kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hymedesmia thieei

Hymedesmia thieei är en svampdjursart som först beskrevs av Alander 1942.  Hymedesmia thieei ingår i släktet Hymedesmia, och familjen Hymedesmidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
thieei
Hymedesmia aceratus

Hymedesmia aceratus är en svampdjursart som först beskrevs av Topsent 1904.  Hymedesmia aceratus ingår i släktet Hymedesmia, och familjen Hymedesmidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
aceratus
War is a Racket

War Is a Racket är ett tal och en bok av den amerikanska generalen Smedley D. Butler (1881–1940). I dessa två verk diskuterar Butler öppenhjärtigt från sin erfarenhet som militär officer hur vissa affärsintressen gynnas ekonomiskt genom krigföring. "Racket" betyder här bedrägeri.

Under tidigt 1930-tal, efter avslutad militär karriär i USA:s marinkår, gjorde general Butler en landsomfattande turné där han höll sitt tal "War is a Racket". Talet fick sådant gott mottagande att han formulerade en längre version av det i bokform med samma titel.

Boken War is a Racket publicerades 1935 av Round Table Press, Inc., of New York. En sammanfattning av den publicerades också i Reader's Digest som ett tillägg, vilket bidrog till att popularisera dess budskap. I introduktionen till den version som publicerades i Reader's Digest hyllades Butler av Lowell Thomas, både för hans moral och fysiska mod.

Referenser

Externa länkar 
War is a Racket (sammanfattning av boken) 
War is a Racket (online-text, PDF) 
War is a Racket (flera format) 

Litteratur 1935
Stylopus

Stylopus är ett släkte av svampdjur. Stylopus ingår i familjen Hymedesmidae.

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Stylopus
Stylopus aequatus

Stylopus aequatus är en svampdjursart som först beskrevs av William Lundbeck 1910.  Stylopus aequatus ingår i släktet Stylopus, och familjen Hymedesmidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
aequatus
Stylopus dermatus

Stylopus dermatus är en svampdjursart som först beskrevs av William Lundbeck 1910.  Stylopus dermatus ingår i släktet Stylopus, och familjen Hymedesmidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
dermatus
Anchinoidae

Anchinoidae är en familj av svampdjur. Anchinoidae ingår i ordningen Poecilosclerida, klassen horn- och kiselsvampar, fylumet svampdjur och riket djur. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Anchinoidae
Phorbas ficticus

Phorbas ficticus är en svampdjursart som först beskrevs av James Scott Bowerbank 1866.  Phorbas ficticus ingår i släktet Phorbas, och familjen Anchinoidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
ficticus
Phoriospongidae

Phoriospongidae är en familj av svampdjur. Phoriospongidae ingår i ordningen Poecilosclerida, klassen horn- och kiselsvampar, fylumet svampdjur och riket djur. 

Familjen innehåller bara släktet Hemimycale.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Phoriospongidae
Tricheurypon

Tricheurypon är ett släkte av svampdjur. Tricheurypon ingår i familjen Raspailiidae.

Släktet innehåller bara arten Tricheurypon viride.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Tricheurypon
Iophonidae

Iophonidae är en familj av svampdjur. Iophonidae ingår i ordningen Poecilosclerida, klassen horn- och kiselsvampar, fylumet svampdjur och riket djur. 

Familjen innehåller bara släktet Iophon.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Iophonidae
Iophon piceus

Iophon piceus är en svampdjursart som först beskrevs av Vosmaer 1882.  Iophon piceus ingår i släktet Iophon, och familjen Iophonidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
piceus
Acervochalina

Acervochalina är ett släkte av svampdjur. Acervochalina ingår i familjen Chalinidae.

Släktet innehåller bara arten Acervochalina limbata.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
Acervochalina
Siphonodictyon

Siphonodictyon är ett släkte av svampdjur. Siphonodictyon ingår i familjen Niphatidae.

Släktet innehåller bara arten Siphonodictyon labyrinthica.

Källor

Externa länkar 

Horn- och kiselsvampar
Siphonodictyon
Siphonodictyon labyrinthica

Siphonodictyon labyrinthica är en svampdjursart som först beskrevs av Hancock 1849.  Siphonodictyon labyrinthica ingår i släktet Siphonodictyon, och familjen Niphatidae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
labyrinthica
Niilo Ikola

Niilo Jalmari Ikola, född Selin 25 september 1883 i Tyrvis, död 30 december 1971 i Åbo var en finländsk språkvetare och professor vid Åbo universitet.

