kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Microgale gymnorhyncha

Microgale gymnorhyncha är en däggdjursart som beskrevs av Jenkins, Goodman och Christopher John Raxworthy 1996. Microgale gymnorhyncha ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den lever i regioner mellan 970 och 1990 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Antagligen gräver djuret i lövskiktet eller i det översta jordlagret.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
gymnorhyncha
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale monticola

Microgale monticola är en däggdjursart som beskrevs av Goodman och Jenkins 1998. Microgale monticola ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i två mindre bergstrakter på nordöstra Madagaskar. Den lever i regioner mellan 1500 och 1950 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, ofta med hårdbladsväxter.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
monticola
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale nasoloi

Microgale nasoloi är en däggdjursart som beskrevs av Jenkins och Goodman 1999. Microgale nasoloi ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från några platser på sydvästra Madagaskar. Den lever där i kulliga områden och i låga bergstrakter mellan 780 och 1050 meter över havet. Microgale nasoloi vistas i lövfällande skogar och i skogar med hårdbladsväxter.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
nasoloi
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale soricoides

Microgale soricoides är en däggdjursart som beskrevs av Jenkins 1993. Microgale soricoides ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i regioner som ligger 750 till 1990 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar som delvis bildas av hårdbladsväxter.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
soricoides
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale taiva

Microgale taiva är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Microgale taiva ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra och nordöstra Madagaskar. Den vistas i regioner som ligger 530 till 2500 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
taiva
Däggdjur i etiopiska regionen
Hemicentetes semispinosus

Hemicentetes semispinosus är en däggdjursart som först beskrevs av G. Cuvier 1798.  Hemicentetes semispinosus ingår i släktet halvtanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna halvtanrek förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1550 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Arten besöker även jordbruksmark, trädgårdar och gräsmarker som bildades genom skogsavverkning.

Artens övre kroppsdelar är täckta av päls med många taggar inblandade som är längst på huvudets topp. Ovansidan är mörkbrun med flera gula strimmor. Dessutom finns ett gulaktigt band kring ansiktet och en gul strimma på näsan. Den mjuka undersidan är kastanjebrun. Individerna blir 16 till 19 cm långa (huvud och bål) och väger 90 till 220 g. En svans saknas.

Denna tanrek kan vara aktiv på dagen och på natten. En familj med upp till 20 medlemmar lever i samma bo. Boet består av en 1,5 meter lång tunnel som ligger cirka 15 cm under markytan. Arten äter olika ryggradslösa djur. Den håller bara under mycket kalla vintrar dvala.

Hanar och honor parar sig mellan september och december (våren på södra jordklotet). Efter 55 till 63 dagar dräktighet föds upp till 11 ungar (6 per kull i genomsnitt). Vissa unga honor kan para sig när de är fem veckor gamla.

Källor

Externa länkar 

Halvtanrekar
semispinosus
Däggdjur i etiopiska regionen
Hemicentetes nigriceps

Hemicentetes nigriceps är en däggdjursart som beskrevs av Albert Günther 1875. Hemicentetes nigriceps ingår i släktet halvtanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 12 till 16 cm lång, saknar svans och väger 70 till 160 g. På ovansidan är många tjocka taggar inblandade i pälsen som är på huvudet. Ryggen och bålens sidor har en svartbrun färg med några ojämna längsgående strimmor. På hjässan förekommer bara svart päls. Undersidan är täckt av vitaktig päls och där finns bara enstaka taggar. Jämförd med den andra arten i samma släkte, Hemicentetes semispinosus, har Hemicentetes nigriceps mer päls och mindre eller ingen gul färg i pälsen och taggarna. De flesta taggar kan bytas ut under livet. Bara på rumpan finns cirka 11 fasta taggar som skapar ett ljud när de skakas. Huvudet är långsträckt och det finns bara ett fåtal små tänder.

Utbredning och habitat 
Detta däggdjur lever på östra Madagaskar. Arten vistas i regioner som ligger 1200 till 2350 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och dessutom besöks jordbruksmark samt trädgårdar. Ibland hittas Hemicentetes nigriceps i byar som ligger ganska långt från närmaste skog.

Ekologi 
Arten är aktiv på natten. Under den kalla årstiden intar den tidvis ett stelt tillstånd (torpor) för att kompensera matbristen. Födan utgörs av daggmaskar och av andra mjuka ryggradslösa djur. Vanligen söker en fock tillsammans efter föda och de gräver med nosen i lövskiktet eller i mjuk jord för att nå sina byten. Ibland trummar de med fötterna på marken för att få vilande maskar i rörelse.

