kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lizabeth Scott

Lizabeth Virginia Scott, född 29 september 1922 som Emma Matzo i Scranton i Pennsylvania, död 31 januari 2015 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. 

Under åren 1945 till 1957 medverkade hon i 21 filmer för filmbolagen Hal B. Wallis och Paramount. Bland de mer kända av dessa är Noirfilmerna Fallet Martha Ivers (The Strange Love of Martha Ivers) 1946, Heta dagar (Dead Reconing) 1947 mot Humphrey Bogart och Med berått mod (Too Late for Tears) 1949.

Enligt filmhistorikern Eddie Muller har ingen aktris medverkat i så många noirfilmer, femton stycken, som Lizabeth Scott och med sin sensualitet och hesa röst passade hon väl som femme fatale i denna genre.

Under sent 1940-tal spelade hon i Ökenstaden (Desert Fury) mot Burt Lancaster, Jag kämpar ensam (I Walk Alone) mot Lancaster och Kirk Douglas, Fallgropen (Pitfall) mot Dick Powell och Raymond Burr och 1950 i Mörk stad (Dark City) mot Charlton Heston och Viveca Lindfors. 1957 spelade hon även mot Elvis Presley i dennes andra film Ung man med gitarr (Loving You).

Källor 
 Eddie Muller, Dark City: The Lost World of Film Noir, 1998.
 Alexander Ballinger, The Rough Guide to Film Noir, Rough Guides, London 2007.
 "Lizabeth Scott har dött – stjärnan blev 92 år". Expressen.

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Pennsylvania
Personer från Scranton
Födda 1922
Avlidna 2015
Kvinnor
Bore (isbrytare)

Bore är en svensk isbrytare.

S/S Bore är en isbrytare av "Hamburgertyp", en isbrytare med starkt skrov, bred och med runda former. Hon byggdes 1894 av Kockums Mekaniska Verkstad i Malmö för Malmö hamn som isbrytare och som reservfärja vintertid under svåra isvintrar mellan Malmö och Köpenhamn, med passagerarsalonger och med lastrum för post och paket. 

Bore var i tjänst till 1968 och var under båda världskrigen rekvirerad av svenska marinen som bestyckad övervakningsbåt i Öresund. Hon är världens äldsta isbrytare med originalångmaskin, respektive -ångpanna. Fartyget är även i övrigt återställt i originalskick, förutom vissa mindre ändringar som radar och GPS efter Transportstyrelsens bestämmelser. Fartyget kan driftsättas efter fyra–fem dygns försiktig uppeldning av ångpannan. Under hennes aktiva tid fanns vid misstanke om kallt väder och is en besättning som kunde hålla ångan uppe dygnet runt vid behov.

Efter att i många år ha haft Västerås som hemmahamn, ligger fartyget åter i Malmö sedan 2012. Hon är förtöjd vid Ångbåtsbron, utanför universitetsbron, bara ett stenkast ifrån det tidigare varvsområde där hon en gång byggdes.

Källor 
Ångbåtstidtabell 2013, utgiven av Föreningen Stiftelsen Skärgårdsbåten 2013
Bore tillbaka i hemmahamnen på Malmö stads webbplats 21 augusti 2012
Om Bore på Sjöhistoriska museets webbplats
Motala Industrimuseum, ångmaskin #664, S/S "Bore".

Externa länkar

Webbplats för S/S Bore
Om Bore på tugboatlars.se

Svenska isbrytare
Svenska ångfartyg
K-märkta fartyg
Fartyg sjösatta 1894
Fartyg byggda i Malmö
Fartyg byggda på Kockums Mekaniska Verkstad
Simning vid olympiska sommarspelen för ungdomar 2010

Simning vid olympiska sommarspelen för ungdomar 2010 i Singapore avgjordes mellan 15 och 20 augusti i Singapore Sports School.

