kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Megaderma spasma

Megaderma spasma är en fladdermusart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Megaderma spasma ingår i släktet Megaderma och familjen storöronfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 17 underarter.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 65 till 95 mm och saknar svans. Den har blågrå päls på ovansidan och gråbrun päls på undersidan. Fladdermusen har stora öron som är sammanlänkade på hjässan och i varje öra finns en stor spetsig tragus. Näsans blad har en oval form med en tjockare del i mitten där flera hudflikar är ansluten. Bladet används för ekolokaliseringen. Trots att svansen saknas är den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen stor. På grund av de stora tänderna som påminner om vampyrernas (Desmodontinae) tänder fick släktets arter det engelska trivialnamnet "false vampire bats", men Megaderma spasma suger inte blod. Vikten är 20 till 31 g.

Utbredning och habitat 
Megaderma spasma har ett stort utbredningsområde i Sydostasien. Den förekommer i sydvästra Indien, i Sri Lanka och sedan från östra Indien till Vietnam, Malackahalvön, Sumatra, Borneo, Java, Sulawesi, Halmahera och Filippinerna. En liten avskild population finns i centrala Indien. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Denna fladdermus föredrar fuktiga habitat som regnskogar.

Ekologi 
Individerna bildar vanligen små flockar och vilar i grottor, övergivna gruvor, trädens håligheter och i byggnader som används sällan av människor. Ibland förekommer kolonier med några hundra medlemmar. Vid viloplatsen håller individerna vanligen lite avstånd från varandra. Megaderma spasma flyger tätt över marken och jagar huvudsakligen insekter som plockas från växter eller från marken. Enligt olika källor ingår även små ryggradsdjur som grodor, möss, småfåglar och fiskar i födan men enligt IUCN äter Megaderma spasma inga ryggradsdjur. Arten transporterar sina byten vanligen till viloplatsen innan de äts.

Parningen sker mellan november och januari. Efter 150 till 160 dagar dräktighet föder honan mellan april och juni en unge, sällan tvillingar. Allmänt föds ungen kort före regntiden. Under de följande 2 till 3 månader klamrar sig ungen fast i moderns päls när hon jagar.

Källor

Externa länkar 

Storöronfladdermöss
spasma
Däggdjur i orientaliska regionen
Macroderma gigas

Macroderma gigas är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1880. Macroderma gigas är ensam i släktet Macroderma som ingår i familjen storöronfladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 100 till 140 mm och en vingspann av cirka 600 mm. En svans saknas. Fladdermusen väger vanligen 130 till 170 g och sällan upp till 215 g. Den har oftast vitaktig päls. På ryggen och i ansiktet förekommer ibland mörkare hårspetsar. Några individer från Queensland var mera brunaktig. Denna färgsättning ger arten ett spöklik utseende och den fick därför det engelska trivialnamnet "ghost bat" (spökfladdermus).

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i norra Australien. Habitatet utgörs främst av torra områden med trädgrupper men arten besöker även fuktiga savanner, mangrove och tropiska regnskogar.

Ekologi 
Individerna vilar i grottor, övergivna gruvor och bergssprickor. De är aktiva på natten och flyger cirka 1–2 kilometer till platsen där de letar efter föda. Där kan de vänta hängande i ett träd tills bytet visar sig. Macroderma gigas jagar främst ryggradslösa djur. Den äter även mindre ryggradsdjur som ödlor, småfåglar, gnagare och andra fladdermöss. Individer i fångenskap åt även frukter när inget kött var tillgänglig.

Vid viloplatsen bildas mindre grupper eller sällan kolonier med upp till 150 medlemmar. I vissa delar av utbredningsområdet vilar hanar och honor skilda från varandra. Honor föder allmänt en unge per kull. Den klamrar sig i början fast i moderns päls och väntar senare ensam vid viloplatsen när modern letar efter föda. Ungar som föddes i november diade sin mor fram till mars. Med människans vård kan Macroderma gigas leva 16 år.

Hot och status 
Arten hade ursprungligen ett större utbredningsområde och den fanns även i södra Australien. Spillning från Macroderma gigas hittades betydlig längre söderut. Där försvann arten redan före européernas ankomst. Troligen blev regionen alltför torr.