Förutom ljudet från taggarna som kan uppfattas över 10 meter har Hemicentetes nigriceps olika läten för kommunikationen. Individerna som hölls i fångenskap skapade dessutom med tungan ett klickande ljud som troligen används för ekolokaliseringen.

Arten fortplantar sig vanligen under regntiden mellan november och april, med vissa undantag. Dräktigheten varar 55 till 63 dagar och sedan föds 2 till 8 ungar. De är i början blinda och hjälplösa men de har en snabb utveckling. Ungarna öppnar sina ögon efter 7 till 8 dagar och de diar sin mor 18 till 25 dagar. Könsmognaden infaller efter 35 till 40 dagar. Fadern deltar inte i ungarnas uppfostring. Livslängden i naturen är inte känd. Exemplar i fångenskap levde vanligen två år och sällan tre år.

Djuret jagas av Madagaskarrovdjur och av Dumerils boa (Acrantophis dumerili). Ibland dödas den av människor för köttets skull. För att försvara sig riktas taggarna upp liksom hos igelkottar. Dessutom hoppar arten i närheten av fiendens nos men den skapar ingen sluten boll.

Källor

Externa länkar 

Halvtanrekar
nigriceps
Däggdjur i etiopiska regionen
Micropotamogale lamottei

Micropotamogale lamottei är en däggdjursart som beskrevs av Heim de Balsac 1954. Micropotamogale lamottei ingår i släktet Micropotamogale och familjen tanrekar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Individerna når en absolut längd av 24 till 26 cm och hanar är lite större än honor. Vikten varierar mellan 53 och 71 g. Den kraftiga svansen är lite kortare än huvudet och bålen tillsammans och den är inte tillplattad som hos utternäbbmusen (Potamogale velox). Arten saknar även simhud mellan tårna som förekommer hos den andra arten i samma släkte. Liksom andra däggdjur som lever i vattnet har arten en kompakt och avrundat kropp samt korta extremiteter. Pälsens färg är brunaktig. Micropotamogale lamottei har långa morrhår.

Utbredning och habitat 
Denna tanrek förekommer med två eller tre populationer i västra Afrika. Den lever i Guinea, Liberia och Elfenbenskusten. Arten vistas i regnskogar, i träskmarker och i andra habitat vid vattendrag. Den besöker ibland odlade områden.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och simmar ofta i vattnet. Där jagar arten kräftdjur samt malartade fiskar och sällan insekter, grodyngel eller små däggdjur. Micropotamogale lamottei är inte lika bra anpassade till livet i vattnet som andra utternäbbmöss. Trots allt kan den dyka upp till 10 minuter. Kräftdjur flyttas på land innan de äts. Individer som hölls i fångenskap åt cirka 40 gram föda per dygn.

Troligen lever varje individ utanför parningstiden ensam men även par observerades. Dräktigheten varar något över 50 dagar och sedan föds 1 till 4 ungar. De är i början nakna och blinda. Ungarna får päls efter 11 dagar, öppnar ögonen efter 23 dagar och börjar med fast föda efter 40 dagar.

Hot och status 
Micropotamogale lamottei hotas av habitatförlust när gruvor, jordbruksmark och vägar etableras. Flera individer hamnar av misstag i redskap för fiskfångst och dör. Beståndet är delat i många från varandra skilda populationer och hela utbredningsområdet är mindre än 5 000 km². IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad (EN).

Källor

Externa länkar 

Tanrekar
lamottei
Däggdjur i etiopiska regionen
Micropotamogale ruwenzorii

Micropotamogale ruwenzorii är en däggdjursart som först beskrevs av De Witte och Frechkop 1955.  Micropotamogale ruwenzorii ingår i släktet Micropotamogale och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 12 till 20 cm, en svanslängd av 10 till 15 cm och en vikt mellan 75 och 135 g. Pälsen är tät som hos en utter. Den är mörkbrun på ovansidan och har en tjock underull, på undersidan är pälsen ljusgrå, ljusbrun eller vitaktig. Micropotamogale ruwenzorii har korta extremiteter samt breda fram- och bakfötter med styva hår på sidorna. Dessutom finns simhud mellan tårna vad som skiljer arten från den andra arten i samma släkte. Den andra och den tredje tån på bakfoten är sammanvuxna. Även svansen har en mörk ovansida och en ljus undersida. Den är täckt av många små fjäll och av hår. Vid nosen förekommer många styva morrhår.

