kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ochotona erythrotis

Ochotona erythrotis är en däggdjursart som först beskrevs av Eugen Büchner 1890.  Ochotona erythrotis ingår i släktet Ochotona, familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten är endemisk till Kina och förekommer i östra Qinghai, västra Gansu and norra Sichuan samt i östra Tibet.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 18,1 till 18,5 cm och därtill kommer en liten svans. Djuret har 3,2 till 4,2 cm långa bakfötter och 3,2 till 3,9 cm stora öron samt en vikt av 184 till 352 g. På ovansidan och på huvudet förekommer under sommaren ljus rödbrun päls och undersidan är täckt av ljusgrå päls, ibland med gul skugga. Gränsen mellan dessa två färgområden är tydlig. Öronen är bara glest täckta med hår. De kännetecknas av en vit fläck vid basen. Vinterpälsen är på hela kroppen gråaktig. Ochotona erythrotis skiljer sig från andra pipharar i avvikande detaljer av kraniet.

Denna piphare är antagligen systerarten till Ochotona gloveri som delvis har samma utbredning. Vuxna individer lever ensam när honan inte är brunstig. Djuret gräver enkla bon i jorden som är upp till 2 meter långa. Dessutom används hålrum mellan klippor och bergssprickor som gömställen. Ochotona erythrotis äter olika växtdelar som lagras före vintern i boet. Mellan maj och augusti kan honor ha två kullar med 3 till 7 ungar per kull.

Pipharar är allmänt kända för pipande läten men för denna art registrerades fram till 2017 inga läten.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
erythrotis
Däggdjur i palearktiska regionen
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Ochotona forresti

Ochotona forresti är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1923. Ochotona forresti ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten blir 15,5 till 18,5 cm lång (huvud och bål), har 2,7 till 3,0 cm långa bakfötter samt 1,8 till 2,3 cm stora öron och vikten är 110 till 148 g. Svansen är bara en liten stubbe. Nästan hela kroppen är under sommaren täckt av mörk rödbrun till svartbrun päls. Undantag är öronens baksidor som är ljusare kastanjebrun med vita kanter samt gråaktiga fläckar bakom öronen. Hos några exemplar är fläckarna förenade med varandra och bildar en gråaktig krage. Helt svarta exemplar (melanism) observerades flera gånger. Före vintern blir undersidan ljusare och ovansidan gråbrun. Ochotona forresti skiljer sig dessutom i avvikande detaljer av kraniet från andra pipharar.

Denna piphare lever i bergstrakten Gaoligong Shan i provinsen Yunnan i Kina samt i angränsande områden av Indien och Myanmar. Utbredningsområdet ligger 2600 till 4400 meter över havet. Regionen är glest täckt av barrväxter, hårdbladsväxter och buskar.

Troligtvis gräver Ochotona forresti underjordiska bon och det antas att den äter växtdelar.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
forresti
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona gaoligongensis

Ochotona gaoligongensis är en däggdjursart som beskrevs av Wang, Gong och Duan 1988. Ochotona gaoligongensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten är endemisk till Kina och förekommer i provinsen Yunnan.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
gaoligongensis
Kinas fauna
Yunnan
WP:Projekt Kina
Ochotona gloveri

Ochotona gloveri är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1922. Ochotona gloveri ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. 

Arten blir 16,5 till 25,0 cm lång (huvud och bål), har 3,1 till 4,1 cm långa bakfötter samt 3,1 till 3,9 cm stora öron och vikten är 140 till 270 g. Svansen är bara en liten stubbe. Denna piphare har under sommaren en gråbrun till ljusbrun päls på bålens ovansida. Huvudet kännetecknas av en gulbrun till rödbrun nos och gråa kinder. Vid öronens bas förekommer långa vita hår och resten är gulbrun. Undersidan är täckt av vitaktig päls som blir på fötterna mer gråaktig. Före vintern blir pälsen allmänt ljusare och nosen samt öronen mer orange. Ochotona gloveri skiljer sig även i avvikande detaljer av kraniet från andra pipharar.

Arten är endemisk till Kina och förekommer bland annat i Qinghai, Sichuan, Yunnan och Tibet. Utbredningsområdet ligger 1700 till 4200 meter över havet men de flesta exemplar lever ovanför 3200 meter.

Individerna lever i klippiga områden mellan stenar och de gömmer sig ibland i grottor eller under förvaringsbyggnader. De skapar högar av hö och andra växtdelar som kan väga upp till 3 kg. Som liknande pipharar borde arten främst äta gräs och örter med detaljerade studier saknas. I odlade områden registrerades även äpplen och kastanjer i förrådet.

