kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erophylla

Erophylla är ett släkte fladdermöss i familjen bladnäsor med två arter som förekommer på västindiska öar.

Det vetenskapliga namnet är grekiska och sammansatt av namnet för guden Eros samt av ordet phyllon (blad). Det syftar på den bladformiga hudfliken på näsan som i formen ska likna kärleksgudens pilar.

Arterna är:
 Erophylla bombifrons, på Hispaniola och Puerto Rico.
 Erophylla sezekorni, på Kuba, östra Bahamas, Caymanöarna och Jamaica.

Utseende 

Individerna nå en kroppslängd (huvud och bål) av 6,5 till 7,5 cm och en svanslängd av 1,2 till 1,7 cm. Främre lemmarnas längd som bestämmer djurens vingspann är 4 till 5,5 cm. Beroende på art har pälsen på ryggen en gulbrun eller mörkbrun färg medan buken hos båda arter är ljusare. Kännetecknande är en liten broskig tagg (calcar) vid de bakre extremiteterna där delar av flygmembranen är fäst. Hudfliken (bladet) vid den långsträckta nosen är ganska liten.

Ekologi 

Individerna bildar kolonier som har flera hundra till några tusen medlemmar. De vilar vanligen i grottor och letar på natten efter frukter, nektar och pollen eller de jagar insekter. Det finns troligen bara en parningstid per år och ungarna föds under sena våren eller tidiga sommaren. Honor föder vanligen en unge per kull och sällan tvillingar.

Hot och status 

I några enstaka grottor sker gruvdrift. Individerna kan störas av människor som samlar fladdermössens spillning (guano) som utgör bra gödsel. IUCN listar båda arter som livskraftig (LC).

Referenser 

Bladnäsor
Erophylla
Erophylla sezekorni

Erophylla sezekorni är en däggdjursart som först beskrevs av Juan Cristóbal Gundlach 1860.  Erophylla sezekorni ingår i släktet Erophylla och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den tyska naturforskaren Eduard Sezekorn.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 4 underarter.

Denna fladdermus förekommer på Kuba, östra Bahamas, Caymanöarna och Jamaica. Individerna bildar kolonier som har flera hundra till några tusen medlemmar. De vilar vanligen i grottor och letar på natten efter frukter, nektar och pollen eller de jagar insekter. Det finns troligen bara en parningstid per år och ungarna föds under sena våren eller tidiga sommaren. Honor föder vanligen en unge per kull och sällan tvillingar. Erophylla sezekorni använder ekolokaliseringen under flyget och den har antagligen ett bra utvecklad luktsinne för att hitta frukter. Nyfödda ungar är nakna med rosa hud och de har en genomskinlig flygmembran. Ungen diar sin mor ungefär två månader och sedan blir den självständig. Livslängden är antagligen lika som hos andra bladnäsor, alltså cirka 10 år.

Erophylla sezekorni nå en kroppslängd (huvud och bål) av 6,5 till 7,5 cm och en svanslängd av 1,2 till 1,7 cm. Främre lemmarnas längd som bestämmer djurens vingspann är 4 till 5,5 cm. Pälsen har på ryggen en gulbrun färg medan buken är något ljusare. Även huvudet och ansiktet är ljusare än ryggen. Den bladformiga hudfliken på näsan som är kännetecknande för hela familjen förekommer likaså. Artens öron är ungefär lika långa som breda. För att slicka nektar har fladdermusen en lång tunga med papiller på spetsen.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
sezekorni
Däggdjur i neotropiska regionen
Leptonycteris

Leptonycteris är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Utseende 
Arterna har ungefär samma utseende som andra bladnäsor i underfamiljen Glossophaginae. De avviker genom en annan tanduppsättning. Hos Leptonycteris finns de nedre framtänderna kvar men den tredje molaren i underkäkens halvor saknas. Individerna blir 70 till 95 mm långa (huvud och bål), har 46 till 57 mm långa underarmar och väger 18 till 30 g. Svansen finns bara rudimentärt och den är gömd i kroppen. Pälsen har vanligen en rödbrun till kanelbrun färg. Arterna har en lång tunga med papiller. Även bladet (hudfliken) på näsan som är typisk för hela familjen förekommer.

Ekologi 
Habitatet utgörs beroende på art av torra skogar med ek och barrträd, av öknar med glest fördelade buskar eller av områden med agaveväxter. Dessa fladdermöss vilar i grottor, i tunnlar eller i byggnader. Populationer som lever i kyligare områden vandrar före vintern söderut. I grottor bildas vanligen stora kolonier med 10 000 eller fler medlemmar.