Program

15 augusti
Kl 18.32: 400 m frisim, herrar
Kl 19.10: 200 m individuell medley, damer
Kl 19.16: 400 m frisim, herrar & damer

16 augusti
Kl 18.32: 100 m ryggsim, herrar
Kl 18.36: 200 m fjärilsim, damer
Kl 18.41: 200 m frisim, herrar
Kl 18.46: 50 m bröstsim, damer
Kl 19.38: 100 m bröstsim, herrar
Kl 19.42: 100 m ryggsim, damer
Kl 19.46: 200 m individuell medley, herrar
Kl 20.08: 400 m medley, damer

17 augusti
Kl 18.45: 200 m ryggsim, damer
Kl 18.50: 100 m fjärilsim, herrar
Kl 19.28: 100 m frisim, damer
Kl 19.32: 400 m frisim, herrar

18 augusti
Kl 18.32: 50 m frisim, herrar
Kl 18.42: 200 m bröstsim, herrar
Kl 18.57: 50 m fjärilsim, damer
Kl 19.00: 50 m ryggsim, herrar
Kl 19.04: 100 m bröstsim, damer
Kl 19.31: 200 m frisim, damer
Kl 19.53: 400 m medley, herrar

19 augusti
Kl 18.53: 50 m fjärilsim, herrar
Kl 18.57: 50 m ryggsim, damer
Kl 19.17: 400 m frisim, damer

20 augusti
Kl 18.32: 50 m frisim, damer
Kl 18.36: 200 m ryggsim, herrar
Kl 18.42: 100 m fjärilsim, damer
Kl 18.55: 100 m frisim, herrar
Kl 19.00: 200 m bröstsim, damer
Kl 19.23: 200 m fjärilsim, herrar
Kl 19.45: 400 m frisim, damer
Kl 20.01: 50 m bröstsim, herrar
Kl 20.18: 400 m medley, herrar & damer

Medaljfördelning

Olympiska sommarspelen för ungdomar 2010
Jermak (isbrytare)

Jermak () var en rysk och senare sovjetisk isbrytare, sjösatt den 17 oktober 1898. Det var världens första polarisbrytare.

Jermak var på sin tid världens starkaste fartyg med sina 12 000 hästkrafter. Hon beställdes 1898 av den ryske viceamiralen Makarov för den ryska regeringens räkning och byggdes av Sir W. G. Armstrong, Whitworth och Co. Måtten var; 305 fot lång, 71 fot bred och 42 fot djup. Deplacementet var 8 000 ton. Jermak klarade mer än 20 fot tjock is..

En ny isbrytare vid namn Jermak byggdes 1974 för Sovjetunionen vid Wärtsilävarvet i Helsingfors.

Referenser 

Ryska isbrytare
Fartyg sjösatta 1898
Fartyg byggda i England
Khendjer

Khendjer var en egyptisk farao med regentnamnet Userkare som regerade under Egyptens trettonde dynasti (Första mellantiden). Det finns ruinerna av den pyramid, Khendjers pyramid som är uppförd för honom i Sakkara, Giza (guvernement), en plats väster om Nilen cirka 20 kilometer söder om Kairo. Det finns väldigt lite beskrivet om denna farao. 

Khendjer "har tolkats som ett utländskt hnzr och liknades med det semitiska personnamnet h(n)zr, för 'vildsvin'" enligt den danske egyptologen Kim Ryholt. Han noterar att identifieringen är bekräftad med det faktum att namnet h(n)zr är skrivet som hzr i en alternativ stavning av kungens namn på ett sigill från perioden då kungen regerade. 

Khendjer var därmed den förste semitiska kungen av en inhemsk egyptisk dynasti. Khendjers regentnamn Userkare, översätts till "Själen av Re är mäktig".