Utbredning och habitat 
Denna utternäbbmus förekommer i östra Kongo-Kinshasa, i Rwanda och möjligen i Uganda. Arten vistas nära vattendrag i Ruwenzoribergen mellan 800 och 2200 meter över havet. I bergstrakternas låga delar ligger vattendragen i regnskogar. I medelhöga regioner finns galleriskogar som är omgiven av savanner. Ännu högre områden är täckta av bergsskogar.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i självgrävda underjordiska bon som fodras med hö och gräs. Boets ingångar ligger under vattenytan. Arten jagar vanligen i vattnet efter byten som insekter och deras larver, maskar, kräftdjur, små fiskar och små groddjur. Under vissa nätter kan en individ som väger 135 g äta föda som väger 80 g. Även delar av kräftdjurens eller insekternas exoskelett passerar mag- och tarmkanalen.

Källor

Externa länkar 

Tanrekar
ruwenzorii
Däggdjur i etiopiska regionen
Oryzorictes hova

Oryzorictes hova är en däggdjursart som beskrevs av Alfred Grandidier 1870. Oryzorictes hova ingår i släktet ristanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra och norra Madagaskar. Den lever i kulliga områden och bergstrakter mellan 140 och 1990 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, träskmarker, risodlingar, annan åkermark och av trädgårdar. Individerna lever delvis underjordiska.

Källor

Externa länkar 

Ristanrekar (släkte)
hova
Däggdjur i etiopiska regionen
Oryzorictes tetradactylus

Oryzorictes tetradactylus är en däggdjursart som beskrevs av Milne-Edwards och Alfred Grandidier 1882. Oryzorictes tetradactylus ingår i släktet ristanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter på östra Madagaskar. Den lever i regioner mellan 2050 och 2450 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga landskap ovanpå trädgränsen. Individerna lever delvis underjordiska.

Källor

Externa länkar 

Ristanrekar (släkte)
tetradactylus
Däggdjur i etiopiska regionen
Chlorotalpa duthieae

Chlorotalpa duthieae är en däggdjursart som först beskrevs av Robert Broom 1907.  Chlorotalpa duthieae ingår i släktet Chlorotalpa och familjen guldmullvadar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 9,5 till 13 cm lång, väger 20 till 41 g och saknar svans. Den har på hela kroppen en brunsvart till rödsvart färg. Liksom hos andra guldmullvadar är ögonen täckta av päls. Chlorotalpa duthieae har vanligen en grön skugga på pälsen. Vid framtassarna förekommer en förminskad tumme med liten klo. Hos de andra fingrarna är klorna 7 till 9 mm långa och upp till 4 mm breda.

Denna guldmullvad förekommer i södra Sydafrika vid kusten. Den vistas i sandiga skogar, buskskogar och savanner. Ibland besöker arten jordbruksmark eller trädgårdar.

Chlorotalpa duthieae äter främst daggmaskar och andra ryggradslösa djur. Arten gräver liksom andra guldmullvadar underjordiska tunnelsystem och boet centrala kammare ligger ofta under ett träd. Antagligen lever hannar och honor utanför parningstiden ensam. Chlorotalpa duthieae är främst nattaktiv. En upphittad hona var dräktig med två ungar.

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
duthieae
Däggdjur i etiopiska regionen
Chlorotalpa sclateri

Chlorotalpa sclateri är en däggdjursart som först beskrevs av Robert Broom 1907.  Chlorotalpa sclateri ingår i släktet Chlorotalpa och familjen guldmullvadar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten blir 9,5 till 13 cm lång, väger 22 till 54 g och saknar svans. På ovansidan förekommer rödbrun päls och undersidan är täckt av grå päls, ofta med rödaktig skugga. Liksom hos andra guldmullvadar är ögonen täckta av päls. Pälsen på huvudets sidor och delvis på nosen är gulbrun.

Denna guldmullvad förekommer i flera från varandra skilda områden i Sydafrika och Lesotho. Arten vistas i sandiga skogar, buskskogar och gräsmarker. Arten gräver liksom andra guldmullvadar underjordiska tunnelsystem och boets centrala kammare ligger ofta under ett träd eller en sten. Gånger som används för födosöket ligger tät under markytan. Arten äter främst daggmaskar och andra underjordisk levande ryggradslösa djur.

Honor har under den varma årstiden en eller flera kullar med upp till två ungar per kull. De är vanligen kort efter ungarnas födelse åter brunstiga.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. s. sclateri
 C. s. guillarmodi
 C. s. montana
 C. s. shortridgei

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
sclateri
Däggdjur i etiopiska regionen
Amblysomus corriae

Amblysomus corriae är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1905. Amblysomus corriae ingår i släktet Amblysomus, och familjen guldmullvadar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Denna guldmullvad förekommer i södra Sydafrika. Arten vistas där i landskap med många buskar (fynbos) och i öppna skogar. Den uppsöker även urbaniserade områden som trädgårdar och golfplatser.

