kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Damaliscus

Damaliscus är ett släkte av däggdjur. Damaliscus ingår i familjen slidhornsdjur.

Systematik 
Kladogram enligt Catalogue of Life:

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare 2 arter i släktet, Damaliscus korrigum (Lyrantilop)och Damaliscus superstes. Hirolaantilopen räknas av samma verk och IUCN till ett eget släkte, Beatragus.

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Damaliscus
Bubalus mephistopheles

Bubalus mephistopheles är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Hopwood 1925. Bubalus mephistopheles ingår i släktet Bubalus och familjen slidhornsdjur. Inga underarter finns listade.

Arten domesticerades av människor under pleistocen men den dog ut omkring 3000 f.Kr. Kvarlevor hittades i Kina.

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
mephistopheles
Cephalophus harveyi

Cephalophus harveyi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1893.  Cephalophus harveyi ingår i släktet skogsdykare och familjen slidhornsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) räknar Cephalophus harveyi själv som underart till Natal dykare (Cephalophus natalensis) men IUCN listar den som god art.

Arten blir 85 till 95 cm lång (huvud och bål), har en 8 till 11 cm lång svans, en mankhöjd av 38 till 47 cm och en vikt av 9 till 14 kg. Honor är allmänt lite större än hannar. Ovansidan är täckt av intensiv rödaktig päls och undersidan är något ljusare. Hannarnas horn är med en längd av 6 till 9 cm lite större än hos nataldykaren. Även honor har horn men de är kortare. Hornen liknar en kon i formen som på spetsen är lite bakåt böjd. Huvudet kännetecknas dessutom av en mörk strimma som går från näsan över huvudets topp som har en långsträckt tofs till djurets nacke. Efter nacken kan det finnas några mörka fläckar i samma linje. På extremiteterna är pälsfärgen mörkbrun till svart. Hos populationer i bergstrakter är pälsen intensivare röd.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Afrika från Etiopien över Kenya och Tanzania till Zambia och Malawi. Habitatet utgörs av skogar och buskskogar i låglandet som har tät undervegetation. I vissa bergstrakter når arten 2400 meter över havet.

Individerna är aktiva på dagen, främst på morgonen och på kvällen. De lever ensam eller i par. För kommunikationen finns ett tyst råmande. Honor kan bli brunstiga under alla årstider. Vissa exemplar levde 17 år. Allmänt antas att levnadssättet är lika som hos andra skogsdykare.

Källor

Externa länkar 

Skogsdykare
harveyi
Däggdjur i etiopiska regionen
Vitmagad dykare

Vitmagad dykare (Cephalophus leucogaster) är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1873. Cephalophus leucogaster ingår i släktet skogsdykare och familjen slidhornsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 2 underarter.

Denna dykare förekommer i centrala Afrika. Utbredningsområdet sträcker sig över södra Kamerun, sydvästra Centralafrikanska republiken, norra Kongo-Kinshasa, Gabon, Ekvatorialguinea och Kongo-Brazzaville. Habitatet utgörs av mera torra skogar.

Källor

Externa länkar 

Skogsdykare
Däggdjur i etiopiska regionen
Cephalophus nigrifrons rubidus

Cephalophus nigrifrons rubidus är en underart till svartansiktad dykare som beskrevs av Thomas 1901. Underarten förekommer i Ruwenzoribergen.

Källor 

Skogsdykare
Cephalophus
Weyns dykare

Weyns dykare (Cephalophus weynsi) är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1901. Den ingår i släktet skogsdykare, och familjen slidhornsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Weyns dykare finns i stora delar av centrala Afrika.

Källor

Externa länkar 

Skogsdykare
Däggdjur i etiopiska regionen
Madoqua piacentinii

Madoqua piacentinii är en däggdjursart som beskrevs av Drake-Brockman 1911. Madoqua piacentinii ingår i släktet dik-dikantiloper, och familjen slidhornsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Djuret är med en kroppslängd (huvud och bål) av 45 till 50 cm den minsta i släktet men vissa exemplar kan vara lika stora som andra dik-dikantiloper. Den mjuka pälsen har på bålens ovansida en silvergrå färg. Huvudet kännetecknas av en rödaktig tofs. Dessutom är nosens ovansida och extremiteterna rödaktig. På buken finns en ljus längsgående strimma och kring ögonen en otydlig avgränsad vit ring. Hos honor förekommer två par spenar.

Arten har två från varandra skilda populationer i nordöstra Afrika. En i östra Etiopien och den andra i sydöstra Somalia. Habitatet utgörs av buskskogar.

Källor

Externa länkar 

Dik-dikantiloper
piacentinii
Däggdjur i etiopiska regionen
Hemitragus

Hemitragus är ett släkte av däggdjur. Hemitragus ingår i familjen slidhornsdjur.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Hemitragus
Pseudois

Pseudois är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen slidhornsdjur. 

Arter enligt Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005):

 Blåfår (Pseudois nayaur), i Tibet och andra provinser av östra Kina samt i angränsande områden av Pakistan, Nepal och Bhutan.
 Pseudois schaeferi, i dalgångar av Yangtzeflodens källfloder.

IUCN listar Pseudois schaeferi som underart till blåfåret.

Arterna blir 1,15 till 1,65 meter långa (huvud och bål), har en 10 till 20 cm lång svans, en mankhöjd av 75 till 91 cm och en vikt av 25 till 80 kg. Blåfåret har en gråbrun färg på ovansidan med blåaktig skugga och undersidan är vitaktig. Även Pseudois schaeferi har på ryggen gråbrun päls men skuggan är mörkare och mer silverfärgad. Dessutom är arten mindre. Horn som är böjda bakåt finns hos båda kön men hannarnas horn är mycket större. De kan vara 82 cm långa.

Dessa getdjur lever i klippiga bergstrakter eller på högplatå som är täckta av gräs och som ligger 2500 till 6500 meter över havet. Deras pälsfärg ger de ett bra kamouflage. Arterna äter gräs och örter på sommaren samt torra gräsrester och lav på vintern.

Individerna lever i grupper men flockens storlek varierar beroende på årstid. Allmänt har en flock 5 till 18 medlemmar och ibland lever upp till 60 individer tillsammans. I sällsynta fall bildas hjordar med upp till 400 medlemmar. Vanligen lever hannarna utanför parningstiden ensam eller i ungkarlsflockar.

Under parningstiden mellan oktober och januari strider hannarna om rätten att para sig men även honorna kan vara aggressiva mot varandra. Dräktigheten varar cirka 160 dagar och sedan föds mellan maj och juli en unge, sällan tvillingar. Ungarna diar sin mor upp till 6 månader och blir efter 18 månader könsmogna. Vanligen parar sig hannar inte innan de är 7 år gamla. Med människans vård kan arterna leva 20 år.

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Pseudois
Slåttersandbi

Slåttersandbi (Andrena humilis) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och familjen grävbin. Dess finlandssvenska namn var tidigare fibblesandbi. Detta har dock ändrats till detsamma som det rikssvenska i senare versioner av den finska rödlistan
.

Beskrivning 
Mellankroppen har relativt gles, gulbrun behåring; bakkroppssegmenten (tergiterna) är huvudsakligen kala, men har gulbrun behåring i bakkanterna. Honan blir 10 till 12 mm lång, hanen 10 till 11 mm. Segmenten på bakkroppen har tunna, ljusa hårband på bakkanterna. Det finns en taggrad på baklåren, som antas vara till hjälp för honan vid insamling av pollen.

Ekologi 
Arten uppträder på torrängar, längs sandiga stigar, skogsbryn och ruderat samt i samhällen där de gräver sina bon i fast sand. Som många sandbin är den starkt foderspecialiserad, för denna art på fibblor (speciellt rotfibbla och sommarfibbla). I Alperna kan den gå upp till 1 900 m höjd.

Den parasiteras av gökbina Nomada femoralis, slåttergökbi (N. integra), fransgökbi (N. stigma) och  eventuellt även fibblegökbi (Nomada facilis) samt blodbiet Sphecodes ruficrus.

Utbredning 
Slåttersandbiet finns i Europa upp till 63°N. I Sverige är den rödlistad som sårbar och finns endast i Skåne, Blekinge, Västergötland, Småland och Öland. I Finland är den också hotad, och klassificerad som akut hotad ("CR"). Den har observerats på ett 60-tal lokaler, främst längs sydkusten (inklusive Åland), men vissa så långt norrut som Mellersta Österbotten längs västkusten och Norra Karelen i öster.

Referenser 

Bin
Insekter i palearktiska regionen
Gemsar

Gemsar (Rupicapra) är ett släkte av däggdjur. Gemsarna ingår i familjen slidhornsdjur. 

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Rupicapra
Microgale brevicaudata

Microgale brevicaudata är en däggdjursart som beskrevs av Guillaume Grandidier 1899. Microgale brevicaudata ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten på minner om en liten näbbmus i utseende. Den blir 66 till 70 mm lång (huvud och bål) och har en cirka 33 mm lång svans. Vikten är 7 till 12 g. Den korta men mjuka pälsen har en mörkbrun till grå färg. Öronen är ganska långa med grå-violett färg. Svansen används som gripverktyg och den har flera ringar. Hos Microgale brevicaudata förekommer 47 ryggkotor.

Denna tanrek förekommer på östra och norra Madagaskar. Den vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 950 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och buskskogar. Arten besöker även jordbruksmark intill skogar.

Individerna går främst på marken. De är aktiva på dagen eller på natten och letar efter insekter och andra ryggradslösa djur. Födan hittas på marken och troligen gräver Microgale brevicaudata i det översta jordlagret. Vid födobrist faller individerna i ett stelt tillstånd (torpor).

Hanar och honor lever allmänt ensamma. De mötas bara för parningen. Troligen har arten samma fortplantningssätt som andra långsvanstanrekar. Dräktigheten varar 58 till 64 dagar och sedan föds upp till 8 ungar. Ungarna blir efter cirka 22 månader könsmogna.

Artens naturliga fiender är rovfåglar, mindre Madagaskarrovdjur och olika kräldjur.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
brevicaudata
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale cowani

Microgale cowani är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1882. Microgale cowani ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna tanrek blir med svans 113 till 165 mm lång och den väger 10,0 till 13,8 g. Svansen är något kortare än huvudet och bålen tillsammans. Uppgifter angående artens pälsfärg varierar. Det kan bero på att vissa upphittade individer som identifierades som Microgale cowani tillhörde en annan art. I alla beskrivningar förekommer någon form av brun till rödbrun päls på ovansidan och ljusare päls vid buken. Exemplar som hölls i fångenskap fick oftast mörkare päls efter pälsbytet. Pälsen är kort, mjuk och tät.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer huvudsakligen på östra och norra Madagaskar. Utbredningsområdet ligger 810 till 2450 meter över havet. En liten population finns på västra Madagaskar. Habitatet utgörs av tropiska fuktiga skogar och gräsmarker. Microgale cowani besöker även trädodlingar och jordbruksmark.

Ekologi 
Troligen lever individerna i naturen ensam när honan inte är brunstig. De gömmer sig ofta under löven som ligger på marken, under trädrötter eller i andra gömställen. Microgale cowani klättrar bara i undantagsfall i växtligheten. Den kan i fångenskap matas med insektslarver och daggmaskar. Kannibalism har likaså observerats men det kan bero på stressituationen.

När en hane och en hona sättas i samma bur delar de ofta ett näste. Två hannar strider mot varandra och den underlägsna håller sig sedan avsides. Honor i fångenskap hade 3 till 4 ungar per kull. Ungarnas utveckling antas vara lika som hos andra långsvanstanrekar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
cowani
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale dobsoni

Microgale dobsoni är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1884. Microgale dobsoni ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten påminner om en tjock näbbmus i utseende. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av 92 till 114 mm, en svanslängd av 102 till 108 mm och bakfötterna är cirka 20 mm långa. Vid bra tillgång till föda samlar Microgale dobsoni fett i svansen och kan vid dessa tillfällen väga upp till 84 g. Allmänt väger den 35 till 45 g. Pälsen är på ovansidan brungrå och vid buken mera gråaktig. Liksom andra tanrekar har arten en kloaköppning men de räknas inte till kloakdjuren.

Utbredning och habitat 
Denna tanrek förekommer på östra Madagaskar och på vissa ställen i öns centrum. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2050 meter över havet. Arten vistas i fuktiga skogar, i barrträd odlingar, på jordbruksmark och i andra kultiverade landskap.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och de lever huvudsakligen ensam. De markerar sitt revir med luktande vätskor, till exempel från kloaköppningen. När en hane och en hona träffas har de kvittrande läten för kommunikationen. Varningsropet är ett högt skrik. Microgale dobsoni äter insekter och andra ryggradslösa djur som daggmaskar. Individer med fettreserver kan vara slöa men det förekommer ingen vinterdvala och ingen torpor.

Individer som hölls i fångenskap parade sig mellan augusti och december. Deras ungar föddes mellan februari och maj. Per kull föds 2 eller 3 ungar. Troligen vilar de befruktade äggen en tid före den egentliga dräktigheten som varar cirka 61 dagar. I naturen är fortplantningstiden antagligen kortare.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
dobsoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Daniel Krman

Daniel Krman, född 28 augusti 1663 i Omšenie, död 23 september 1740 i Bratislava, var en slovakisk präst och författare.

Krman var superintendent för lutherska kyrkan i det slovakiska Ungern. Han uppsökte Karl XII 1708 i Mahiljoŭ för att få understöd åt de förtryckta protestanterna i Ungern och medföljde svenska huvudkvarteret till Bender. 

Förutom många religiösa skrifter på slaviska och latin, utgav Krman 1722 en ny förbättrad upplaga av Bibeln enligt 1613 års tjeckiska översättning. Hans iakttagelser under fälttåget i Ukraina föreligger i en i Wiens hovbibliotek bevarad latinsk handskrift Historia ablegationis Dni superintendentis Danielis Krmann et Dni Samuelis Pohorszky ad regem Sueciæ Carolum XII (utgiven 1904 av Ungerska vetenskapsakademien i "Monumenta Hungariæ historica", band 23.

Källor

Slovakiska författare
Slovakiska präster
Födda 1663
Avlidna 1740
Män
Ugglan
Personer från regionen Trenčín
Evangelisk-lutherska präster
Microgale dryas

Microgale dryas är en däggdjursart som beskrevs av Jenkins 1992. Microgale dryas ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten liknar en näbbmus i utseende. Den når en absolut längd av 17 till 18 cm och svansen är kortare än hos de flesta andra långsvanstanrekar. Vikten ligger vid 40 g. Kännetecknande är de långa täckhåren på ovansidan. De är i mitten avplattad och bred. Dessutom är artens svans mera gråaktig än hos de nära besläktade arterna Microgale dobsoni och Microgale gracilis. På undersidan har pälsen en röd- till gråbrun färg.

Denna tanrek förekommer i nordöstra Madagaskar. Arten hittades där i skyddszonen Ambatovaky. Ytterligare ett omstritt fynd finns från skyddszonen Anjanaharibe-Sud. Det var kvarlevor i en spyboll. Utbredningsområdet ligger 500 till 940 meter över havet. Regionen är täckt av regnskog.

Levnadssättet antas vara lika som hos de andra långsvanstanrekarna.

Microgale dryas hotas genom skogsavverkningar i samband med skogsbruk samt för etablering av jordbruksmark, väger eller samhällen. Därför minskar beståndet. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar på grund av att den lever i olika skyddsområden.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
dryas
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale gracilis

Microgale gracilis är en däggdjursart som först beskrevs av Major 1896.  Microgale gracilis ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en absolut längd (inklusive svans) av 16,5 till 19 cm och en vikt av 20 till 25 g. Svansen är något kortare än huvudet och bålen tillsammans. Liksom andra långsvanstanrekar påminner Microgale gracilis om en näbbmus i kroppsformen. Pälsen på ovansidan är mörkbrun med några glest fördelade ljusbruna hår och undersidan är mörkgrå med ljusbrun skugga hos vissa individer. Även svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en ljusbrun undersida. Huvudet kännetecknas av små öron och ögon. Arten har breda framtassar med fem tår och långa klor. Microgale gracilis har samma egenskaper som är typiska för alla familjemedlemmar, bland annat en varierande kroppstemperatur och en kloaköppning. Den skiljer sig från nära besläktade arter som Microgale gymnorhyncha genom avvikande detaljer av skallens konstruktion. Tandformeln är I 3/3 C 1/1 P 3/3 M 3/3. Fram- och hörntänder liknar varandra i utseende.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer på östra Madagaskar. Den lever i bergstrakter mellan 1200 och 2000 meter över havet. Regionen är täckt av fuktiga skogar. Antagligen lever arten delvis underjordisk.