Individerna äter nektar, pollen, frukter och insekter. De är viktiga pollinatörer för kaktusväxter och agaveväxter. Honor bildar före ungarnas födelse kolonier som är skilda från hanarna. Per kull föds en unge. Ungen väger vid födelsen cirka 7 g och den diar sin mor fyra till åtta veckor.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Leptonycteris curasoae, förekommer i norra Colombia och norra Venezuela.
 Leptonycteris nivalis, lever i Mexiko.
 Leptonycteris yerbabuenae, hittas från sydvästra USA till Honduras.

IUCN listar Leptonycteris nivalis som starkt hotad (EN) och de andra arterna som sårbar (VU).

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Leptonycteris
Leptonycteris nivalis

Leptonycteris nivalis är en fladdermusart som först beskrevs av Henri Saussure 1860.  Leptonycteris nivalis ingår i släktet Leptonycteris och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 70 till 90 mm lång, saknar ytlig svans och väger 18 till 30 g. Den har ljusbrun till gråaktig päls på ovansidan. Liksom hos andra arter av samma släkte förekommer en lång tunga med papiller på spetsen. På den långdragna nosen sitter en trekantig hudflik (bladet). Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är täckt av hår.

Denna fladdermus förekommer från södra Arizona, södra New Mexico och västra Texas (USA) över Mexiko till Guatemala. Arten lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 500 och 3500 meter över havet. Habitatet utgörs av blandskogar och av torra buskskogar.

Individerna vilar vanligen i grottor och bildar där stora kolonier med cirka 10 000 medlemmar. Ibland används byggnader, trädens håligheter och vägtrummor som sovplats. Arten är nattaktiv och äter främst nektar och pollen samt några frukter och ibland insekter. Populationer som lever i norra delen av utbredningsområdet flyttar före vintern till sydligare regioner. Honor föder i maj eller juni en enda unge.

När honan letar efter föda följer ungen med genom att hålla sig fast i moderns päls. Livslängden går antagligen upp till 10 år.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
nivalis
Däggdjur i nearktiska regionen
Däggdjur i neotropiska regionen
Leptonycteris yerbabuenae

Leptonycteris yerbabuenae är en däggdjursart som beskrevs av Martinez och Martín Villa Carenzo 1940. Leptonycteris yerbabuenae ingår i släktet Leptonycteris och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir ungefär 8 cm lång (huvud och bål), har en vingspann av cirka 25 cm och väger vanligen 23 g. Pälsen har huvudsakligen en gulbrun till grå eller kanelliknande färg. Vid näsan förekommer en smal hudflik (bladet). Leptonycteris yerbabuenae har liksom sina nära släktingar en lång tunga.

Denna fladdermus förekommer i sydvästra USA (Arizona och New Mexico) samt i norra Centralamerika fram till Honduras. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2600 meter över havet. Habitatet utgörs av lövfällande skogar och av torra buskskogar.

Individerna vilar vanligen i grottor eller i gruvor och bildar där stora kolonier med flera tusen medlemmar (ibland upp till 100 000). Arten är nattaktiv och äter främst nektar och pollen samt några frukter och ibland insekter. Populationer som lever i norra delen av utbredningsområdet flyttar före vintern till sydligare regioner. Honor föder i maj eller juni en enda unge. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skilda från hanarna.

Denna fladdermus letar på natten efter föda. Den vilar på dagen men den är ofta vaken under vilotider. Vanligen ligger platsen där den letar efter föda några kilometer från viloplatsen. Parningen sker beroende på utbredning vid olika tider. Honor är uppskattningsvis fem månader dräktig och föder en unge per kull. Cirka fyra veckor efter födelsen får ungen flygförmåga.

Arten är viktig för flera växters pollination och den sprider även frön.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
yerbabuenae
Däggdjur i nearktiska regionen
Däggdjur i neotropiska regionen
Macrotus

Macrotus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor. Släktets två arter listas av IUCN som livskraftiga (LC).

Utseende 
Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 50 till 69 mm, en svanslängd av 35 till 41 mm och en underarmlängd av 45 till 58 mm. De väger oftast 12 till 20 g. Pälsen har på ryggen en brun eller grå färg och buken är ljusare brun med silvergrå skugga. Hudfliken (bladet) på näsan liknar en pilspets i utseende. Öronen är större än hos närbesläktade bladnäsor.

Utbredning och ekologi 

Dessa fladdermöss förekommer i sydvästra USA och i Centralamerika fram till Guatemala. De hittas även på västindiska öar som Kuba, Hispaniola och Jamaica. Habitatet varierar mellan arterna. Macrotus californicus föredrar torra landskap och Macrotus waterhousii finns även i fuktiga regioner.

