kull per år med två ungar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Barbastella
Barbastella leucomelas

Barbastella leucomelas är en däggdjursart som först beskrevs av Philipp Jakob Cretzschmar 1830.  Barbastella leucomelas ingår i släktet Barbastella, och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten blir 47 till 51 mm lång (huvud och bål), har en 40 till 47 mm lång svans och 38 till 45 mm långa underarmar. Pälsen är huvudsakligen grå och några hår har vita spetsar. Vid stjärten förekommer en fläck av vita hår som täcker en körtel. Denna fladdermus kännetecknas av en kort nos och en mustasch på övre läppen. Öronen har ungefär en fyrkantig form.

Denna fladdermus förekommer i ett brett band från Kaukasus över Iran, Afghanistan och norra Indien till södra Kina. Dessutom finns isolerade populationer på Sinaihalvön (Egypten), i Israel, i Eritrea, i Japan och på Taiwan. I bergstrakter når arten 2500 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga tempererade skogar och barrskogar.

Barbastella leucomelas äter främst insekter och vilar i grottor, i redskapsbyggnader, i trädens håligheter, under lös bark eller i liknande gömställen. Hanar och honor träffas bara för parningen. Honor med ungar bildar vanligen mindre flockar med 3 till 8 medlemmar. Barbastella leucomelas flyger vanligen långsamt och nära marken.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
leucomelas
Däggdjur i etiopiska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Miniopterus australis

Miniopterus australis är en fladdermusart som beskrevs av Robert Fisher Tomes 1858. Miniopterus australis ingår i släktet Miniopterus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus blir 43 till 48 mm lång (huvud och bål), har en lika lång svans och väger 7 till 8 g. Dräktiga honor är vanligen 2 eller 3 g tyngre. Hos arten finns två färgvarianter beroende på årstid. Den första varianten är svartbrun och efter pälsbytet är fladdermusen rödbrun liksom ett rådjur. Miniopterus australis har 36 till 40 mm långa underarmar.

Arten huvudsakliga utbredningsområde sträcker sig från Borneo, Java och Filippinerna över andra sydostasiatiska öar, Nya Guinea och östra Australien till Nya Kaledonien och Vanuatu. En avskild population hittas på nordvästra Sumatra. Miniopterus australis lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, träskmarker och mera torra skogar med hårdbladsväxter.

Individerna vilar i grottor, tunnlar och ibland i trädens håligheter. De bildar där kolonier. Arten jagar flygande insekter över trädens kronor eller över öppna landskap som jordbruksmark. Honor är cirka 4,5 veckor dräktiga och föder en unge per kull.

I Australiens tempererade områden intar arten under den kalla årstiden ibland ett stelt tillstånd (torpor). Den stannar i ett område som cirka har en diameter av 60 km kring boet. Parningen sker på södra jordklotet under vintern (juni, juli). Sedan lämnar de flesta hannar kolonin och bara ett fåtal hannar finns kvar när ungarna föds. Enligt en studie från en annan region sker parningen i augusti och september. Ungen blir könsmogen efter cirka 21 månader. Den äldsta kända individen levde 5,5 år.

Miniopterus australis jagas av ugglor och av större fladdermöss som Macroderma gigas. Vid viloplatsen faller den även offer för ormar och för den introducerade rödräven.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
australis
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i australiska regionen
Däggdjur i oceaniska regionen