kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Epomops franqueti

Epomops franqueti är en däggdjursart som först beskrevs av Robert Fisher Tomes 1860.  Epomops franqueti ingår i släktet Epomops och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Arten blir 14 till 18 cm lång, saknar svans och har en vingspann av cirka 61 cm. Hannar är med 88 till 100 mm långa underarmar och en vikt av 123 till 158 g större än honor. De senare har 86 till 94 mm långa underarmar och en vikt av 78 till 130 g. Dessutom har hannar vid axeln ljusa hårtofsar som liknar epåletter. Pälsen på ovansidan är mörkbrun till orange och på buken förekommer vita hår. Liksom andra släktmedlemmar har Epomops franqueti stora läppar. Kännetecknande är upphöjda strukturer på gommen.

Denna flyghund förekommer i västra och centrala Afrika. Utbredningsområdet sträcker sig från Elfenbenskusten i väst till Sydsudan och Uganda i öst samt till norra Angola och norra Zambia i syd. Arten vistas i regnskogar och i öppna landskap med trädgrupper. Individerna bildar vid viloplatsen små flockar.

Individerna är aktiva på natten men de vaknar ofta på dagen. För kommunikationen mellan individerna finns olika läten. Som andra flyghundar äter arten främst frukter som kompletteras med några blommor. Honor kan vara brunstiga under olika årstider. Annars är inget känt om fortplantningssättet.

Epomops franqueti jagas i Benin, Niger och Kongo-Kinshasa för köttets skull (bushmeat). Den betraktas som skadedjur på odlade frukter. Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
franqueti
Däggdjur i etiopiska regionen
Balionycteris maculata

Balionycteris maculata är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1893.  Balionycteris maculata vär en längre tid ensam i släktet Balionycteris som ingår i familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 2 underarter.

Efter en genetisk studie från 2008 listas med Balionycteris seimundi ytterligare en art i samma släkte (populationen på Malackahalvön).

Denna flyghund förekommer på norra Borneo och i en mindre region på Sumatra. Den vistas i regnskogar, mangrove och kulturlandskap som ligger i låglandet eller i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Flocken består av en hane, några honor och deras ungar. De vilar i ormbunkar, trädens håligheter och tomma termitstackar.

Arten blir 50 till 66 mm lång och saknar svans. Den väger upp till 14,5 g och underarmarnas längd är 39 till 43 mm. I motsats till de flesta andra flyghundar har Balionycteris maculata bara ett par nedre framtänder. Pälsens grundfärg är smutsig brun till grå och på den förekommer många gula punkter.

Individerna är främst aktiva på natten och de hittar födan med hjälp av luktsinnet och synen. De äter frukternas juice, nektar och pollen samt i mindre mått insekter. Fruktens fasta delar spottas ut. Några populationer håller vinterdvala. Fortplantningssättet och livslängden antas vara lika som hos närbesläktade flyghundar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
maculata
Däggdjur i orientaliska regionen
Rousettus bidens

Rousettus bidens är en däggdjursart som beskrevs av Fredericus Anna Jentink 1879. Rousettus bidens ingår i släktet Rousettus och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade. Tidigare listades arten i ett eget släkte, Boneia, som numera är ett undersläkte.

Denna flyghund förekommer på Sulawesi och på mindre öar i samma region. Arten vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till 1060 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker flyghunden odlade områden.

Individerna blir cirka 14 cm långa (huvud och bål) och har en 2,5 cm lång svans. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 9,5 till 10,3 cm och vikten varierar mellan 150 och 195 gram. Pälsen är mörkbrun på ryggen och ljusare brun vid andra ställen. Hannar har vid skuldrorna tjockare päls som liknar epåletter. Arten skiljer sig i detaljer av skallens konstruktion från andra medlemmar av släktet Rousettus.

Individerna vilar i grottor. Upphittade honor var dräktiga med ett embryo.

Rousettus bidens jagas för köttets skull och den hotas även av skogsavverkningar. IUCN listar arten som sårbar (VU).

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
bidens
Däggdjur i orientaliska regionen
Micropteropus

Micropteropus är ett släkte av däggdjur. Micropteropus ingår i familjen flyghundar.