Individerna vilar i grottor, i tunnlar och i byggnader. De börjar leta efter föda senare på kvällen. Vissa populationer uppsöker varma regioner under vintern. Andra blir slö men de håller ingen riktig vinterdvala. Macrotus jagar flygande insekter som kompletteras med några frukter. Vid viloplatsen bildas kolonier med upp till flera hundra medlemmar. Hos Macrotus californicus förekommer under sommaren skilda kolonier för hannar och honor. Parningen sker under hösten och sedan följer en fördröjd embryoutveckling. Mellan maj och juli föder honan en eller sällan två ungar. Ungen diar sin mor cirka en månad. Troligen är fortplantningen inte lika stark kopplad till årstiderna för Macrotus waterhousii. Livslängden uppskattas med lite över tio år.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Macrotus californicus
 Macrotus waterhousii

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Macrotus
Macrotus californicus

Macrotus californicus är en fladdermusart som beskrevs av Baird 1857. Macrotus californicus ingår i släktet Macrotus och familjen bladnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Med sina stora öron och ögon liknar Macrotus californicus den andra arten i släktet Macrotus. Den väger 8 till 17 g och har en vingspann av 33 till 35 cm. Kroppen (huvud och bål) blir 5,5 till 6,5 cm lång, svanslängden är 3 till 4 cm och underarmarnas längd ligger mellan 4,7 och 5,5 cm. Svansens spets ligger utanför svansflyghuden. Pälsen är allmänt gråaktig och den bruna flygmembranen har inslag av rosa. I USA är Macrotus californicus den enda fladdermusen med en hudflik (blad) på näsan. Bladet har en trekantig form.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i sydvästra USA (Kalifornien, södra Nevada, Arizona) och i nordvästra Mexiko. En avskild population lever i centrala Mexiko. I bergstrakter når arten 1220 meter över havet. Macrotus californicus håller sig vanligen nära växtligheten intill vattendrag.

Ekologi 
Macrotus californicus äter främst insekter. Individerna kan sväva på samma ställe över marken och plocka insekter från grunden. Andra insekter fångas under flyget. De använder ekolokalisering och synen för att hitta sina byten. Arten stannar vanligen inom ett område som har en diameter av 1,3 km kring viloplatsen. Den håller ingen vinterdvala.

Individerna vilar på dagen i varma grottor, gruvor eller byggnader. Där bildar de ibland stora kolonier med flera hundra medlemmar. Under våren och sommaren förekommer skilda kolonier för hannar och honor. Parningen sker under hösten och födelsen sker cirka nio månader senare mellan maj och juli. Per kull föds vanligen en unge och ibland tvillingar. De har vid födelsen öppna ögon samt öron och är täckta av päls. Ungarna diar sin mor cirka en månad. Honor blir efter 6 månader könsmogna och hanar efter ett år. Macrotus californicus kan leva 10,4 år.

Tillfälliga pauser under natten kan ske under broar eller i byggnader. I grottor och gruvor håller exemplaren lite avstånd från varandra när de sover.

Status 
Beståndet hotas av landskapets omvandling till boplatser och golfplatser. Individerna är även känsliga för störningar i grottorna eller i gruvorna. I utbredningsområdet förekommer olika djurreservat och andra skyddszoner. Året 2018 uppskattades att artens population är stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
californicus
Däggdjur i nearktiska regionen
Macrotus waterhousii

Macrotus waterhousii är en fladdermusart som beskrevs av den brittiske zoologen Gray 1843. Macrotus waterhousii ingår i släktet Macrotus och familjen bladnäsor.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter.

Utbredning och vanor 
Denna fladdermus förekommer i västra och södra Mexiko, i Guatemala och på flera västindiska öar som Kuba, Bahamas, Hispaniola och Jamaica. I bergstrakter når arten 1400 meter över havet. Macrotus waterhousii vistas i torra landskap och ibland (främst på öarna) i städsegröna skogar. Den vilar ensam eller i kolonier med upp till 500 medlemmar i grottor, gruvor, byggnader eller i liknande gömställen. Arten lämnar viloplatsen sent på kvällen och letar efter insekter och frukter. Det är framför allt insekter i ordningarna fjärilar och hopprätvingar som arten livnär sig av. Exemplar som blir störda höjer huvudet så att ögonen är synliga i ljuset. Macrotus waterhousii kan inte gå med bålen ovanför benen. Den kan röra sig på grottornas tak med huvudet nedåt.

