kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nycticeius

Nycticeius är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar.

Utseende 
Dessa fladdermöss når en kroppslängd (huvud och bål) av 45 till 65 mm, en svanslängd av 36 till 41 mm samt en vikt mellan 6 och 12 g. Underarmarna är 34 till 38 mm långa. Pälsen har en brun färg och är på undersidan ofta ljusare. Jämförd med släktet Myotis har arterna mera avrundade öron och tragus. Nycticeius skiljer sig även i avvikande detaljer av skallens konstruktion från andra läderlappar.

Ekologi 
Levnadssättet är främst känt för arten Nycticeius humeralis. Den hittas ofta i skogsgläntor och i kultiverade landskap. Individerna vilar i bergssprickor, i byggnader, i trädens håligheter och under lösa barkskivor. Liksom de flesta fladdermöss är de aktiva på natten. De jagar efter olika insekter. I fångenskap åt de även fågelägg, daggmaskar och mos av frukter eller grönsaker.

Populationer av Nycticeius humeralis som lever i tempererade områden flyger före vintern till varmare regioner. Ibland vandrar de 550 km. Parningen sker före vintern och sedan lagras hanens sädesceller i honans könsdelar. Äggens befruktning äger under våren rum. Före ungarnas födelse bildar honor kolonier som är skilda från hanarna. En kull har vanligen två och sällan upp till fyra ungar. Ungefär 6 veckor efter födelsen lämnar de unga hanarna kolonin. Livslängden är allmänt två år och ibland upp till fem år.

Systematik 

Enligt Mammal Species of the World och IUCN utgörs släktet av följande arter:

 Nycticeius aenobarbus, är bara känd från en enda individ, den fångades troligen i Sydamerika.
 Nycticeius cubanus, i Kubas nordvästra del.
 Nycticeius humeralis, östra Nordamerika.

Tidigare räknades även några arter från Afrika och Australien till släktet. De flyttades till släktena Nycticeinops, Scoteanax respektive Scotorepens. Artnamnet Nycticeius emarginatus är ett synonym till den asiatiska arten Scotomanes ornatus.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Nycticeius
Nycticeius humeralis

Nycticeius humeralis är en fladdermusart som först beskrevs av Rafinesque 1818.  Nycticeius humeralis ingår i släktet Nycticeius och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Utseende 
Denna fladdermus blir med svans 86 till 104 mm lång och väger 6 till 12 g. Honor är lite större än hannar. Nycticeius humeralis har en 33 till 40 mm lång svans, 34 till 38 mm långa underarmar, en vingspann på 260 till 280 mm, 8 till 10 mm långa bakfötter och 11 till 14 mm långa öron. Pälsen är på ovansidan brun till rödbrun och på undersidan ljusare med rosa skugga. Däremot har ansiktets nakna delar, öronen och flygmembranen en svart färg. Den broskiga fliken i örat (tragus) är kort och avrundad. I motsats till de flesta andra läderlappar som förekommer i Nordamerika har Nycticeius humeralis bara en framtand på varje sida av överkäken. Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 1/2 M 3/3, alltså 30 tänder.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i östra USA och i nordöstra Mexiko. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 300 meter över havet. Habitatet utgörs främst av lövfällande skogar.

Ekologi 
Individerna vilar huvudsakligen i trädens håligheter eller under lösa barkskivor. I områden där skogen avverkades hittas de ofta sovande i byggnader. Mera sällan använder de grottor som viloplats. Nycticeius humeralis lämnar gömstället under skymningen och den flyger i början 12 till 23 meter över marken. Senare under natten jagar fladdermusen närmare vid marken. Den använder bland annat sin flygmembran för att fånga sina byten.

Hanar och honor parar sig under sensommaren eller under hösten. Sedan lagrar honan hanens sädesvätska i sina könsorgan. Äggen befruktas under följande vår. Oftast föds en till tre ungar. De flesta individer lever två år och enstaka exemplar blev upp till fem år gamla. Ungarna väger vid födelsen 1,6 till 1,8 g, är nakna och blinda. De öppnar sina ögon efter en dag och har efter nio dagar päls. Cirka tre veckor efter födelsen får ungarna flygförmåga och efter fyra till fem veckor slutar modern helt med digivning. Vid samma tidpunkt blir ungarna självständiga.

Norra populationer vandrar före vintern till varmare trakter. Nycticeius humeralis håller ingen vinterdvala men den intar ibland ett stelt tillstånd (torpor) vid kalt väder. Arten jagar främst flygande insekter och deras larver. Flera av fladdermusens byten betraktas av människor som skadedjur på odlade växter.

Vid sovplatsen jagas fladdermusen av tamkatter, tvättbjörnar och ormar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
humeralis
Däggdjur i nearktiska regionen
Scotorepens balstoni

Scotorepens balstoni är en fladdermusart som först beskrevs av Thomas 1906.  Scotorepens balstoni ingår i släktet Scotorepens och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i centrala Australien och i kontinentens västra och sydöstra delar även vid kusten. Den vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 480 meter över havet. Scotorepens balstoni lever i torra habitat men behöver vattenpölar. Den vilar på dagen i trädens håligheter och i byggnader. Honor är cirka sju månader dräktiga och föder en eller två ungar per kull.

Källor 

Läderlappar
balstoni
Däggdjur i australiska regionen
Scotorepens greyii

Scotorepens greyii är en fladdermusart som först beskrevs av Gray 1842.  Scotorepens greyii ingår i släktet Scotorepens och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i norra och östra Australien. Habitatet utgörs av skogar och gräsmarker när vattendrag eller sjöar. Individerna vilar i trädens håligheter, i byggnader eller i andra gömställen. Där bildar de flockar med cirka 20 medlemmar.

Källor 

Läderlappar
greyii
Däggdjur i australiska regionen
Scoteanax rueppellii

Scoteanax rueppellii är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1866.  Scoteanax rueppellii är ensam i släktet Scoteanax som ingår i familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten listades tidigare i släktet Nycticeius.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 63 till 73 mm, en svanslängd av 44 till 58 mm och en vikt mellan 25 och 35 g. Underarmarna blir 51 till 56 mm långa. På ryggen har pälsen en kanelbrun färg och vid undersidan är pälsen olivbrun. Denna fladdermus påminner om det amerikanska släktet Nycticeius i utseende men är större och har en robustare skalle. De övre molarerna är däremot små.

Scoteanax rueppellii förekommer i östra Australien i en bredare strimma längs kusten. Habitatet utgörs främst av regnskogar. Dessutom lever denna fladdermus i ansamlingar av hårdbladsväxter och i områden med eukalyptus.

Individerna vilar i trädens håligheter, i bergssprickor, under hustak och under lösa barkskivor. De börjar sin jakt på flygande insekter kort efter solnedgången. Ibland äter de små ryggradsdjur. Under den australiska sommaren föds en unge.

Källor 

Läderlappar
Vespertilionidae
Däggdjur i australiska regionen
Scotorepens sanborni

Scotorepens sanborni är en fladdermusart som först beskrevs av Ellis Le Geyt Troughton 1937.  Scotorepens sanborni ingår i släktet Scotorepens och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i norra Australien (främst på Kap Yorkhalvön), i södra Nya Guinea och på Timor. Arten vistas främst i låglandet men når i bergstrakter 2200 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och savanner. Individerna vilar i trädens håligheter, i byggnader eller i andra gömställen. Där bildar de kolonier med upp till några hundra medlemmar. Per kull föds en eller två ungar.

Källor 

Läderlappar
sanborni
Däggdjur i australiska regionen
Nycticeinops schlieffeni

Nycticeinops schlieffeni är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1859.  Nycticeinops schlieffeni är ensam i släktet Nycticeinops som ingår i familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Tidigare listades arten i släktet Nycticeius. Arten är uppkallad efter den tyska upptäcktsresande Wilhelm von Schlieffen som fångade holotypen.

Individerna blir 40 till 56 mm långa (huvud och bål) och har en 26 till 37 mm lång svans. De väger 6 till 9 g och har 29 till 35 mm långa underarmar. Pälsen har på ovansidan en brun till ljusbrun färg, undersida är ännu ljusare till vitaktig. Arten skiljer sig från släktet Nycticeius genom avvikande detaljer av skallen, tänderna och penisbenet (baculum).

Denna fladdermus har flera från varandra skilda populationer i Afrika. Habitatet utgörs av torra savanner, buskskogar, öknar och halvöknar.