Referenser 

Noter

Faraoner
Män
Revhusen

Revhusen var ett fiskeläge som etablerades 1825 i Ystad. Idag ligger sedan många år färjehamnen ungefär på samma plats. I slutet av 1800-talet var antalet boende i området 400 personer, men på 1950-talet bodde där bara 150 personer. År 2012 fanns av 22 hus endast ett dubbelhus kvar av Revhusen.

Revhusens historia är lång och brokig, åtskilliga spaltmeter har under åren skrivits i Ystads Allehanda, få är de Ystabor som inte haft en åsikt om detta en gång så blomstrande fiskeläge, vid Ystads sydöstra utkant, kallat Världens ände.

Den siste Revhusbon Åke Andersson blev i maj 2013 efter många års strid utköpt av Ystads kommun. Den 31 oktober 2013 ska Andersson ha flyttat ut, och kommunen har bestämt att riva huset direkt efter.

Den 24 december 2013 var det sista Revhuset på Norra Revhusvägen rivet ner till grunden. 

Den 20 september 2016 fälldes det sista pilträdet. Hela området röjdes för att ge plats till parkering för Ystads nya hamn som ska stå klar i slutet av 2020.

Galleri

Källor

Noter

Ystad
Ej längre existerande orter i Ystads kommun
Oskar Öberg

Knut Oskar Öberg, född 12 januari 1884 i Piteå, död 6 maj 1940 i Jönköpings Kristina församling, var en svensk arkitekt, huvudsakligen verksam i Jönköping med omnejd.

Biografi
Öberg hade en teknisk läroverksutbildning och erfarenhet från olika ritkontor när han 1910 anställdes av Jönköpings stad. 
Parallellt med sin anställning fick han under 1910-talet möjlighet att rita enstaka byggnader i hemstaden, bland annat Fågelmuseet i Jönköpings stadspark. År 1919 avresta Öberg till Kalifornien, men återvände till Jönköping 1923 och startade ett eget ritkontor. 

Öbergs verksamhet i Jönköping blev mycket omfattande, men den sträckte sig även till omgivande trakter såsom Huskvarna, Gränna, Sandseryd, Eksjö, Habo och Skillingaryd. Han var även huvudarkitekt för Jönköpingsutställningen 1928. 

Öbergs arkitektur präglas under 1920-talet främst av en återhållsam, något schematisk klassicism med putsfasader. Under 1930-talet övergår Öberg till ett funktionalistiskt formspråk.

Några byggnadsverk

 Fågelmuseet, Jönköpings stadspark, 1914
 Post-, telegraf- och bankbyggnad, Erik Dahlbergsgatan 2 vid Esplanaden i Huskvarna, 1916
 Biografen Metropol, Ö Storgatan 11, Jönköping, 1916
 Folkets hus, Norrahammar, 1926
 Sanna församlingshem, Vättersnäs, Jönköping, 1928
 Alhambra 7 med restaurang Munken, Norra Strandgatan 6, Jönköping, 1928
 Klockstapel, Skillingaryds kapell, 1930
 Censorn 8, Östra Storgatan 83, Jönköping, 1929-30
 Hyreshus, Abisko 7, Borgmästargränd 2, Jönköping, 1931
 Hyreshus, Abisko 8, Borgmästargränd 4, Jönköping, 1934
 Flöjten 2, Mellangatan 7, Jönköping, 1935
 Stads- och polishus, Sjögatan 21 i Gränna, 1937
 Funkisvilla på Onkel Adams väg 9 Habo (Tidigare Bränningevägen 5), 1937
 Censorn 7, Östra Storgatan 81, Jönköping, 1939

Källor
Franzén, Anders, Oskar Öberg, arkitekt i Jönköping i Visioner och vardagsarkitektur, Byggnadskonst i Jönköpings län under 1900-talet. 2007
Thorsén, Ingemar, Arkitekten Oskar Öberg, känd genom sina verk, mindre känd som person i Gudmundsgillets årsbok. 2004.
Jönköpings läns museum  & Jönköpings kommun: Östra centrum, Kålgården och Liljeholmen i Jönköping - Kulturhistorisk utredning och förslag till bevarandeprogram (1989) (pdf)

Noter

Externa länkar
Om Fågelmuseet på Jönköpings kommuns hemsida

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1884
Avlidna 1940
Män
Naturum Tåkern

Naturum Tåkern är ett naturum vid fågelsjön Tåkern i Östergötland.