Födan kompletteras med några frukter. Parning sker under hösten och sedan vilar embryon en tid innan den egentliga dräktigheten börjar. Själva dräktigheten varar i cirka åtta månader. Allmänt föds en unge per kull och ibland tvillingar. Viloplatsen delas ofta med andra fladdermöss. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skila från hannarna. Ungen diar sin mor ungefär en månad. Unga honor kan para sig under senhösten.

Beskrivning 
M. waterhousii når en kroppslängd (huvud och bål) av 50 till 69 mm, en svanslängd av 25 till 41 mm och en underarmlängd av 45 till 58 mm.

Arten väger oftast 12 till 20 g. Pälsen har på ryggen en brun eller grå färg och buken är ljusare brun med silvergrå skugga. Hudfliken (bladet) på näsan liknar en pilspets i utseende. Öronen är större än hos närbesläktade bladnäsor. De är på hjässan sammanlänkade med en hudremsa. Svansens spets ligger utanför svansflyghuden och vingarna är breda. Artens tandformel är I 2/2, C 1/1, P 2/3, M 3/3, alltså 34 tänder i tanduppsättningen. Fram- och hörntänder är böjda innåt. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 46 kromosomer (2n=46).

Fossila fynd 
Fossila fynd har gjorts i flera grottor i Karibien av fladdermöss som i huvudsak är lika M. waterhousii. Fynden är inte daterade, men tillhör sen pleistocen eller holocen. På Jamaica verkar släktet Macrotus ha trängt undan Tonatia och ha dykt upp något före Artibeus.

Hot 
För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
waterhousii
Däggdjur i neotropiska regionen
Monophyllus

Monophyllus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Det vetenskapliga namnet betyder "ett blad". Det syftar på den enkla hudfliken på näsan. När William Elford Leach beskrev släktet undersökte han även andra fladdermöss med mera komplexa hudflikar. Han antog att de senare består av två separata delar (två blad).

Utseende 
Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 50 till 80 mm, en svanslängd av 4 till 16 mm och en underarmlängd av 35 till 45 mm. Monophyllus plethodon är med en vikt av 12,5 till 17,2 g större än Monophyllus redmani som väger 8 till 13 g. Pälsen är brunaktig och den kan ha en grå skugga på undersidan. Arterna liknar släktet Glossophaga i kroppsbyggnaden men Monophyllus har en avvikande tanduppsättning. Hos Monophyllus finns till exempel långa smala kindtänder. Liksom närbesläktade bladnäsor har arterna en långsträckt nos och en lång tunga med papiller. Svansen är till hälften inbäddad i flygmembranen.

Ekologi 
Dessa fladdermöss lever i olika habitat. De observerades till exempel i regnskogar och nära fruktodlingar. Individerna vilar på dagen i grottor och lämnar gömstället efter solnedgången. Monophyllus redmani bildar där stora kolonier som kan ha flera hundratusen medlemmar. Födan utgörs huvudsakligen av nektar och pollen. Troligen äts även några frukter och insekter. Honor föder en unge per kull.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Monophyllus plethodon, förekommer på Små Antillerna.
 Monophyllus redmani, lever på Stora Antillerna.

IUCN listar båda arterna som livskraftiga (Least Concern).

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Monophyllus plethodon

Monophyllus plethodon är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1900. Monophyllus plethodon ingår i släktet Monophyllus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus blir med svans 67 till 84 mm lång, svanslängden är 8 till 16 mm och vikten varierar mellan 12,5 och 17,2 g. Arten har 39 till 46 mm långa underarmar och 12 till 15 mm långa bakfötter. Kroppen är täckt av brun till ljusbrun päls. Liksom hos den andra arten i samma släkte finns en klaff (diastema) mellan överkäkens premolarer. Luckan är däremot mindre än hos Monophyllus redmani. Tandformeln är I 2/2 C 1/1 P 2/3 M 3/3, alltså 34 tänder.

Arten förekommer på de Små Antillerna i Västindien. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 550 meter över havet. Habitatet varierar mellan skogar och trädodlingar. Individerna vilar vanligen i grottor. I mars och april fångades dräktiga honor.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
plethodon
Däggdjur i neotropiska regionen
Monophyllus redmani

Monophyllus redmani är en fladdermusart som beskrevs av Leach 1821. Monophyllus redmani ingår i släktet Monophyllus och familjen bladnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter. Typexemplaret hittades på Jamaica.