Det aktuella hotet består främst i störningar vid viloplatsen. Många individer dör när de flyger mot elektriska stängsel. IUCN uppskattar att hela beståndet ligger mellan 7000 och 9000 individer. Arten kategoriseras globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Storöronfladdermöss
gigas
Däggdjur i australiska regionen
Lavia frons

Lavia frons är en däggdjursart som först beskrevs av E. Geoffroy 1810.  Lavia frons är ensam i släktet Lavia som ingår i familjen storöronfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer däremot mellan tre underarter.
 L. f. frons
 L. f. affinis
 L. f. rex

Utseende 
Individerna blir 58 till 80 mm långa (huvud och bål) och saknar svans. De väger mellan 28 och 36 g. Pälsen har på ryggen främst en gråaktig färg, ibland med blå skugga, med undantag av regionen nära stjärten som kan vara brunaktig till olivgrön. På buken är pälsen ljusgul. Kännetecknande är de orangegula öronen och flygmembranen i samma färg.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer i Afrika söder om Sahara och fram till södra Kongo-Kinshasa samt södra Tanzania. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Lavia frons lever i öppna habitat som savanner eller områden med akacior eller buskar. Arten hittas ofta nära vattenansamlingar.

Ekologi 
Individerna vilar i trädens håligheter eller sällan i byggnader och de bildar där inga flockar. De är ofta aktiva på dagen. Arten jagar inga ryggradsdjur som flera andra storöronfladdermöss utan bara insekter.

En hane och en hona lever som monogamt par och delar samma revir. När en främmande hane närmar sig jagas den vanligen iväg av hanen som ingår i paret. Platsen där paret vilar ligger ofta vid revirets gräns och så är det ibland bara 20 meter mellan viloplatserna av två par. Honan föder en unge före regntiden. Ungen klamrar sig i början fast i moderns päls. Efter cirka 55 dagar börjar den flyga självständig och ungefär 20 dagar senare slutar honan med digivning. Sedan får ungen en månad stanna i föräldrarnas revir innan den jagas iväg.

Källor

Externa länkar 

Storöronfladdermöss
frons
Däggdjur i etiopiska regionen
Cardioderma cor

Cardioderma cor är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1872.  Cardioderma cor ingår i familjen storöronfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 70 till 77 mm och en vikt av 21 till 35 g. Den saknar svans. Cardioderma cor har 50 till 58 mm långa underarmar, en vingspann av 292 till 380 mm, 14 till 19 mm långa bakfötter och 30 till 41 mm långa öron. Pälsen har allmänt en gråblå färg. Arten skiljer sig från andra medlemmar i samma familj genom avvikande detaljer av tändernas konstruktion. Den har till exempel bara en premolar i varje övre käkhalva och den tredje molaren är inte förminskad.

Cardioderma cor förekommer i östra Afrika från östra Sudan och Eritrea till norra Tanzania. Den vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 940 meter över havet. Habitatet utgörs av savanner och buskskogar.

Individerna vilar i grottor, i trädens håligheter eller i byggnader. Där är de ensam eller de bildar mindre kolonier med upp till 80 medlemmar. På natten letar de efter föda som ofta hittas på marken. Denna fladdermus jagar stora skalbaggar, andra ryggradslösa djur och ibland andra fladdermöss. Varje individ har ett jaktrevir som försvaras med kvittrande ljud. Fortplantningen sker under årets två regntider och per kull föds en unge. Dräktigheten antas vara tre månader och ungen diar sin mor cirka två månader.

Källor

Externa länkar 

Storöronfladdermöss
cor
Däggdjur i etiopiska regionen
Kakinada

Kakinada är en hamnstad i delstaten Andhra Pradesh i Indien, och är huvudort för distriktet East Godavari. Folkmängden uppgick till cirka 380 000 invånare vid folkräkningen 2011, och hela storstadsområdet beräknades ha cirka en halv miljon invånare 2018.

Noter 

Orter i Andhra Pradesh
Furipterus horrens

Furipterus horrens (en: Thumbless bat) är en däggdjursart som först beskrevs av F. Cuvier 1828.  Furipterus horrens är ensam i släktet Furipterus som ingår i familjen tumlösa fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 33 till 40 mm och en svanslängd av 24 till 36 mm. Den väger cirka 3 gram. Pälsen har en gråbrun till mörkgrå färg, ibland med blå skugga. Arten är inte helt tumlös men tummen finns bara rudimentärt och den är gömd i flygmembranen. Nosen påminner lite om grisens nos.

Furipterus horrens förekommer i norra Sydamerika öster om Anderna. Utbredningsområdet sträcker sig från kontinentens norra spets till Peru samt centrala och östra Brasilien. Arten finns även i Centralamerika fram till Costa Rica. Habitatet varierar men är oftast fuktig.