Naturum Tåkern har uppförts av Länsstyrelsen Östergötland och Naturvårdsverket i Glänås besöksområde på Tåkerns södra sida, och invigdes i maj 2012.  Arkitekter är Gert Wingårdh och Johan Edblad på Wingårdh Arkitektkontor AB. Byggnaden nominerades till 2012 års Kasper Salin-pris.

Anläggningen består av tre byggnader för utställning, förråd respektive fågelskådning. För tak och del av väggarna har vass använts som täckningsmaterial.

Källor

Externa länkar
Naturum Tåkerns webbplats

Naturum i Sverige
Byggnader ritade av Gert Wingårdh
Ödeshögs kommun
Ingrid Persson

Ingrid Persson kan avse någon av följande personer:
Ingrid Persson (präst) (1912–2000)
Ingrid Persson (författare), född 1939
Ingrid Persson (författare)

Ingrid Alice Persson, ogift Salin, född 16 mars 1939 i Åre församling, Jämtlands län, är en svensk författare av barn- och hembygdsböcker. Hon gav ut flera böcker under 1980- och 1990-talen. Hon medverkade i radioprogrammet Inblick i P1 1995. 

Ingrid Persson är bosatt i Hullaryd i Småland och är sedan 1967 gift med Kenneth Persson (född 1942).

Bibliografi i urval
1988 – Hökungar
1989 – Klaras stordåd
1991 – I Sjustjärnans tecken
1994 – Hökungen Klara
2007 – Lommaryds socken – en levande bygd med närhet till historien (med flera medförfattare)
2022 - " Marionetteatern - Det övergivna huset, Produktionernas pyramider, De galna kvinnorna, Tokarnas furste"

Referenser

Externa länkar
Ingrid Persson på Libris

Födda 1939
Kvinnor
Levande personer
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer från Åre socken
Svenåke Boström

Svenåke Boström, folkbokförd Sven-Åke Boström, född 17 juli 1948 i Sköns församling, Västernorrlands län, är en svensk journalist, författare och medieutvecklare.

Boström var under 1970-talet reporter vid tidningen Dagens Örebro-redaktion. Han återvände sedan till hemstaden Sundsvall där han blev journalist på Sundsvalls Tidning och 2005 arbetade med utvecklings- och kvalitetsfrågor.

Sedan 2011 driver han det egna företaget Boström Design & Utveckling AB med verksamhet i Sundsvall och Solna.

Bibliografi i urval
1976 – PR-bandet och den stulna polisbilen (barn/ungdom)
1977 – PR-bandet och mannen på vinden (barn/ungdom)
1979 – Oj, vilken dag!, av Lasse Nylén och Svenåke Boström (barn/ungdom)
1980 – Den största hemligheten (barn/ungdom)
1988 – Den tändande gnistan – staden som reste sig ur askan, av Svenåke Boström, omslag, teckning och layout: Gunnar Dahlgren
1995 – Visuell vision – i fritt fall? Universitetsforlaget Oslo (en av tio författare)
1998 – Internet som den förlängda tidningen (medförfattare, övriga bland andra Thorbjörn Larsson, Mats Svegfors och Bo Hedin), Tidningsutgivarna ISBN, 91-971086-4-2.
 2014 – Den tändande gnistan upplaga 2 – berättelsen om den största brandkatastrofen i Sveriges historia.
 2015 – Hurra skolan brinner! – Om branden på Malmtorgsskolan i Skönsberg, Sundsvall 1956. (Husens historia del 1) 
 2015 – Sofia Bugges sigill – En historisk roman, av Svenåke Boström och Tommy Jansson (research). 
 2016 – Hela harv i lågor – Om branden i byn Harv i Medelpad 1963. 
 2022 – Om jag varit en humla, eller Hål i huve't på en murvel. – En självbiografi.

