kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerbillurus tytonis

Gerbillurus tytonis är en däggdjursart som först beskrevs av Bauer och Niethammer 1960.  Gerbillurus tytonis ingår i släktet Gerbillurus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Namibia i en bredare region vid havet. Den lever där i öknar och halvöknar med sanddyner och lite växtlighet.

Denna gnagare blir med svans 20,5 till 24,0 cm lång, svanslängden är 11,3 till 14,1 cm och vikten är ungefär 24 g. Djuret har 2,8 till 3,6 cm långa bakfötter och 1,2 till 1,4 cm stora öron. Hos arten förekommer en tydlig gräns mellan ovansidans rödbruna päls och undersidans vita päls. Dessutom finns vita fläckar kring ögonen och öronen. Svansen har samma uppdelning som kroppen i en mörk ovansida och en vit undersida. Vid svansens spets har håren en grå skugga. Kännetecknande är de långa tårna vid bakfötterna som är utrustade med styva hår. Gerbillurus tytonis har rännor i de övre framtänderna.

Exemplar som hölls i fångenskap i samma bur var utanför parningstiden aggressiva mot varandra. Kommunikationen sker med olika läten och genom att trumma med foten på marken. Fortplantningen sker främst under sommaren (december till maj på södra jordklotet) och aldrig på vintern. Honor föder 2 till 6 ungar per kull som är nakna och hjälplösa vid födelsen. De får sina första hår efter 10 till 13 dagar och de öppnar ögonen efter 22 till 24 dagar. Gerbillurus tytonis jagas främst av fläckuv och schabrakschakal.

Källor 

Råttdjur
tytonis
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbillurus vallinus

Gerbillurus vallinus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1918.  Gerbillurus vallinus ingår i släktet Gerbillurus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Individerna är 96 till 110 mm långa (huvud och bål), har en 119 till 156 mm lång svans, en vikt av 30 till 43 g, 30 till 34 mm långa bakfötter och 14 till 16 mm stora öron. Pälsen är på ovansidan rödbrun till mörk gråbrun och undersidan inklusive hakan är täckt av vit päls. Huvudet kännetecknas av en spetsig nos och långa morrhår. En vit fläck framför och bakom varje öra är ibland otydlig. Gerbillurus vallinus har avrundade öron som är ljusare än ryggens päls. Fötternas sulor är delvis täckta av päls. Även svansen bär päls och en mörk längsgående strimma på ovansidan är synlig över minst halva längden. Typisk är en tofs av rödbruna till svarta hår vid svansspetsen. Honor har två spenar på bröstet och fyra vid ljumsken.

Populationen i södra Namibia med gråbrun päls listas ibland som underart Gerbillurus vallinus seeheimi. Den rödbruna populationen i resten av utbredningsområdet är i dessa avhandlingar nominatformen, Gerbillurus vallinus vallinus.

Utbredning 
Arten förekommer i södra Namibia och nordvästra Sydafrika. Den lever i halvöknar och i uttorkade flodbädd.

Ekologi 
Denna ökenråtta gräver komplexa underjordiska bon för att hålla samma temperatur och fuktighet under dagen. Boets sovrum fodras med små växtdelar. I nästet registrerades rester från födan i form av blad, frön och insektsskal. I boet lever flera exemplar av båda kön tillsammans. De kommunicerar med varandra med hjälp av läten och genom att trumma med bakfötterna på marken.

Honan föder upp till fem ungar per kull som är hjälplösa och nakna vid födelsen. De får sina första hår efter ungefär 12 dagar och ögonen öppnas efter 16 till 20 dagar. Efter 23 till 28 dagar slutar honan med digivning.

Hot 
Intensivt bruk av betesmarker påverkar beståndet i begränsade områden negativ. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Råttdjur
vallinus
Däggdjur i etiopiska regionen
Chelemys macronyx

Chelemys macronyx är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1894.  Chelemys macronyx ingår i släktet Chelemys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i Chile ungefär från Santiago till södra Argentina. Den lever i Anderna och i låglandet. Habitatet utgörs av skogar med många träd av släktet Nothofagus samt av stäpper.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
macronyx
Däggdjur i neotropiska regionen
Chelemys megalonyx

Chelemys megalonyx är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1845.  Chelemys megalonyx ingår i släktet Chelemys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i Región de Magallanes i södra Chile. Arten lever där i buskskogar.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
megalonyx
Däggdjur i neotropiska regionen
Typhlomys chapensis

Typhlomys chapensis är en gnagare som beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1932 och som ingår i familjen taggsovare. Utbredningsområdet är bergstrakter i norra Vietnam samt i provinsen Yunnan i Kina.

