kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Praomys morio

Praomys morio är en däggdjursart som först beskrevs av Édouard Louis Trouessart 1881.  Praomys morio ingår i släktet afrikanska mjukpälsråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer med två mindre populationer i Kamerun och på ön Bioko (Ekvatorialguinea). Den lever i bergstrakter mellan 1100 och 2135 meter över havet. Praomys morio vistas i bergsskogar.

Håren som bildar ovansidans päls är gråa nära roten och sedan rödbruna till mörkbruna vad som ger ett rödbrunt till svart utseende. På undersidan förekommer vitaktig päls med eller utan grå skugga. Den mörka svansen är bara glest täckt med styva hår. Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 100 till 130 mm långa, en svanslängd av 110 till 147 mm och en vikt av 27 till 62 g. Bakfötternas längd är cirka 24 mm och öronen är ungefär 18 mm stora. Honor har två spenar på bröstet och fyra vid ljumsken.

Levnadssättet antas likna Praomys tullbergi.

Källor 

Afrikanska mjukpälsråttor
morio
Däggdjur i etiopiska regionen
Praomys mutoni

Praomys mutoni är en däggdjursart som först beskrevs 1990 av Erik Van der Straete och Akaibe Dudu. Arten ingår i släktet afrikanska mjukpälsråttor och familjen råttdjur. Arten listas av IUCN som nära hotad (NT). Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 97 till 139 mm långa, en svanslängd av 113 till 171 mm och en vikt av 31 till 57 g. Bakfötternas längd är cirka 22 mm och öronen är ungefär 18 mm stora. Den mjuka pälsen på ovansidan har en mörkbrun färg (sepia) och undersidans päls är ljusgrå till vit. Honornas undersida är tydligare grå. På den mörka svansen förekommer bara glest fördelade korta hår. Vanligen har hannar en vit fläck eller strimma på penisens framsida. Honor har två spenar på bröstet och fyra vid ljumsken.

Denna gnagare är bara känd från ett litet område i norra Kongo-Kinshasa där den lever vid vattendrag i fuktiga skogar. Dräktiga honor med två eller tre embryon registrerades vid början och slutet av den torra perioden.

Källor 

Afrikanska mjukpälsråttor
mutoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Praomys rostratus

Praomys rostratus är en däggdjursart som först beskrevs av Miller 1900.  Praomys rostratus ingår i släktet afrikanska mjukpälsråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i västra Afrika från Gambia till Togo. Den lever i låglandet och i bergstrakter, troligen upp till 1400 meter över havet. Praomys rostratus vistas i olika slags skogar.

Arten är 9,7 till 13,4 cm lång (huvud och bål), svanslängden är 10,9 till 16,1 cm och vikten varierar mellan 30 och 67 g. Djuret har 2,5 till 2,9 cm långa bakfötter och 1,2 till 1,8 cm stora öron. Den mjuka pälsen på ovansidan ändrar sig från mörkbrun till rödbrun eller gulbrun under individens liv. Den ljusgråa undersidan blir nästan vit hos äldre exemplar. Den mörkbruna svansen med ljusa punkter är täckt av fjäll och några glest fördelade hår. Några hannar har en vit fläck eller strimma framför sin penis.

Djuret lever främst på marken men det kan klättra i trädens låga delar. Honor föder 2 till 4 ungar per kull.

Källor 

Afrikanska mjukpälsråttor
rostratus
Däggdjur i etiopiska regionen
Praomys tullbergi

Praomys tullbergi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1894.  Praomys tullbergi ingår i släktet afrikanska mjukpälsråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 11,5 cm, en svanslängd av 13,5 till 16 cm och en vikt av 32 till 42 g. Bakfötterna är 2,0 till 2,4 cm långa och öronen är 1,5 till 1,7 cm stora. Den mjuka pälsen på ovansidan har en rödbrun färg med grå skugga och undersidans päls är gråaktig med undantag av vita områden på hakan, strupen och buken. På den långa svansen förekommer bara några glest fördelade styva hår. Ungar är mer mörkgråa och äldre ungdjur mer gråbruna.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i västra Afrika från Gambia till Kamerun samt på ön Bioko (Ekvatorialguinea). Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Praomys tullbergi vistas i regnskogar.

