kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Agkistrodon taylori

Agkistrodon taylori är en ormart som beskrevs av Burger och Robertson 1951. Agkistrodon taylori ingår i släktet Agkistrodon och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Mexiko. Den lever i torra lövfällande skogar, i områden med taggiga växter och i gräsmarker. Agkistrodon taylori vistas ofta nära vattenansamlingar.

Referenser

Externa länkar 

Huggormar
taylori
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus adamanteus

Crotalus adamanteus är en ormart som beskrevs av Palisot de Beauvois 1799. Crotalus adamanteus ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det svenska trivialnamnet  östlig diamantskallerorm förekommer för arten.

Denna skallerorm förekommer i sydöstra USA från södra North Carolina över Florida till östra Louisiana. Den lever även på flera mindre öar i området. Habitatet utgörs av barrskogar och ekskogar med gräs, Serenoa repens eller buskar som undervegetation. Arten uppsöker även fuktiga savanner.

Individerna vistas främst på marken och de kravlar ibland på växter. De vilar i naturliga håligheter eller i bon som lämnades av andra djur.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
adamanteus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus aquilus

Crotalus aquilus är en ormart som beskrevs av Klauber 1952. Crotalus aquilus ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer med några från varandra skilda populationer i centrala Mexiko. Den lever på högplatå och i bergstrakter mellan 1080 och 3110 meter över havet. Arten vistas i blandskogar, på bergsängar och i klippiga regioner. Den besöker även jordbruksmark. Honor föder levande ungar (vivipari).

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
aquilus
Kräldjur i nearktiska regionen
Västlig diamantskallerorm

Västlig diamantskallerorm (Crotalus atrox) är en giftig ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Crotalus atrox ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
C. atrox är Nordamerikas näst största giftorm och kan bli upp till 230 cm lång, men exemplar på över 150 cm är ovanliga. Deras födelselängd är omkring 30 cm. I likhet med andra ormar har hanarna två hemipenisar, men använder bara en åt gången. C. atrox lever i över 20 år. Dräktigheten varar i ungefär sex månader och de föder levande ungar. Ungarna föds med en knapp som sedan utvecklas till skallra, vilket tar flera år. Skallran bildar en extra led varje gång ormen ömsar skinn. Detta innebär att den kan rassla mer ju äldre den blir.

Beteende 
Precis som andra skallerormar har den en skallra på svansen som används som en varning åt andra djur att inte komma för nära. Väljer man att inte hörsamma varningen bör man veta att istället för att fly så försvarar ormen sig. Vem som ska få para sig med honorna bestäms genom konfrontationer hanarna sinsemellan. De reser huvudet högt över marken och försöker få ner rivalen på marken genom att tvinna sig runt varandra i en brottningskamp. I likhet med andra huggormar föder skallerormar levande ungar. Varje kull ger 10-20 ungar.

Jakt och föda 
Till födan hör mestadels kaniner och gnagare, men även ödlor och fåglar.

Gift 
Skallerormar hör till de farligaste och giftigaste ormarna i hela världen. Den västliga diamantskallerormen är skyldig till fler dödsfall än någon annan giftorm i USA. Dess gift är inte lika starkt som hos andra skallerormar men i gengäld har den mycket stora giftkörtlar (till följd därav är dess huvud trekantigt) och kan injicera stora mängder gift. En enda C. atrox har gift nog att döda flera hundra människor. Giftet förstör vävnader och inre organ, däribland lungor och hjärta. Skallerormar har långa gifttänder som fälls ut som fällknivar när de hugger.

Galleri

Källhänvisningar

Vidare läsning 
 Baird, S.F. & C. Girard. 1853. Catalogue of North American Reptiles in the Museum of the Smithsonian Institution. Part I. – Serpents. Smithsonian Institution. Washington, District of Columbia. xvi + 172 pp. (Crotalus atrox, pp. 5–6.)
 Yancey FD II, Meinzer W, Jones C. 1997. Aberrant morphology in western diamondback rattlesnakes (Crotalus atrox). Occasional Papers of the Museum of Texas Tech University, 167: 1-4. Hämtad 2007-08-26.

Externa länkar 

Skallerormar
atrox
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus basiliscus

Crotalus basiliscus är en ormart som beskrevs av Cope 1864. Crotalus basiliscus ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer i västra Mexiko. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2900 meter över havet. Arten vistas i områden med taggiga buskar och i lövfällande skogar. Den besöker ibland blandskogar.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
basiliscus
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus catalinensis

Crotalus catalinensis är en ormart som beskrevs av Cliff 1954. Crotalus catalinensis ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer endemisk på ön Santa Catalina i Californiaviken i Mexiko. Den lever i halvöknar med några buskar och annan växtlighet. Individerna är nattaktiva och de jagar gnagare av arten Peromyscus slevini.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
catalinensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Sidvindare

Sidvindare (Crotalus cerastes) är en ormart som beskrevs av Edward Hallowell 1854. Crotalus cerastes ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Sidvindaren är liten, vuxna exemplar mäter bara runt 43-76 cm i längd. Honorna är större än hanarna, något som är sällsynt i denna ormfamilj.

