kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eirenis lineomaculatus

Eirenis lineomaculatus är en ormart som beskrevs av Schmidt 1939. Eirenis lineomaculatus ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Syrien, i Libanon, i angränsande områden av Turkiet, i norra Israel och i nordvästra Jordanien. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 400 och 1300 meter över havet. Individerna vistas i klippiga områden med glest fördelade träd (främst ekar och tallar). Ibland besöks trädgårdar.  Honor lägger antagligen ägg. Eirenis lineomaculatus är med en längd av 20 till 30 cm en liten orm.

I delar av utbredningsområdet påverkas beståndet negativt genom intensiv mänsklig aktivitet. Denna orm är i de flesta regioner vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
lineomaculatus
Kräldjur i palearktiska regionen
Eirenis medus

Eirenis medus är en ormart som beskrevs av Chernov 1940. Eirenis medus ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer söder och sydost om Kaspiska havet i Iran och Turkmenistan. En avskild population lever i sydvästra Iran. Eirenis medus vistas i bergstrakter och på högplatå mellan 1100 och 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av halvöknar och dessutom besöks jordbruksmark.

Individerna är aktiva på natten och de gräver i marken. De söker vanligen skydd under klippor. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
medus
Kräldjur i palearktiska regionen
Viske tingslag

Viske tingslag var till 1948 ett tingslag i Hallands län i Hallands norra domsaga. Tingsplatsen var i Nyebro.

Tingslaget omfattade Viske härad. 

Tingslaget uppgick 1948 i Hallands norra domsagas tingslag.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Varbergs tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Hallands län
Eirenis modestus

Eirenis modestus är en ormart som beskrevs av Martin 1838. Eirenis modestus ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Släktets svenska namn är dvärgsnokar, och arten kallas ofta dvärgsnok på svenska.

Beskrivning 
En mycket slank och liten orm med en längd på 50 till 60 cm. Färgen på ovansidan är blekbrun till gråbrun eller grönaktig med svart halsband och två huvudfläckar (alla tre huvudmarkeringarna otydliga hos vuxna individer). Huvudet självt är smalt och inte särskilt tydligt avsatt. Buken är blank, vitaktig till blekgul.

Ekologi 
Arten är en dagaktiv, marklevande orm som lever under stenar och dylikt, gärna på klippsluttningar och torra, soliga, glesbevuxna backar, men även i skogsmark och kulturmark som trädesåkrar. Den förekommer från låglänt terräng upp till 1 800 m i bergtrakterna. Födan består av leddjur som insekter (framför allt skalbaggar och hopprätvingar), mångfotingar och i mycken liten utsträckning små reptiler.

Mellan andra hälften av juni och juli lägger honan mellan 3 och 8 ägg.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från den östliga, grekiska övärlden genom Turkiet till Kaukasus (södra Ryssland, östra Georgien, Armenien och Azerbajdzjan). Det finns dessutom osäkra uppgifter från Irak och Iran.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Arten är generellt allmän (utom den osäkra populationen i Iran), den är stabil och förefaller inte vara utsatt för några större hot.

Taxonomi 
Arten delas in i följande underarter:
 E. m. modestus (MARTIN, 1838) – Förekommer från Turkiet och österut
 E. m. semimaculatus (BOETTGER 1876)
 E. m. cilicius (SCHMIDTLER 1993) – Finns framför allt i södra Turkiet

Källor

Externa länkar 

Snokar
modestus
Kräldjur i palearktiska regionen
Fjäre tingslag

Fjäre tingslag var till 1948 ett tingslag i Hallands län i Hallands norra domsaga. Tingsplatsen var i Skansen i Tölö socken.

Tingslaget omfattade Fjäre härad. 

Tingslaget uppgick 1948 i Hallands norra domsagas tingslag.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Varbergs tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Hallands län
Eirenis punctatolineatus

Eirenis punctatolineatus är en ormart som beskrevs av Oskar Boettger 1892. Eirenis punctatolineatus ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 E. p. kumerloevei
 E. p. punctatolineatus

Källor

Externa länkar 

Snokar
punctatolineatus
Eirenis rechingeri

Eirenis rechingeri är en ormart som beskrevs av Eiselt 1971. Eirenis rechingeri ingår i släktet Eirenis och familjen snokar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från fyndplatsen nära staden Shiraz i Iran. Fyndplatsen ligger 2100 meter över havet. Individer hittades i en uttorkad flodbädd intill öppna buskskogar. Grunden utgjordes av kalksten. Antagligen lägger honor ägg liksom hos andra släktmedlemmar.