Arten blir 11 till 13 cm lång (huvud och bål) och väger 46 till 64 g. Med sin svartaktiga till mörk rödbruna päls på ovansidan är Amblysomus corriae allmänt mörkare än Hottentott-guldmullvaden. Undersidan är täckt av gråbrun till orangebrun päls. Kinden och nosen är oftast ljusare än ryggen och några individer har ljusbruna fläckar vid ögonen.

Denna guldmullvad delar ofta sitt revir med andra arter av samma familj som Chrysochloris asiatica eller Chlorotalpa duthieae. Den lever i underjordiska tunnelsystem och kommer ibland upp till markytan. Födan utgörs främst av insekter som kompletteras med andra ryggradslösa djur som daggmaskar. När honan inte är brunstig lever hanar och honor ensam. Antagligen sker parningen oberoende av årstiden och per kull föds oftast två ungar. Ungarna är i början nakna och hjälplösa.

Arten har olika fiender som tornuggla, tamkatt och hund.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. c. corriae
 A. c. devilliersi

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
corriae
Däggdjur i etiopiska regionen
Amblysomus marleyi

Amblysomus marleyi är en däggdjursart som beskrevs av Roberts 1931. Amblysomus marleyi ingår i släktet Amblysomus och familjen guldmullvadar. Inga underarter finns listade.

Denna guldmullvad förekommer i östra Sydafrika och kanske i angränsande delar av Swaziland. Utbredningsområdet är bara 5000 km² stort. Arten vistas i en bergstrakt som är täckt av skog, buskskog och savann. Djuret hittas även i trädgårdar.

Amblysomus marleyi hotas av habitatförlust på grund av ökat urbanisering. Svedjebruk och tamhundar samt tamkatter dödar flera individer. Beståndets utveckling är okänt men IUCN listar arten på grund av hoten och det begränsade utbredningsområde som starkt hotad (EN).

Arten blir 9 till 12 cm lång (huvud och bål). Den har mörk rödbrun päls på ovansidan och ljusare orangebrun till gråbrun päls vid buken. Hos flera individer förekommer vita strimmor från nosen till ögonen. Kännetecknande är de ganska smala klorna vid framtassarna.

Amblysomus marleyi lever liksom andra guldmullvadar i underjordiska tunnelsystem. Tunnlar nära markytan är enklare och används för att leta efter föda. Dessutom finns ett system av djupare gångar med flera kamrar som används för längre vistelse. Arten äter främst insekter.

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
marleyi
Däggdjur i etiopiska regionen
Amblysomus robustus

Amblysomus robustus är en däggdjursart som beskrevs av Bronner 2000. Amblysomus robustus ingår i släktet Amblysomus och familjen guldmullvadar. Den räknades tidigare som underart till Amblysomus hottentotus och godkänns nu oftast som självständig art. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Honor är med en kroppslängd av 11 till 14 cm och en vikt av cirka 68 g lite mindre än hanar som blir 12 till 14,5 cm långa och ungefär 85 g tunga. Svansen och yttre öron saknas. Arten är så störst i släktet Amblysomus men medelstor jämförd med guldmullvadar från andra släkten. Pälsen har på ovansidan en rödbrun färg och sidorna är intensivare röd än ryggens topp. Undersidan är täckt av orange päls och kindpåsarna är fram till ögonen gulorange. Framtassarna kännetecknas av stora och kraftiga klor varav den tredje klon är störst. Den är 14 till 17 mm lång och vid starten 5 till 7 mm bred. Hos ungar är ovansidans päls mer gråbrun och kroppens sidor är blekare.

Utbredning 
Denna guldmullvad är endemisk i ett bergsområde i provinsen Mpumalanga i östra Sydafrika. Utbredningsområdet är inte större än 20 000 km². Habitatet utgörs av gräsmarker och marskland. Arten undviker områden med stenig jordmån och hittas även i trädgårdar och i jordbruksmark.

Ekologi 
Amblysomus robustus kan jämförd med andra släktmedlemmar gräva i fastare jord. Individerna är aktiva mellan skymningen och gryningen. De intar under dagens heta timmar ett stelt tillstånd (torpor). Tunnlarna där arten letar efter föda ligger vanligen tät under markytan. Andra tunnlar som är kopplade till en kammare ligger 20 till 80 cm under markytan. Ibland fortsätter tunnelsystemet uppåt i förmultnande trädstubbar. Där är tillgången till födan antagligen bra. Dessutom kan individerna söka skydd i trädstubbarna vid kortvariga översvämningar. Ibland besöks markytan. Arten syns sällan utanför boet under den torra vintern och Amblysomus robustus intar oftare torpor.