Individerna vilar ibland annat trädens kronor och bildar där stora kolonier med cirka 60 medlemmar. Det finns även blandade flockar med arten Mimon bennettii som tillhör bladnäsorna. Även grottor används som viloplats och där kan kolonin ha 150 medlemmar. Födan utgörs främst av fjärilar. Denna fladdermus vilar som flera andra fladdermöss med huvudet nedåt men ungdjur som håller sig fast i moderns päls har huvudet oftast uppåt.

Källor

Externa länkar 

Tumlösa fladdermöss
horrens
Däggdjur i neotropiska regionen
Amorphochilus schnablii

Amorphochilus schnablii är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1877. Amorphochilus schnablii är ensam i släktet Amorphochilus som ingår i familjen tumlösa fladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 39 till 67 mm och en svanslängd av 36 till 39 mm. Pälsens och flygmembranens färg är brun eller gråbrun. Arten är inte helt tumlös men tummen finns bara rudimentärt och den är övertäckt av flygmembranen. Amorphochilus schnablii skiljer sig från sin nära släkting Furipterus horrens i detaljer av skallens konstruktion.

Utbredningsområdet är en smal remsa i Sydamerika vid Stilla havet. Det sträcker sig från centrala Ecuador till norra Chile. Habitatet utgörs av skogar och odlade regioner.

Individerna vilar i grottor och byggnader. De äter nattfjärilar och andra insekter. Vid viloplatsen bildas kolonier med upp till 300 medlemmar. Honor föder en unge per kull.

Arten hotas av habitatförstöring och den störs ofta vid viloplatsen. IUCN befarar att beståndet minskade med mer än 50 procent under de gångna 10 åren och listar Amorphochilus schnablii som starkt hotad (EN).

Källor

Externa länkar 

Tumlösa fladdermöss
schnablii
Däggdjur i neotropiska regionen
Balantiopteryx

Balantiopteryx är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen frisvansade fladdermöss.

Beskrivning 

Dessa fladdermöss har en mörkbrun, rödbrun eller gråbrun päls på ryggen och framsidan är ljusare. På pälsen förekommer inga mönster. De blir 48 till 55 mm långa (huvud och bål) och har en 12 till 21 mm lång svans. Vikten är 4 till 9 g. Liksom de flesta arter i samma familj har de en körtel på flygmembranen som omslutas av ett hudveck. Körteln ligger ungefär där över- och underarmen möts. Nosen är kort jämförd med andra medlemmar av familjen.

Arterna lever i Central- och norra Sydamerika från Mexiko till Ecuador. De lever i olika habitat och når i bergstrakter 1300 meter över havet. Individerna vilar i grottor eller under överhängande klippor, ofta nära vattenansamlingar. De är aktiva på natten och lämnar viloplatsen ofta vid början av skymningen. Balantiopteryx äter främst insekter.

Vid viloplatsen bildas kolonier med upp till 2000 medlemmar. Vanligen kan flockar av upp till 200 individer urskiljas som vilar tätare tillsammans. Honan är cirka 4,5 månader dräktig och sedan föds vanligen en unge. Den klamrar sig i början fast i moderns päls och senare lämnas den ensam vid viloplatsen när modern jagar. Ungefär nio månader efter födelsen slutar honan med digivning.

Skogsavverkningar är det största hotet mot dessa fladdermöss. Dessutom distraheras de ofta vid viloplatsen av människor som besöker grottor. IUCN listar Balantiopteryx infusca som starkt hotad (EN), Balantiopteryx io som sårbar (VU) och Balantiopteryx plicata som livskraftig (LC).

Arter 

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Balantiopteryx infusca
 Balantiopteryx io
 Balantiopteryx plicata

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
Balantiopteryx
Balantiopteryx infusca

Balantiopteryx infusca är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1897.  Balantiopteryx infusca ingår i släktet Balantiopteryx, och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i Sydamerika i Ecuador och Colombia. Arten vistas i låga eller medelhöga bergstrakter vanligen mellan 500 och 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskog.

Individerna bildar kolonier av varierande storlek som vilar i grottor, bergssprickor eller trädens håligheter. De äter huvudsakligen insekter.