Populationens storlek är okänd. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Snokar
rechingeri
Kräldjur i palearktiska regionen
Eirenis rothii

Eirenis rothii är en ormart som beskrevs av Jan 1863. Eirenis rothii ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Mellanöstern i södra Turkiet, västra Syrien, Libanon, norra Israel och västra Jordanien. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Eirenis rothii vistas i öppna landskap med glest fördelade buskar. Arten besöker även fruktodlingar och trädgårdar. Honor lägger 3 till 5 ägg per tillfälle.

Utbredningsområdet blev i Jordanien intensiv anpassat till människans behov vad som hotar beståndet i landet. I de andra staterna är omvandlingen inte lika tydlig. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
rothii
Kräldjur i palearktiska regionen
Eirenis thospitis

Eirenis thospitis är en ormart som beskrevs av Schmidtler och Lanza 1990. Eirenis thospitis ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med flera mindre och från varandra skilda populationer i östra Turkiet. Den lever i bergstrakter och på högplatå mellan 1800 och 2000 meter över havet. Eirenis thospitis vistas i klippiga områden med glest fördelad växtlighet. Honor lägger ägg.

En av populationerna listas ofta som Eirenis hakkariensis.

Denna orm är sällsynt. Fram till 2008 hittades endast 13 individer. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Snokar
thospitis
Kräldjur i palearktiska regionen
Eirenis mcmahoni

Eirenis mcmahoni är en ormart som beskrevs av Wall 1911. Eirenis mcmahoni ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Taxonet godkänns inte av T. Populationen infogas där som synonym i Eirenis persicus.

Arten förekommer i södra Turkmenistan, östra Iran, södra Afghanistan och Pakistan (i de sistnämnda två staterna behöver fynden bekräftas). Denna orm lever enligt ett fåtal uppgifter i torra landskap med öppna skogar, buskskogar och glest fördelad växtlighet.

För beståndet är inga hot kända. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
mcmahoni
Kräldjur i palearktiska regionen
Eirenis coronelloides

Eirenis coronelloides är en ormart som beskrevs av Jan 1862. Eirenis coronelloides ingår i släktet Eirenis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Asien från norra Jordanien över Syrien och södra Turkiet till norra Irak. Habitatet utgörs av stäpper och dessutom besöks jordbruksområden som inte brukas intensivt. Individerna gömmer sig ofta under stenar. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
coronelloides
Kräldjur i palearktiska regionen
Dinodon

Dinodon är ett omstritt släkte av ormar i familjen snokar. 

The Reptile Database infogar arterna i släktet Lycodon. IUCN följer samma taxonomi och listar alla arter som livskraftiga (LC).

Arter enligt Catalogue of Life:

 Dinodon flavozonatum
 Dinodon gammiei
 Dinodon orientale
 Dinodon rosozonatum
 Dinodon rufozonatum
 Dinodon semicarinatum
 Dinodon septentrionalis

Källor

Externa länkar 

Snokar
Lycodon flavozonatus

Lycodon flavozonatus är en ormart som beskrevs av Pope 1928. Lycodon flavozonatus ingår i släktet Lycodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Kina, inklusive Hainan samt i norra Vietnam. Fynd från norra Myanmar tillhör kanske en annan art. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 400 och 1200 meter över havet. Lycodon flavozonatus lever i skogar och är främst nattaktiv. Den klättrar i träd och vistas på marken. Honor lägger ägg.

Intensivt skogsbruk samt skogarnas omvandling till jordbruksmark, samhällen eller trafiksträckor hotar beståndet. Även svedjebruk förekommer i regionen. Arten är fortfarande vanligt förekommande och i utbredningsområdet inrättades flera skyddszoner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
flavozonatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Lycodon gammiei

Lycodon gammiei är en ormart som beskrevs av Blanford 1878. Lycodon gammiei ingår i släktet Lycodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nordöstra Indien i delstaterna Darjeeling, Arunachal Pradesh och Sikkim samt i Bhutan. Honor lägger ägg.