Han tog studenten från Klassiska lyceet i Björneborg 1902 och påbörjade studier vid Helsingfors universitet, där han 1907 blev filosofie magister. Därefter fortsatte han studierna vid Åbo universitet, där han 1927 disputerade.

Ikola var från 1931 till 1933 verksam som professor i finska språket och dess släktspråk vid Åbo universitet. Han arbetade också vid Åbo handelshögskola, där han var professor, rektor (1950–1954) och kansler (1956–1961).

Han är far till språkvetaren Osmo Ikola.

Källor 
 

Män
Avlidna 1971
Födda 1883
Finländska professorer i lingvistik
Personer verksamma vid Åbo universitet
Universitetskanslerer i Finland
Tapio Salonen

Tapio Juhani Salonen, född 1954, är en svensk socionom och forskare med inriktning på välfärdsfrågor. Salonen disputerade 1993 vid Lunds universitet, och är verksam som professor i socialt arbete samt var dekan för Fakulteten för hälsa och samhälle vid Malmö högskola fram till 2017.

Källor

Svenska professorer i socialt arbete
Personer verksamma vid Malmö universitet
Alumner från Lunds universitet
Födda 1954
Levande personer
Män
Guldgruvan – kuriosa 1968–2002

Guldgruvan – kuriosa 1968–2002 är ett samlingsalbum av den svenske rockmusikern Pugh Rogefeldt, utgivet på skivbolaget National 2004.

Skivan utgavs som en dubbel-CD och innehåller till hälften tidigare outgivna låtar.

Låtlista 
Där inte annat anges är låtarna skrivna av Pugh Rogefeldt.
 "Jag är en liten pojk" (text: Rogefeldt och Bernt Staf, musik: Rogefeldt)
 "Förresten, jag heter John"
 "Stenen som jag står på"
 "Jag har en guldgruva"
 "Blues jam"
 "Skölj bort mig"
 "Andersson (live)"
 "Svarte Rudolf (live)"
 "Jag vill bli analyserad"
 "Yellow Prana"
 "Hollywood" (musik: Rogefeldt, text: Bertolt Brecht, Rogefeldt)
 "Små lätta moln"
 "Om du vill ha mig"
 "Aindto"
 "Nationalsång"
 "Sången om Anna"
 "Höger vänster om marsch"
 "Bolla och rulla"
 "Mona"
 "Grävmaskinen"
 "Storseglet"
 "Här kommer natten"
 "Aftonfalken" (Rogefeldt, Ulf Lundell)
 "Hällregn"
 "Sovjet"
 "Kina"
 "Amerika"
 "Jesus"
 "Hog Farm"
 "Dinga linga Lena"
 "Silver Lona"
 "Kajans sång"
 "Spårljus (live)"

Källor

Fotnoter 

Samlingsalbum 2004
Album av Pugh Rogefeldt
Svenskspråkiga musikalbum
Axel Herjö

Axel Wilhelm Herjö, till 1950 Johnsson, född 16 mars 1925 i Sveg, Jämtlands län, Härjedalen, död 25 juli 2011 i Höja, Ängelholms församling, Malmöhus län, var en svensk altviolinist och musikpedagog.

Efter grundläggande studier i Sverige kunde han med stöd av stipendier utbilda sig i Rom och Berlin. Han verkade i flertalet av Stockholms symfoni- och kammarorkestrar, såsom Hovkapellet, Stockholms filharmoniska orkester och Radiosymfonikerna. Under åren 1978 till 1990 var han rektor för Musikkonservatoriet  Falun. Hans intresse för speciellt den härjedalska folkmusiken ledde till inspelning av en serie cd-skivor tillsammans med  dottern Karin Herjö (1965–). Sönerna Lars Herjö (1954–) och Mats Herjö (1957–) är yrkesverksamma som musiklärare.

1983 erhöll Axel Herjö Medaljen för tonkonstens främjande – Kungliga Musikaliska Akademiens högsta utmärkelse.