Djuret liknar kinesisk taggsovare (Typhlomys cinereus) i utseendet och det beskrevs ursprungligen som en underart till denna. Jämförd med kinesisk taggsovare är Typhlomys chapensis större, har mörkare bakfötter och en gulvit undersida (istället för ljusgrå).  Olika undersökningar under 1990-talet visade att kinesisk taggsovare har en stor variation i färgsättningen och den beskrivna populationen listades därför en tid som synonym till Typhlomys cinereus. Kroppslängden (huvud och bål) är 6,1 till 11,5 cm, svanslängden år 8,0 till 12,6 cm och vikten varierar mellan 7,7 och 22,6 g. På svansens främre del förekommer glest fördelade hår och slutet är yvig liksom en borste som används för flaskor. Typhlomys chapensis saknar taggar i ovansidans päls.

En studie från 2014 visade att den genetiska avvikelsen är tillräckligt stor för att godkänna Typhlomys chapensis som art.

Arten äter frukter och frön. Individer fångades i den lägre växtligheten samt på marken. En studie med exemplar i fångenskap visade att de kan orientera sig med hjälp av ultraljud och ekolokalisering, vad som är unik bland gnagare.

Källor 

Råttartade gnagare
chapensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Reithrodon auritus

Reithrodon auritus är en däggdjursart som först beskrevs av Gotthelf Fischer von Waldheim 1814.  Reithrodon auritus ingår i släktet kaninmöss och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i södra Sydamerika i Argentina, Chile, Uruguay och på Falklandsöarna. I norra Argentina och Uruguay finns bara små glest fördelade populationer. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 3000 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker och av andra öppna landskap.

Arten har en absolut längd av 19,5 till 27 cm, inklusive en 6,5 till 10,5 cm lång svans. Vikten är ungefär 80 g. Den tjocka och mjuka pälsen har på ovansidan en grå till svartaktig färg och undersidan är ljusare grå till vit. Kännetecknande för arten är två rännor i de övre framtänderna, små tår vid bakfötterna och stora runda öron som är täckta med päls. De mellersta tårna vid bakfoten är sammanlänkade med simhud.

Reithrodon auritus lever ofta i grupper men klarar sig även ensam. Den kan vara aktiv på dagen och på natten och vilar i underjordiska bon. Gångarna i boet har en diameter på 4 till 7 cm och dessutom finns kamrar som fodras med gräs och med hår. Arten använder även hår av främmande djur, till exempel av får. Gnagaren äter främst gräs samt andra växtdelar som rötter. Individer i fångenskap åt varje natt lika mycket föda som de själv väger.

Fortplantningen sker över hela året och de flesta ungar föds under våren. Per kull föds 1 till 8 ungar. Honor blir könsmogna efter två månader och hanar efter tre månader. Fadern deltar inte i ungarnas uppfostring. I naturen blir arten upp till 15 månader gammal. Med människans vård kan den leva 5,5 år.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
auritus
Däggdjur i neotropiska regionen
Juscelinomys

Juscelinomys är ett släkte av däggdjur. Juscelinomys ingår i familjen hamsterartade gnagare.

Beskrivning 

Arterna påminner om grävmöss (Oxymycterus) i utseende. De har en kortare nos och en tjockare svans än grävmöss. Svansen är täckt av fjäll och hår. Den mjuka pälsen på ovansidan har en rödaktig till olivbrun färg. Även på öronen förekommer hår. Arten har korta fingrar vid framtassen och de tre mellersta fingrarna är utrustade med långa klor. Avvikande detaljer av kraniets konstruktion skiljer Juscelinomys från nära besläktade gnagare.

Juscelinomys förekommer eller förekom i centrala Brasilien och östra Bolivia. Det är bara ett fåtal individer kända som hittades i stadsparker och nationalparker. I Bolivia vistas arterna i savanner med glest fördelade träd, ibland nära skogar.

Taxonomi 

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Juscelinomys candango
 Juscelinomys guaporensis
 Juscelinomys huanchacae

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Juscelinomys
Juscelinomys candango

Juscelinomys candango är en utdöd däggdjursart som beskrevs av João Moojen 1965. Juscelinomys candango ingår i släktet Juscelinomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Arten upptäcktes i området för staden Brasilia när den var under uppbyggnad. Den vistades där vid 1030 meter över havet. Senare påträffades inga individer.