Vanligtvis har ormen 21 rader av dorsala fjäll som förekommer på mittsektionen .

Hanar har 141 eller färre bukfjäll, varav honor har 144 eller färre. Arten kännetecknas även av de hornlika plåtar över ormens ögon. 

Färgmönstret består av en grundfärg som kan vara krämfärgad, matt gul, gul-brun, rosa eller askgrå, täckt av dorsala fläckar, 28-47 i antal.

Utbredning 
Ormen förekommer i sydvästra USA från centrala Kalifornien och sydöstra Utah till nordvästra Mexiko, inklusive norra halvön Baja California. Den vistas främst i sandiga öknar med glest fördelad växtlighet samt i klippiga områden. Arten kryper främst på marken men den kan klättra i den låga växtligheten.

Ekologi 
Sidvindaren vilar på dagen i underjordiska bon som ofta skapades av gnagare eller av sköldpaddor. När liknande hålor saknas kan den gömma sig i buskarnas skugga. De underjordiska bon används även för vinterdvalan.

Levnadslängden i fångenskap är uppskattad att vara 27,3 år.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. c. cerastes
 C. c. cercobombus
 C. c. laterorepens

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus enyo

Crotalus enyo är en ormart som beskrevs av Cope 1861. Crotalus enyo ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Ormen förekommer på halvön Baja California i västra Mexiko och på flera öar i samma region. Den lever i buskskogar och i savanner med måttlig fuktighet. Individerna gömmer sig mellan klippor, under träbitar, i högar av växtlighet, i underjordiska bon som skapades av däggdjur och i gömställen som skapades av människor. Arten är nattaktiv och vistas främst på marken.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. e. cerralvensis
 C. e. furvus
 C. e. enyo

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
enyo
Kräldjur i neotropiska regionen
Skogsskallerorm

Skogsskallerorm (Crotalus horridus) är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Skogsskallerormen ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Ormen förekommer i centrala och östra USA och vissa exemplar når sydöstra Kanada. Arten vistas i kulliga områden och i låga bergstrakter som är täckta av lövfällande skogar eller av blandskogar. Crotalus horridus besöker även våtmarker och jordbruksmark. Den vistas främst på marken men den kan klättra i den låga växtligheten. Skallerormen håller vinterdvala mellan klippor eller i bergssprickor. I nordöstra delen av utbredningsområdet uppsöker honor före ungarnas födelse ofta öppna landskap.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. h. atricaudatus
 C. h. horridus

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
horridus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus intermedius

Crotalus intermedius är en ormart som beskrevs av Troschel 1865. Crotalus intermedius ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Ormen förekommer med flera från varandra skilda populationer i bergstrakter i södra Mexiko. Den vistas i regioner som ligger 2000 till 3000 meter över havet. Crotalus intermedius föredrar blandskogar och dessutom hittas den i molnskogar, i halvöknar och i andra landskap intill skogar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. i. intermedius
 C. i. gloydi
 C. i. omiltemanus

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
intermedius
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus lannomi

Crotalus lannomi är en ormart som beskrevs av Tanner 1966. Crotalus lannomi ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna skallerorm förekommer bara i en mindre region i västra Mexiko. Sedan upptäckten 1966 hittades inga fler exemplar. I området finns lövfällande skogar och blandskogar.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
lannomi
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus lepidus

Crotalus lepidus är en ormart som beskrevs av Kennicott 1861. Crotalus lepidus ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i sydvästra USA och fram till centrala Mexiko. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. l. klauberi
 C. l. lepidus
 C. l. maculosus
 C. l. morulus

Referenser

Externa länkar 

Skallerormar
lepidus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus mitchellii

Crotalus mitchellii är en ormart som beskrevs av Cope 1861. Crotalus mitchellii ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna skallerorm förekommer i sydvästra USA och i norra Mexiko, inklusive halvön Baja California. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2440 meter över havet. Ormen vistas i klippiga områden och i sandiga landskap med glest fördelad växtlighet. Typiska växter i regionen tillhör malörtssläktet, släktet Larrea, tallsläktet och ensläktet. Individerna rör sig på marken eller i den låga växtligheten. De vilar i naturliga håligheter under stenar eller under växternas rötter. Crotalus mitchellii använder även övergivna bon av andra djur samt grottor och gruvor som sovplats.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
mitchellii
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus molossus