I regioner med jordbruk bekämpas arten ibland som skadedjur med hjälp av gift. Allmänt ät djuret inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. g. gloveri
 O. g. brookei
 O. g. calloceps

Källor

Externa länkar 

Pipharar
gloveri
WP:Projekt Kina
Kinas fauna
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona himalayana

Ochotona himalayana är en däggdjursart som beskrevs av Feng 1973. Ochotona himalayana ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten är endemisk till Kina och förekommer i södra Tibet.

Arten har i princip samma utseende som Ochotona roylei men den saknar en öppning i pannbenet. I flera avhandlingar förtecknas Ochotona himalayana och Ochotona roylei som synonymer. Ochotona himalayana har ljus gråbrun päls på ovansidan. Vid axlarna och på huvudet är pälsfärgen ibland mer brun eller rödbrun.

Denna piphare vistas i klippiga områden med glest fördelad växtlighet. Den lever i regioner som ligger 2400 till 4200 meter över havet. I lägre trakter gränser utbredningsområdet till barr- eller lövskogar. Individerna är främst aktiva på morgonen och vid skymningen. Honor föder oftast tre eller fyra ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
himalayana
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Sibirisk piphare

Sibirisk piphare (Ochotona hyperborea) är en däggdjursart som först beskrevs av Peter Simon Pallas 1811.  Ochotona hyperborea ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar.

Utseende 
Kroppslängden inklusive svansen är 15 till 20 cm. Själva svansen blir 0,5 till 1,2 cm lång. Liksom andra pipharar har arten avrundade öron och korta extremiteter. Sommarpälsen är rödbrun på ryggen och ljusröd till vit på buken. Vinterpälsen är mera gråbrun.

Utbredning och habitat 
Denna piphare har flera från varandra skilda utbredningsområden. Den förekommer i Uralbergen, i östra Sibirien (Ryssland, norra Mongoliet, nordöstra Kina, Nordkorea), på Tajmyrhalvön, på Sachalin och på Hokkaido. I bergstrakter når arten 2000 meter över havet. Habitatet utgörs främst av taigan och andra skogsområden.

Ekologi 
Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. Beroende på utbredning har honor en eller två kullar per år. Efter dräktigheten som varar cirka 28 dagar föds upp till nio ungar. Ungar av individer som lever i norra delar av utbredningsområdet stannar över vintern hos föräldrarna. Samma gäller för ungar från den senare kullen i södra delar av utbredningsområdet.

Under sommaren bygger denna piphare ett förråd av hö för den kalla årstiden. Annars utgörs födan av färskt gräs, frön, örter och andra växtdelar. Sibirisk piphare håller ingen vinterdvala och gräver tunnlar i snön för att nå födan. Förrådet utnyttjas även av andra djur som ren, sibiriskt snöfår, murmeldjur och sorkar. Denna piphare är ett viktigt byte för medelstora rovdjur som mårdar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. h. hyperborea
 O. h. cinereoflava
 O. h. coreana
 O. h. ferruginea
 O. h. mantchurica
 O. h. normalis
 O. h. uralensis
 O. h. yesoensis
 O. h. yoshikurai

Hot 
Arten jagades fram till 1950-talet för pälsens skull. Lokala bestånd hotas av landskapsförändringar. Hela populationen är stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona iliensis

Ochotona iliensis är en däggdjursart som upptäcktes 1983 och som beskrevs vetenskapligt av Li och Ma 1986. Ochotona iliensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är endemisk för bergskedjan Tianshan i regionen Xinjiang, i nordvästra Kina. Utbredningsområdet ligger 2800 till 4100 meter över havet.

Denna piphare blir 19 till 20 cm lång (huvud och bål) och den väger 200 till 250 g. En svans saknas. Bakfötterna är cirka 4,2 cm lång och öronen är ungefär 3,6 cm stora. Pälsen är huvudsakligen spräcklig gråvit på ovansidan och mindre spräcklig på buken. Typiskt är en rödaktig krage kring halsen och några rödaktiga fläckar på hjässan samt på ryggen.

Arten stannar främst i sina underjordiska bon. Den är främst dagaktiv under vintern samt nattaktiv under andra årstider med större variation. Fortplantningen sker mellan maj och september med ett fåtal ungar per kull. Ungarnas uppfostring sker ofta i naturliga hålrum i klippor. Födan utgörs av gräs och örter.

