kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rhinolophus borneensis

Rhinolophus borneensis är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1861. Den ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter:
 Rhinolophus borneensis borneensis Peters, 1861
 Rhinolophus borneensis chaseni Sanborn, 1939
 Rhinolophus borneensis importunus Chasen, 1939
 Rhinolophus borneensis spadix Miller, 1901

Utseende 
Rhinolophus borneensis har en ganska blek päls vars färg varierar mellan orange och brunt.
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Underarmslängden (som styr vingbredden) är 4 till 4,5 cm, svanslängden 2 till 2,5 cm, och vikten mellan 7 och 8,5 g.

Utbredning 
Arten förekommer främst på Borneo (med undantag för Brunei) där den är vanlig, den är även mindre vanligt förekommande i spridda populationer på Java, på Malackahalvön och på det sydostasiatiska fastlandet från Kambodja över Laos till norra Vietnam. Den finns förmodligen även i Thailand, även om inga observationer har gjorts där.

Ekologi 
Fladdermusen lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1 000 meter över havet. Habitatet utgörs av både urskog och kulturskog.

Arten är nattaktiv och sover under dagen i bergssprickor, i ihåliga träd, i bambusnår och under bananblad. Fladdermusen har aven observerats i stort antal (flera hundra individer) i grottor.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
borneensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus canuti

Rhinolophus canuti är en fladdermusart som beskrevs av Thomas och Wroughton 1909. Rhinolophus canuti ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter. 

Arten förekommer främst på Bali och dessutom finns en mindre population på en ö söder om Java. Beståndet på Java (fyrkanten i kartan) är troligen utdött. Öarna ligger upp till 550 meter över havet. Individerna söker sin föda i skogar och över jordbruksmark. De vilar i grottor och bildar stora kolonier.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
canuti
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus capensis

Rhinolophus capensis är en fladdermusart som beskrevs av Lichtenstein 1823. Den ingår i släktet hästskonäsor och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen.

Pälsen är mörkbrun till ljusbrun med krämfärgade hårrötter på ovansidan, medan undersidan är ljust brungrå och vingarna mörkbruna. Vingbredden är 4,7 till 5,2 cm, underarmen 4,8 till 5,2 cm lång, kroppslängden mellan 8,4 och 9 cm inklusive den 2,4 till 3,2 cm långa svansen samt vikten mellan 9,5 och 16 g.

Utbredning 
Arten förekommer i södra Sydafrika.

Ekologi 
Rhinolophus capensis lever i många olika habitat, bland annat fynbos, den artrika buskvegetationen i västra Sydafrika. Individerna söker daglega i grottor och övergivna gruvor eller tunnlar. Arten är sällskaplig och kan bilda kolonier med upp till flera tusen medlemmar. Det är inte ovanligt att den delar lokal med andra fladdermöss som Rhinolophus clivosus och Schreibers fladdermus (Miniopterus schreibersii), även om de olika arterna bildar skilda kolonier.

Aktivitet och föda 
Som alla hästskonäsor är arten aktiv under de mörka delarna av dygnet, då de främst fångar fjärilar och skalbaggar. Bytet fångas främst med hjälp av ekolokalisation vars frekvens ligger mellan 81,9 och 85,5 kHz, men fladdermusen kan också sitta stilla i terrängen och fånga byten som råkar passera.

Fortplantning 
Parningen sker under tidig vår, augusti till september, efter vinterdvalan. En enda unge föds i november till december. Ungen dias i 6 till 8 veckor, varefter den är självständig.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
capensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus celebensis

Rhinolophus celebensis är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus celebensis ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten lever på Sulawesi, på Java och på flera mindre öar i samma region. Den vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 600 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Individerna vilar i grottor och bildar där kolonier med några hundra medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
celebensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus clivosus

Rhinolophus clivosus är en fladdermusart som beskrevs av Philipp Jakob Cretzschmar 1828. Rhinolophus clivosus ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 7 underarter:
 Rhinolophus clivosus clivosus Cretzschmar, 1826
 Rhinolophus clivosus acrotis Heuglin, 1861
 Rhinolophus clivosus augur K. Andersen, 1904
 Rhinolophus clivosus brachygnathus K. Andersen, 1905
 Rhinolophus clivosus keniensis Hollister, 1916
 Rhinolophus clivosus schwarzi Heim de Balsac, 1934
 Rhinolophus clivosus zuluensis K. Andersen, 1904

