kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niviventer eha

Niviventer eha är en däggdjursart som först beskrevs av Wroughton 1916. Niviventer eha ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i bergstrakter i södra Kina (provinser Tibet och Yunnan) och Nepal samt i angränsande områden av nordöstra Indien och Myanmar. Den lever i regioner som ligger 2000 till 3700 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar med barrträd, rhododendron, bambu och buskar. Individerna hittas ofta nära vattendrag eller på klippor. Antagligen har Niviventer eha förmåga att anpassa sig till förändrade landskap.

Vuxna exemplar är 11 till 13 cm långa (huvud och bål), har en 16,5 till 19,5 cm lång svans och väger 22 till 65 g. Bakfötterna är ungefär 3 cm långa och öronens längd ligger vid 1,8 cm. Den långa och mjuka pälsen har på ryggens topp en ockra färg. Fram mot sidorna blir den mer orangebrun. Det finns en tydlig gräns mot den ljusgråa undersidan. I ansiktet förekommer ofta mörkare fläckar från nosen till ögat på varje sida. En tydlig mörk fläck finns bredvid varje öra. Den långa svansen har en svartbrun ovansida och en lite ljusare undersida. Vid svansens spets bildar längre hår en tofs. Niviventer eha har fem fingrar vid framtassarna och fem tår vid bakfoten lilltån är påfallande liten. Alla fingrar och tår har en vit färg. Honans tre par spenar är fördelade över bröstet, bukens mitt och regionen vid ljumsken.

Födan utgörs främst av insektslarver som kompletteras med större insekter, frukter och rötter. Arten går främst på marken och den är nattaktiv.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
eha
Däggdjur i palearktiska regionen
Niviventer excelsior

Niviventer excelsior är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1911.  Niviventer excelsior ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i bergstrakter i södra Kina i provinserna Sichuan och Yunnan. Den lever i regioner som ligger 2300 till 3000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 127 till 175 mm och en svanslängd av 190 till 213 mm. Den har 31 till 33 mm långa bakfötter och 22 till 27 mm långa öron. Ovansidan är täckt av gråbrun päls som har på kroppens sidor orange skugga. Det finns en tydlig gräns mot den vita undersidan. Även svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en ljusbrun till vit undersida. Kännetecknande är en mörk fläck framför varje öga.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
excelsior
Däggdjur i palearktiska regionen
Niviventer fulvescens

Niviventer fulvescens är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1847.  Niviventer fulvescens ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 13 till 17 cm lång (huvud och bål), har en 16 till 22 cm lång svans och väger 60 till 135 g. Den har 30 till 34 mm långa bakfötter och 17 till 23 mm långa öron. På ovansidan finns ett större spektrum av pälsfärger från blek ljusbrun till kraftig orange. En tydlig gräns skiljer den ljusgula till vita undersidan från ovansidans färg. Även svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en vit undersida. Ibland dokumenteras exemplar med enfärgad svans.

Denna gnagare förekommer från regionen Kashmir och Nepal till sydöstra Kina samt till Sumatra och Java. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till cirka 2700 meter över havet. Habitatet varierar mellan städsegröna skogar, lövfällande skogar och barrskogar. Arten besöker även trädgårdar och landskap intill skogar som gräsmarker och buskskogar. I några delar av utbredningsområdet delar arten sitt revir med Niviventer confucianus.

Niviventer fulvescens äter frön, bär, troligen gröna växtdelar och insekter.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
fulvescens
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Niviventer hinpoon

Niviventer hinpoon är en däggdjursart som först beskrevs av Marshall Jr. 1976.  Niviventer hinpoon ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i en mindre region i centrala Thailand med karst. Individer hittades bland annat nära en grotta och i buskskogar. Annars är inget känt om levnadssättet.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
hinpoon
Däggdjur i orientaliska regionen
Niviventer langbianis

Niviventer langbianis är en däggdjursart som först beskrevs av Robinson och Cecil Boden Kloss 1922. Niviventer langbianis ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 131 till 162 mm lång (huvud och bål), har en 154 till 199 mm lång svans, 29 till 33 mm långa bakfötter och 19 till 22 mm långa öron. