kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eryx elegans

Eryx elegans är en ormart som beskrevs av Gray 1849. Den ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. Inga underarter finns listade. I svenska herpetologkretsar går den under namnet elegant sandboa.

Beskrivning 
En liten, cylindrisk, kraftigt byggd om med mycket kort, trubbig stjärt. Huvudet är inte avsatt från kroppen och har små ögon med vertikala, springformade pupiller. Längden är mellan 35 och 70 cm.

Ekologi 
En marklevande orm som lever på torra, steniga bergssidor upp till 2 450 meters höjd. Arten är dagaktiv utom under de allra hetaste månaderna. Den söker skydd under stenar eller i övergivna smågnagarbon.

Utbredning 
Arten finns i nordöstra Iran, Afghanistan och södra Turkmenistan.

Källor 

Fjällbärande kräldjur
elegans
Eryx jayakari

Eryx jayakari är en ormart som beskrevs av Boulenger 1888. Eryx jayakari ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Arabiska halvön och i angränsande områden av Iran. Den gräver i sanddyner och i annan lätt tillgänglig mark. Honor lägger cirka fyra ägg per tillfälle.

Källor 

Ormar
jayakari
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i etiopiska regionen
Eryx johnii

Eryx johnii är en ormart som beskrevs av Russell 1801. Eryx johnii ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. 

Arten förekommer i Iran, Afghanistan, Pakistan, Indien och Nepal. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. j. johnii
 E. j. persicus

Källor

Externa länkar 

Ormar
johnii
Kräldjur i palearktiska regionen
Eryx miliaris

Eryx miliaris är en ormart som beskrevs av Peter Simon Pallas 1773. Eryx miliaris ingår i släktet Eryx och familjen boaormar.

Utbredning 
Arten förekommer i södra Ryssland vid västra sidan av Kaspiska havet samt söderut till Afghanistan och österut till Mongoliet och Kina (Inre Mongoliet). Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Eryx miliaris lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet.

Habitatet utgörs av sandiga öknar med en glest fördelad växtlighet som domineras av arter från malörtssläktet, sodaörtssläktet och släktet glasörter (Salicornia). Ibland besöks ödemark som bildas av lera eller vinodlingar.

Ekologi 
Individerna gömmer sig i bon som skapades av gnagare eller i övergivna byggnader. De är mer dagaktiva under våren och nattaktiva under den heta sommaren. Beroende på utbredning håller arten från september eller oktober till mars eller april vinterdvala. Honor lägger inga ägg utan föder i juli eller augusti 4 till 15 ungar.

Status 
Regionalt hotas beståndet av intensivt jordbruk, intensivt bruk av betesmarker, gruvdrift, oljeborrningar och utsläpp från industrianläggningar. Underarten E. m. nogaiorum som lever i Tjetjenien och i angränsande områden borde enligt IUCN listas som nära hotad (NT). I andra områden minskade populationen måttlig och hela beståndet listas som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. m. nogaiorum
 E. m. miliaris

Källor

Externa länkar 

Ormar
miliaris
Kräldjur i palearktiska regionen
Eryx somalicus

Eryx somalicus är en ormart som beskrevs av Scortecci 1939. Eryx somalicus ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Somalia och Etiopien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Ormar
somalicus
Kräldjur i etiopiska regionen
Eryx whitakeri

Eryx whitakeri är en ormart som beskrevs av Das 1991. Eryx whitakeri ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydvästra Indien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Ormar
whitakeri
Kräldjur i orientaliska regionen
Eryx borrii

Eryx borrii är en ormart som beskrevs av Lanza och Nistri 2005. Eryx borrii ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Somalia. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Ormar
borrii
Kräldjur i etiopiska regionen
Antaresia childreni

Antaresia childreni är en ormart som beskrevs av John Edward Gray 1842. Antaresia childreni, som uppkallats efter John George Children, ingår i släktet Antaresia och familjen pytonormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det svenska trivialnamnet australisk dvärgpyton förekommer för arten.

Denna orm förekommer i norra Australien. Habitatet varierar mellan skogar och öknar. Arten gömmer sig ofta mellan stenar. Den vistas vanligen på marken men den kan klättra i trädens låga delar.

Antaresia childreni når vanligen en längd av cirka 85 cm och sällan upp till en meter. Liksom andra arter av samma släkte men i motsats till flera andra pytonormar förekommer stora fjäll på huvudets topp och mindre fjäll på andra delar av kroppen. Några fjäll nära munnen har groporgan. Huvudet kännetecknas dessutom av stora framåtriktade ögon med lodräta pupiller. Ungdjur har tydliga bruna fläckar och hos vuxna exemplar är färgen nästan enhetlig brun.

Ormen jagar andra kräldjur, mindre fåglar och små däggdjur som kvävs ihjäl. Honan lägger cirka 15 ägg per tillfälle.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
childreni
Kräldjur i australiska regionen
Antaresia perthensis

Antaresia perthensis är en ormart som beskrevs av STULL 1932. Antaresia perthensis ingår i släktet Antaresia och familjen pytonormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i regionen Pilbara i nordvästra Australien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
perthensis
Kräldjur i australiska regionen
Antaresia stimsoni

Antaresia stimsoni är en ormart som beskrevs av Smith 1985. Antaresia stimsoni ingår i släktet Antaresia och familjen pytonormar.

Utseende 
Arten blir utan svans upp till 105 cm lång och längden med svans kan vara 150 cm. Ormen har på ovansidan en brunaktig, gulaktig eller rödaktig grundfärg och mörka fläckar som är större än hos andra släktmedlemmar i Australien. De mörka fläckarna har en rödbrun färg och de kan vara sammanlänkade med varandra och bilda breda strimmor. På varje sida av kroppen är de mörka fläckarna delade genom en smal ljus linje. Förutom könsdelarna har honor och hannar samma storlek och utseende.

Utbredning 
Arten förekommer i nästan hela Australien med undantag av delstaten Victoria och Tasmanien. Honor lägger ägg. Habitatet utgörs främst av ganska torra gräsmarker och buskskogar men ibland besöks galleriskogar. Arten kan klättra i träd och annan växtlighet.

Ekologi 
Individerna gömmer sig ofta mellan klippor, stenar, termitstackar eller bland stora gräsklumpar. De hittas även vid ensam stående träd. Antaresia stimsoni är aktiv på natten och den vilar på dagen i bergssprickor eller i grottor. Den jagar mindre ryggradsdjur som ödlor, små däggdjur eller groddjur. Ibland förmår arten döda en fågel eller en fladdermus. Bytet upptäcks med hjälp av värmekänsliga receptorer vid ormens huvud och det kvävs sedan ihjäl.

Under vintern (juni och juli på södra jordklotet) stannar Antaresia stimsoni ofta i sitt gömställe. Den syns oftast efter regn. Honor lägger 6 till 15 ägg per tillfälle. Troligen skyddar honan sina ägg med sin egen kropp, liksom hos andra pytonormar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. s. stimsoni
 A. s. orientalis

Underarterna skiljer sig lite i storlek samt i utformningen av fjällen.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
stimsoni
Kräldjur i australiska regionen
Candoia

Candoia är ett släkte av ormar som ingår i familjen boaormar. 

Arterna förekommer på flera öar i den australiska regionen och i Oceanien. På nosens framsida finns en lutande större platta av fjäll och därför ser huvudet när den betraktas från sidan spetsig ut. Storleken och kroppsfärgen varierar mycket beroende på utbredning, även inom en och samma art.

Vuxna individer i fångenskap kan lätt matas med gnagare. Ungarnas uppfostring kan däremot vara problematisk. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Candoia aspera
 Candoia bibroni
 Candoia carinata

The Reptile Database listar ytterligare två arter.
 Candoia paulsoni
 Candoia superciliosa

Källor

Externa länkar 

Boaormar
Candoia
Candoia aspera

Candoia aspera är en ormart som beskrevs av Günther 1877. Candoia aspera ingår i släktet Candoia och familjen boaormar (Boidae). 

Arten förekommer på Bismarckarkipelagen och på  mindre öar i regionen.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. a. aspera
 C. a. schmidti

Källor

Externa länkar 

Boaormar
aspera
Kräldjur i australiska regionen
Candoia bibroni

Candoia bibroni är en ormart som beskrevs av Duméril och Bibron 1844. Candoia bibroni ingår i släktet Candoia och familjen boaormar (Boidae). IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i Oceanien. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1100 meter över havet. Habitatet utgörs av den tätare växtligheten som skogar och buskskogar. Individerna klättrar i träd och buskar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. b. bibroni
 C. b. australis

Källor

Externa länkar 

Boaormar
bibroni
Kräldjur i oceaniska regionen
Bothrochilus albertisii

Bothrochilus albertisii är en ormart som beskrevs av Peters och Doria 1878. Bothrochilus albertisii ingår i släktet Bothrochilus och familjen pytonormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar den italienska naturforskaren Luigi Maria d'Albertis.