Individerna vilar i byggnader under taket, i trädens håligheter eller under lösa barkskivor. De jagar ensam eller i små grupper och har olika insekter som byten. Vanligen påbörjas jakten tidig under skymningen. Parningstiden är beroende på utbredningsområde. Per kull föds en till tre ungar.

Källor 

Läderlappar
Vespertilionidae
Däggdjur i etiopiska regionen
Philetor brachypterus

Philetor brachypterus är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Philetor brachypterus är ensam i släktet Philetor som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 52 till 64 mm, en svanslängd av 30 till 38 mm och en vikt mellan 8 och 13 g. underarmarna blir 30 till 38 mm långa. Pälsen har en rödbrun till mörkbrun färg. Fladdermusen kännetecknas av en rund skalle med kort nos. Arten har korta öron med en bred tragus. Svansen är nästan helt inbäddad i svansflyghuden. I överkäken finns på varje sida två framtänder och en premolar. Per sida förekommer tre framtänder och två premolarer i underkäken.

Philetor brachypterus förekommer med flera från varandra skilda populationer i Sydostasien och den australiska regionen. Utbredningsområdet sträcker sig från Nepal över Malackahalvön, Sumatra, Borneo och Filippinerna till Nya Guinea och Bismarckarkipelagen. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2100 meter över havet. Habitatet utgörs bergsskogar och andra skogar.

Individerna vilar främst i trädens håligheter. På Nya Guinea hittades de även hängande i palmer. I palmer vilar ibland grupper med upp till 55 medlemmar. Denna fladdermus jagar olika insekter och flyger därför ovanpå trädtopparna eller över ängar nära skogar.

En upphittad hona var dräktig med en unge.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
brachypterus
Däggdjur i australiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Otonycteris hemprichii

Otonycteris hemprichii är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1859. Otonycteris hemprichii är ensam i släktet Otonycteris som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 73 till 81 mm lång (huvud och bål) och haren 47 till 70 mm lång svans. Den väger 18 till 20 g och har 57 till 67 mm långa underarmar. Pälsen har på ovansidan en sandbrun till mörkbrun färg. Vid buken är pälsen vitaktig. Öronen är på hjässan sammanlänkade med ett band av hud. De är med cirka 40 mm längd påfallande långa.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i norra Afrika, på Arabiska halvön och i västra Asien fram till norra Indien. Habitatet utgörs av öknar och halvöknar.

Individerna vilar i bergssprickor eller i byggnader. De jagar flygande och marklevande insekter. Under jakten använder de ekolokalisering. Dräktiga honor bildar ofta egna flockar med 3 till 15 medlemmar. Per kull föds allmänt två ungar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
hemprichii
Däggdjur i palearktiska regionen
Mimetillus moloneyi

Mimetillus moloneyi är en fladdermusart som först beskrevs av Thomas 1891.  Mimetillus moloneyi är ensam i släktet Mimetillus som ingår i familjen läderlappar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 58 mm, en svanslängd av 26 till 38 mm och en vikt mellan 6,0 och 11,5 g. Underarmarna är 27 till 31 mm långa. Fladdermusens vingspann är med cirka 175 mm påfallande litet jämförd med andra läderlappar. Pälsen är mörkbrun till svart och har ibland en rödbrun skugga. Andra kännetecken är en avplattad skalle, trekantiga öron med avrundade spetsar och korta bakben. Vuxna individer har stora körtlar på nosen.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer i centrala Afrika men inte i regnskogen kring Kongofloden. Utbredningsområdet sträcker sig från Sierra Leone österut till västra Etiopien och Kenya, sedan söderut till Moçambique och därifrån åter österut till Angola. I bergstrakter når arten 2300 meter över havet. Habitatet utgörs främst av regioner där savanner och trädansamlingar förekommer. Mimetillus moloneyi besöker även periferin av större fuktiga skogar.

Ekologi 
Individerna vilar bakom lösa barkskivor från döda träd eller i redskapsbyggnader. Vanligen vilar 9 till 12 fladdermöss tillsammans. Födan utgörs av flygande insekter. På grund av de smala vingarna krävs att individerna störtar från en högre punkt innan de kan flyga. De behöver även vila efter 10 till 15 minuter.

Honan kan ha två kullar per år vid de torra periodernas slut. Per kull föds en unge.