De undersökta exemplaren var 12,8 till 15,5 cm långa (huvud och bål) och hade en 8,5 till 11,6 cm lång svans. Bakfötterna var 2,1 till 2,4 cm långa och öronen var 1,2 till 1,5 cm stora. Viktuppgifter saknas. Håren som bildade ovansidan päls var gråa nära roten och sedan orangeröda, samt ibland med en svart hårspets vad som gav ett spräckligt rödbrunt utseende. En ring kring varje öga, nosens spets och delvis kinderna var orangeröda. Det fann en tydlig gräns mot den orangebruna undersidan. Några ställen på undersidan var mörkare men det kan bero på långvarig kontakt med jord. De små öronen var bra täckt med korta hår på baksidan. Hos Juscelinomys candango blev svansen smalare mot spetsen. Håren på svansen var svarta nära roten och orange vid spetsen. På svansens ovansida var det orange avsnittet kortare och ovansidan såg därför mörkare ut. Arten hade smala morrhår. Jämförd med Juscelinomys huanchacae var arten intensivare färgad på undersidan och svansen var tjockare närmast bålen. Som hos den Juscelinomys huanchacae tappade individer av arten svansen lätt.

De äldre hannarna hade ett längre kranium än den enda honan som undersöktes. Andra skillnader mellan artens kön är inte kända. Holotypen och de andra exemplaren finns bevarade i det brasilianska nationalmuseet i Rio de Janeiro.

I magsäcken av några exemplar hittades myror och växtdelar. De grävde underjordiska bon med gångar som hade ett ovalt tvärsnitt. Boets kammare fanns cirka 80 cm under markytan och den var delvis fodrat med gräs och bitar från rötter. Annars är levnadssättet okänt.

Även om arten är klassificerad som utdöd finns några lämpliga habitater i området kring Brasilia. Dessa landskap minskar i antal och storlek när jordbruksmark etableras och främmande grässorter planteras på betesmarker.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
candango
Juscelinomys huanchacae

Juscelinomys huanchacae är en däggdjursart som beskrevs av Emmons 1999. Juscelinomys huanchacae ingår i släktet Juscelinomys, och familjen hamsterartade gnagare. Den är känd från savannen på en yta på höjden 700 m i Serrania Huanchaca, Parque Nacional Noel Kempff Mercado i östra Bolivia. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 13,0 till 19,2 cm, en svanslängd av 8,4 till 10,0 cm och en vikt av 61 till 99 g är de vuxna exemplaren medelstora gnagare. Bakfötterna är 2,1 till 2,7 cm långa och öronen är cirka 1,8 cm stora. Pälsen på ovansidan är en blandning av gulbruna hår och hår som är gråa nära roten samt svarta vid spetsen. Den allmänt ljusare undersidan är täckt av hår med grå basis och ljusbrun eller ljusgrå spets. Typisk är en rödaktig ring kring varje öga. Svansen avsmalnar fram mot spetsen och på den förekommer styva svartaktiga hår. Nära bålen finns även flera bruna hår på svansen. Honan har fyra par spenar ungefär jämnt fördelade på undersidan. Flera individer tappar delar av svansen under livets gång.

Ekologi 
Juscelinomys huanchacae äter främst myror och larver från andra insekter som kompletteras med några växtdelar. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar dokumenterades i oktober som är slutet av den torra perioden eller början av regntiden. En kull har upp till tre ungar.

Individerna går på marken och de gräver inga jordhålor. Trots allt fick hela släktet det engelska trivialnamnet "burrowing mice". Klorna skulle däremot vara lämpliga för att gräva.

Status 
Populationen varierar mycket. Under en 12 år lång studie hittades under tre år inga exemplar alls. Sedan registrerades ett fåtal individer och sedan var arten över två år åter försvunnen. Efteråt var gnagaren vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
huanchacae
Däggdjur i neotropiska regionen
Juscelinomys guaporensis

Juscelinomys guaporensis är en däggdjursart som beskrevs av Emmons 1999. Juscelinomys guaporensis ingår i släktet Juscelinomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare är bara känd från en liten region i östra Bolivia vid gränsen till Brasilien. Arten upptäcktes i en savann med lång och tät gräs som hade några glest fördelade träd och som var omgiven av skogar.

Källor 

Hamsterartade gnagare
guaporensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Chibchanomys

Chibchanomys är ett släkte i familjen hamsterartade gnagare med två arter som förekommer i Anderna i Sydamerika.

Arter enligt Wilson & Reeder (2005) och IUCN:
 Chibchanomys orcesi lever i södra Ecuador i nationalparken El Cajas och i angränsande regioner.
 Chibchanomys trichotis förekommer i Colombias norra del och angränsande områden av Venezuela.