Ekologi 
Praomys tullbergi sover på dagen i håligheter mellan rötter eller i trädstammar som ligger på marken. Den letar på marken efter föda som utgörs av olika växtdelar som frön, frukter eller unga växtskott samt av myror, skalbaggar, gräshoppor och andra insekter.

Exemplar av olika kön kan leva i samma bo och andra individer har överlappande revir. Honor kan vara brunstiga under alla årstider och de flesta ungar föds vid slutet av den långa torra perioden eller vid slutet av den korta torra perioden. Dräktigheten varar 23 till 24 dagar och sedan föds upp till sex ungar. De diar sin mor 24 till 25 dagar. Efter 62 till 115 dagar kan ungdjur para sig för första gången. Arten faller offer för olika rovdjur.

Källor

Externa länkar 

Afrikanska mjukpälsråttor
tullbergi
Däggdjur i etiopiska regionen
Pseudohydromys

Pseudohydromys är ett släkte av gnagare som ingår i familjen råttdjur (Muridae). 

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 70 till 115 mm, en svanslängd av 90 till 101 mm och en vikt mellan 13 och 20 g. Pälsen har på ovansidan en mörkgrå eller gråbrun färg och undersidan är ljusare. Med sin avplattade skalle påminner arterna lite om näbbmöss. På grund av trampdynornas utseende antas att dessa gnagare sällan simmar. De vistas i tropiska skogar på marken och äter främst insekter samt några maskar. I bergstrakter når de 3600 meter över havet. En upphittad hona var dräktig med en unge.

Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Pseudohydromys ellermani, lever i Nya Guineas centrala bergstrakter.
 Pseudohydromys fuscus, förekommer på östra Nya Guinea.
 Pseudohydromys germani, på Nya Guineas östra udde.
 Pseudohydromys murinus, i bergstrakter på östra Nya Guinea.
 Pseudohydromys musseri, på norra Nya Guinea.
 Pseudohydromys occidentalis, två mindre populationer i Nya Guineas centrala bergstrakter.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Pseudohydromys
Pseudohydromys murinus

Pseudohydromys murinus är en däggdjursart som beskrevs av Rümmler 1934. Pseudohydromys murinus ingår i släktet Pseudohydromys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i bergstrakter på östra Nya Guinea. Holotypens närmaste släktingar lever i regioner som ligger 2100 till 3400 meter över havet. Andra populationer som troligen utgör självständiga arter hittas i lägre bergstrakter. Habitatet utgörs av bergsskogar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
murinus
Däggdjur i australiska regionen
Pseudohydromys occidentalis

Pseudohydromys occidentalis är en däggdjursart som beskrevs av Tate 1951. Pseudohydromys occidentalis ingår i släktet Pseudohydromys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer med minst två från varandra skilda populationer i bergstrakter på Nya Guinea. Den lever i regioner som ligger 2800 till 3600 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar och av områden som ligger intill skogar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
occidentalis
Däggdjur i australiska regionen
Stenocephalemys

Stenocephalemys är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen råttdjur.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Stenocephalemys albocaudata
 Stenocephalemys griseicauda

Wilson & Reeder (2005) samt IUCN listar ytterligare två arter i släktet som tidigare ingick i Myomys.
 Stenocephalemys albipes
 Stenocephalemys ruppi

Arterna är nära släkt med 5 andra släkten från Afrika: Praomys, Mastomys, Myomyscus, Heimyscus och Hylomyscus. De sammanfattas av Wilson & Reeder i Stenocephalemys-gruppen inom underfamiljen Murinae.

