kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Myotis longipes

Myotis longipes är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1873.  Myotis longipes ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är med en kroppslängd (huvud och bål) av 43 till 46 mm, en svanslängd av 37 till 42 mm och med 36 till 39 mm långa underarmar en liten medlem av släktet Myotis. Den har 10,5 till 15 mm stora öron och nästan 10 mm långa bakfötter. Den täta och mjuka pälsen bildas på ovansidan av hår som är mörk gråbruna vid roten och ljusare gråbruna vid spetsen. På undersidan är håren mörkbruna till svartbruna vid roten och krämfärgad till vit vid spetsen vad som ger ett krämfärgat utseende. För artens storlek är öronen ganska långa och smala. Örats tragus når ungefär halva örats längd. På huvudet är endast små regionen kring ögonen och kring näsborrarna nakna. Även bakfotens tår när cirka halva bakfotens längd.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i Asien, bland annat i östra Afghanistan, i regionen Kashmir, i Nepal, i nordöstra Indien och i sydöstra Kina. Arten lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 300 och 2000 meter över havet. Den vistas i olika slags skogar.

Myotis longipes vilar i grottor, i bergssprickor, i tunnlar, i kulvert och i förvaringsbyggnader. Den lämnar gömstället tidig under skymningen och jagar ofta över vattenytor. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar dokumenterades under juli. Därför antas att ungarnas födelse sker under sommaren. I större grottor kan arten bilda kolonier med ungefär 5000 medlemmar. Ibland förekommer blandade kolonier med grottfladdermusen (Miniopterus schreibersii). I Pakistan hittades vilande exemplar i trädhålor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
longipes
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis macrodactylus

Myotis macrodactylus är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Myotis macrodactylus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus förekommer i nordöstra Kina, på Koreahalvön, i östra Ryssland och i Japan. Den lever i olika habitat men den jagar vanligen över vattenytor som floder och havet. Individerna vilar i grottor eller i gömställen som skapades av människor. Där bildas kolonier med upp till 100 eller några fler medlemmar, ibland tillsammans med andra fladdermöss. Födan utgörs av ryggradslösa djur.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
macrodactylus
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis macrotarsus

Myotis macrotarsus är en fladdermusart som först beskrevs av Waterhouse 1845.  Myotis macrotarsus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Individerna blir med svans 103 till 121 mm långa, svanslängden är 45 till 59 mm och vikten ligger vid 11 till 16 g. Myotis macrotarsus har 46 till 50 mm långa underarmar, 14 till 17 mm långa bakfötter och 18 till 19 mm stora öron. Ovansidan är täckt av ljus gråbrun päls och undersidans päls har en gul till vit färg. Den broskiga fliken i örat (tragus) är lång och smal. Arten har liksom andra släktmedlemmar inga hudflikar (blad) på näsan. Flygmembranen är brunaktig. Bakfötterna är utrustade med långa böjda klor.

Denna fladdermus förekommer i Filippinerna. Den vilar främst i grottor nära havet. Arten jagar över floder och insjöar samt över åkermark.

Myotis macrotarsus bildar vid viloplatsen mindre flockar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
macrotarsus
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis martiniquensis

Myotis martiniquensis är en fladdermusart som beskrevs av Laval 1973. Myotis martiniquensis ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad; främsta skälet är habitatförlust till följd av turistindustrin.

Taxonomi 
Det råder viss oenighet angående artens taxonomiska indelning. Catalogue of Life listar två underarter:
 Myotis martiniquensis martiniquensis LaVal, 1973  
 Myotis martiniquensis nyctor LaVal & Schwartz, 1975  
IUCN hävdar emellertid att den senare (M. m. nyctor) bör betraktas som en egen art.