Crotalus molossus är en ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Crotalus molossus ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna skallerorm förekommer i sydvästra USA och i Mexiko. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2930 meter över havet. Habitatet varierar mellan bland annat gräsmarker, savanner med några träd, torra landskap med kaktusar och buskar, blandskogar och lövfällande skogar. Arten vistas vanligen i klippig terräng. Individerna håller till på marken och klättrar ibland i den låga växtligheten.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. m. estebanensis
 C. m. molossus
 C. m. nigrescens
 C. m. oaxacus

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
molossus
Kräldjur i nearktiska regionen
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus polystictus

Crotalus polystictus är en ormart som beskrevs av Cope 1865. Crotalus polystictus ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter och på högplatå i centrala Mexiko. Utbredningsområdet ligger 1450 till 2600 meter över havet. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
polystictus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus pricei

Crotalus pricei är en ormart som beskrevs av Van Denburgh 1895. Crotalus pricei ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i norra Mexiko och sydvästra USA. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. p. pricei
 C. p. miquihuanus

Referenser

Externa länkar 

Skallerormar
pricei
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus pusillus

Crotalus pusillus är en ormart som beskrevs av Klauber 1952. Crotalus pusillus ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Mexiko i delstaterna Michoacan, Jalisco och Colima. Den lever i steniga områden av vulkanisk ursprung som är täckta av blandskogar.

Referenser

Externa länkar 

Skallerormar
pusillus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus ruber

Crotalus ruber är en ormart som beskrevs av Cope 1892. Crotalus ruber ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer på halvön Baja California (Mexiko) och i angränsande områden av Kalifornien. Den vistas i låglandet och i bergstrakter, vanligen upp till 1200 meter över havet och ibland når den en höjd på 1500 meter. Habitatet utgörs främst av varma lövfällande skogar och av buskskogar. Ibland besöks gräsmarker och odlingsmark.

Individerna rör sig på marken samt i låga delar av växtligheten.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. r. ruber
 C. r. elegans
 C. r. lorenzoensis
 C. r. lucasensis
 C. r. monserratensis

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
ruber
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus scutulatus

Crotalus scutulatus är en ormart som beskrevs av Kennicott 1861. Crotalus scutulatus ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i sydvästra USA och fram till centrala Mexiko. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2530 meter över havet. Habitatet utgörs av halvöknar med glest fördelad växtlighet som gräs, agaver, kaktusar och buskar. Ibland besöks mindre trädansamlingar.

Crotalus scutulatus vilar ofta under stenar, i övergivna underjordiska bon av andra djur eller under trädstammar som ligger på marken.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. s. salvini
 C. s. scutulatus

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
scutulatus
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus stejnegeri

Crotalus stejnegeri är en ormart som beskrevs av Dunn 1919. Crotalus stejnegeri ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Mexiko i delstaterna Durango och Sinaloa. Utbredningsområdet ligger 500 till 1200 meter över havet. Crotalus stejnegeri vistas i varma lövfällande skogar och i blandskogar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

  

Skallerormar
stejnegeri
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus tigris

Crotalus tigris (Tigerskallerormen) är en ormart som beskrevs av Kennicott 1859. Crotalus tigris ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nordvästra Mexiko och i delstaten Arizona i USA. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1465 meter över havet. Habitatet varierar mellan öknar, buskskogar, gräsmarker och lövfällande skogar. Crotalus tigris hittas vanligen i klippiga områden.

Individerna vistas på marken och klättrar ibland i den låga växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
tigris
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus tortugensis

Crotalus tortugensis är en ormart som beskrevs av Van Denburgh och Slevin 1921. Crotalus tortugensis ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk på den mexikanska ön Tortuga i Californiaviken. Landskapet är klippig och av vulkaniskt ursprung med en växtlighet av buskar och kaktusar.

Arten godkänns inte av Reptile Database. Den listas där som synonym till Crotalus atrox.

Källor 

Skallerormar
tortugensis
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus transversus

Crotalus transversus är en ormart som beskrevs av Taylor 1944. Crotalus transversus ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från en bergstrakt i södra Mexiko. Den hittades mellan 2900 och 3300 meter över havet. Området kännetecknas av vulkaner med branta sluttningar samt barrträd och bergsängar.

Källor 

Skallerormar
transversus
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus durissus unicolor

Crotalus durissus unicolor är en underart till Crotalus durissus som beskrevs av van Lidth de Jeude 1887. Crotalus durissus unicolor ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar.

Underarten förekommer endemisk på södra Aruba, norr om Venezuela.

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
Crotalus
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus vegrandis

Crotalus vegrandis är en ormart som beskrevs av Klauber 1941. Crotalus vegrandis ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Taxonet listas ibland som underart till Crotalus durissus.

Arten lever endemisk i Venezuela.