Beskrivning 
Informationerna om storlek och levnadssätt syftar främst på de två arter som listas av Catalogue of Life. De når en kroppslängd (huvud och bål) av 12 till 20 cm och en svanslängd av 11 till 17 cm. Stenocephalemys albocaudata blir med genomsnittlig 137 g vikt tyngre än Stenocephalemys griseicauda som är cirka 99 g tung. Pälsen har på ovansidan en brunaktig färg som blir ljusare vid kroppssidorna. Ibland finns rosa skugga på sidorna. Buken och fötterna har en grå till vitaktig färg. Skallen är inte lika spetsig som hos vanliga råttor (Rattus).

Alla fyra arter lever i Etiopien. De lever i höglandet som ligger 3000 till 4000 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker och öppna skogar eller buskskogar. De uppsöker även jordbruksmark. Individerna är aktiva på natten. De använder ofta stigar och jordhålor som skapades av gräsråttor (Arvicanthis).

IUCN listar Stenocephalemys ruppi med kunskapsbrist (DD) och de andra arterna som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Stenocephalemys
Stenocephalemys albocaudata

Stenocephalemys albocaudata är en däggdjursart som beskrevs av Frick 1914. Stenocephalemys albocaudata ingår i släktet Stenocephalemys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 10,6 till 19,5 cm, en svanslängd av 11,2 till 17,5 cm och en vikt av 83 till 198 g. Bakfötterna är 2,1 till 2,6 cm långa och öronen är 2,4 till 3,2 cm stora. Djuret har mjuk päls. En smal gul linje bildar gränsen mellan den mörk sandfärgade pälsen på ovansidan och undersidans ljusgråa till vita päls. Kännetecknande är den helt vita svansen med endast glest fördelade fina hår samt de vita fötterna. På huvudet förekommer gråa öron och mörka ringar kring ögonen. Antalet spenar hos honor är fem par.

Arten förekommer med två mindre populationer i Etiopiens högland. Gnagaren lever i områden som ligger 3000 till 4370 meter över havet. Habitatet utgörs av myr och buskskogar.

Enligt ett fåtal studier är Stenocephalemys albocaudata aktiv på natten och den går främst på marken. Fortplantningen sker mellan maj och oktober under regntiden. I genomsnitt föder honor 3,6 ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
albocaudata
Däggdjur i etiopiska regionen
Stenocephalemys griseicauda

Stenocephalemys griseicauda är en däggdjursart som beskrevs av Francis Petter 1972. Stenocephalemys griseicauda ingår i släktet Stenocephalemys och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar är 130 till 175 mm långa (huvud och bål), har en 105 till 160 mm lång svans och väger 70 till 136 g. Bakfötternas längd är ungefär 30 mm och öronen är cirka 24 mm stora. Den mjuka och lite ulliga pälsen har på ovansidan en sandbrun till brun färg och några glest fördelade hår har svarta spetsar. Mörkast är ryggens topp. På undersidan förekommer ljusgrå päls. Kännetecknande är en smal mörk ring kring varje öga, gråa öron samt vitaktiga eller ljusbruna fötter. Den gråa svansen är hos några exemplar ljusare på undersidan.

Arten förekommer med flera mindre populationer i Etiopiens högland. Gnagaren lever i områden som ligger 2400 till 3900 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker och buskskogar. Individerna är nattaktiva. På grund av tändernas konstruktion antas att födan består av frön och gröna växtdelar. Vid en studie registrerades inga dräktiga honor i mitten av den torra och kalla perioden.

Antagligen har landskapsförändringar och intensivt bruk av betesmarker viss negativ påverkan. Stenocephalemys griseicauda är inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
griseicauda
Däggdjur i etiopiska regionen
Srilankamys ohiensis

Srilankamys ohiensis är en däggdjursart som först beskrevs av Phillips 1929.  Srilankamys ohiensis är ensam i släktet Srilankamys som ingår i familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer endemisk på Sri Lanka. Den vistas på öns centrala högland mellan 900 och 2300 meter över havet. Habitatet utgörs av städsegröna skogar.