Utbredning och ekologi 
Denna fladdermus förekommer på Martinique och på några andra öar i Västindien. Den lever troligen i alla habitat som finns på öarna och vilar i grottor. Arten jagar insekter. Den är främst aktiv under de första två timmarna efter solnedgången.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
martiniquensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis montivagus

Myotis montivagus är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1874.  Myotis montivagus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Asien från Indien till sydöstra Kina, Malackahalvön och Borneo. Den lever i låglandet och i bergstrakter vanligen upp till 1100 meter över havet (ibland upp till 1850 meter). Habitatet utgörs av olika slags skogar och av jordbruksmark.

Myotis montivagus vilar i grottor och i sprickor i klippor eller i byggnadsverk. Vid viloplatsen bildas mindre kolonier.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
montivagus
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis morrisi

Myotis morrisi är en fladdermusart som beskrevs av Hill 1971. Myotis morrisi ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus är bara känd från två områden i Afrika, ett i Etiopien och det andra i Nigeria. Habitatet utgörs av torra eller fuktiga savanner med några buskar och träd. Individerna vilar i grottor och i jordhålor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
morrisi
Däggdjur i etiopiska regionen
Myotis muricola

Myotis muricola är en fladdermusart som först beskrevs av Gray 1846.  Myotis muricola ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 8 underarter.

Arten är med en vikt av 4 till 5,5 g och en underarmlängd av 32 till 35,5 mm en liten till medelstor medlem i släktet Myotis. Pälsen är gråbrun och ljusare än hos Myotis ater. En rödaktig skugga som är typisk för Myotis siligorensis saknas hos Myotis muricola. Fladdermusens smala tragus är något spetsig och framåtböjd.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i Asien. Utbredningsområdet sträcker sig nordöstra Afghanistan, centrala Kina och Taipei över det sydostasiatiska fastlandet till den Malajiska arkipelagen. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2700 meter över havet. Habitatet varierar mellan skogar, buskskogar och trädgårdar.

Som viloplats används stora ihoprullade blad, trädens håligheter och grottor. Individerna vilar ensam eller i mindre flockar. Enligt en studie bör populationen öster om Wallacelinjen klassificeras som självständig art.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
muricola
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis nesopolus

Myotis nesopolus är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1900. Myotis nesopolus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus förekommer i norra Colombia och norra Venezuela. Den vistas i halvtorra områden och bildar vid viloplatsen mindre kolonier. Arten jagar små flygande insekter som flugor och nattfjärilar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
nesopolus
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis nigricans

Myotis nigricans, svart fladdermus, är en fladdermusart som först beskrevs av Schinz 1821.  Myotis nigricans ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Fyra underarter finns listade i ITIS (The Integrated Taxonomic Information System):
 Myotis nigricans carteri,  LaVal, 1973 (Eponym, doktor Dilford Carter till ära.) 
 Myotis nigricans extremus,  Miller and G. M. Allen, 1928 	 
 Myotis nigricans nigricans, Schinz, 1821 
 Myotis nigricans osculatii, Cornalia, 1849

Beskrivning 
Myotis nigricans är en relativt liten fladdermus, som fått sitt artnamn efter den svarta pälsen. Färgen kan emellertid variera och kan också variera från mörkbrun till ljusbrun eller brunröd. Vingarna, svansen, ansiktet och de spetsiga öronen är svarta eller mörkt bruna. Pälsen är mjuk och glansig. 

Längden utan svans är 3,8 – 5,2 centimeter och svansen är 2,8 – 4,4 centimeter, varför den totala längden inte uppnår 10 centimeter ens hos stora exemplar. Vikten varierar mellan 3 och 6 gram.

Utbredning 
M. nigricans förekommer från Mexiko i norr till Peru, Bolivia Paraguay, Brasilien och norra Argentina samt  i Små Antillerna. Arten förekommer i skogsmarker, trädgårdar och på jordbruksmark.

Ekologi 
Arten är nattaktiv och lever av insekter. I grottorna där arten vilar uppstår ibland temperaturer över 42 °C, men där kan den inte stanna mer än 2 timmar. Flera individer vilar tätt intill varandra och bildar en flock. Vanligen finns bara ett fåtal hannar i flocken och därför antas att det finns någon slags hierarki som liknar ett harem. I samma grotta sover ibland upp till 1 000 individer. Ofta förekommer blandade kolonier med andra fladdermöss.