Beskrivning 
Arten har en mjuk päls som är övervägande ljusgrå, med en del brunaktiga partier kring ansiktet. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hudflikarna hos denna art är sparsamt täckta med hår. Öronen är stora och ljust gråbruna, medan ögonen är mycket små. Arten är medelstor, med en kroppslängd mellan 7,2 och 9,7 cm, inklusive den 2,5 till 3,2 cm långa svansen, en vingbredd på omkring 33 cm, och en vikt på omkring 18 g. Honorna väger i genomsnitt mer än hanarna, men annars har inga könsskillnader rapporterats. 

Frekvensen på ekolokalisationslätet varierar: I Sydafrika har frekvenser mellan 84 och 92 kHz uppmätts, i Jordanien 72 till 85 kHz, och i Moçambique 80 till 81 kHz.

Utbredning 
Arten lever med flera från varandra skilda populationer i norra, östra och södra Afrika samt på Arabiska halvön norrut till Israel och Jordanien.

Ekologi 
Habitatet varierar mellan savanner och andra gräsmarker, skogar, buskskogar och halvöknar. Individerna söker daglega i grottor, bergssprickor, övergivna gruvor och byggnader. På sovplatserna samlas fladdermössen i stora kolonier, som kan omfatta mer än 200 djur (i Västra Kapprovinsen i Sydafrika har kolonier om 10 000 individer konstaterats). Som de flesta andra fladdermöss är arten nattaktiv. Flykten är låg mad en höjd över marken på 0,6 till 1 m, och arten fångar framför allt insekter som långhorningar, nattfjärilar och gräshoppor.

I de mera tempererade delarna av utbredningsområdet sover arten vintersömn, och förbereder sig för denna genom att äta sig fet under sommaren. Under vintersömnen faller djuren i dvala, med en hjärtrytm som kan reduceras ända ner till två slag per minut.

I Sydafrika parar sig djuren i maj. Befruktningen är emellertid fördröjd, honan sparar hanens sperma i sin kropp, och den egentliga befruktningen sker inte förrän i augusti. I december föder honan en ensam unge.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
clivosus
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus coelophyllus

Rhinolophus coelophyllus är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1867. Den ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och inga kända hot har listats.

Taxonomi 
Två former med olika utseende på näsans hudflikar har tidigare angivits av arten, och vissa auktoriteter har betraktat dem som olika underarter. Numera har man frångått den indelningen, som tros bero på förväxling med den närstående arten Rhinolophus shameli; inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är lansetten, den övre, smala delen av hudflikarna, kort och beklädd med långa hår. Pälsen är mellanbrun på ovansidan och gråbrunvit på buken. Det finns dock färgformer som går mer i dunkelt orange till rödaktigt. Underarmslängden är 4 till 4,5 cm, öronlängden 1,8 till 1,9 cm, nästan lika långa som huvudet, och vikten varierar mellan 6 och 9 g. Ekolokalisationslätet har en frekvens på 83 till 84 kHz hos hanarna, 86 kHz hos honorna.

Utbredning 
Arten lever i Thailand och i angränsande regioner av Laos, Malaysia och Myanmar.

Ekologi 
Rhinolophus coelophyllus vistas i lövfällande och i städsegröna skogar, från låglänta områden till mera kuperade. Den anses inte vara särskilt talrik med undantag för Thailand, där en påträffad, lokal population har beräknats till 1 000 individer. Arten har konstaterats använda kalkstensgrottor som sovplatser, där flera hundra individer kan samlas.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
coelophyllus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus cognatus

Rhinolophus cognatus är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1906. Rhinolophus cognatus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer på Andamanöarna i södra Asien. Habitatet utgörs av regnskogar och mangrove. Individerna vilar i grottor.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
cognatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus cornutus

Rhinolophus cornutus är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1835. Rhinolophus cornutus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter.