Beskrivning 
Dessa flyghundar når en kroppslängd (huvud och bål) av 7 till 10,5 cm och en vikt av cirka 20 gram. Svansen är bara en liten stubbe. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann varierar mellan 4,5 och 6,5 cm. Den mjuka pälsen är brunaktig och buken är något ljusare än ryggen. Vid öronens ansats finns en vit fläck och hannar har tofsar vid axeln som liknar epåletter.

Arterna förekommer i Afrika söder om Sahelzonen och söderut till Angola och Zambia. De saknas i regnskogarna vid Kongoflodens slättland. Habitatet utgörs av öppna skogar och ansamlingar av träd eller buskar i öppna landskap.

Levnadssättet är främst känt för Micropteropus pusillus. Den äter frukter och slickar trädens vätskor. Ungar föds oftast vid början av regntiden. Dräktigheten varar cirka 5 till 6 månader. Sju till tretton veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Könsmognaden infaller efter 6 månader för honor och efter cirka 11 månader för hanar.

IUCN listar Micropteropus pusillus som livskraftig (LC) och Micropteropus intermedius med kunskapsbrist (DD).

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Micropteropus
Micropteropus intermedius

Micropteropus intermedius är en däggdjursart som beskrevs av Robert William Hayman 1963. Micropteropus intermedius ingår i släktet Micropteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Arten är med 57 till 67 mm långa underarmar större än Micropteropus pusillus. Den har en 3 till 5 mm lång svans, 14 till 17 mm långa öron och 16 till 18 mm långa bakfötter.

Denna flyghund förekommer i sydvästra Kongo-Kinshasa och norra Angola. Det finns bara ett fåtal fynd och den senaste observationen är från 1950-talet. Habitatet utgörs av fuktiga savanner och skogar. En individ vilade i en bergsspricka nära en grotta.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
intermedius
Däggdjur i etiopiska regionen
Micropteropus pusillus

Micropteropus pusillus är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1867.  Micropteropus pusillus ingår i släktet Micropteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet pusillus i det vetenskapliga namnet är latin för mycket liten.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 67 till 85 mm och en vikt av 20 till 35 g. De flesta exemplar saknar svans men ibland är svansen upp till 4 mm lång. Underarmarnas längd är 46,5 till 56 mm, öronens längd 13,5 till 18,7 mm och bakfötternas längd 13 till 15 mm. På ovansidan förekommer mjuk och tjock päls som har en brun till rödbrun färg. Hos vissa populationer är honor ljusare. Även undersidan ser ljusare ut på grund av att den har kortare päls och strupen är ofta naken. Framför och bakom öronen finns små gulvita tofsar. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är delvis täckt av päls. Hannar har hudflikar på axlarna som liknar en påse och där växer större ljusa tofsar. Hela konstruktionen påminner om epåletter. Även honor har små påsar men inga tofsar. Angående storleken finns inga större skillnader mellan båda kön.

Utbredning och habitat 
Denna flyghund förekommer i Afrika söder om Sahelzonen och söderut till Angola. Den saknas i regnskogarna vid Kongoflodens slättland. Habitatet utgörs av öppna skogar och ansamlingar av träd eller buskar i öppna landskap.

Ekologi 
Micropteropus pusillus äter frukter och slickar trädens vätskor. Ungar föds oftast vid början av regntiden. Dräktigheten varar cirka 5 till 6 månader. Sju till tretton veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Könsmognaden infaller efter 6 månader för honor och efter cirka 11 månader för hanar.

Arten är aktiv på kvällen och fram till midnatt. Individerna vilar ensam, i par eller i mindre flockar som kan ha 10 medlemmar. Micropteropus pusillus hänger på en gren som kan ligga i solljuset eller mera gömd i växtligheten. När den äter blommor eller pollen hjälper den vid växternas pollinering. Arten äter bara mjuka delar från frukter och resten kastas till marken.

Vanligen förekommer två parningstider, en mellan mars och maj och den andra mellan september och november. Hannar har läten som påminner om grodornas ljud. De visar dessutom sina epåletter för att imponera.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pusillus
Däggdjur i etiopiska regionen
Myonycteris brachycephala

Myonycteris brachycephala är en däggdjursart som först beskrevs av Bocage 1889.  Myonycteris brachycephala ingår i släktet Myonycteris och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Arten blir 94 till 106 mm lång inklusive en 1 mm lång svans. Den har 62 till 64 mm långa underarmar, bakfötter som är 15 till 17 mm långa och 11 till 15 mm stora öron. Huvudet kännetecknas av stora bruna ögon med mörka ringar, en bred nos och av avrundade öron. Typisk är dessutom långa tummar och inga ljusa fläckar på axlarna. På ryggen förekommer mörkbrun päls och kinderna är mera grå. Pälsen på buken är isabellfärgad till ljusbrun och håren fortsätter lite på underarmarna. Hos Myonycteris brachycephala är vingarna och svansflyghuden mörkbruna. Artens tandformel är I 2/1,5, C 1/1, P 3/3, M 2/3, vad som ger 33 tänder i tanduppsättningen. Detta ovanliga värde beror på att antingen den vänstra eller den högra andra framtanden saknas i underkäken.