Arten blir cirka 42 mm lång (huvud och bål), har en 27 mm lång svans och har ungefär 41 mm långa underarmar. Pälsen har på ovansidan en mörkbrun till mörkgrå färg och vita märken saknas. Undersidan är ljusare. Denna fladdermus har liksom andra släktmedlemmar säckformiga körtlar på flygmembranen. Artens tandformel är I 1/3 C 1/1 P 2/2 M 3/3. I motsats till Balantiopteryx plicata har arten ingen vit linje på vingen och svansflyghuden är bara mycket glest täckt med hår.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
infusca
Däggdjur i neotropiska regionen
Balantiopteryx io

Balantiopteryx io är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1904. Balantiopteryx io ingår i släktet Balantiopteryx, och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Balantiopteryx io är den minsta arten i släktet. I genomsnitt blir hannar 52,6 mm lång (med svans), svanslängden är cirka 14,8 mm och underarmarna är omkring 36,8 mm långa. Honor är med en absolut längd av omkring 54,4 mm, en genomsnittlig svanslängd av 14,2 mm och cirka 38 mm långa underarmar lite större. Fladdermusen har cirka 6 mm långa bakfötter, cirka 12 mm långa öron och en vikt av 4 till 6 g. I motsats till Balantiopteryx plicata har flygmembranen ingen vit linje. Kroppen är på ovansidan täckt av mörkbrun päls och undersidans päls är lite ljusare. Svansflyghuden är delvis täckt med hår. Liksom hos andra släktmedlemmar finns ett säckformigt organ med en körtel på vingen. Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 2/2 M 3/3, alltså 32 tänder.

Denna fladdermus förekommer i Centralamerika från södra Mexiko till Guatemala och Belize. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 500 meter över havet. Habitatet utgörs främst av städsegröna skogar.

Individerna bildar kolonier med 50 eller fler medlemmar som vilar i grottor. Fortplantningen sker under våren och början av sommaren. Arten undviker dagsljus och observeras vanligen efter skymningen och före gryningen. Olika upphittade honor var dräktiga med en unge.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
io
Däggdjur i neotropiska regionen
Balantiopteryx plicata

Balantiopteryx plicata är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1867. Balantiopteryx plicata ingår i släktet Balantiopteryx, och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter. Artepitet plicatus är latin och betyder veckad.

Flera individer från södra Mexiko var med svans 63 till 70 mm långa, svanslängden var 12 till 21 mm och underarmarna var 39,2 till 42,6 mm långa. De hade 6 till 9 mm långa bakfötter och 12 till 16 mm långa öron. Hos stora exemplar kan underarmarna vara 46 mm långa. Balantiopteryx plicata har liksom andra släktmedlemmar ett säckformigt organ med en körtel på flygmembranen. Kännetecknande är att organet ligger i vingens centrum. Dessutom har en del av flygmembranen en vit kant. Som hos alla frisvansade fladdermöss ligger svansens spets utanför svansflyghuden. Arten har en gråaktig till brunaktig päls som är lite ljusare på undersidan. Några delar av flygmembranen är på ovansidan täckta med hår. Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 2/2 M 3/3, alltså 32 tänder.

Denna fladdermus förekommer i Amerika. Utbredningsområdet sträcker sig från centrala Mexiko till Costa Rica. Dessutom finns två mindre avskilda populationer. En på södra Baja California och den andra i norra Colombia. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar samt buskskogar.

Individerna bildar kolonier med 50 eller fler medlemmar som vilar i grottor, trädens håligheter, redskapsbyggnader eller liknande gömställen. Vanligen är tre fjärdedelar av kolonin hanar. Födan utgörs av insekter. I tropiska delar föds ungarna under regntiden.

Arten flyger vanligen 10 till 25 meter ovanför marken som kan vara täckt av skog eller av låg växtlighet. För olika honor registrerades en hastighet av 9 till 10 km/h som är långsamt jämförd med andra fladdermöss. Balantiopteryx plicata kan vid viloplatsen bilda blandade flockar eller kolonier med andra fladdermöss. Fladdermusen jagas av ugglor och av hökar. På land kan den falla offer för skunkar, näsbjörnar och tamkatter.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
plicata
Däggdjur i neotropiska regionen
Emballonura

Emballonura är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen frisvansade fladdermöss. Släktets utbredningsområde ligger främst i Sydostasien, i den australiska regionen och i Oceanien. Emballonura atrata och Emballonura tiavato lever på Madagaskar.

Utseende 

Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 38 till 62 mm och en svanslängd av 10 till 20 mm. De minsta arterna väger bara 4 till 8 g och Emballonura monticola har en vikt av 30 till 40 g. Pälsen har på ovansidan en brun till mörkbrun färg och undersidan är ljusare. I motsats till de flesta andra släkten av samma familj finns två övre framtänder i varje käkhalva. Liksom hos släktena Mosia och Coleura saknas körtlar på flygmembranen.

Ekologi 
Dessa fladdermöss vistas i olika habitat och de syns ofta i kulturlandskap. De vilar i naturliga håligheter. Arterna äter främst insekter samt några frukter. Individerna bildar vid viloplatsen flockar med upp till 20 medlemmar eller mindre kolonier med 100 till 150 medlemmar. Hanar och honor vilar vanligen skild från varandra med vissa undantag.