Efter den ursprungliga beskrivningen hittades fram till 2014 inga exemplar. Arten återupptäcktes med hjälp av kamerafällor.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
iliensis
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Ochotona koslowi

Ochotona koslowi är en däggdjursart som först beskrevs av Eugen Büchner 1894.  Ochotona koslowi ingår i släktet Ochotona, och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 17 till 24 cm och en vikt av 100 till 300 g. Bakfötterna är 2,8 till 4,2 cm långa och öronen är 1,7 till 2,4 cm stora. Håren som bildar pälsen på ovansidan är främst ljus rödaktiga till sandfärgade och deras spets är vit. På undersidan förekommer gulvit päls. Före den kalla årstiden blir håren längre och ännu ljusare. De avrundade öronen har ljusa kanter. I motsats till Ochotona ladacensis och Ochotona curzoniae har arten vita läppar. Dessutom förekommer avvikande detaljer av kraniets konstruktion.

Utbredning 
Ochotona koslowi är endemisk till Kina och fanns vid en undersökning 1999 på tre platser, alla på höjder mellan 4200 – 4800 m ö.h.

Habitat 
Ochotona koslowi lever på den alpina ängstundran och bor i grunda hål som de gräver själva.

Ekologi 
Flockens medlemmar som vanligen består av familjemedlemmar är aktiva på dagen. De har i reviret flera självgrävda bon med tunnlar som är upp till två meter långa. Boets djupaste delar ligger ungefär 40 cm under markytan och det finns 7 till 8 ingångar. Arten äter under sommaren främst gröna växtdelar. Det är inte känt om den skapar förrådshögar med hö.

Honor som hittades under mitten av juni var dräktiga med 4 till 8 ungar. Vid ett tillfälle dokumenterades en hona som hade två kullar under samma år.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
koslowi
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona ladacensis

Ochotona ladacensis är en däggdjursart som först beskrevs av Albert Günther 1875.  Ochotona ladacensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna piphare förekommer i västra Kina och angränsande delar av Indien och Pakistan. Arten vistas i 4200 till 5400 meter höga bergstrakter och platå. I området är vegetationen mycket glest med arter av vivesläktet, starrsläktet och släktet Arenaria (nejlikväxter).

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 24 cm och en vikt av 100 till 320 g. Bakfötterna är 3,2 till 4,0 cm långa och öronen är 2,2 till 3,3 cm stora. Ovansidans päls består av sandfärgade, rödaktiga och nästan vita hår som ger ett spräckligt utseende. Undersidan är täckt av grå till sandfärgad päls. Före den kalla årstiden blir pälsen tjockare och mer gråaktig. Ett område vid en körtel på djurets nacke bär gula hår. Huvudet kännetecknas av stora avrundade öron och av svarta läppar.

Individerna är främst aktiva på morgonen och under eftermiddagen. De håller ingen vinterdvala. Födan utgörs av den glest fördelade växtligheten som förekommer i utbredningsområdet. Det registrerades inga förrådshögar med hö. Trots tillhörigheten till familjen pipharar är arten sällan högljudd. I några delar av utbredningsområdet delar arten reviret med Ochotona curzoniae och i andra regioner med Ochotona koslowi. Under vintern äts nästan uteslutande rötter från växter av vivesläktet. Antagligen har arten därför långa framtänder.

Individerna livnär sig främst av växter och fortplantningen sker i juni och juli. Ungarna föds cirka en månad senare.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
ladacensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Storörad piphare

Storörad piphare (Ochotona macrotis) är en däggdjursart som först beskrevs av Albert Günther 1875.  Ochotona macrotis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Individerna når en absolut kroppslängd av 15 till 20,5 cm. Vikten varierar mellan 140 och 190 gram. Pälsen har under sommaren på ovansidan en blek gråbrun till ockra färg och buken samt extremiteterna är vitaktiga. Hos underarten O. m. macrotis förekommer ibland gula eller bruna fläckar på ryggen. Vinterpälsen är ännu blekare.

Som det svenska trivialnamnet antyder är öronen rätt stora för pipharar. De blir 27 till 36 mm långa.

Utbredning och habitat 
Denna piphare förekommer i centrala Asien från Kazakstan, Tadzjikistan och norra Afghanistan över Nepal till centrala Kina (Gansu, Sichuan). Arten vistas där i bergstrakter som är 2300 till 6400 meter höga. Habitatet utgörs av öknar och stäpper samt ibland angränsande torra skogar.