Beskrivning 

Utseende och levnadssätt är främst känt för Chibchanomys trichotis. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 12 cm och svansen är något längre. Pälsen har på ryggen en svartgrå färg och undersidan är något ljusare. Arten liknar Anotomys leander men den saknar bland annat en muskel för att sluta öronens öppningar.

Chibchanomys vistas vid och i små vattendrag i Anderna. De lever mellan 2500 och 3700 meter över havet. Födan utgörs av små vattenlevande djur, däribland mindre fiskar. En upphittad hona var dräktig med en unge.

Status 
Båda arter är sällsynt och de listas av IUCN med kunskapsbrist (DD).

Noter 

Hamsterartade gnagare
Chibchanomys
Chibchanomys trichotis

Chibchanomys trichotis är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1897.  Chibchanomys trichotis ingår i släktet Chibchanomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i bergstrakter i norra Colombia och kanske i angränsande områden av Venezuela. En mindre avskild population finns i Peru. Arten hittades i regioner som ligger cirka 2500 meter över havet. Chibchanomys trichotis vistas i molnskogar vid vattendrag. Den äter vattenlevande snäckor och kanske mindre fiskar.

Källor 

Hamsterartade gnagare
trichotis
Däggdjur i neotropiska regionen
Boliviansk chinchillamus

Boliviansk chinchillamus (Chinchillula sahamae) är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1898. Chinchillula sahamae är ensam i släktet Chinchillula som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Anderna i västra Bolivia, södra Peru och norra Chile. Arten vistas vanligen mellan 3500 och 4800 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga bergsområden med några buskar eller annan glest fördelad vegetation. Individerna är aktiva på natten och äter främst växtdelar samt några insekter. Ibland lever de ihop med bergsviscachor (Lagidium). Parningen sker vid slutet av den torra perioden (oktober/november).

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 12 till 18 cm och en svanslängd av 9 till 12 cm. Vikten varierar mellan 125 och 185 gram. Pälsen på ovansidan är brun- eller gråaktig med flera svarta hår inblandade. Vid några ställen blir pälsen svartaktig på grund av de många svarta håren. Undersidan är tydlig avgränsad med vit päls förutom ett svart band över bröstet. Även svansen är täckt med hår. Arten har ganska stora öron.

Källor

Externa länkar 
Bild på uppstoppat exemplar

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Scapteromys

Scapteromys är ett släkte i familjen hamsterartade gnagare med två eller tre arter som förekommer i Sydamerika.

Taxonomi 

Länge listades Scapteromys tumidus som enda art i släktet. Nyare genetiska studier visade att olika populationer har ett avvikande antal kromosomer. De med kromosomantalet 2n=24 räknas fortfarande till Scapteromys tumidus och de med kromosomantalet 2n=32 utgör arten Scapteromys aquaticus. Även populationer med kromosomantalet 2n=34 och 2n=36 förekommer som möjligen ska klassificeras som ny art, Scapteromys meridionalis.

Beskrivning 

Dessa gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) på 15 till 20 cm och en svanslängd på 13 till 17 cm. Vikten varierar mellan 110 och 200 gram. Pälsen har på ovansidan en svartgrå färg medan buken är ljusgrå. Till sin allmänna kroppsbyggnad påminner arterna om vanliga råttor (Rattus), men det finns inget nära släktskap mellan dessa gnagare.

Arterna föredrar fuktiga habitat och de vistas ofta i vattnet. De är aktiva mellan skymningen och gryningen och vilar i gropar under växtligheten. Födan utgörs av insekter samt i viss mån av andra ryggradslösa djur och växtdelar. Parningen är inte bunden till någon årstid och per kull föds två till fem ungar.

Referenser 

Hamsterartade gnagare
Scapteromys
Scapteromys tumidus

Scapteromys tumidus är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1837.  Scapteromys tumidus ingår i släktet Scapteromys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i Uruguay, södra Brasilien, östra Paraguay och nordöstra Argentina. Habitatet utgörs av gräsmarker och marskland som ibland översvämmas. Därför lever arten delvis i vattnet. Före ungarnas födelse skapas en grop i marken.

Vuxna individer blir 15,0 till 19,5 cm långa (huvud och bål), har en 13,3 till 17,6 cm lång svans och väger 50 till 165 g. Bakfötterna är 3,6 till 4,5 cm långa och öronen är 2,0 till 2,9 cm stora. Ovansidan är täckt av brunaktig päls och undersidans päls är elfenbensfärgad. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 24 kromosomer (2n=24).