Externa länkar
Biografi och minnesruna
Webbplats för Axel Herjö Musik

Födda 1925
Avlidna 2011
Män
Svenska violaster
Ingefärsordningen

Ingefärsordningen (Zingiberales) är en ordning av enhjärtbladiga växter där bland annat välkända växter som bananer och ingefära ingår. Denna ordning kan även kallas Cannales. Medlemmarna är vanligtvis jätteörter med skaftade blad och ofta ganska stora och ganska komplicerat uppbyggda ensymmetriska blommor. Medlemmar i denna ordning förekommer i huvudsak i tropikerna. Ordningen består av 8 familjer, ett nittiotal släkten och cirka 2200 arter.

I äldre klassificeringssystem, såsom Cronquistsystemet, ingick Zingiberales i underklassen Zingiberidae. I den underklassen ingick även ordningen Bromeliales med den enda familjen Bromeliaceae. I nyare system placeras denna familj istället i ordningen Poales.

Familjer 
 Bananväxter (Musaceae)
 Kostusväxter (Costaceae)
 Hummerkloväxter (Heliconiaceae)
 Ingefärsväxter (Zingiberaceae)
 Kannaväxter (Cannaceae)
 Lowiaceae
 Papegojblomsväxter (Strelitziaceae)
 Strimbladsväxter (Marantaceae)

Referenser

Externa länkar

Enhjärtbladiga växter
Flaten, Salem

Flaten är en liten bad- och fiskesjö stockholmsförorten Rönninge i Salems kommun i Södermanland som ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Flatenbäcken.

Fiskprover har tagits från sjön och fisken är godkänd som matfisk. För fiske krävs dock fiskekort, som utfärdas av Rönninge fiskevårdsområdes förening.

Delavrinningsområde 
Flaten ingår i delavrinningsområde (656495-161193) som SMHI kallar för Mynnar i Uttran. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Flatenbäcken som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (19 procent). Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 81 procent av avrinningsområdet.

Se även 
 Lista över insjöar i Salems kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Norrströms avrinningsområde
Insjöar i Södermanland
Insjöar i Salems kommun
Rönninge, Salems kommun
Karl Petander

Karl Timoteus  Petander, född 9 maj 1883 i Göteborgs domkyrkoförsamling, Göteborg, död 9 november 1974 i Uppsala domkyrkoförsamling, Uppsala
, var en svensk pedagog och under 29 år rektor för Jakobsbergs folkhögskola. Han var bror till David Petander och svåger till J.A. Eklund.

Fadern var skräddarmästare i Göteborg och dog när Karl Petander var mycket ung. Familjen var djupt religiös och bland umgänget fanns både missionären Peter Fjellstedt och nykterhetsrörelsens Peter Wieselgren.

De akademiska studierna påbörjades i Uppsala, där han var mycket aktiv i den ungkyrkliga rörelsen. Han studerade historia för professorn Harald Hjärne och deltog aktivt i studentföreningen Heimdal samt medverkade i de "korståg" kristna studenter i olika delar av landet genomförde för att föra ut kyrkan och dess budskap till hela folket. Hans huvudämne kom dock att bli nationalekonomi. Petander var den förste som disputerade i detta ämne vid Stockholms högskola, vilket ledde till att han blev docent i ekonomisk historia. Men trots möjligheterna till fortsatt akademisk karriär valde Karl Petander något helt annat. Han var sedan 1910 gift med Ingrid och båda blev lärare vid Birkagårdens folkhögskola, som startats av Natanael Beskow och Ebba Pauli för att skapa en plats för utbildning och möten  för storstadens människor. 

Karl Petanders livsverk var Jakobsbergs folkhögskola. Han grundade skolan 36 år gammal tillsammans med sin första hustru Ingrid Petander och lämnade den vid 65 års ålder. Han var under tiden 1919-1948 skolans rektor. Under andra världskriget blev Jakobsbergs folkhögskola något av ett centrum för nordiskt samarbete. Till detta bidrog i hög grad Petanders andra hustru Signe Svanöe, som var från Norge. Petander var den drivande kraften i föreningen Nordens frihet, som bildats 1939 för att aktivt verka för hjälp till Finland efter Sovjetunionens anfallskrig. Han var en varm anhängare av tanken på en nordisk förbundsstat.

Efter pensioneringen fortsatte Karl Petander som forskare och författare.

Referenser 
 Lars-Olof Skoglund: ”Svenskt Biografiskt lexikon”, band 29, sid. 100, artikel om Karl Petander. 
 Ingemar Sallnäs: ”Alla tillsammans – det finns inget annat sätt” En berättelse om Jakobsbergs Folkhögskola, 2006.
 Lars Gustafsson jr: ”Järfällaboken”, 1957.
Göran Hillman m.fl.: Jakobsbergs folkhögskola 1919-2019 (2019)

Noter 

män
Svenska skolledare under 1900-talet
Födda 1883
Avlidna 1974
Håkan Tunessons ätt

Håkan Tunasons ätt är en nutida benämning på en syskonskara och deras ättlingar. Marsken Håkan Tunesson och hans syskon förekommer i handlingar mellan 1278 och 1320. Fadern Tune är känd endast genom barnens patronymikon. Sex av hans barn förekommer i handlingar mellan 1278 och 1320.

Håkan Tunasons vapen, en halv lilja i det högra fältet och två balkar i det vänstra, togs även av flera av hans systersöner.

Håkan Tunesson titulerades riddare och marsk 1281–1289. Han var riksråd 1285 och 1288. Tillsammans med systern Olof donerade han gammalt arvegods i Sättuna, Östergötland, till Vreta kloster som ingift för systerdottern. Hustrun är okänd. Han hade sonen Mats Håkansson, omnämnd 1306 och antogs felaktigt av äldre genealoger ha varit far till Vinstorpaättens stamfar Udd Matsson.
Bengt Tunasson var kanik i Skara. Han var på förslag till biskopsvalet 1278 men blev inte vald. I stället blev han domprost i Skara och var det ännu 1306 men inte mera 1308 då han förmodligen var död. Han hade utan biskopens och domkapitlets tillstånd sålt kyrkogods. Hans arvingar (tre av systrarna) tvingades till en kostsam uppgörelse med hans efterträdare. Bengts sigill var S:t Anna sittande och på hennes knä dottern jungfru Maria med Jesusbarnet.
Olof Tunadotter omnämns 1289–1309 som domina och änka. Hon ägde jord i Lysings härad, Östergötland och Mo härad, Småland. Hennes make är inte känd. Hon hade en dotter som blev nunna i Vreta kloster 1289.
Ingeborg Tunadotter omnämns 1306–1309. Hon ägde jord i Mo, Småland. Hon hade sex söner (varav riddaren Gustav Ingeborgasson, Sigge och Håkan, Bengt och Magnus) och två döttrar, Kristina Birgersdotter (gift med Magnus Marinasson), och Ramfrid som var abbedissa i Riseberga kloster. (Det är inte fullt bevisat, men högst troligt att hon var identisk med den Ingeborg som var mor till norrmannen Ragvald Mule, vilken förde Vinstorpaättens vapen. Är detta riktigt, så var hon senast 1281 gift med riddaren Birger Håkansson (Hjorthorn) av ätten (Hjorthorn, Törne Matssons ätt) och mor till den Ingeborg, som var gift med Håkan Ingeborgasson Läma.
Elena Tunadotter omnämns första gången 1306. Hennes testamente är daterat 3 augusti 1320. I det väljer hon sin grav i minoritbrödernas kloster i Skara. Hon ägde jord i Mo i Småland. Maken är okänd men av barnens patronymikon framgår att han hette Bengt. Hon hade fyra söner: Johan, Tune, Götar och Magnus. Från hennes son Götar härstammar en lägfrälseätt med anknytning till Vartofta härad och vars vapen åtminstone i ett fall hade tre balkar i vänstra fältet.
Kristina Tunadotter – om henne vet man ingenting annat än att hon hade en son som hette Magnus Kristinasson och vars far kan ha varit Bengt Sigtryggsson (Boberg) (1223–1259).
Magnus Kristinasson
Sigge Magnusson var riddare och riksråd åt Magnus Eriksson

Håkan Tunassons son Mats Håkansson ansågs förr felaktigt vara far till Udd Matsson nedan, stamfar till Vinstorpaätten.

Källor 

Medeltida svenska ätter
Vinstorpaätten
Receptorcell

Receptorceller eller sinnesceller är de celler varmed våra sinnen registrerar impulser, som sedan är basen för sinnesintryck. På cellen sitter receptorer som vid stimuli ger impuls till signal i cellen, som sedan via afferenta nerver överförs till centrala nervsystemet. Sinnescellerna finns antingen utspridda i olika vävnader, som huden, eller samlade i olika sinnesorgan. Ögat och örat är exempel på sinnesorgan.