Hot och status 

Emballonura semicaudata som lever på olika öar i Oceanien listas av IUCN som starkt hotad (EN). På flera öar är den redan utdöd. Hotet mot arten består troligen i ursprungliga och introducerade fiender som varaner och råttor. Skadlig är dessutom pesticider som används i jordbruket. Emballonura furax listas med kunskapsbrist (DD) och de andra arterna förekommer ganska talrik.

Arter och utbredning 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Emballonura alecto, Borneo, Filippinerna, Sulawesi och mindre öar i regionen.
 Emballonura atrata, Madagaskar.
 Emballonura beccarii, Nya Guinea och mindre öar.
 Emballonura dianae, Nya Guinea till Salomonöarna.
 Emballonura furax, Nya Guinea och mindre öar.
 Emballonura monticola, Malackahalvön till Sulawesi.
 Emballonura raffrayana, Moluckerna till Salomonöarna.
 Emballonura semicaudata, Oceanien.

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare en art i släktet, Emballonura serii. 2006 beskrevs Emballonura tiavato som ny art i släktet.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
Emballonura
Emballonura semicaudata

Emballonura semicaudata är en fladdermusart som först beskrevs av Titian Peale 1848.  Emballonura semicaudata ingår i släktet Emballonura och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Denna fladdermus förekommer på flera olika öar eller ögrupper i Oceanien. Den hittas bland annat på Samoa, Fiji, Palau, Tonga, Aguijan och Karolinerna. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 210 meter över havet. Individerna vilar i grottor eller under överhängande klippor. De är främst aktiva efter skymningen men i mörka skogar hittas de även på dagen. Emballonura semicaudata väger cirka 5 g.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. s. semicaudata
 E. s. rotensis

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare 2 underarter:
 E. s. palauensis
 E. s. sulcata

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
semicaudata
Däggdjur i oceaniska regionen
Emballonura alecto

Emballonura alecto är en fladdermusart som först beskrevs av Joseph Fortuné Théodore Eydoux och Paul Gervais 1836.  Emballonura alecto ingår i släktet Emballonura och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Arten är med en absolut längd av 57 till 63 mm, inklusive en 9 till 11 mm lång svans en liten fladdermus. Den har 44 till 49 mm långa underarmar, 6 till 8 mm långa bakfötter, 13 till 15 mm stora öron och en vikt av 5 till 8 g. Liksom hos andra frisvansade fladdermöss ligger en del av svansen utanför svansflyghuden. Kroppen är täckt av mörkbrun päls och flygmembranen är likaså mörk. I överkäken finns två framtänder på varje sida.

Denna fladdermus förekommer på Borneo, Filippinerna och Sulawesi samt på mindre öar i regionen. Habitatet utgörs av öppna skogar och landskap som angränsar till skogar, däribland jordbruksmark.

Individerna vilar i grottor, i bergssprickor och i tunnlar som skapades av människor. Arten jagar med hjälp av ekolokalisering.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
alecto
Däggdjur i orientaliska regionen
Emballonura atrata

Emballonura atrata är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1874. Emballonura atrata ingår i släktet Emballonura och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans 50 till 60 mm lång och svanslängden är 14 till 21 mm. Emballonura atrata har 35 till 41 mm långa underarmar, 13 till 15 mm långa öron, 6 till 8 mm långa bakfötter och en vikt av 3,5 till 5,0 g. Pälsen har huvudsakligen en svartaktig färg. Huvudet kännetecknas av ganska stora avrundade öron och av en något uppåt riktad nos. När fladdermusen vilar kan den vika vingarnas spets bakåt.

Denna fladdermus förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 900 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar.

Individerna vilar i grottor och bergssprickor. Där bildas flockar som sällan har fler än 20 medlemmar. Emballonura atrata jagar med hjälp av ekolokalisering.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
atrata
Däggdjur i etiopiska regionen
Emballonura beccarii

Emballonura beccarii är en fladdermusart som beskrevs av Peters och Giacomo Doria 1881. Emballonura beccarii ingår i släktet Emballonura och familjen frisvansade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer på Nya Guinea och på mindre öar i regionen. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar där arten ofta flyger över vattendrag eller över skogsgläntor.

Individerna vilar främst i grottor och jagar insekter. Per år föds en eller två ungar.

Källor

Externa länkar 

Frisvansade fladdermöss
beccarii
Däggdjur i australiska regionen