Scapteromys tumidus äter främst skalbaggar och andra insekter. Honor föder vanligen under våren eller sommaren en eller två ungar per kull. Individerna är främst aktiva mellan skymningen och gryningen. När många exemplar lever i en begränsad region kan ungdjur vara dagaktiva. Artens klor skulle vara lämpliga för att gräva i marken och för att skära av låga växtdelar. Däremot använder Scapteromys tumidus helst stigar som skapades av andra gnagare.

Källor 

Hamsterartade gnagare
tumidus
Däggdjur i neotropiska regionen
Scolomys

Scolomys är ett släkte av däggdjur. Scolomys ingår i familjen hamsterartade gnagare. 

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Scolomys melanops
 Scolomys ucayalensis

Dessa gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 8,5 till 10 cm och en svanslängd av 5,5 till 7 cm. Vikten varierar mellan 20 och 35 gram. Med undantag av ett område på buken är hela kroppen täckt av en blandning av hår och taggar. Färgen kan variera men är oftast brunaktig på ryggen och gråaktig vid buken. Fötterna är ljusgrå till vit. Arterna påminner om borstrisråttor (Neacomys) men skallens konstruktion avviker. Dessutom finns genetiska differenser mellan dessa två släkten.

Scolomys förekommer i östra Ecuador, östra Peru och angränsande områden av Brasilien. Individerna vistas i låga och medelhöga bergstrakter som är täckta av regnskog. Levnadssättet är nästan outrett. Upphittade individer hade rester av frön, insekter och spindlar i magsäcken.

IUCN listar båda arter som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Scolomys
Scolomys melanops

Scolomys melanops är en däggdjursart som beskrevs av Anthony 1924. Scolomys melanops ingår i släktet Scolomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Ecuador och norra Peru. Den lever i kulliga områden och låga bergstrakter mellan 200 och 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och delvis av andra skogar. Arten besöker även jordbruksmark.

Liksom den andra arten i samma släkte blir Scolomys melanops 8 till 9 cm lång (huvud och bål) och svanslängden är 5,5 till 7,7 cm. Djuret har 1,5 till 1,7 cm stora öron. Den korta pälsen är borstig till taggig. Pälsen har en ljus rödbrun till rödsvart färg. På svansen förekommer bara glest fördelade hår. Tydliga skillnader mot Scolomys ucayalensis består i avvikande detaljer av kraniets konstruktion samt i de genetiska egenskaperna.

Scolomys melanops är ganska sällsynt under torra perioder. Honor med 2 till 3 ungar observerades. Några exemplar använde fiber av palmen Lepidocaryum tenue för att bygga sitt näste.

Källor 

Hamsterartade gnagare
melanops
Däggdjur i neotropiska regionen
Scolomys ucayalensis

Scolomys ucayalensis är en däggdjursart som beskrevs av José Fernando Pacheco 1991. Scolomys ucayalensis ingår i släktet Scolomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Brasilien, norra Peru, södra Colombia och kanske i Ecuador. Den lever i kulliga områden och låga bergstrakter mellan 200 och 800 meter över havet. Habitatet utgörs av ursprungliga regnskogar och delvis av förändrade skogar. Individerna är aktiva på natten. Troligen kan honor para sig hela året. Per kull föds vanligen tre ungar.

Källor 

Hamsterartade gnagare
ucayalensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Scotinomys teguina

Scotinomys teguina är en däggdjursart som först beskrevs av Arthur Hugh Garfit Alston 1877.  Scotinomys teguina ingår i släktet bruna möss, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en absolut längd av 11,5 till 14 cm, inklusive en 4,5 till 6 cm lång svans. Den väger 10 till 13 g. Pälsen har på ryggen och undersidan en chokladbrun färg.

Denna gnagare förekommer i Centralamerika från södra Mexiko till norra Panama. Den vistas i bergstrakter mellan 900 och 2900 meter över havet. Habitatet utgörs främst av molnskogar och dessutom besöks områden där skogen avverkades. Det kan vara buskskogar, gräsmarker med några buskar eller jordbruksmark.

Individerna är främst aktiva på morgonen och även under andra dagstider, men sällan på natten. De äter huvudsakligen insekter samt några frukter och frön. Scotinomys teguina går oftast på marken och bygger ett näste som viloplats. Honor kan para sig hela året. Efter cirka 31 dagar dräktighet föds vanligen 2 eller 3 ungar och sällan upp till 5 ungar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bruna möss
teguina
Däggdjur i neotropiska regionen