Ekologi 
De är främst aktiv på dagen och livnär sig av olika växtdelar som gräs, kvistar, blad och mossa. I kalla regioner skapar de höstapel före vintern.

Fortplantningssättet varierar mellan olika populationer. Parningstiden kan ligga mellan april och augusti och vissa honor har två kullar under tiden. Efter dräktigheten som varar cirka 30 dagar föds oftast två eller tre ungar. De flesta individer har egna ungar efter första vintern. Livslängden går upp till tre år.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. m. macrotis
 O. m. auritus
 O. m. chinensis
 O. m. sacana
 O. m. wollastoni

Källor

Externa länkar 

 Bilder och video, med text på ryska.

Pipharar
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona muliensis

Ochotona muliensis är en däggdjursart som beskrevs av Pen och Feng 1962. Ochotona muliensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna piphare förekommer i ett 3600 meter högt bergsområde i den kinesiska provinsen Sichuan och arten har fått sitt namn från orten Muli i Sichuan. Habitatet utgörs av stäpper och buskmarker. Arten är cirka 22 cm lång och livnär sig främst av växtdelar.

Arten har i princip samma utseende som Ochotona gloveri. Skillnader förekommer vid huvudet där rödbruna hår är inblandade i pälsen. Öronens baksida har en kastanjebrun eller orangegul färg. Ochotona muliensis har även smalare näsborrar än Ochotona gloveri.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
muliensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Västmanlands östra domsagas tingslag

Västmanlands östra domsagas tingslag var ett tingslag i Västmanlands län i Västmanlands östra domsaga. Tingsställe var Heby.

Tingslaget bildades 1888 av de ingående häradernas tingslag.
Tingslaget uppgick den 1 januari 1971 i Sala tingsrätt.

Ingående områden

Socknarna i häraderna
Simtuna härad
Torstuna härad
Våla härad
Övertjurbo härad

Kommuner (från 1952)
Tärna landskommun
Möklinta landskommun
Västerlövsta landskommun
Fjärdhundra landskommun
Vittinge landskommun
Östervåla landskommun
Nora landskommun
Sala stad

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Sala tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Västmanlands län
Ochotona nubrica

Ochotona nubrica är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1922. Ochotona nubrica ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna pipare förekommer i södra Kina och nordvästra Indien. Den vistas där i Himalaya mellan 3000 och 4500 meter över havet. Enligt IUCN:s karta finns arten även i norra Nepal. Habitatet utgörs av klippiga öknar med glest fördelade buskar samt av stäpper på högplatå.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. n. nubrica
 O. n. lhasaensis

Källor

Externa länkar 

Pipharar
nubrica
Däggdjur i palearktiska regionen
Mongolisk piphare

Mongolisk piphare (Ochotona pallasi) är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1867.  Ochotona pallasi ingår i släktet Ochotona och familjen Ochotonidae.

Utseende 
Artens sommarpäls är på ovansidan enhetlig sandfärgad och undersidan är lite ljusare. På vintern är pälsens ovansida ljusgrå till ljusbrun och undersidan nästan vitaktig. Denna piphare har nakna svarta trampdynor vad som skiljer den från ogotona (Ochotona dauurica) som lever i samma region. Individerna blir upp till 25 cm långa och väger 175 till 200 g.

Utbredning och habitat 
Denna piphare förekommer med flera från varandra skilda populationer i Mongoliet, norra Kina och Kazakstan. Arten vistas på högplatå och i bergstrakter mellan 1000 och 3200 meter över havet. Habitatet är beroende på underart och kan vara klippiga bergsängar eller torra stäpper.

Ekologi 
Individerna är aktiva på dagen och de håller ingen vinterdvala. Liksom flera andra pipharar samlar arten gräs, örter och andra gröna växtdelar och skapar högar för att torka växterna. Dessa högar kan ha en höjd av en meter. Höet flyttas sedan till det underjordiska självgrävda boet. Förutom hö äts frön och nötter.

Honor kan para sig flera gånger per år men bara under varma årstider. Hanar parar sig vanligen med flera honor från samma område och mellan olika hanar utkämpas strider om rätten att para sig. Individer i fångenskap blev så aggressiva att de dödade varandra när de inte skildes åt. Dräktigheten varar cirka 25 dagar och sedan föds upp till 12 ungar. Ungarna väger vid födelsen cirka 7 g. De börjar efter cirka 19 dagar med fast föda och snart efteråt slutar modern med digivning.