Denna fladdermus lever i Japan. IUCN klassificerar populationen som underart till Rhinolophus pusillus.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
cornutus
Däggdjur i palearktiska regionen
Rhinolophus creaghi

Rhinolophus creaghi är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1896. Rhinolophus creaghi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer på sydostasiatiska öar, bland annat Palawan (Filippinerna), Borneo, Flores och på flera mindre öar. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Honor och hanar vilar i grottor och bildar där stora kolonier som kan ha flera hundra eller tusen medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
creaghi
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus darlingi

Rhinolophus darlingi är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus darlingi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

 Rhinolophus darlingi damarensis, västra Sydafrika, Namibia, Angola, godkänns sedan 2014 som art
 Rhinolophus darlingi darlingi, övriga regioner

Denna fladdermus blir med svans 70 till 99 mm lång, svanslängden är 20 till 37 mm och vikten ligger vid 6 till 13 g. Rhinolophus darlingi har 42 till 51 mm långa underarmar, en vingspann av 230 till 320 mm, 8 till 11 mm långa bakfötter och 15 till 23 mm stora öron.

Arten förekommer i södra Afrika från södra Zambia och västra Moçambique till Sydafrika. Habitatet utgörs av savanner med några träd och av mindre skogar. Individerna vilar i grottor, i bergssprickor, i gruvor eller i byggnader.

Vid viloplatsen bildas flockar som har 2 till 20 medlemmar. Arten jagar med hjälp av ekolokalisering och lätet varar upp till 35,2 millisekunder med en frekvens av cirka 86 kHz. Honor föder en eller sällan två ungar per kull. Antagligen är fortplantningen kopplad till regntiden.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
darlingi
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus deckenii

Rhinolophus deckenii är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1867. Rhinolophus deckenii ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer främst i östra Kenya och östra Tanzania vid Indiska oceanen samt på några öar i samma region. En liten population hittades i Uganda. Arten vistas främst i ursprungliga skogar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
deckenii
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus denti

Rhinolophus denti är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1904. Rhinolophus denti ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten blir med svans cirka 7 cm lång, har cirka 4,2 cm långa underarmar, en vingspann av ungefär 20 cm och en vikt av cirka 6 g. Ovansidan är täckt av krämfärgad till vit päls med gråa eller bruna skuggor på ryggens mitt. Ibland förekommer gulaktiga exemplar. Rhinolophus denti har en genomskinlig brun flygmembran. Arten öron är breda nära huvudet och spetsig på toppen. Honor har två spenar på bröstet och två vårtor nära anus som liknar spenar men som är funktionslös.

Denna fladdermus har två från varandra skilda populationer, en i västra Afrika och en i södra Afrika. Den lever i savanner med några träd. Individerna vilar främst i grottor och gruvor. Sällan sover de i trädens håligheter. Individerna bildar vid sovplatsen flockar eller kolonier med några hundra medlemmar.

Arten har olika insekter som saknar hårt skal som föda. Rhinolophus denti jagar med hjälp av ekolokalisering. Den har dessutom utmärkt hörsel och bra synförmåga.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
denti
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus eloquens

Rhinolophus eloquens är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus eloquens ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus förekommer i östra Afrika från Sydsudan till Somalia och söderut till Rwanda och södra Kenya. Arten hittas även på öar som tillhör Tanzania. Den lever i savanner och vilar i grottor.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
eloquens
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus euryotis

Rhinolophus euryotis är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1835. Rhinolophus euryotis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter.

Denna fladdermus förekommer på flera öar i Sydostasien och i den australiska regionen från Sulawesi över Nya Guinea till Bismarckarkipelagen och söderut till Timor. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Arten vistas i olika habitat däribland mangrove.

Individerna vilar i grottor, i gruvor och i tunnlar. De bildar stora kolonier med upp till 1000 medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
euryotis
Däggdjur i australiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus fumigatus

Rhinolophus fumigatus är en fladdermusart som beskrevs av Eduard Rüppell 1842. Rhinolophus fumigatus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter.

Denna fladdermus förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Den saknas i Kongobäckenet och i nästan hela Sydafrika. Arten lever i mera torra skogar och i savanner som kan vara torr eller fuktiga. Rhinolophus fumigatus vilar vanligen i grottor och bildar där kolonier.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
fumigatus
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus guineensis

Rhinolophus guineensis är en fladdermusart som beskrevs av Martin Eisentraut 1960. Rhinolophus guineensis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i västra Afrika från södra Senegal över Guinea till Elfenbenskusten. Arten lever i regioner från 1400 meter över havet uppåt. Habitatet utgörs av fuktiga bergsskogar och av mer eller mindre fuktiga savanner. Rhinolophus guineensis vilar i grottor eller sällan i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
guineensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus hildebrandtii