Källor

Noter

Externa länkar
Svenåke Boström på Libris

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare inom kristen litteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer från Sköns socken
Födda 1948
Levande personer
Män
Kvalspelet till världsmästerskapet i futsal 2012

Kvalspelet till världsmästerskapet i futsal 2012 pågick från 16 maj 2011 till 8 juli 2012.

Kvalificerade lag 

{| cellspacing=0px style="font-size:90%;background-color:transparent;border:1px solid MidnightBlue;"
|- style="background-color:MidnightBlue;color:white;text-align:center;font-weight:bold;"
| Federation || Turnering || Kvalificerade lag
|- 
| style="border-bottom:2px solid #ffb6c1;text-align:center;" | AFCAsien
| style="border-bottom:2px solid #ffb6c1;padding:2px 10px;" | AFC-mästerskapet i futsal 2012Spelades i Förenade Arabemiraten; 25 maj–1 juni, 2012
| style="border-bottom:2px solid #ffb6c1;" | 
|-
| style="border-bottom:2px solid #deb887;text-align:center;"| CAFAfrika
| style="border-bottom:2px solid #deb887;padding:2px 10px;" | CAF:s kvalspel 2012Spelades 6 april–24 juni, 2012
| style="border-bottom:2px solid #deb887;" | 
|-
| style="border-bottom:2px solid #db7093;text-align:center;"| CONCACAFNord– och Centralamerikasamt Västindien
| style="border-bottom:2px solid #db7093;padding:2px 10px;" | CONCACAF-mästerskapet i futsal 2012Spelades i Guatemala; 2–8 juli, 2012
| style="border-bottom:2px solid #db7093;" | 
|-
| style="border-bottom:2px solid #8fbc8f;text-align:center;"| CONMEBOLSydamerika
| style="border-bottom:2px solid #8fbc8f;padding:2px 10px;" | CONMEBOL:s kvalspel 2012Spelades i Brasilien; 15–22 april, 2012
| style="border-bottom:2px solid #8fbc8f;" | 
|-
| style="border-bottom:2px solid #ffd700;text-align:center;"| OFCOceanien
| style="border-bottom:2px solid #ffd700;padding:2px 10px;" | OFC-mästerskapet i futsal 2011Spelades i Fiji; 16–20 maj, 2011
| style="border-bottom:2px solid #ffd700;" | 
|-
| style="border-bottom:2px solid #4682b4;text-align:center;"| UEFAEuropa
| style="border-bottom:2px solid #4682b4;padding:2px 10px;" | UEFA:s kvalspel 2012Spelades 19 oktober, 2011 – 11 april, 2012
| style="border-bottom:2px solid #4682b4;" | 
|-
| colspan=2 style="text-align:right;padding:2px 10px;" | Värdnationen är direktkvalificerad till spel vid mästerskapet 
| 
|}

AFC (Asien)

CAF (Afrika)

CONCACAF (Nordamerika, Centralamerika och Västindien

CONMEBOL (Sydamerika)

OFC (Oceanien)

UEFA (Europa)

Externa länkar 
 FIFA Futsal World Cup vid FIFA.com

Kvalspel
Pribuss

Pribuss är ett automatiskt system för prioritering av stombusstrafik i kollektivtrafik, som utvecklades i Stockholm och blev insatsklart 1992. Genom Pribuss minskar fördröjningen för bussar med 10 till 20 sekunder per korsning.