Arten förekommer på Nya Guinea och på några mindre öar i området som tillhör Australien och Indonesien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
albertisii
Kräldjur i australiska regionen
Gongylophis

Gongylophis är ett omstritt släkte av ormar i familjen boaormar. 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Gongylophis colubrinus
 Gongylophis conicus
 Gongylophis muelleri

The Reptile Database infogar alla arter i släktet sandboaormar (Eryx).

Källor

Externa länkar 

Boaormar
Boidae

fr:Gongylophis
Eryx colubrinus

Eryx colubrinus är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Eryx colubrinus ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. 

Arten förekommer i östra Afrika från Egypten till Tanzania. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. c. colubrinus
 E. c. loveridgei

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
colubrinus
Kräldjur i etiopiska regionen
Eryx conicus

Eryx conicus är en ormart som beskrevs av Schneider 1801. Eryx conicus ingår i släktet Eryx och familjen Boidae. 

Arten förekommer i Indien och Sri Lanka samt i angränsande områden av Pakistan och Nepal. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. c. conicus
 E. c. brevis

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
conicus
Kräldjur i orientaliska regionen
Eryx muelleri

Eryx muelleri är en ormart som beskrevs av Boulenger 1892. Eryx muelleri ingår i släktet sandboaormar och familjen Boidae. 

Arten förekommer i och kring Sahara i norra Afrika. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 G. m. muelleri
 G. m. subniger

Källor 

Fjällbärande kräldjur
muelleri
Kräldjur i etiopiska regionen
Madagaskarboaormar

Madagaskarboaormar (Acrantophis) är ett släkte av ormar. Acrantophis ingår i familjen boaormar (Boidae). 

Arterna är med en längd av 2,5 till 3,2 meter stora ormar. De förekommer på Madagaskar.

Habitatet varierar mellan regnskogar, andra skogar, gräsmarker och odlingsmark. Dessa ormar jagar olika däggdjur och fåglar, inklusive husdjur och höns. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Dumerils boa (Acrantophis dumerili)
 Madagaskarboa (Acrantophis madagascariensis)

Källor

Externa länkar 

Boaormar
Liasis papuana

Liasis papuana är en ormart som beskrevs av Peters och Doria 1878. Liasis papuana ingår i släktet Liasis och familjen pytonormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Nya Guinea. Honor lägger ägg.

Bildgalleri

Referenser 

Pytonormar
papuana
Kräldjur i australiska regionen
Bolyeria multocarinata

Bolyeria multocarinata är en kräldjursart som beskrevs av den tyske naturalisten Heinrich Boie 1827. Bolyeria multocarinata är en orm som är ensam i släktet Bolyeria som ingår i familjen Bolyeridae. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade. Det svenska trivialnamnet Mauritiusboa förekommer för arten.

Arten hade sitt gömställe i bergssprickor som var fyllda med jord. Den jagade troligtvis ödlor.

Utbredning 
B. multocarinata är en utdöd art som var endemisk på Mauritius. Det sista exemplaret sågs 1975 på Round Island, en liten ö drygt 20 kilometer norr om huvudön Mauritius.

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
multocarinata
Kräldjur i etiopiska regionen
Xenosaurus

Xenosaurus är ett släkte av ödlor som ingår i familjen xenosaurer. Enligt en annan taxonomi är Xenosaurus det enda släktet i familjen Xenosauridae.

Dessa ödlor förekommer i östra Mexiko och i Guatemala. De blir vanligen 10 till 15 cm långa (utan svans) och lever i fuktiga molnskogar eller i torra buskskogar. De kan inte uthärda längre torra tider och gömmer sig ofta i fuktiga bergssprickor. Individerna försvarar sitt revir mot andra ödlor. De äter främst leddjur som skalbaggar och gräshoppor samt några andra smådjur. Arterna fortplantar sig vivipar och oftast föds två ungar per kull men ibland har en kull upp till åtta ungar. Mellan parningen och födelsen ligger vanligen 11 till 12 månader.

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life och IUCN:

The Reptile Database lister ytterligare fyra arter:
 Xenosaurus agrenon
 Xenosaurus mendozai
 Xenosaurus rackhami
 Xenosaurus tzacualtipantecus

Källor

Externa länkar 

Xenosaurer
Xenosaurus
Xenosaurus grandis

Xenosaurus grandis är en ödleart som beskrevs av den brittiske zoologen John Edward Gray 1856. Xenosaurus grandis ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 X. g. rackhami
 X. g. agrenon
 X. g. arboreus
 X. g. grandis
 X. g. sanmartinensis

Utbredning 
Xenosaurus grandis förekommer i Mellanamerika, i södra Mexiko, Guatemala och Belize, på upp till 1300 meters höjd över havet.