Referenser

Externa länkar 

Snokar
gammiei
Kräldjur i orientaliska regionen
Lycodon orientalis

Lycodon orientalis är en ormart som beskrevs av Hilgendorf 1880. Lycodon orientalis ingår i släktet Lycodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på öarna Honshu och Kyushu i Japan. Dessutom är ett fynd från ön Sjiasjkotan i norra Kurilerna (Ryssland) dokumenterad. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
orientalis
Kräldjur i palearktiska regionen
Lycodon rosozonatus

Lycodon rosozonatum är en ormart som beskrevs av Hu och Zhao 1972. Lycodon rosozonatum ingår i släktet Lycodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har två från varandra skilda populationer. En på Hainan (Kina) och en i centrala Vietnam. Lycodon rosozonatus vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 200 och 1000 meter över havet. Arten lever i skogar eller vid skogarnas kanter. Den är nattaktiv och har groddjur samt andra kräldjur som föda. Honor lägger ägg.

Intensivt skogsbruk, svedjebruk och skogarnas omvandling till odlingsmark eller till samhällen hotar beståndet. Populationens och utbredningsområdets exakta storlek är inte känd. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Snokar
rosozonatum
Kräldjur i orientaliska regionen
Lycodon semicarinatus

Lycodon semicarinatus är en ormart som beskrevs av Cope 1860. Lycodon semicarinatus ingår i släktet Lycodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Amamiöarna och Okinawaöarna i södra Japan. Den kan anpassa sig till nästan alla habitat som hittas på öarna. Födan varierar mellan groddjur, andra kräldjur, små fåglar och små däggdjur. Lycodon semicarinatus äter även ägg och ungar av havssköldpaddor. Honor lägger själv ägg.

Landskapets anpassning till människans behov är i några regioner ett hot mot artens bestånd. Några exemplar dödas av introducerade manguster. Denna orm är fortfarande vanligt förekommande. Lycodon semicarinatus listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
semicarinatus
Kräldjur i palearktiska regionen
Hemorrhois

Hemorrhois är ett släkte av ormar. Hemorrhois ingår i familjen snokar. 

Arterna är med en längd upp till 1,5 meter eller lite större medelstora till stora ormar. De förekommer från södra Europa och norra Afrika över Mellanöstern till centrala Asien. Habitatet utgörs av klippiga områden med några buskar samt av jordbruksmark. Individerna jagar ödlor och mindre däggdjur. Honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Hemorrhois algirus
 Hemorrhois hippocrepis
 Hemorrhois nummifer
 Hemorrhois ravergieri

Källor

Externa länkar 

Snokar
Hemorrhois
Hemorrhois algirus

Hemorrhois algirus är en ormart som beskrevs av Jan 1863. Hemorrhois algirus ingår i släktet Hemorrhois och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i norra Afrika från nordvästra Egypten över norra Libyen, Tunisien, norra Algeriet och Marocko till västra Mauretanien. En avskild population hittas i södra Algeriet. Denna orm lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Hemorrhois algirus vistas främst i torra och klippiga områden med glest fördelad växtlighet. Den hittas även i stäpper, i buskskogar och på odlingsmark med olivträd. Individerna gömmer sig ofta i stenmurar eller i gamla byggnader. Denna orm ligger tidig på morgonen i solen och sedan jagar den gnagare, ödlor och ibland små fåglar med snabba rörelser. Honor lägger ägg.

Beståndet påverkas negativ av personer som inte vill ha ormar i närheten och som trakasserar individerna. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
algirus
Kräldjur i palearktiska regionen
Hästskosnok

Hästskosnok (Hemorrhois hippocrepis) är en ormart som beskrevs av Linné 1758. Den ingår i släktet Hemorrhois och familjen snokar.

Taxonomi 
Arten delas in i följande underarter:
 H. h. hippocrepis Linné, 1758
 H. h. nigrescens (Cattaneo, 1985)

Beskrivning 
En orm med tämligen kraftig kropp men med en lång, smal svans och tydligt avsatt huvud med stora ögon. Längden hos de vuxna djuren varierar från 140 till 200 cm. Ryggsidan är gulaktig till rödaktig med mörka fläckar, ofta med svart kant. Buken är gul till orange med en del fläckar på sidorna.

Ekologi 
Hästskosnoken är en dagaktiv orm som föredrar torra och varma habitat, gärna med buskvegetation på stenig grund, som rasbranter, steniga sluttningar, kustnära sandslätter samt kulturpåverkade naturtyper som betes- och åkermark, vingårdar, mandel- och olivodlingar, trädgårdar, byar och städer. Den kan gå upp till närmare 2 700 m i bergen.

Under sommaren lägger honan upp till 11 stycken ägg.