Individer blir upp till fyra år gamla.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. p. pallasi
 O. p. hamica
 O. p. pricei
 O. p. sunidica

Hot 
Arten bekämpas ibland med gift på betesmarker. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
Däggdjur i palearktiska regionen
Himalayapiphare

Himalayapiphare (Ochotona roylei) är en däggdjursart som först beskrevs av Ogilby 1839.  Ochotona roylei ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 

Hela kroppslängden varierar mellan 15,5 och 20,5 cm. Vikten ligger mellan 130 och 180 gram och öronen är med en längd av 26 till 32 mm ganska stor jämförd med andra pipharars öron. Pälsen är på ovansidan gråbrun till silvergrå och den har under sommaren ofta rödaktiga skuggor. Undersidan är ljusgrå till vit.

Utbredning och habitat 

Pipharen förekommer i Himalaya i Nepal och Tibet samt norra Pakistan och nordvästra Indien. Arten vistas i bergstrakter som är 2400 till 4300 meter höga. Regionen är täckt av asiatiska tallar, rododendron och Himalayaceder (Cedrus deodara) med undervegetation av gräs.

Ekologi 

Födan utgörs av olika växtdelar och ibland skapar de förråd i form av höstapel.

Vanligen lever ett föräldrapar ihop med sina ungar. Per kull föds vanligen tre ungar och honor kan ha två kullar per år. Dräktigheten varar ungefär 30 dagar. Livslängden går upp till tre år.

Himalayapiphare lever i ett slags symbios med en fågel, Pnoepyga albiventer. Pipharen och fågeln använder samma viloplatser (troligen för att spara värme) men äter inte samma föda.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. r. roylei
 O. r. nepalensis

Ochotona macrotis betraktades tidigare som underart till Himalayapiphare men nyare studier fick resultatet att båda utgör självständiga arter. De är de troligen systertaxon.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder på ARKive.org

Pipharar
Däggdjur i palearktiska regionen
Röd piphare

Röd piphare (Ochotona rutila) är en däggdjursart som först beskrevs av Nikolaj Severtsov 1873.  Ochotona rutila ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Hela kroppslängden varierar mellan 19,5 och 23 cm. Arten har under sommaren en roströd päls på ovansidan med gul till ljus kanelbrun skugga på kroppens sidor. Undersidan är vitaktig eller lite rosa. Det förekommer en bredare gul krage och ett rostrött tvärstreck på bröstet. Vinterpälsen har en askgrå färg med några svartbruna fläckar. Liksom andra pipharar som ofta söker skydd i taluskon har Ochotona rutila långa morrhår men framtassarnas klor är inte lika bra utvecklade som hos pipharar som gräver underjordiska bon.

Utbredning och habitat 
Pipharen förekommer i centrala Asien i Kirgizistan, Tadzjikistan samt angränsande delar av Kazakstan, Uzbekistan och Kina. Arten vistas främst på öppna ängar och är huvudsakligen aktiv på morgonen och sena kvällen.

Ekologi 
Oftast lever ett föräldrapar med sina ungar ihop. Honor kan ha två kullar per år med cirka fyra ungar per kull. Fortplantningstiden sträcker sig över våren och sommaren. Ungarna är vid födelsen blinda och döva. De öppnar hörselgångarna efter cirka 9 dagar och ögonen efter 13 till 14 dagar. Efter 20 dagar börjar ungarna vara självständig. De kan para sig efter första vintern men bara 22 procent av alla ungar lever fram till nästa vår. Under goda förhållanden kan röd piphare leva tre år.

Boet är en naturlig hålighet mellan stenar eller klippor. Bon av olika familjer har vanligen 50 till 100 meter avstånd från varandra. Individerna är vanligen aktiva på morgonen och på eftermiddagen, de vilar under dagens hetaste timmar. Arten är även slö under kalla vinterdagar men den håller ingen vinterdvala.

Liksom flera andra pipharar samlar arten gröna växtdelar i högar för att torka dem. Höet är en viktig matkälla under vintern. Förutom hö äter denna piphare gräs, örter, bark, blad och blommor. Röd piphare är inte lika högljudd som andra pipharar, den saknar till exempel ett tydligt varningsrop.

Alla rovdjur och rovfåglar som förekommer i samma region är potentiella fiender för arten. Pipharen gömmer sig vid fara under stenar. Arten vistas nästan hela livet i skyddet av taluskonet och den går inte längre ut än 2 meter på angränsande öppna ängar.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
Däggdjur i palearktiska regionen