Ekologi 
I motsats till flera andra långsvanstanrekar klättrar arten sällan i träd. Utanför parningstiden lever varje individ ensam. Antagligen äter de liksom andra släktmedlemmar insekter och andra ryggradslösa djur. Även fortplantningssättet uppskattas vara likadant.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
gracilis
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale longicaudata

Microgale longicaudata är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1882. Microgale longicaudata ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer på Madagaskar. Utbredningsområdet av populationen på centrala Madagaskar ligger 500 till 2500 meter över havet. Den norra populationen är kanske en underart eller art, den får då artepitet prolixicaudata. Habitatet utgörs av tropiska fuktiga skogar.

Denna tanrek blir med svans 75 till 158 mm lång och väger 5 till 12 g. Svansen är längre än huvudet och bålen tillsammans och den används som gripverktyg. Den har 47 svanskotor vad som är mycket jämförd med andra däggdjur. Bara vissa myrkottar har fler svanskotor. Med sina stora bakfötter har arten bra förmåga att klättra i träd. I den allmänna kroppsformen påminner Microgale longicaudata om en näbbmus. Pälsen är mörk på ovansidan och ljusare vid buken. Tandformeln är I 3/3 C 1/1 P 3/3 M 3/3, alltså 40 tänder.

Individerna är aktiva på natten och jagar olika ryggradslösa djur som skalbaggar, steklar, gräshoppor, spindeldjur och märlkräftor. Arten faller själv offer för trädlevande kräldjur, rovdjur eller rovfåglar. Fortplantningssättet antas vara lika som hos andra långsvanstanrekar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
longicaudata
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale parvula

Microgale parvula är en däggdjursart som beskrevs av Guillaume Grandidier 1934. Microgale parvula ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 450 och 2050 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
parvula
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale principula

Microgale principula är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1926. Microgale principula ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 500 och 1875 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
principula
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale pusilla

Microgale pusilla är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Microgale pusilla ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den lever där i regioner som ligger 530 till 1670 meter över havet. Den kan anpassa sig till olika habitat som skogar, jordbruksmark, träskmarker och andra landskap där skogen avverkades.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
pusilla
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale talazaci

Microgale talazaci är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Microgale talazaci ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 4 till 13 cm lång (huvud och bål) och därtill kommer en lika lång eller något längre svans. Vikten är 31 till 47 g. Den korta, täta och mjuka pälsen har på ovansidan en brun till svart färg. På undersidan förekommer oftast grå päls. Microgale talazaci har långa fingrar men de är inte särskild lämplig för att gräva i marken. Svansen används som gripverktyg. I svansen lagras ingen fett före vintern och arten blir inte slö under den kalla årstiden.

Denna tanrek förekommer på östra och norra Madagaskar. Den vistas i regioner som ligger 100 till 2300 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska fuktiga skogar.

Arten äter insekter och ibland små ryggradsdjur som grodor. Födan hittas främst med luktsinnet och hörseln. Individerna lever huvudsakligen ensam och ibland iakttas en hane och en hona tillsammans. Under parningstiden kan dessa djur vara aggressiva mot artfränder av samma kön. Parningen sker under våren eller sommaren. Honan är 58 till 63 dagar dräktig och föder sedan 1 till 3 ungar. Ungarna diar sin mor 28 till 30 dagar. Cirka 21 månader efter födelsen kan Microgale talazaci para sig för första gången.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
talazaci
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale thomasi

Microgale thomasi är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Microgale thomasi ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i regioner som ligger 800 till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
thomasi
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale drouhardi

Microgale drouhardi är en däggdjursart som beskrevs av Guillaume Grandidier 1934. Microgale drouhardi ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra och norra Madagaskar. Den lever i kulliga områden och bergstrakter mellan 350 och 2350 meter över havet. Regionen är täckt av fuktiga skogar. Arten hittades även i träskmarker.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
drouhardi
Däggdjur i etiopiska regionen
Microgale fotsifotsy

Microgale fotsifotsy är en däggdjursart som beskrevs av Jenkins, Raxworthy och Ronald Archie Nussbaum 1997. Microgale fotsifotsy ingår i släktet långsvanstanrekar, och familjen tanrekar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på östra och norra Madagaskar. Den lever i kulliga områden och bergstrakter mellan 600 och 2500 meter över havet. Regionen är täckt av fuktiga skogar.

Källor

Externa länkar 

Långsvanstanrekar
fotsifotsy
Däggdjur i etiopiska regionen