Utbredning 
Arten förekommer på Iberiska halvön (utom de allra nordligaste delarna), på de italienska öarna Sardinien (södra delen) och Pantelleria samt i Nordafrika från Marocko över norra Algeriet till norra Tunisien. Det är möjligt att de italienska förekomsterna har införts under historisk tid.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Det finns dock vissa lokala hot, som förföljelse, vägdöd, föroreningar med bekämpningsmedel och kommersiell insamling.

Källor

Externa länkar 

Snokar
Hemorrhois
Kräldjur i palearktiska regionen
Hemorrhois nummifer

Hemorrhois nummifer är en ormart som beskrevs av Reuss 1834. Hemorrhois nummifer ingår i släktet Hemorrhois och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer från södra Turkiet, norra Israel och norra Jordanien österut till Tadzjikistan och Kirgizistan. Två mindre avskilda populationer hittas i Egypten på södra Sinaihalvön och nära Kairo. Hemorrhois nummifer lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av öppna skogar, buskskogar och klippiga områden med glest fördelad växtlighet. Denna orm besöker även odlingsmark och människans boplatser. Honor lägger cirka 10 ägg per tillfälle.

Intensivt bruk av betesmarker påverkar beståndet negativt. Flera exemplar dödas av människor som misstolkar arten som en giftorm. I Egypten samlas flera individer och de hölls sedan som terrariedjur. I andra regioner är Hemorrhois nummifer inte sällsynt. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
nummifer
Kräldjur i palearktiska regionen
Hemorrhois ravergieri

Hemorrhois ravergieri är en ormart som beskrevs av Édouard Ménétries 1832. Hemorrhois ravergieri ingår i släktet Hemorrhois och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i sydöstra Europa och fram till Centralasien. Utbredningsområdet sträcker sig från ön Kos i Grekland över Turkiet, Mellanöstern och regionen kring Kaukasus till Pakistan, västra Kina och Mongoliet.

Arten är uppkallad efter en man som 1832 var Frankrikes ambassadör i Ryssland.

Källor

Externa länkar 

Snokar
ravergieri
Kräldjur i palearktiska regionen
Hierophis gemonensis

Hierophis gemonensis är en ormart som beskrevs av Laurenti 1768. Hierophis gemonensis ingår i släktet pilsnokar, och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet gemonensis i det vetenskapliga namnet användes ursprungligen för gulgrön pisksnok (Hierophis viridiflavus).

Arten förekommer i södra Europa vid Adriatiska havet samt i Grekland, på Kreta och på mindre öar i samma region. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Exemplaren vistas i klippiga regioner med glest fördelad växtlighet, i buskskogar, i öppna skogar, i vinodlingar och i trädgårdar. De besöker ibland ruiner. Honor lägger cirka 10 ägg per tillfälle.

Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar, av bränder och av vattenföroreningar. Hela populationen anses vara stabil.  IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Pilsnokar
gemonensis
Kräldjur i palearktiska regionen
Orientocoluber spinalis

Orientocoluber spinalis är en ormart som beskrevs av Peters 1866. Orientocoluber spinalis är ensam i släktet Orientocoluber som ingår i familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Asien från Ryssland och Kazakstan över Mongoliet och Kina till Koreahalvön.

Den är med en längd av 75 till 150 cm en medelstor orm. Habitatet utgörs av stäpper. Individerna jagar små däggdjur och andra kräldjur. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
spinalis
Kräldjur i palearktiska regionen
Argyrogena fasciolata

Argyrogena fasciolata är en ormart som beskrevs av Shaw 1802. Argyrogena fasciolata ingår i släktet Argyrogena och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Indien i delstaten Västbengalen nära Darjeeling. Honor lägger ägg.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Snokar
fasciolata
Kräldjur i orientaliska regionen
Platyceps

Platyceps är ett släkte av ormar. Platyceps ingår i familjen snokar. 