Historik
Tekniska system att ge den kollektiva vägtrafiken förtur före övrig trafik har utvecklats i Stockholm sedan mitten av 1970-talet. Olika system testades för bussar, som med hjälp av sändare eller detektorer i vägbanan kunde skapa en egen “grön våg“. Detektorlösningen, som hade framtagits i samarbete med  L.M. Ericsson, fungerade tillfredsställande och genomfördes 1976 utmed stråket Hantverkargatan - Tegelbacken - Karl XII:s torg - Norrmalmstorg.

Pribuss
Sedan slutet av 1980 utvecklades “Pribuss” av dåvarande Stockholms stads gatu- och fastighetskontor med hjälp av statligt stöd. Systemet var startklart 1992 och bygger på radiodetektering, det vill säga att bussen kan kommunicera med korsningens trafiksignaler. Bussen talar även om via GPS, var den befinner sig. Pribuss används i så väl oberoende trafiksignalanläggningar som i samordnade system. 

Aktiv prioritering bygger i princip på fyra funktioner:
 Förlängning av eget grönt
 Avkortning av grönt för korsande trafik
 Extra grönfas inom omloppet
 Återtagen start om bussens signalgrupp håller på att växla mot rött.

Pribuss är automatiskt och bara aktivt när bussen ligger efter sin tidtabell. Systemet kan då minska bussens försening med 10 till 20 sekunder per korsning. Det låter inte mycket men efter flera korsningar har förseningen minskat tydligt. Pribuss är såväl företagsekonomiskt som samhällsekonomiskt lönsamt. Nackdelen är att korsande trafik måste vänta längre. Ibland uppfattar väntande trafikanter en överhoppad grönfas som ett fel i anläggningen och kör mot rött. De gatustråk som är utrustade med Pribuss känns igen genom den lilla bussymbolen ovanpå trafiksignalen. Symbolen tänds när systemet är aktiverat.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Transport i Stockholm
Busstrafik i Stockholm
Dario Frigo

Dario Frigo, född 18 september 1973 i Saronno, Varese, är en italiensk före detta professionell tävlingscyklist. Han var professionell åren 1996–2005 för Saeco, Tacconi Sport och Fassa Bortolo.

Karriär
Dario Frigo vann två etapper på Giro d'Italia, 2001 respektive 2003. Han vann även den 142 kilometer långa 17:e etappen mellan Aime och Cluses under 2002 års Tour de France. Hans främsta placering i sammandraget på en Grand Tour kom då han slutade 7:a på Giro d'Italia 2003.

Frigo var framgångsrik på enveckors-etapplopp vilket han visade genom att vinna Paris–Nice 2001 samt Romandiet runt 2001 och 2002. 2002 blev Frigo även nationsmästare i tempodisciplinen.

Frigos karriär fick ett abrupt slut 2005 då hans fru Susanna Frigo stoppades av polisen inför etapp 11 på Tour de France med tio doser EPO i bilen vilket ledde till att paret arresterades för olaga innehav av förbjudna substanser. Paret fick senare varsin villkorlig fängelsedom på sex månader av en domstol i Albertville. Frigo hade liknande problem redan 2001 då han uteslöts ur Giro d'Italia efter det att polisen funnit dopningsprodukter i hans ägo.

Meriter
Giro d'Italia
2 etapper
Tour de France
1 etapp

Paris–Nice – 2001
Romandiet runt – 2001, 2002
Züri Metzgete – 2002
Subida a Urkiola – 2002
 Nationsmästerskapens tempolopp – 2002
Setmana Catalana de Ciclisme – 2003
Volta a la Comunitat Valenciana – 2003

Resultat i Grand Tours

X = Bröt loppet

Stall
 Saeco 1996–1999
 Fassa Bortolo 2000–2001
 Tacconi Sport 2002
 Fassa Bortolo 2003–2005

Externa länkar
Dario Frigo cyclingarchives.com
2001 Paris - Nice Stage 6 Col d'Eze Time Trial Dario Frigo vinner etapp 6 under 2001 års Paris–Nice

Referenser

Italienska tävlingscyklister
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Lombardiet
Perrier

Perrier (franskt uttal: [pɛʁ.je]) är ett franskt mineralvatten med naturlig koldioxid.