Status 
Mimetillus moloneyi är inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
moloneyi
Däggdjur i etiopiska regionen
Pharotis imogene

Pharotis imogene är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1914. Pharotis imogene är ensam i släktet Pharotis som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 47 till 50 mm lång (huvud och bål), har en 42 till 43 mm lång svans och 37 till 39 mm långa underarmar. Pälsen har en mörkbrun färg. Pharotis imogene liknar arterna av släktet Nyctophilus och båda släkten sammanfattas i ett tribus eller i en underfamilj. Kännetecknande för båda släkten är en hudflik (blad) över näsan. Hos Pharotis imogene är bladet och även öronen större jämförd med Nyctophilus-arterna.

Pharotis imogene upptäcktes under 1890-talet på Nya Guineas östra halvö. Det var en koloni med 45 honor. De följande 100 åren hittades inga fler individer. 1985 fångades en fladdermus och det antogs att den tillhör Pharotis imogene. Senare undersökningar visade att det var en art av släktet Nyctophilus. 2012 startades en ny expedition under ledning av Catherine Hughes för att åter påträffa Pharotis imogene och detta försök var framgångsrik.

Individerna vilar troligen i områden med hårdbladsväxter. Antagligen föredrar denna fladdermus skogar eller trädansamlingar i savanner som habitat.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
imogene
Däggdjur i australiska regionen
Rhogeessa

Rhogeessa är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar (Vespertilionidae).

Beskrivning 

Arterna blir 37 till 50 mm långa (huvud och bål) och har en 28 till 48 mm lång svans. De väger 3 till 10 g och har 25 till 35mm långa underarmar. Hos de flesta individer har pälsen på ovansidan en gulbrun till ljusbrun färg medan buken är blekare. Rhogeessa skiljer sig i avvikande detaljer av skallens och tändernas konstruktion från andra läderlappar. De har till exempel bara en framtand i varje käkhalva av överkäken.

Håren som bildar ovansidans päls är ljus nära roten och mörk vid spetsen. Medlemmarna har ganska långa öron som är lite spetsiga på toppen. Hos hannar finns körtlar på öronens utsida. Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 1/2 M 3/3. Den premolara tanden per sida i överkäken är ganska stor. Det finns ingen klaff (diastema) i tanduppsättningen.

Dessa fladdermöss förekommer från Mexiko till centrala Brasilien och centrala Bolivia. Habitatet varierar mellan skogar, buskskogar, bergstrakter och halvöknar.

Som viloplats används trädens håligheter, palmblad eller byggnadernas tak. När de jagar insekter flyger de oftast 1 till 4 meter över marken. Vanligen jagar 2 till 5 individer i samma område. Allmänt föds två ungar per kull.

Arter och utbredning 
Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Rhogeessa aeneus, Mexiko, Yucatánhalvön.
 Rhogeessa alleni, centrala Mexiko.
 Rhogeessa genowaysi, sydvästra Mexiko.
 Rhogeessa gracilis, västra Mexiko.
 Rhogeessa hussoni, nordöstra Brasilien.
 Rhogeessa io, södra Centralamerika och norra Sydamerika.
 Rhogeessa minutilla, Colombia och Venezuela.
 Rhogeessa mira, västra Mexiko vid floden Balsa.
 Rhogeessa parvula, västra Mexiko.
 Rhogeessa tumida, Centralamerika.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Rhogeessa
Rhogeessa alleni

Rhogeessa alleni är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1892. Rhogeessa alleni ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Enligt IUCN ingar arten i släktet Baeodon.

Denna fladdermus blir med svans 81 till 90 mm lång, svanslängden är 34 till 42 mm och vikten varierar mellan 5,8 och 8 g. Djuret har 32 till 34 mm långa underarmar, bakfötter med 6 till 7 mm längd och 14 till 15 mm stora öron. Typisk för arten är en kort päls, svarta öron och en förminskad tredje molar.

Arten förekommer i centrala Mexiko. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 125 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av lövfällande skogar och buskskogar. Rhogeessa alleni äter främst insekter. Honor som hittades i mars, augusti och november var inte parningsberedda.

Beståndet hotas av landskapsförändringar. Rhogeessa alleni är sällsynt men hela populationen antas vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Läderlappar
alleni
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa genowaysi

Rhogeessa genowaysi är en fladdermusart som beskrevs av Baker 1984. Rhogeessa genowaysi ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i ett mindre område i sydvästra Mexiko. Den vistas där i tropiska skogar. Individerna börjar sin jakt på insekter tidigt under skymningen.