Arten har främst daggmaskar och andra maskar som föda. I fångenskap matades individerna framgångsrik med mjölmaskar, larver av Zophobas morio och nyfödda möss. Bytesdjuren behöver vara levande. När honan inte är brunstig lever varje exemplar ensam. Exemplar i fångenskap var mycket aggressiva mot varandra vad som kan bero på stressen i en främmande miljö. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar dokumenterades under sensommaren och tidiga hösten mellan mars och april.

Källor

Externa länkar 

 Foto, ursprungligen från Arkive

Guldmullvadar
robustus
Däggdjur i etiopiska regionen
Amblysomus septentrionalis

Amblysomus septentrionalis är en däggdjursart som beskrevs av Roberts 1913. Amblysomus septentrionalis ingår i släktet Amblysomus och familjen guldmullvadar. Den räknades tidigare som underart till Amblysomus hottentotus och godkänns nu oftast som självständig art. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade.

Denna guldmullvad förekommer i provinsen Mpumalanga i östra Sydafrika samt i Swaziland. Arten vistas i bergstrakter och på högplatå. Habitatet utgörs av gräsmarker, buskskogar och kanter av marskland. Arten undviker områden med stenig jordmån och hittas även i trädgårdar och i jordbruksmark. I vissa delar av utbredningsområden använder Amblysomus septentrionalis antagligen ett tunnelsystem tillsammans med jätteguldmullvaden Chrysospalax villosus.

Arten blir 10,5 till 14,5 cm lång (huvud och bål) och väger 52 till 86 g. Kännetecknande är de kraftiga klorna vid framtassarna. Ovansidan är täckt av mörk rödbrun päls som blir ljusare fram mot kroppssidorna och på undersidan förekommer ljusbrun till orange päls. På kinderna finns vanligen ljusgula fläckar. Honor är allmänt mindre än hannar.

Amblysomus septentrionalis lever liksom andra guldmullvadar i underjordiska tunnelsystem. Tunnlar nära markytan är enklare och används för att leta efter föda. Dessutom finns ett system av djupare gångar med flera kamrar som används för längre vistelse. Arten äter främst insektslarver och daggmaskar. Den är nattaktiv och sover under dagen eller den sätter sig i torpor. Mellan våren och hösten syns den ibland ovanpå markytan, oftast efter regn.

Denna guldmullvad jagas av afrikansk bandiller (Poecilogale albinucha), tornuggla, tamkatt och hund.

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
septentrionalis
Däggdjur i etiopiska regionen
Gul guldmullvad

Gul guldmullvad (Calcochloris obtusirostris) är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1851.  Calcochloris obtusirostris ingår i släktet Calcochloris, och familjen guldmullvadar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Arten delas in i följande underarter:

 C. o. obtusirostris
 C. o. chrysillus
 C. o. limpopoensis

Utbredning 
Guldmullvadar förekommer bara i Afrika, söder om Sahara. Just denna art förekommer i sydöstra Afrika i Moçambique, Swaziland samt angränsande delar av Zimbabwe och Sydafrika.

Utseende 
Djurets vikt varierar 15 – 37 gram, med en uppmätt medelvikt för hanarna på 28,1 gram och för honorna 24,5 gram. Kroppslängd varierar 82 – 110 millimeter, med en genomsnittlig vikt av 100,3 gram hos hanarna och 93,3 gram hos honorna. Trots det svenska trivialnamnet kan pälsen på ovansidan vara gulorange, orange, rödbrun, ljusbrun eller mörkbrun. Undersidan är täckt av ljusare päls som har samma variation. Kännetecknande för arten är den gulorange underullen. Hos andra guldmullvadar är underullen gråaktig. Liksom hos andra familjemedlemmar är ögonen täckta av hud och päls.

Föda 
Den gula guldmullvaden är insektsätare och lever framför allt av larver av svartbaggar, termiter, gräshoppor, flugor och små ödlor. Arten är främst aktiv under natten samt efter tider med regn. Den skapar underjordiska tunnelsystem.

Habitat 
Arten vistas i grässavanner och människans trädgårdar.

Förökning 
Parningstiden tros vara under de våta sommarmånaderna. Vanligen föds en eller två ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Guldmullvadar
Däggdjur i etiopiska regionen