Källor 

Xenosaurer
grandis
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenosaurus newmanorum

Xenosaurus newmanorum är en ödleart som beskrevs av den amerikanske herpetologen Edward Harrison Taylor 1949. Xenosaurus newmanorum ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Xenosaurus newmanorum förekommer endemiskt i sydöstra Mexiko.

Källor 

Xenosaurer
newmanorum
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenosaurus platyceps

Xenosaurus platyceps är en ödleart som beskrevs av F. Wayne King och Fred Gilbert Thompson 1968. Xenosaurus platyceps ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Xenosaurus phalaroantheron förekommer endemiskt i delstaten Tamaulipas i nordöstra Mexiko.

Referenser

Externa länkar 

Xenosaurer
platyceps
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenosaurus rectocollaris

Xenosaurus rectocollaris är en ödleart som beskrevs av John B. Iverson och den amerikanske herpetologen Hobart Muir Smith 1993. Xenosaurus rectocollaris ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Xenosaurus rectocollaris förekommer endemiskt i delstaterna Puebla och Veracruz i centrala och östra Mexiko.

Källor 

Xenosaurer
rectocollaris
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenosaurus penai

Xenosaurus penai är en ödleart som 2000 beskrevs av Edmundo Pérez Ramos, Lucia Saldaña de la Riva och den amerikanske herpetologen Jonathan Atwood Campbell. Xenosaurus penai ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Xenosaurus penai förekommer endemiskt i delstaten Guerrero i södra Mexiko.

Referenser 

Xenosaurer
penai
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenosaurus phalaroantheron

Xenosaurus phalaroantheron är en ödleart som beskrevs 2001 av Adrian Nieto Montes de Oca, Oscar Flores Villela och den amerikanske herpetologen Jonathan Atwood Campbell. Xenosaurus phalaroantheron ingår i släktet Xenosaurus, och familjen xenosaurer. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Xenosaurus phalaroantheron förekommer endemiskt i delstaten Oaxaca i södra Mexiko.

Referenser 

Xenosaurer
phalaroantheron
Kräldjur i neotropiska regionen
Xenopeltis hainanensis

Xenopeltis hainanensis är en ormart som beskrevs av Hu och Zhao 1972. Xenopeltis hainanensis ingår i släktet glansormar och familjen Xenopeltidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna blir i genomsnitt 63 cm långa (med svans). De har en kraftig bål och halsen är synlig smalare än huvudet och nacken. Fjällen på ovansidan har en glänsande blåbrun färg och vita punkter bildar två längsgående rader.

Arten förekommer i sydöstra Kina och i Vietnam. I Kina hittas arten i provinserna Zhejiang, Fujian, Hunan, Hainan, Jiangxi, Guangdong och Guangxi. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Individerna lever främst i skogar där de gräver i lövskiktet eller i det översta jordlagret. De äter daggmaskar och andra ryggradslösa djur. Ibland besöks angränsande byar. Honor lägger ägg.

Lokala populationer hotas av skogens omvandling till jordbruksmark. Allmänt är Xenopeltis hainanensis vanligt förekommande och den kan anpassa sig till måttliga landskapsförändringar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Glansormar
Kräldjur i orientaliska regionen
hainanensis
Xenopeltis unicolor

Xenopeltis unicolor är en ormart som beskrevs av Reinwardt 1827. Xenopeltis unicolor ingår i släktet Xenopeltis och familjen glansormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Sydostasien från sydöstra Kina och Myanmar över Andamanerna och Nikobarerna, Malackahalvön samt västra Filippinerna till Sulawesi och Java. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Den kan anpassa sig till olika landskap som skogar, buskskogar, marskland, odlingsmark och människans samhällen. I bergstrakter hittas den vanligen i dalgångar nära vattendrag. Xenopeltis unicolor gömmer sig största delen av dagen i lövskiktet eller i den mjuka marken. Bara under natten och efter regn kommer den fram.

Xenopeltis unicolor når vanligen en längd omkring 1 meter. Påfallande är fjällens iridescens. Andra kännetecken är ett smalt huvud som inte är bredare än halsen och bålens främre del, stora fjällplattor på huvudets topp samt små ögon.

Arten jagar olika små ryggradsdjur som grodor, ödlor, andra ormar, marklevande fåglar och mindre däggdjur. Honan lägger cirka 10 ägg per tillfälle.

Xenopeltis unicolor fångas för skinnets skull (främst på Java och i Vietnam) och för att sälja den som terrariedjur. I Thailand är arten laglig skyddad. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Glansormar
Kräldjur i orientaliska regionen
unicolor
Lepidophyma

Lepidophyma är ett släkte av ödlor. Lepidophyma ingår i familjen nattödlor. 