Receptorcellerna omvandlar informationen till elektriska signaler. Signalerna förs sedan vidare som nervimpulser i de nervtrådar som har kontakt med sinnescellerna. De olika sinnescellerna tar bara emot informationen, medan det är nervsystemet som för den vidare till hjärnan. Först när informationen når hjärnan blir man medveten om den, exempelvis ljud, smak eller smärta. Tack vare informationen kan man reagera på ett lämpligt sätt i olika situationer.

Intryck från omvärlden registreras med hjälp av följande sinnen:

 Känsel
 Lukt
 Smaksinne
 Hörsel
 Balanssinne
 Syn

Typer av sensoriska receptorer
 Mekanoreceptorer
 Kemoreceptorer
Nociceptorer (registrerar smärta)
 Fotoreceptorer
Termoreceptorer (registrerar temperatur och temperaturändringar)

Sinnesorgan
Nervceller
Bruno Saint Hubert français

Bruno Saint Hubert français är en hundras från Frankrike som är en braquehund och drivande hund. Den anses vara en fransk variant av schweiziska stövare typ jura men är lägre och tyngre och liknar en blodhund (chien de Saint Hubert) av mindre storlek.

Historia 
Bruno Saint Hubert français har avlats fram från en äldre typ av jurastövare kallad Saint Hubert. Jurastövare är en variant av hundrasen schweiziska stövare. Denna typ skall vara känd sedan medeltiden. I Frankrike har uppfödare arbetat med att återuppbygga stammen och detta har resulterat i att dessa har kommit att erkännas som en egen ras av Société Centrale Canine, och denna ras har följaktligen Frankrike som ursprungsland.

Egenskaper 
Bruno Saint Hubert français driver hare och räv, och de används även vid jakt på vildsvin. De skall vara skickliga eftersökshundar, och skall kunna följa otydliga doftspår över den ojämna terrängen i Jurabergen.

Utseende 
Dess storlek är mindre än jurastövare, men de är tyngre. De har ett brett huvud och tunga rynkor, som skiljer dem från schweiziska stövare, och anses tyda på släktskap med blodhund. En vuxen bruno Saint Hubert français kan väga från 18 till 25 kg och är 47–59 cm hög.

Referenser

Källor 
 Fritz Flückiger, Schweizer Laufhunde, Schweizerischer Laufhund-Club (SLC), Ibach, Schweiz, 1996, OCLC 604533359
 Hans Räber och Eugen Seiferle, Die Schweizer Hunderassen: Herkunft und Entwicklung, Wesen und Verwendung, heutiger Standard, Zuchtprobleme, A. Müller, 1980, 
 Hans Räber, Enzyklopädie der Rassehunde. Bd. 2. Terrier, Laufhunde, Vorstehhunde, Retriever, Wasserhunde, Windhunde, Franckh-Kosmos, 2001, 
 Hans Räber, Enzyklopädie der Jagdhunde: Ursprung- Geschichte- Zuchtziele- Eignung und Verwendung, Kosmos, 2007, 
 Otto Vollenweider, Die Schweizer Laufhunde: Alte u. neue Beiträge zu ihrer Kenntnis, Bern, 1935
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Bruno Saint-Hubert français, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2013-01-22)

Noter

Se även 
 Schweiziska stövare
 Schweiziska små stövare

Externa länkar 
 Club Français des Brunos et des Chiens Courants Suisses, den franska rasklubben

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Frankrike
Always the Pretenders

Always the Pretenders är Europes första singel från skivan Secret Society utgiven den 11 oktober 2006. Låten är skriven av sångaren Joey Tempest och basisten John Levén. På den svenska singellistan nådde singeln som bäst en andra placering. Texten är inspirerad av ett telefonsamtal som Tempest fick den 11 september 2001.

Listplaceringar

Musiker 
 Joey Tempest - sång
 John Norum - gitarr
 John Levén - bas
 Mic Michaeli - keyboard
 Ian Haugland - trummor

Källor

http://www.wingsoftomorrow.com/

Hitlistan

Fotnoter

Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2006
Singlar av Europe
Orkidektomi

Orkidektomi (av grekiskans ὄρχις, orchis, "testikel", och εκτομία, ektomia, "avlägsnande") avser ett kirurgiskt avlägsnande av en testikel på grund av testikelinflammation, orkit, eller testikelcancer. Radikal orkidektomi innebär ett fullständigt avlägsnande av både testikel, bitestikel samt tillhörande sädesledare. Om den kvarvarande testikeln är frisk påverkas inte förmågan att få barn. Det finns möjlighet att få en protes inopererad istället för den borttagna testikeln.