Referenser

Externa länkar 

Skallerormar
vegrandis
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus viridis

Crotalus viridis är en ormart som beskrevs av Rafinesque 1818. Crotalus viridis ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Ormen förekommer främst i de Stora slätterna i centrala USA och i angränsande områden av norra Mexiko. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 100 och 2895 meter över havet. Habitatet Varierar mellan prärien, halvöknar och olika slags skogar. Arten vistas främst på marken och klättrar ibland i den låga växtligheten. Den vilar mellan klippor, i grottor, i underjordiska bon som skapades av däggdjur eller i liknande gömställen. Honor lever ungarnas födelse ofta nära varandra.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. v. nuntius
 C. v. viridis

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
viridis
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus willardi

Crotalus willardi är en ormart som beskrevs av Meek 1905. Crotalus willardi ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Ormen förekommer i nordvästra Mexiko och i angränsande regioner av USA (Arizona, New Mexico). Den lever i bergstrakter mellan 1450 och 2750 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga områden som är täckta av blandskogar eller av buskskogar. Ibland besöker Crotalus willardi angränsande ängar. Den vistas främst på marken och klättrar ibland i den låga växtligheten. Arten vilar mellan klippor, under stenar, bakom träbitar eller under trädstubbar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. w. amabilis
 C. w. meridionalis
 C. w. obscurus
 C. w. silus
 C. w. willardi

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
willardi
Kräldjur i nearktiska regionen
Crotalus tancitarensis

Crotalus tancitarensis är en ormart som beskrevs av Alvarado-Díaz och Campbell 2004. Crotalus tancitarensis ingår i släktet skallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från en bergstrakt i sydvästra Mexiko. Den hittades mellan 1500 och 3225 meter över havet. Området är täckt av öppna barrskogar och bergsängar.

Källor 

Skallerormar
tancitarensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Crotalus oreganus

Crotalus oreganus är en ormart som beskrevs av Holbrook 1840. Crotalus oreganus ingår i släktet skallerormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i västra USA och i angränsande områden av sydvästra Kanada och nordvästra Mexiko (halvön Baja California). Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. o. abyssus
 C. o. caliginis
 C. o. cerberus
 C. o. concolor
 C. o. helleri
 C. o. lutosus
 C. o. oreganus

Källor

Externa länkar 

Skallerormar
oreganus
Kräldjur i nearktiska regionen
Cerastes

Cerastes är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Arterna är med en längd av upp till 60 cm ganska korta men kraftiga. De förekommer i norra Afrika och i Mellanöstern i sandiga och klippiga öknar. Släktets medlemmar jagar ödlor och mindre däggdjur. Det giftiga bettet medför sällan människans död. Honor lägger ägg. Exemplaren har en brun till gulbrun grundfärg. De är aktiva under skymningen och under nattens tidiga timmar. Arterna Cerastes boehmei och Cerastes cerastes har utskott i fjällen ovanför ögonen som liknar horn. IUCN listar inte Cerastes boehmei och alla andra arter som livskraftiga (LC).

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Cerastes cerastes
 Cerastes boehmei
 Cerastes gasperettii
 Cerastes vipera

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Cerastes
Cerastes gasperettii

Cerastes gasperettii är en ormart som beskrevs av Leviton och Anderson 1967. Cerastes gasperettii ingår i släktet Cerastes och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Utöver nominatformen finns också underarten C. g. mendelssohni.

Arten förekommer på Arabiska halvön och i angränsande regioner av Irak och Iran. Den lever i sanddyner med glest fördelad växtlighet och vid wadi. Ibland besöks områden som tidvis översvämmas med saltvatten. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
gasperettii
Kräldjur i palearktiska regionen
Cerastes vipera

Cerastes vipera är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Cerastes vipera ingår i släktet Cerastes och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i norra Afrika och fram till södra Israel. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av sandöknar och av andra områden med sandig mark samt av buskskogar och klippiga regioner.

Cerastes vipera är aktiv på natten och jagar små ryggradsdjur som gnagare, ödlor eller fåglar. Äggen kläcks redan i honans kropp och per kull föds 3 till 5 ungar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
vipera
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i etiopiska regionen
Sistrurus catenatus

Sistrurus catenatus är en ormart som beskrevs av Rafinesque 1818. Sistrurus catenatus ingår i släktet dvärgskallerormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten blir vanligen 40 till 80 cm lång liksom andra medlemmar av samma släkte men enskilda exemplar når en längd av upp till 95 cm. Utbredningsområdet sträcker sig från de Stora sjöarna i USA till Mexiko. Sistrurus catenatus lever främst i fuktiga skogar och våtmarker med torv. Den äter groddjur, ödlor och små däggdjur.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. c. catenatus
 S. c. edwardsi
 S. c. tergeminus

Källor

Externa länkar 

Dvärgskallerormar
catenatus
Kräldjur i nearktiska regionen