Hos släktet är ögonlocket inte rörligt vad som skiljer arterna från alla andra ödlor i Centralamerika. Pupillen är lite oval med den längre delen upprätt. Kroppens fjäll är skrynklig eller har små knölar. Kännetecknande är även positionen av ansiktets fjäll.

Utbredningsområdet sträcker sig från delstaterna Tamaulipas och Michoacán de Ocampo i Mexiko till Panama. Släktet saknas i norra delen av Yucatánhalvön samt längs Stilla havet i Guatemala och El Salvador.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Lepidophyma chicoasensis
 Lepidophyma dontomasi
 Lepidophyma flavimaculatum
 Lepidophyma gaigeae
 Lepidophyma lineri
 Lepidophyma lipetzi
 Lepidophyma lowei
 Lepidophyma mayae
 Lepidophyma micropholis
 Lepidophyma occulor
 Lepidophyma pajapanensis
 Lepidophyma radula
 Lepidophyma reticulatum
 Lepidophyma smithii
 Lepidophyma sylvaticum
 Lepidophyma tarascae
 Lepidophyma tuxtlae

The Reptile Database listar ytterligare två arter:
 Lepidophyma cuicateca
 Lepidophyma zongolica

Källor

Externa länkar 

Nattödlor
Lepidophyma
Lepidophyma chicoasensis

Lepidophyma chicoasensis är en ödleart som beskrevs av Álvarez och Valentín 1988. Lepidophyma chicoasensis ingår i släktet Lepidophyma och familjen nattödlor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i kulliga områden vid 600 meter över havet i delstaten Chiapas i Mexiko. Den lever mellan klippor i fuktiga lövfällande skogar.

Källor 

Nattödlor
chicoasensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Lepidophyma dontomasi

Lepidophyma dontomasi är en ödleart som beskrevs av Smith 1942. Lepidophyma dontomasi ingår i släktet Lepidophyma och familjen nattödlor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid berget Cerro Lachiguiri i delstaten Oaxaca i Mexiko. Den hittades vid 2200 meter över havet. Regionen är täckt av barrskog och gräsmark.

Källor 

Nattödlor
dontomasi
Kräldjur i neotropiska regionen
Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux

Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux, född 24 augusti 1753, död 27 mars 1824, var en fransk politiker.

Révellière-Lépeaux var ursprungligen läkare, valdes 1789 till deputerad för tredje ståndet och tog livligt del i nationalförsamlingens arbete. 1792 blev han medlem av konventet, tillhörde här mellanpartiet och var 1793 nära att dela girondens öde men lyckades fly. Efter Thermidorkrisen var Révellière-Lépeaux en av Frankrikes mäktigaste män och en av tillskyndarna av konstitutionen av år III. 1795 blev han medlem av direktoriet, där han gynnade teofilantropismen och tog ställning mot den rojalistiska rörelsen, bland annat som upphovsman till fructidorkuppen. 1799 tvingades han av representationen att avgå som direktor, och levde därefter under återstoden av sitt liv i tillbakadragenhet. Révellière-Lépeaux har författat ett stort antal politiska småskrifter samt memoarer, som utgavs först 1870-73 och 1895 i tre band.

Referenser

Noter

Källor
 

Franska politiker
Födda 1753
Avlidna 1824
Män
Svensk uppslagsbok
Lepidophyma flavimaculatum

Lepidophyma flavimaculatum är en ödleart som beskrevs av Duméril 1851. Lepidophyma flavimaculatum ingår i släktet Lepidophyma och familjen nattödlor. 

Arten förekommer i Centralamerika från Mexiko till Panama. Den når i bergstrakter 1100 meter över havet.

Ödlan gömmer sig vanligen i trädstammar som ligger på marken och ruttnar, i trädstubbar, i trädens håligheter samt i lövansamlingar i trädens förgreningar. Födan utgörs av myror, enkelfotingar och i några regioner som Guatemala även av termiter. Populationer i norra delen av utbredningsområdet har en sexuell förökning medan jungfrufödsel (partenogenes) förekommer hos sydliga populationer. Även i områden med jungfrufödsel är cirka en fjärdedel av individerna hanar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. De flesta ungar föds vid början av regntiden.

Lokalt kan skogsavverkningar medföra beståndets minskning. I utbredningsområdet inrättades flera skyddszoner. Arten kan i viss mån anpassa sig till skogsbruk och landskapsförändringar. IUCN listar den som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. f. flavimaculatum
 L. f. lineri
 L. f. ophiophthalmum
 L. f. tehuanae
 L. f. tenebrarum

Källor

Externa länkar 

Nattödlor
flavimaculatum
Kräldjur i neotropiska regionen