Arterna är med en längd av 75 till 150 cm små till medelstora ormar. De lever i Nordamerika, i sydöstra Europa samt över Mellanöstern och Arabiska halvön till Indien. Som habitat föredras torra klippiga områden men arterna besöker även andra landskap. Individerna jagar små ödlor och andra ormar. Honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Platyceps atayevi
 Platyceps collaris
 Platyceps florulentus
 Platyceps karelini
 Platyceps najadum
 Platyceps rhodorachis
 Platyceps rogersi
 Platyceps saharicus
 Platyceps ventromaculatus

The Reptile Database listar dessutom följande arter:

 Platyceps afarensis
 Platyceps bholanathi
 Platyceps brevis
 Platyceps elegantissimus
 Platyceps gracilis
 Platyceps insulanus
 Platyceps ladacensis
 Platyceps largeni
 Platyceps messanai
 Platyceps noeli
 Platyceps scortecci
 Platyceps sinai
 Platyceps sindhensis
 Platyceps somalicus
 Platyceps taylori
 Platyceps thomasi
 Platyceps variabilis

Källor

Externa länkar 

Snokar
Platyceps najadum

Platyceps najadum är en ormart som beskrevs av Eichwald, 1831. Platyceps najadum ingår i släktet Platyceps, och familjen snokar. Arten fördes tidigare till släktet Coluber.

Beskrivning 
En mycket slank orm med tydligt avsatt huvud och lång svans. Ovansidan är grågrön till rödbrun, med en färg som mörknar och blir mer brunaktig mot stjärten, medan undersidan är vitaktig utan hågon teckning. Längs nackens sidor har den en rad av mörka fläckar med tydlig, ljus bård.

Ekologi 
En dagaktiv, marklevande art som dock är skicklig klättrare. Den föredrar torra habitat som öppna, steniga halvöknar och stäpper, ängar och kuperad terräng med buskvegetation (i synnerhet enar och suckulenter), ekdungar, skogsbryn och människopåverkade habitat som vingårdar, trädgårdar, stenmurar och gamla byggnader. Födan består i första hand av ödlor, men även smådäggdjur och syrsor. Ormen kan nå upp till 2 200 m i bergen.

Honan lägger mellan 3 och 16 ägg i maj, vilka kläcks under sensommaren.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från Kroatiens kust över Bosnien-Hercegovina, Montenegro, Makedonien, Bulgarien, Albanien, Grekland, Cypern, Turkiet till norra och västra Syrien, norra och östra Irak, södra Turkmenistan och västra Iran. Fynd har också rapporterats från Kaukasus (Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, södra Ryssland), även om de ännu inte anses som helt säkra. Arten är vanlig i norra delen av sitt utbredningsområde.

Taxonomi 
Arten delas in i följande underarter:
 P. n. najadum (Eichwald, 1831)
 P. n. albitemporalis (Darevsky & Orlov, 1994)
 P. n. atayevi (Tuniyev & Shammakov, 1993) – förekommer i Turkmenistan och troligtvis Iran
 P. n. dahlii (Fitzinger, 1826) – förekommer från Kroatien och Montenegro över Bulgarien till Grekland
 P. n. kalymnensis (Schneider, 1979) – återfinns på den grekiska ön Kalymnos
 P. n. schmidtleri (Schätti & Mccarthy, 2001) – förekommer i Iran

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig ("LC"). Det finns dock vissa hot mot den: Ormen är förföljd i delar av sitt utbredningsområde, utbredningen påverkas av habitatförlust på grund av omläggningar till mera högintensiva jordbruk, och många djur dödas i trafiken.

Källor 

Snokar
najadum
Kräldjur i palearktiska regionen
Platyceps florulentus

Platyceps florulentus är en ormart som beskrevs av Geoffroy Saint-Hilaire 1827. Platyceps florulentus ingår i släktet Platyceps och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i med flera från varandra skilda populationer i Afrika, till exempel längs Nilen i Egypten, i Sudan, Etiopien, Kenya och Nigeria. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2400 meter över havet. Den vistas främst i savanner och andra gräsmarker och dessutom besöks odlingsmark. Platyceps florulentus har oftast ödlor som skinkar som föda. Den äter även groddjur, småfåglar och små däggdjur. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
florulentus
Kräldjur i etiopiska regionen
Platyceps karelini

Platyceps karelini är en ormart som beskrevs av Brandt 1838. Platyceps karelini ingår i släktet Platyceps och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Centralasien i Pakistan, Iran, Afghanistan, Kazakstan, Turkmenistan, Uzbekistan, Tadjikistan och Kyrgyzstan. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
karelini
Kräldjur i palearktiska regionen
Platyceps rhodorachis

Platyceps rhodorachis är en ormart som beskrevs av Jan 1865. Platyceps rhodorachis ingår i släktet Platyceps och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Afrika och Asien från Algeriet, Tchad och Etiopien över Mellanöstern till Uzbekistan, Tibet och Indien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
rhodorachis
Kräldjur i etiopiska regionen
Kräldjur i palearktiska regionen