Honor har tre kullar per år mellan december och augusti och hon parar sig kort efter ungarnas födelse igen. Däremot sker ingen parning mellan augusti och december. Så föds ungarna under fuktiga tider när antalet insekter är störst. Nyfödda ungar håller sig under tre dagar fast i moderns päls. Sedan stannar de i grottan och bildar ungdjursflockar. Troligtvis känner en hona igen sin unge med hjälp av kroppslukten eller ungens läte. Ungen får efter cirka tre veckor flygförmåga, men den behöver en eller två veckor till, innan den kan manövrera lika bra som de vuxna djuren. Ungefär vid samma tid slutar honan med digivning. Hannar blir könsmogna efter 15 till 17 veckor. Vissa individer kan leva sju år i naturen.

Myotis nigricans har ett antal naturliga fiender såsom tamkatter, amerikanska opossumråttor, andra fladdermöss, ormar samt stora spindlar och kackerlackor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
nigricans
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis oreias

Myotis oreias är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Myotis oreias ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer enligt den ursprungliga beskrivningen i Singapore men kanske var skildringen felaktig. Exemplaret som användes för beskrivningen är i dåligt skick. Det är inget känt om levnadssättet.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
oreias
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis oxyotus

Myotis oxyotus är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1867.  Myotis oxyotus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten blir 41 till 52 mm lång (huvud och bål), har en 37 till 42 mm lång svans och väger 4 till 6 g. Underarmarna är 38 till 43 mm långa, bakfötterna är 7 till 10 mm långa och öronen är 11 till 15 mm stora. På ovansidan förekommer mörkbrun päls som kan ha en orange skugga och undersidans hår är gulbruna med ett svartbrunt avsnitt nära roten. Huvudets kännetecknas av nästan nakna områden kring ögonen och nosen med mörkbrun hud samt av smala och spetsiga öron. Myotis oxyotus har en svartbrun flygmembran och vid svansflyghudens kant finns hår.

Denna fladdermus förekommer i Anderna och i andra bergstrakter i norra Sydamerika från Venezuela till Bolivia. Den vistas i regioner som ligger 1800 till 3900 meter över havet. Arten hittas oftast i städsegröna skogar och nära skogskanten. I viss mån kan den anpassa sig till landskapsförändringar. I februari och juni dokumenterades dräktiga honor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
oxyotus
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis ozensis

Myotis ozensis är en fladdermusart som beskrevs av Yoshinori Imaizumi 1954. Myotis ozensis ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på ön Honshu i Japan. Den hittades där vid 1400 meter över havet. IUCN godkänner populationen inte som art. Den infogas där som synonym i Myotis ikonnikovi.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
ozensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis peninsularis

Myotis peninsularis är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1898. Myotis peninsularis ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 4,1 till 5,0 cm lång (huvud och bål), har en 3,6 till 4,6 cm lång svans och väger 5 till 6 g. Hanar är allmänt tyngre än honor. Underarmarna är 3,5 till 4,3 cm långa och öronen är 1,4 till 1,7 cm stora. Pälsens grundfärg är beroende på årstid blek brun eller rödbrun. Hos hanar finns ett tydligare inslag av gult eller orange på ovansidan samt av endast gult på undersidan. Några arter av släktet Myotis har en utväxt på hälsporren (calcar) som liknar en köl men kölen saknas hos Myotis peninsularis.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i södra delen av halvön Baja California (Mexiko). Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2200 meter över havet. Arten vistas i lövfällande skogar, i blandskogar och i halvöknar med glest fördelade buskar.

Ekologi 
Individerna vilar i grottor eller i byggnader som står tomma. De bildar ibland stora kolonier som kan ha 5000 medlemmar. Myotis peninsularis hittas även i blandade kolonier med andra fladdermöss. Parningen kan ske mellan sensommaren och våren men den egentliga dräktigheten börjar först under senare vår så att ungarna föds i juni eller juli. Honor bildar före ungarnas födelse egna kolonier som är skilda från hannarna.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
peninsularis
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis pequinius

Myotis pequinius är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1908. Myotis pequinius ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i östra Kina. Det antas att den lever i skogar och i liknande habitat. Individerna vilar i grottor samt i byggnader.