Ingreppet sker under narkos genom ett snitt i ljumsken med så kallad titthålskirurgi. Operationen tar cirka 45 minuter och patienten kan normalt gå hem igen samma dag.

Källor

Webbkällor 
 
 Orkidektomi

Tryckta källor

Externa länkar 

Testiklarna
Manssjukdomar
Operationer
Furåsens kyrka

Furåsens kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Älvsborgs församling i Göteborgs stift. Den ligger i stadsdelen Tynnered i Göteborgs kommun.

Kyrkobyggnaden
Byggnaden är en vandringskyrka som tidigare var uppställd sedan 1965 i Brunnsbo på Hisingen. Den invigdes på sin nuvarande plats i april 1972 av domprost Per-Olof Sjögren.

Träbyggnaden är enkel och av basilikatyp. Den är Sveriges första vandringskyrka av en typ som tillverkades av Oresjö fabriker och är byggd efter ritningar av arkitekten Torsten Hansson. Den har byggts till med en församlingsbyggnad som kopplats genom en dubbelsidigt glasad korridor. Kyrkorummet har gavelspetsfönster över entrén och fönsterband vid takfoten, samt är öppet upp till nocken. Det senare möjliggjort genom takstolens dragstag av stål.

Klockstapel och klocka
Den ursprungliga klockstapeln lämnades kvar i Brunnsbo och den stapel, som idag tillhör kyrkan uppfördes i samband med flytten. I den finns en klocka, deponerad av Sjöfartsverket, som har hängt ombord på Svinbådans fyrskepp.

Invenatarier
Altartavlan är en vävnad från Christina Westmans ateljé och föreställer Tron, hoppet och kärleken och motivet är en stiliserad törnekrona.
Den mekaniska orgeln är tillverkad 1973 av Hammarbergs Orgelbyggeri AB och utökades under 1980-talet. Den har sex stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser

 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader invigda 1972
Kyrkobyggnader i Göteborg
Tynnered
Träkyrkobyggnader i Sverige
1972 i Sverige
Sven Hagvil

Sven Lennart Hagvil, född 29 mars 1953 i Askers församling, Örebro län, är en svensk kompositör bosatt i Motala.

Sven Hagvil studerade på Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1978–1981 med bland andra Arne Mellnäs och Lars-Erik Rosell som lärare. Sedan dess har Sven Hagvil kontinuerligt arrangerat och komponerat framförallt körmusik, vid sidan av sitt arbete som musikpedagog på Lunnevads folkhögskola. Han valdes in i Föreningen svenska tonsättare 2004. 39 verk finns utgivna på bland annat Gehrmans musikförlag och Bo Ejeby förlag.

Sven Hagvils hittills mest omfattande verk är Symphony of Solitarities (2006), komponerat för blandad kör och sopransaxofon, uruppfört av Anders Paulsson och S:t Johannes kammarkör. Det mest framförda verket är Missa "Via Interna" (2003) som beställdes av Linköpings universitet till 700-årsminnet av Heliga Birgittas födelse. Det har framförts av över 20 körer i flera länder och uppmärksammades i SVT:s Kultursöndag. 2013 skapades musik i samarbete med poeten Bob Hansson. 2015 skedde ett samarbete i videoformat med konstnären Lars Hoffsten.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Källor

Män
Födda 1953
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Levande personer
Personer från Askers socken
Hybridklivia

Hybridklivia (Clivia × cyrtanthiflora) är en hybrid mellan kafferlilja (C. nobilis) och mönjelilja (C. miniata) och tillhör mönjeliljesläktet. Den har uppstått i kultur och förekommer inte vildväxande. 

Hybridklivia ser i stort ut som ett mellanting mellan föräldra-arterna. Den är relativt vanlig i odling och det som odlas som kafferlilja är oftast denna hybrid. Det finns många kloner i odling, men de har vanligen smalt trattlika, hängande blommor och blomfärgen varierar från blekt aprikosgul till rödorange med endast en antydan till gröna spetsar. Kafferliljan har mer rörlika blommor med tydligt gröna spetsar. Den äkta kafferliljan är sällsynt i odling.

Odling
Hybridklivian odlas som mönjeliljan.

Referenser

Tryckta kkällor
Walters, S.M. 1986. The European Garden Flora, vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. 

Amaryllisväxter
Hy Växtindex