Srilankamys ohiensis blir ungefär 15 cm lång (huvud och bål) och har en cirka 17 cm lång svans. Pälsen är på ovansidan mörkgrå med några bruna hår inblandade och undersidan är krämvit. Gränsen mellan dessa två färger är skarp. Arten skiljer sig från andra råttdjur i avvikande detaljer av skallens och tändernas konstruktion.

Individerna vistas främst på marken och de gräver ibland i jorden. Annars är inget känt om levnadssättet.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
ohiensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Pelomys campanae

Pelomys campanae är en däggdjursart som först beskrevs av Joseph Huet 1888.  Pelomys campanae ingår i släktet Pelomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Detta råttdjur förekommer med tre från varandra skilda populationer i västra Kongo-Kinshasa och västra Angola. Habitatet utgörs av savanner, ibland nära skogar. Arten uppsöker även trädgårdar och jordbruksmark.

Arten blir 11,8 till 17 cm lång (utan svans) och svanslängden är 12,5 till 15,8 cm. Viktuppgifter saknas. Djuret har 2,7 till 3,5 cm långa bakfötter och cirka 1,8 cm stora öron. På ovansidan förekommer spräcklig päls i brun, olivbrun och gul. Påfallande är en längsgående svart strimma på ryggens topp. Undersidan är täckt av gulvit päls. Kring nosen, ögonen och öronen förekommer mer rödbruna hår. Pelomys campanae har fem fingrar respektive tår men tummen finns bara rudimentärt och lillfingret, stortån samt den femte tån är betydlig kortare jämförd med de mellersta fingrarna/tårna. Svansens undersida är oftast ljusare än ovansidan. De styva håren på svansen är kortare på ovansidan. Gnagaren har rännor i de övre framtänderna.

Levnadssättet antas vara lika som hos Pelomys fallax.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
campanae
Däggdjur i etiopiska regionen
Pelomys fallax

Pelomys fallax är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1852.  Pelomys fallax ingår i släktet Pelomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Detta råttdjur förekommer från Kenya och sydvästra Uganda till Angola, norra Botswana, Zimbabwe och Moçambique. Habitatet utgörs av savanner med glest fördelade träd och buskar. Arten uppsöker även trädgårdar och jordbruksmark.

Arten når en kroppslängd av 22 till 36,5 cm, inklusive en 11,4 till 18,3 cm lång svans. Honor är med en vikt av 100 till 150 g lite lättare än hannar som väger 100 till 170 g. Pälsen på ovansidan har en rödbrun till gulbrun grundfärg. Många hår har svarta spetsar och dessutom är gröna eller blåa skuggor vanligt förekommande. En mer eller mindre sammanhängande mörk linje kan finnas på ryggens topp. Ibland är bålens bakre del mera rödaktig. Buken och andra delar av undersidan är täckta av ljusbruna till vita. Även svansen är uppdelad i en svartaktig ovansida och en ljusbrun till vit undersida. Kännetecknande är djupa rännor i framtänderna. Bakfötternas lilltå är utrustad med en nagel och de andra tårna klor.

Individerna är aktiva på natten eller på morgonen. De äter gräs, andra gröna växtdelar och ibland frön. Honor föder upp till fyra ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
fallax
Däggdjur i etiopiska regionen
Pelomys hopkinsi

Pelomys hopkinsi är en däggdjursart som beskrevs av Robert William Hayman 1955. Pelomys hopkinsi ingår i släktet Pelomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Detta råttdjur förekommer med två från varandra skilda populationer i södra Uganda, Rwanda och sydvästra Kenya. Habitatet utgörs av träsk.