Denna flyghund förekommer endemisk på ön São Tomé väster om Afrika. Den vistas där i kulliga områden och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och dessutom uppsöker arten fruktträdodlingar.

Exemplaren är nattaktiva. De äter olika frukter som ofta hämtas från fruktodlingar.

Beståndet hotas av skogarnas omvandling till jordbruksmark. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
brachycephala
Däggdjur i etiopiska regionen
Myonycteris relicta

Myonycteris relicta är en däggdjursart som beskrevs av Wim Bergmans 1980. Myonycteris relicta ingår i släktet Myonycteris och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer i östra Afrika från sydöstra Kenya till sydöstra Tanzania. En avskild population hittades i östra Zimbabwe. Artens ekologi är inte bra utredd. Den hittades oftast i landskap där öppna områden blandas med trädansamlingar eller mindre skogar.

Arten når en absolut längd av cirka 12,5 cm, inklusive en liten svans som är ungefär 1 cm lång. Kroppen är huvudsakligen täckt av ljus rödbrun päls och flygmembranen har en mörkbrun färg. Hos hannar förekommer dessutom en krage av längre och styvare hår kring individernas nacke. Öronen är stora och lite spetsiga på toppen. Myonycteris relicta har 6,5 till 7,5 cm långa underarmar, 1 till 2 cm långa bakfötter och cirka 2 cm långa öron.

Med hjälp av slöjnät fångades aldrig flera individer samtidig och därför antas att Myonycteris relicta lever ensam när ingen parning sker. Arten påträffades inte heller vilande i grottor. Antagligen äter denna flyghund frukter, liksom andra släktmedlemmar, som den hittar med hjälp av synen och lukten.

Regionala populationer påverkas negativ av landskapsförändringar. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
relicta
Däggdjur i etiopiska regionen
Myonycteris torquata

Myonycteris torquata är en däggdjursart som först beskrevs av George Edward Dobson 1878.  Myonycteris torquata ingår i släktet Myonycteris och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Hannar är med en genomsnittlig längd (inklusive svans) av 11,2 cm och en vikt av cirka 40 g lite större än honor. Honor är med svans 10,2 till 10,5 cm långa och ungefär 34 g tunga. Själva svansen är bara en liten stubbe och flyghundens vingspann ligger vid 29 cm. Kännetecknande är en krage av grova ljusa hår kring halsen. På ovansidan kan pälsfärgen variera mellan ljusbrun, mörkbrun, rödbrun och gulbrun. Tårna vid bakfötterna är sammanlänkade med hud. Några hår som ligger nära en körtel är tjocka och grova liksom en kotte. Antagligen får de formen av körtelvätskan.

Denna flyghund har två från varandra skilda utbredningsområden i västra och centrala Afrika. Det första från östra Guinea och Sierra Leone till sydcentrala Niger och det andra från Kamerun, Centralafrikanska republiken och Sydsudan i norr till norra Angola i syd. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden. Habitatet utgörs främst av tropiska regnskogar. Myonycteris torquata uppsöker även savanner med trädansamlingar och stadsparker.

Individerna vilar ensam eller i små flockar. Flera hanar flyttar till ett annat revir när de blir könsmogna.

Myonycteris torquata är aktiv på natten och äter främst frukter av växterna från potatissläktet, av sheanötsträdet, av banansläktet samt guava och mango. Den har även nektar från afrikanskt tulpanträd, kapok och Parkia timoriana som föda. Fortplantningstidens längd är beroende på utbredning. I några regioner föds de flesta under regntiderna mellan augusti och september samt mellan februari och mars. Hannarna flyttar till savannen innan ungarna föds. Troligen föder honan bara en unge per kull.