Källor 

Läderlappar
genowaysi
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa gracilis

Rhogeessa gracilis är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1897. Rhogeessa gracilis ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en absolut kroppslängd av 84 till 89 mm, inklusive en 36 till 43 mm lång svans. Bakfötterna är 6 till 8 mm och öronen 17,5 till 18 mm långa. Pälsen på ovansidan bildas av hår som är gråbrun vid roten, ljusbrun efter hälften och lite mörkare brun vid spetsen. Undersidans hår är likaså gråbruna vid roten och rosa-ljusbrun vid spetsen. Rhogeessa gracilis har de största öronen inom släktet.

Denna fladdermus förekommer i västra Mexiko. Habitatet utgörs främst av tropiska skogar men arten hittas även i skogar med ek och barrträd. En upphittad hona var dräktig med en unge.

Källor 

Läderlappar
gracilis
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa minutilla

Rhogeessa minutilla är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1897. Rhogeessa minutilla ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i Colombia och Venezuela. Den vistas i låglandet och i låga bergstrakter. Arten lever i öppna landskap och vilar ofta i hål i kaktusväxter. Vanligen vilar mindre grupper tillsammans. Tidigt på kvällen börjar individerna sin jakt på insekter.

Källor 

Läderlappar
minutilla
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa mira

Rhogeessa mira är en fladdermusart som beskrevs av Laval 1973. Rhogeessa mira ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet är bildat av det latinska ordet mirus som betyder underbar eller extraordinär.

Arten blir med svans 6,4 till 7,0 cm lång, den har 2,5 till 2,7 cm långa underarmar och en 2,7 till 3,2 cm lång svans. Rhogeessa mira är så minst i släktet Rhogeessa. Bakfötterna är cirka 0,6 cm långa och öronen är ungefär 1,2 cm stora. Pälsen har en gulbrun till ljus orangebrun färg. Håren som bildar ovansidans päls är i allmänt 4 mm långa. På svansflyghudens baksida förekommer några glest fördelade hår.

Denna fladdermus förekommer i västra Mexiko vid floden Balsa i delstaten Michoacan. Området ligger ungefär 100 till 200 meter över havet. Regionen är främst täckt av buskar. Dessutom besöks landskap med kaktusväxter och galleriskogar.

Källor 

Läderlappar
mira
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa parvula

Rhogeessa parvula är en fladdermusart som beskrevs av Harrison Allen 1866. Rhogeessa parvula ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Mexiko. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av lövfällande skogar där flera växter har taggar. Rhogeessa parvula äter främst insekter.

Källor 

Läderlappar
parvula
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhogeessa tumida

Rhogeessa tumida är en fladdermusart som beskrevs av Harrison Allen 1866. Rhogeessa tumida ingår i släktet Rhogeessa och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Centralamerika från sydöstra Mexiko till nordvästra Costa Rica. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet varierar mellan städsegröna eller lövfällande skogar och odlade områden.

Individerna vilar i trädens håligheter och i byggnader. Ibland förekommer stora kolonier vid sovplatsen. Rhogeessa tumida börjar jakten kort efter solnedgången och kommer kort före gryningen tillbaka. Den flyger ofta tätt över marken och jagar flygande insekter med hjälp av ekolokalisering. Enligt en studie från Belize får honorna sina ungar ungefär samtidig under regntiden. Per kull föds vanligen två ungar. En individ blev dödad av en stor spjutnäsa (Vampyrum spectrum).

Arten blir med svans 6,3 till 7,9 cm lång och den har 2,8 till 3,2 cm långa underarmar samt 1,1 till 1,4 cm stora öron som är trekantiga med avrundade hörn. Håren som bildar ovansidans päls har ett svartbrunt och ett kanelbrunt avsnitt, ibland med inslag av rosa. Undersidan är täckt av ljusbrun päls. Rhogeessa tumida har ganska tjocka vingar (jämför artepitet som betyder svullen) och svansflyghuden bär på ovansidan lite päls. Fötterna kännetecknas av en stor hälsporre (calcar). Förutom könsdelarna finns inga synliga yttre skillnader mellan hannar och honor. Däremot har hannar doftkörtlar vid öronen och körtelvätskan har en intensiv lukt.

Källor 

Läderlappar
tumida
Däggdjur i neotropiska regionen