För två exemplar registrerades en kroppslängd (huvud och bål) av 11,6 respektive 12,7 cm, en svanslängd av 16,0 respektive 16,6 cm och en vikt av 41 respektive 68 g. Bakfötterna är cirka 3 cm långa och öronen är ungefär 1,5 cm stora. På ovansidan förekommer spräcklig päls i svart, ljusbrun och gul samt en tydlig längsgående svart strimma från huvudet över ryggen till svansen. Undersidans päls varierar mellan gråaktig och gulbrun. Öronen har rödaktiga hår vid insidan och svarta hår vid kanten. Den långa svansen är uppdelad i en svart ovansida och en grå till vit undersida. Området kring nosen har en orange färg.

Djuret har bra simförmåga. Inget annat är känt angående levnadssättet.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
hopkinsi
Däggdjur i etiopiska regionen
Pelomys isseli

Pelomys isseli är en däggdjursart som först beskrevs av De Beaux 1924.  Pelomys isseli ingår i släktet Pelomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Detta råttdjur är endemisk för öarna Kome, Bugala och Bunyama i Victoriasjön. Arten har bara påträffats på jordbruksmark.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 11,5 till 14,9 cm, en svanslängd av 13,5 till 17,1 cm och en vikt av 46 till 60 g. Den har 2,8 till 3,2 cm långa bakfötter samt 1,3 till 1,9 cm stora öron. På ovansidan förekommer spräcklig ljusbrun päls med svarta punkter och ibland rosa skugga. Markant är en svart strimma på huvudets och ryggens topp från hjässan till svansen. Undersidan är täckt av gulbrun till gråbrun päls. Pelomys isseli har orange, gula eller röda hår vid nosen, vid ögonen och bredvid öronen. Längs öronens kanter finns däremot svarta hår. Djuret har rännor i de övre framtänderna. Den långa svansen är uppdelad i en svart ovansida och en gul undersida.

Två upphittade honor hade i april aktiva spenar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
isseli
Däggdjur i etiopiska regionen
Pelomys minor

Pelomys minor är en däggdjursart som beskrevs av Cabrera och Ruxton 1926. Pelomys minor ingår i släktet Pelomys och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten är med en kroppslängd (huvud och bål) av 101 till 160m m, en svanslängd av 100 till 135 mm och med 21 till 27 mm långa bakben ett litet råttliknande djur. Viktuppgifter saknas. Liksom hos Pelomys fallax har ovansidans päls en gulbrun till rödbrun färg. De flesta exemplar har en smal längsgående strimma på ryggens topp. På undersidan förekommer gulbrun, ljusbrun eller vitaktig päls. Huvudet kännetecknas av röda hår vid nosen, kring ögonen och på de 13 till 16 mm långa öronen. Svansroten är hos Pelomys minor rödbrun. Resten av svansen är svart på ovansidan och grå på undersidan. Vid framtassarna är det femte fingret kort och bär en nagel. Som andra medlemmar av släktet Pelomys har arten rännor i de övre framtänderna.

Utbredning och ekologi 
Detta råttdjur förekommer med två från varandra skilda populationer i Kongo-Kinshasa och östra Angola. I bergstrakter når arten 2160 meter över havet. Habitatet utgörs av savanner och dalgångar med några träd. Pelomys minor hittades även nära jordbruksmark. Ungdjur registrerades i augusti. För övrigt är inget känt om artens levnadssätt.

Hot 
För beståndet är inga hot kända. Pelomys minor är ganska sällsynt men hela populationen anses vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
minor
Däggdjur i etiopiska regionen
Phloeomys cumingi

Phloeomys cumingi är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1839.  Phloeomys cumingi ingår i släktet barkråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer på flera öar i centrala Filippinerna. Habitatet utgörs av skogar i låglandet och i låga bergstrakter upp till 900 meter över havet. Arten uppsöker även odlade områden.