Denna fladdermus blir med svans 58 till 80 mm lång, svanslängden är 7 till 11 mm och underarmarna är 36 till 43 mm långa. Bakfötterna är 9 till 14 mm långa och öronen är 9 till 14 mm stora. Pälsen är vanligen brun till ljusbrun och ibland gråbrun. Liksom hos den andra arten i samma släkte finns en klaff (diastema) mellan överkäkens premolarer. Luckan är däremot större än hos Monophyllus plethodon. Tandformeln är I 2/2 C 1/1 P 2/3 M 3/3, alltså 34 tänder. Svansens spets ligger utanför svansflyghuden. Några individer tappar sina nedre framtänder under livet.

Arten förekommer på Kuba, Hispaniola, Jamaica, Puerto Rico och på flera mindre öar i regionen. Den lever där i alla habitat.

Individerna vilar i grottor och bildar där stora kolonier med flera tusen medlemmar. De är aktiv på natten och äter främst nektar. I mindre mått ingår pollen, insekter och frukter i födan. Honor kan troligen para sig hela året. Ibland finns grupper av Mormoops blainvillei, Pteronotus parnellii, Pteronotus macleayii eller Phyllonycteris poeyi i samma grotta, men blandade flockar finns inte. Monophyllus redmani lämnar gömstället vid mörker. per kull föds en unge.

Denna fladdermus påverkas av störningar vid viloplatsen. I regionen förekommer tropiska cykloner som kan döda flera individer. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
redmani
Däggdjur i neotropiska regionen
Juraj Križanić

Juraj Križanić, född omkring 1617 i Obrh vid Lipnik, död 12 september 1683 i Wien, var en kroatisk författare. Han har kallats "den förste store panslavisten".

Križanić studerade i Wien, Bologna och Rom och författade 1656 en skrift om den kyrkliga söndringen, Bibliotheca Schismaticorum universa. Under vistelsen i Florens 1657 fick han genom bekantskap med de ryska sändebuden Tjemodanov och Postnikov idén att resa till Ryssland för att verka för den slaviska enheten.

År 1659 kom Križanić över Lwów till Ukraina, som han beskrev i reseskildringarna Putno opisanic od Lewowa do Moswki och Besida ko Czerkasom w osobi Czerkasa upisana. Knappt anländ till Moskva, blev han 1661 för sin politiska frispråkighet skickad till Tobolsk, där han i nödtvungen landsflykt ägnade sig åt politiskt författarskap. 

Križanićs dels på latin, dels på kroatiska skrivna Politika utgavs 1859–60 av Pjotr Bessonov, De providentia Dei 1860 av densamme och hans slaviska grammatik av Osip Bodjanskij 1848 samt av Đuro Daničić (i "Rad jugoslavenske akademije") 1871. Dessutom författade han en skrift i dopfrågan, Ob svetom kreščeniju. 

Efter tsar Alexejs död (1676) återfick han friheten och återvände till Moskva. I sina högst märkliga skrifter utarbetade han en hel samhällslära, höll starkt på den ryska autokratin och på den slaviska enheten, ivrade för ekonomiska reformer, fördömde ryssarnas "främlingsmani" och svärmade för en försoning mellan den öster- och västerländska kyrkan på romersk-katolsk grund.

Källor

Noter

Kroatiska författare
Kroatiskspråkiga författare
Latinskspråkiga författare
Födda 1617
Avlidna 1683
Män
Ugglan
Stenoderma rufum

Stenoderma rufum är en däggdjursart som beskrevs av den franske författaren och zoologen Anselme Gaëtan Desmarest 1820. Stenoderma rufum är ensam i släktet Stenoderma som ingår i fladdermusfamiljen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. 

Arten beskrevs efter upphittade kvarlevor och det antogs att djuret var utdött. Först under senare 1950-talet hittades levande individer.

Underarter 
Tre underarter har beskrivits:
 Stenoderma rufum rufum – Jungfruöarna
 †Stenoderma rufum anthonyi - Puerto Rico (fossil)
 Stenoderma rufum darioi - Puerto Rico

Utbredning 
Arten är känd från Puerto Rico och Jungfruöarna. (Simmons 2005). På Jungfruöarna har den dock inte påträffats sedan 1980-talet. Den förekommer företrädesvis i torr skogsmark och är tämligen okänd. Bara populationen i Luquillo-bergen har studerats.

Utseende 
Denna fladdermus når en kroppslängd av 53 till 73 mm och den saknar svans. Vikten är ungefär 25 gram. Pälsen är på ryggen rödbrun och på buken mera brunaktig. På varje axel finns en vit fläck.

Ekologi 
Stenoderma rufum är fruktätare och har små revir, i genomsnitt 2,5 hektar. 

Arten vistas främst i skogar och vilar även i träd. Honor kan para sig hela året.

Källor

Externa länkar 

 Red Fig-eating Bat , Mammals of Puerto Rico

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen
rufum