Perrier ingick tidigare i Perrier Vittel Group SA, som köptes av Nestlé 1992 och döptes om till Nestlé Waters France. Detta företag omfattar också Vittel, S.Pellegrino and Contrex.

Källvattnet från Vergèze är naturligt sprudlande. Processen i vattenfabriken är dock upplagd så att vatten och koldioxid tas upp i separata borrhåll på olika djup, varefter vattnet genomgår en reningsprocess. Efter denna tillsätts åter koldioxid, nu filtrerad, vid buteljeringen så att gasnivån blir samma som i källvattnet.

Historik
Från slutet av 1700-talet uppmärksammades lokalt värdet av den lokala källan Les Bouillens utanför Vergèze. Napoleon III gav 1863 tillstånd att exploatera källan. År 1898 köptes källan av den lokale läkaren Louis Perrier, som drev ett spa där och också buteljerade mineralvattnet för försäljning. År 1903 köptes anläggningen av engelsmannen William Albert St John Harmsworth, som döpte om den från "Les Bouillens" till "Source Perrier", stängde spaet och investerade i en expansion av buteljering av mineralvatten.

Perriervattnet tappades upp i elegant formgivna gröna flaskor och exporterades på ett tidigt stadium. Flaskorna formgavs av St-John Harmsworth med utgångspunkt i sådana indiska klubbor, som St-John Harmsworth använde för träning efter att allvarligt ha skadats i en bilolycka i Storbritannien 1906. Perrier fick tidigt stor försäljningsframgång i Storbritannien och i det Brittiska imperiet. Det blev också det första importerade mineralvattnet i USA.

Perrier driver Perrier-museet, som ligger på fabriksområdet i Vergèze.

1990 års giftincident
Perriers rykte som rent mineralvatten skadades 1990, när ett laboratorium i North Carolina i USA rapporterade om att det funnit benzen i ett antal flaskor. Perrier informerade om att rörde sig om ett enstaka misstag, när en arbetare vid filtreringen gjort ett fel, och att det inte hade med farliga komponenter i det ursprungliga källvattnet att göra. Incidenten ledde till att omkring 160 miljoner flaskor drogs tillbaka över hela världen.

Källor
Bottled water quality report, Nestlé Waters North America, 2011, läst 2018-06-11.

Noter

Externa länkar 
 
Perriers webbplats

Nîmes
Franska livsmedelsföretag
Mineralvatten
Varumärken ägda av Nestlé
Franska dryckestillverkare
Hermann Greive

Hermann Greive, född den 7 april 1935 i Walstedde, död den 25 januari 1984 i Köln, var en tysk judaist.

Greive promoverades 1967 och habiliterade sig 1971 vid universitetet i Köln. Slutligen blev han professor vid universitetets Martin-Buber-Institut, där han (med dödlig utgång) blev skjuten av en sinnesförvirrad studentska.

Greive sysselsatte sig särskilt med judendomens filosofihistoria och med forskning kring antisemitism. Bland annat var han medutgivare av en omfattande Herzl-utgåva (sju band, 1983 ff.).

Bibliografi (i urval) 

 Theologie und Ideologie. Katholizismus und Judentum in Deutschland und Österreich. 1918-1935, Heidelberg 1969
 Studien zum jüdischen Neuplatonismus. Die Religionsphilosophie des Abraham Ibn Ezra, Berlin 1973
 Die Juden. Grundzüge ihrer Geschichte im mittelalterlichen und neuzeitlichen Europa, Darmstadt 1980 (fler upplagor)
 Geschichte des modernen Antisemitismus in Deutschland, Darmstadt 1983

Referenser 
 

Tyska religionshistoriker
Judaister
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Köln
Tyska forskare under 1900-talet
Födda 1935
Avlidna 1984
Män