Arten kännetecknas av en smal svans som är täckt med päls. På kroppen är pälsen borstig med några långa mjuka hår inblandade. Den har vanligen en mörkbrun till svartaktig färg. Hos individer som hölls som sällskapsdjur förekommer ofta rödaktig päls. Även de små öronen är täckta av päls. Alla tår är utrustade med kraftiga klor för att klättra i träd. Individerna blir 67 till 75 cm långa, inklusive en 27 till 32 cm lång svans. De väger 1,5 till 2,0 kg.

Phloeomys cumingi är aktiv på natten och vilar på dagen i trädens håligheter. Den klättrar i växtligheten eller går på marken. Arten äter främst mjuka blad samt några frukter. Individerna lever främst ensamma eller i par. Ibland observeras flockar. Honor har vanligen en kull per år som består av en enda unge. De flesta ungar föds vid slutet av regntiden. Ungen suger sig i början fast på en spene och följer modern när hon vandrar. Med människans vård kan denna gnagare leva 13 år.

Källor

Externa länkar 

Barkråttor
cumingi
Däggdjur i orientaliska regionen
Heimyscus fumosus

Heimyscus fumosus är en gnagare som först beskrevs av Brosset, Dubost och Heim de Balsac 1965.  Heimyscus fumosus är ensam i släktet Heimyscus som ingår i familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna blir 69 till 73 mm långa (huvud och bål), har en 98 till 117 mm lång svans och väger 13,5 till 15 g. Pälsen har på ovansidan en brun färg med rödaktiga skuggor och buken är vitaktig. Heimyscus fumosus skiljer sig från närbesläktade råttdjur genom avvikande detaljer av bakfötternas och tändernas konstruktion. Till exempel har molarerna större avstånd från varandra och det finns tydligare knölar och rännor på dessa tänder.

Denna gnagare förekommer i Afrika vid Guineabukten. Utbredningsområdet sträcker sig över södra Kamerun, Ekvatorialguinea, norra Gabon, norra Kongo-Brazzaville och västra Kongo-Kinshasa. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden mellan 100 och 650 meter över havet. Habitatet utgörs främst av ursprungliga skogar. Dessutom besöks jordbruksmark.

Honor kan para sig hela året men de flesta ungar föds mellan januari och mars. Per kull föds vanligen 2 och ibland upp till 4 ungar. Individerna gräver underjordiska bon eller använder håligheter under trädrötter som gömställe. Boet fodras med löv. Heimyscus fumosus äter insekter, frukter och frön.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
fumosus
Däggdjur i etiopiska regionen
Haeromys

Haeromys är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen råttdjur.

Beskrivning 

Dessa gnagare förekommer på sydostasiatiska öar. De vistas där i tropiska skogar i låglandet och i bergstrakter.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 5,5 till 7,5 cm och har en 11 till 14,5 cm lång svans. Pälsen på ovansidan har en rödbrun till gråbrun färg och undersidan är vitaktig. Öronen är små och bara glest täckt med hår och håren på svansen är korta. Med sin motsättliga stortå har de bra förmåga att klättra i växtligheten.

Haeromys bygger bon av växtdelar som placeras i trädens håligheter. De äter främst frön.

Arterna hotas av skogsavverkningar vid etablering av jordbruksmark. IUCN listar två arter som sårbar (VU) och Haeromys margarettae med kunskapsbrist (DD).

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Haeromys
Haeromys margarettae

Haeromys margarettae är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1893.  Haeromys margarettae ingår i släktet Haeromys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer med två från varandra skilda populationer på Borneo. En i västra och en i norra delen av ön. Kanske är utbredningsområdet större. Individerna lever i skogar och klättrar där i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
margarettae
Däggdjur i orientaliska regionen
Haeromys minahassae

Haeromys minahassae är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1896.  Haeromys minahassae ingår i släktet Haeromys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare är känd från tre mindre områden på norra Sulawesi. Kanske sträcker sig utbredningsområdet över hela norra halvön. I bergstrakter når arten 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Individerna äter främst frukter.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
minahassae
Däggdjur i orientaliska regionen