Regionala populationer påverkas negativ av landskapsförändringar. Hela populationen antas vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
torquata
Däggdjur i etiopiska regionen
Rousettus amplexicaudatus

Rousettus amplexicaudatus är en däggdjursart som först beskrevs av E. Geoffroy 1810.  Rousettus amplexicaudatus ingår i släktet Rousettus, och familjen flyghundar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter.

Utseende 
Arten blir 137 till 152 mm lång, har en 17 till 23 mm lång svans och väger 84 till 104 g. Den har 83 till 91 mm långa underarmar, 19 till 21 mm långa bakfötter och 18 till 20 mm långa öron. Pälsens grundfärg är brun till gråbrun. Flera hår har gråa spetsar som liknar ett skikt av iskristaller i utseende. Liksom andra släktmedlemmar har arten en lång och kraftig nos och öronen är något spetsiga på toppen. De vita fingrarna står i kontrast till den mörka flygmembranen. Närmast fingrarna är flygmembranen lite genomskinlig. Det andra fingret är utrustat med en klo. Flera hannar och ibland även honor har tofsar av ljusgula hår vid halsens sidor. Dessutom är de flesta hannar något större än honorna.

Utbredning och habitat 
Denna flyghund förekommer i Sydostasien och på öar norr om Australien. Utbredningsområdet sträcker sig från Myanmar och Vietnam till Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2200 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och urbaniserade områden som trädodlingar och stadsparker.

Ekologi 
Kolonier med flera tusen individer vilar i grottor eller gruvor. De flyger under natten långa sträckor och äter nästan uteslutande frukter. Efter dräktigheten som varar cirka 15 veckor föder honan en unge. Ungen får ungefär tre månader di.

På Filippinerna har honor antagligen två kullar per år och honor som lever i samma koloni får sina ungar nästan samtidig. För att nå födan kan Rousettus amplexicaudatus flyga 25 km per natt. Infångade exemplar protesterar högljudd och försöker bita.

Liksom andra släktmedlemmar men i motsats till de flesta andra flyghundar skapar arten klickande ljud som används för ekolokaliseringen.

Hot 
Beståndet hotas av skogarnas omvandling till jordbruksmark. Dessutom jagas arten för köttets skull och den dödas när den hämtar sin föda från odlingsmark. Populationen påverkas av störningar vid viloplatsen. Rousettus amplexicaudatus är fortfarande vanlig förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
amplexicaudatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i australiska regionen
Lissonycteris angolensis

Lissonycteris angolensis (tidigare Rousettus angolensis) är en däggdjursart som först beskrevs av Bocage 1898.  Lissonycteris angolensis är ensam i släktet Lissonycteris som ingår i familjen flyghundar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Utbredning och habitat 

Denna flyghund förekommer i Afrika från södra Senegal till Etiopien och söderut till centrala Angola och centrala Moçambique. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 4000 meter över havet. Habitatet varierar mellan olika slags skogar samt buskskogar, savanner med trädansamlingar och öppna landskap med glest fördelade träd.

Utseende 
Lissonycteris angolensis har en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 12 cm och en vingspann av cirka 40 cm. Med undantag av styva hår vid djurets nacke är pälsen lång och mjuk. Den är oftast mörkbrun på ryggen och ljusare på buken. De styva håren är ofta gula eller orange. I motsats till nära besläktade flyghundar har arten inga vita teckningar i ansiktet eller på öronen. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 7 till 9 cm. Vuxna hannar har på strupen och på bröstet tjockare päls som täcker körtlar. Dessa hår är lite styva på grund av körtelvätskan.

Ekologi 
Individerna vilar i grottor eller gömda i den täta växtligheten. Arten äter frukter. Den flyger med hjälp av synen. Vid sovplatsen bildas ofta flockar med cirka 20 medlemmar.

Hot 
Regionala populationer påverkas negativ av landskapsförändringar. Några exemplar jagas för köttets skull. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Flyghundar
Pteropodidae
Däggdjur i etiopiska regionen
Rousettus celebensis

Rousettus celebensis är en däggdjursart som beskrevs av Knud Andersen 1907. Rousettus celebensis ingår i släktet Rousettus och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten är jämförd med andra flyghundar av samma släkte som lever på Sulawesi störst och den har en robustare skalle. Pälsen har främst en brun eller blek gulbrun färg. Kring axlarna förekommer en orange krage eller mantel och buken kan vara något ljusare. Låren är bra täckta med päls och på flygmembranen förekommer flera glest fördelade hår. Rousettus celebensis är med svans 61 till 97 mm lång, svanslängden är 17 till 34 mm, underarmarna är 31 till 44 mm långa, bakfötternas längd är 14 till 27 mm och öronen är 11 till 26 mm stora.