Arten är i genomsnitt 62 mm lång (huvud och bål), har en cirka 42 mm lång svans och 48 till 50 mm långa underarmar. Bakfötterna är ungefär 12 mm långa och öronen är cirka 18 mm stora. Den broskiga fliken i örat (tragus) är ungefär av halva örats längd. Den korta och släta pälsen på ovansidan har en rödgrå färg och undersidan är täckt av nästan vit päls. Den tredje premolaren på varje sida i över- och underkäken finns bara rudimentärt eller saknas helt.

Myotis pequinius hittas ibland vilande tillsammans med arter av släktet Miniopterus. Den jagar olika flygande insekter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
pequinius
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis planiceps

Myotis planiceps är en fladdermusart som beskrevs av Baker 1955. Myotis planiceps ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är med en underarmlängd av 26,5 till 27,5 mm liten i släktet Myotis. Den är med svans cirka 76 mm lång och svanslängden är ungefär 25 mm. Kännetecknande för arten är ett avplattat huvud. Pälsen är allmänt mörk med ljusare hårspetsar.

Denna fladdermus förekommer i några bergstrakter i norra Mexiko mellan 2100 och 3200 meter över havet. Arten lever i bergsskogar och äter främst insekter. Individerna vilar antagligen i bergssprickor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
planiceps
Däggdjur i nearktiska regionen
Myotis pruinosus

Myotis pruinosus är en fladdermusart som beskrevs av Mizuko Yoshiyuki 1971. Myotis pruinosus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer på Japans större öar med undantag av Hokkaido. Den lever främst i kulliga områden vid 200 till 300 meter över havet. Arten vistas i ursprungliga skogar och vilar i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
pruinosus
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis pilosus

Myotis pilosus är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1869.  Myotis pilosus ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i Kina, inklusive ön Hainan. Den hittas även i Laos och Vietnam. Arten vistas alltid nära vattenansamlingar och den har främst fiskar som föda. Den har svårt att anpassa sig till människans landskapsförändringar.

Arten är cirka 65 mm lång (huvud och bål), har en 45 till 54 mm lång svans och 53 till 56 mm långa underarmar. Bakfötterna är 15 till 17 mm långa och öronen är 15 till 18 mm stora. Ovansidan är täckt av rödbrun päls och undersidans hår är vita med gråa eller svarta spetsar. Vid de långa bakfötterna förekommer en lång hälsporre (calcar) som är 18 till 22 mm lång. Myotis pilosus har en lång och smal skalle.

Utöver fiskar äts även några insekter. Olika exemplar dokumenterades flygande vid ingången av en grotta.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
pilosus
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis ridleyi

Myotis ridleyi är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1898. Myotis ridleyi ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på södra Malackahalvön och på Borneo i låglandet. Arten lever i fuktiga skogar och i träskmarker med träd. Den vilar i grottor, i byggnader och i andra gömställen. Myotis ridleyi hittas ofta nära vattendrag. Individerna bildar vid viloplatsen små flockar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
ridleyi
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis riparius

Myotis riparius är en fladdermusart som beskrevs av Charles O. Handley 1960. Myotis riparius ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 40 till 54 mm lång (huvud och bål), har en 31 till 43 mm lång svans och väger 4 till 7 g. Underarmarna är 32 till 38 mm långa, bakfötterna år 7 till 9 mm långa och öronen är 11 till 14 mm stora. Den lite ulliga pälsen på ovansidan bildas av ganska korta hår med en längd av 5 till 6 mm. Pälsfärgen på ryggen varierar mellan mörkbrun och orangebrun. Undersidan är täckt av ljusbrun päls. Myotis riparius har mörkbruna smala öron och vid nosen finns rosa-brun hud. Arten har en svartaktig flygmembran. Den liknar främst Myotis nigricans och skillnaden består i avvikande detaljer av kindtändernas konstruktion.

Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från östra Honduras till norra Argentina och Uruguay. Arten kan anpassa sig till olika habitat. Individerna bildar kolonier och jagar främst insekter. Myotis riparius når allmänt upp till 1000 meter över havet och ibland når den 2000 meter höjd.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
riparius
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis rosseti

Myotis rosseti är en fladdermusart som först beskrevs av Oey 1951.  Myotis rosseti ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på det sydostasiatiska fastlandet i Thailand, Kambodja, södra Laos och södra Vietnam. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 500 meter över havet. Arten kan anpassa sig till olika habitat. Den vilar i trädens håligheter, under byggnadernas tak samt i bambu.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
rosseti
Däggdjur i orientaliska regionen
Myotis ruber

Myotis ruber är en fladdermusart som först beskrevs av E. Geoffroy 1806.  Myotis ruber ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i sydöstra Brasilien, östra Paraguay, antagligen Uruguay (saknar bekräftelse) och nordöstra Argentina. Arten har troligen samma levnadssätt som nära besläktade fladdermöss.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
ruber
Däggdjur i neotropiska regionen
Myotis schaubi

Myotis schaubi är en fladdermusart som beskrevs av Tivadar Kormos 1934. Myotis schaubi ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus förekommer i Armenien, Azerbajdzjan, östra Turkiet och nordvästra Iran. En avskild population finns i sydvästra Iran. Arten vistas främst i bergstrakter. Det antas att den lever i skogar och buskskogar. Individerna vilar i grottor, i bergssprickor och i byggnader. De jagar olika ryggradslösa djur.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
schaubi
Däggdjur i palearktiska regionen
Myotis scotti

Myotis scotti är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1927. Myotis scotti ingår i släktet Myotis och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är med en kroppslängd (inklusive svans) av 82 till 90 mm, en svanslängd av 40 till 44 mm och med 37 till 41 mm långa underarmar en av de minsta medlemmar i släktet Myotis. Den har 7 till 8 mm långa bakfötter, 14 till 15 mm långa öron och en individ vägde 4,6 g. Håren som bildar den tät och lite ulliga pälsen på ovansidan är över två tredjedelar mörkbruna och hårspetsarna är kopparbrun. Undersidans päls är beige till vit med hår där endast avsnittet närmast roten är mörkbrun. Den mörkbruna nakna huden vid nosen och den mörkbruna pälsen kring ögonen bildar en tydlig ansiktsmask. Som hos alla arter i familjen läderlappar saknas hudflikar (bladet) på näsan. De mörkbruna öron är inte trattformiga och en veck vid kanten saknas. Dessutom är örats tragus kort. Hos Myotis scotti är vingarna och svansflyghuden mörkbruna. Vid svansflyghudens bakkant förekommer några borstiga hår. Svansen är helt inbäddad i svansflyghuden eller en liten del av svansspetsen står fri.

En liknande fladdermus är Myotis bocagii men den har trefärgade hår på ovansidan. Dessutom har Myotis bocagii inga borstiga hår vid svansflyghudens bakkant och fötterna är i förhållande till skenbenet längre. Arten Myotis tricolor är med 47 till 53 mm långa underarmar tydlig större.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i Etiopiens högland i regioner som ligger 1300 till 2500 meter över havet. Arten vistas där i fuktiga skogar och buskskogar.

Ekologi 
En grupp med 6 vilande exemplar upptäcktes i hoprullade bananblad. Ytterligare två individer fångades med håv ovanför en buske cirka 1 till 3 meter över markytan. På grund av fladdermusens morfologiska egenskaper antas att den jagar små insekter medan den flyger fritt.

Bevarandestatus 
Skogsbruk och skogens omvandling till jordbruksmark påverkar beståndet negativt. Troligtvis förekommer flera små och från varandra skilda populationer. Hela utbredningsområdet uppskattas vara mindre än 2000 km². IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
scotti
Däggdjur i etiopiska regionen