Rhinolophus hildebrandtii är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1878. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Taxonomi 
Redan 2008 påpekade IUCN att arten på grund av skillnader i tonhöjd på de olika populationernas ekolokaliseringsläten borde utredas för en uppdelning i flera arter. Så har sedermera skett, och 2012 delades arten upp i fem arter, inklusive ursprungsarten, som alltså fortfarande är en sann art: Rhinolophus cohenae (Sydafrika), Rhinolophus mabuensis (Moçambique), Rhinolophus smithersi (Sydafrika och Zimbabwe) samt Rhinolophus mossambicus (Moçambique och Zimbabwe).

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i östra Afrika från Etiopien och norra Sudan till nordöstra Sydafrika.

Beskrivning 
Pälsen är lång och mjuk. Färgen är gråbrun över hela kroppen, men buksidan är ljusare. Öronen är stora och spetsiga. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, som brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen.

Fladdermusen är stor, med en underarmslängd på mer än 6 cm, en kroppslängd mellan 11 och 12 cm inklusive en svans på 3 till 4 cm, samt en vikt på 23 till 33 g för hanarna, 26 till 34 g för honorna.

Ekologi 
Arten lever i torra eller fuktiga savanner, gärna med trädgrupper. Individerna söker dagvila i grottor, gruvor, byggnader, ihåliga träd som baobab och mopane eller övergivna vårtsvinshålor. Arten är nattaktiv och börjar flyga efter insekter i skymningen. Födan består av skalbaggar och malfjärilar.

Litet är känt om artens fortplantning, annat än att födslarna äger rum under den regnrika sommaren (november till december). Honan får vanligtvis en unge, även om två ungar konstaterats någon enstaka gång. Honan lämnar ungen i dagvilan medan hon jagar.

Källor 

Hästskonäsor
hildebrandtii
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus imaizumii

Rhinolophus imaizumii är en däggdjursart som beskrevs av Hill och Mizuko Yoshiyuki 1980. Rhinolophus imaizumii ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på Ryukyuöarna i södra Japan. Den hittades i en grotta på Iriomote. Arten godkänns inte av IUCN. Den listas där som synonym till Rhinolophus pusillus.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
imaizumii
Däggdjur i palearktiska regionen
Rhinolophus inops

Rhinolophus inops är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus inops ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 76 till 93 mm lång och den har 49 till 57 mm långa underarmar. Vikten varierar mellan 11 och 18 g. Fladdermusens päls är allmänt mörkbrun. Den kan ha en rödaktig skugga på ovansidan och undersidan är ofta ljusare. Hudflikarna kring näsan (bladen) är lika utformade som hos andra arter av samma familj med en huvuddel som liknar en hästsko. Öronen är 22 till 28 mm långa och saknar en tragus.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer på Filippinerna men saknas på Palawan. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2250 meter över havet. Rhinolophus inops föredrar ursprungliga skogar och den besöker ibland andra skogar och trädodlingar.

Ekologi 
Individerna vilar på dagen i grottor, i trädens håligheter eller i den täta växtligheten. Allmänt antas att levnadssättet är lika som hos andra hästskonäsor.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
inops
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus keyensis

Rhinolophus keyensis är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1871. Rhinolophus keyensis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Denna fladdermus förekommer på flera mindre öar i Sydostasien samt i den australiska regionen, bland annat på Lombok, Timor, Sumbawa och Komodo. Individerna vilar främst i grottor. Annars är nästan inget känt om artens levnadssätt.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
keyensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i australiska regionen
Rhinolophus landeri

Rhinolophus landeri är en däggdjursart som beskrevs av Martin 1838. Rhinolophus landeri ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Denna fladdermus förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara från Senegal i väst till Etiopien i öst och söderut till Angola och Zimbabwe. I en smal region nära Indiska oceanen når arten även Sydafrika. Rhinolophus landeri vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet (vid Mount Elgon i Kenya). Habitatet utgörs främst av savanner och galleriskogar. Arten besöker även fuktiga skogar och torrare buskskogar.

Kolonier med några hundra medlemmar vilar i grottor eller i gruvor. Mindre flockar har dessutom bergssprickor, trädens bladverk, håligheter i marken eller byggnader som sovplats.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
landeri
Däggdjur i etiopiska regionen