Utbredning och ekologi 
Denna flyghund förekommer på Sulawesi och på mindre öar i samma region. Arten når i bergstrakter 1400 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och trädgårdar. Individerna vilar i grottor. Exemplaren är aktiva mellan skymningen och gryningen. Födan utgörs främst av frukter och troligtvis av blommor. Antagligen är flyghunden viktig för växternas fröspridning. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar hittades i november.

Hot 
Beståndet påverkas regionalt av skogsröjningar. Några exemplar dödas för köttets skull. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
celebensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rousettus lanosus

Rousettus lanosus är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1906. Rousettus lanosus ingår i släktet Rousettus och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Arten listas ibland i det monotypiska släktet Stenonycteris.

Utseende 
Den rufsiga och lite styva pälsen har främst en mörk gråbrun till rödbrun färg. Ibland kan några ljusare hår vara inblandade och undersidan är lite ljusare än ovansidan. Den tjocka kragen är inte lika tydlig som hos andra släktmedlemmar. Arten har liksom andra flyghundar en långsträckt nos som saknar påfallande mönster. Flyghundens flygmembran är mörkbrun och på ovansidan täckt av flera hår. Underarmarnas längd ligger mellan 56 och 107 mm. Kroppslängden (huvud och bål) är 114 till 173 mm, svanslängden varierar mellan 9 och 25 mm och vikten är 94 till 162 g. Denna flyghund har 19 till 25 mm långa öron.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Afrika. Arten vistas i bergstrakter mellan 500 och 4000 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, buskskogar och öppna områden med trädgrupper eller större buskar. Individerna vilar i grottor.

Ekologi 
Exemplaren bildar kolonier med flera hundra medlemmar som vilar tät intill varandra. På grund av artens lätta kranium antas att den äter mjuka frukter, pollen och nektar. Den iakttogs vid blommor av Lobelia giberroa. Individerna skapar klickljud som troligen används för ekolokaliseringen. Dräktiga honor med ett embryo dokumenterades i olika månader.

Hot 
Beståndet hotas av skogsröjningar, av jakt och av störningar vid sovplatsen. Populationen minskar men den anses fortfarande vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
lanosus
Däggdjur i etiopiska regionen
Rousettus leschenaultii

Rousettus leschenaultii är en däggdjursart som först beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1820.  Rousettus leschenaultii ingår i släktet Rousettus, och familjen flyghundar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 95 till 120 mm, en svanslängd av 10 till 18 mm och en vikt av 45 till 106 g. Den har 75 till 85 mm långa underarmar, 18 till 24 mm långa öron och 19 till 24 mm långa bakfötter. Honor är allmänt lättare än hannar. På ovansidan förekommer kort gråbrun till ljusbrun päls och undersidans päls är ljusare brun. Ännu blekare och längre hår finns på hakan och på djurets nacke. Enligt gamla avhandlingar har arten en brun flygmembran med vita punkter som bilder rader. På varje sida i överkäken förekommer 4 framtänder, en hörntand och 4 kindtänder. Djuret har ytterligare en kindtand per sida i underkäken.

Denna flyghund förekommer från östra Pakistan till sydöstra Kina och söderut till Sumatra, Java och Bali. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1150 meter över havet. Habitatet varierar mellan tropiska skogar och stadsparker. Individerna vilar i grottor, redskapsbyggnader, gruvor eller liknande gömställen. Vid viloplatsen bildas ibland kolonier med några tusen medlemmar. Födan utgörs av frukter och blommor. Honor kan para sig två gånger per år och per kull föds allmänt en unge. Som andra släktmedlemmar, men i motsats till de flesta andra flyghundar, använder Rousettus leschenaultii ekolokalisering under flyget.

I några delar av utbredningsområdet betraktas flyghunden som skadedjur på odlade växter och den dödas där med gift. Olika kroppsdelar används i den traditionella kinesiska medicinen. Hela beståndet är däremot ganska stor. IUCN listar Rousettus leschenaultii som nära hotad (NT).

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
leschenaultii
Däggdjur i orientaliska regionen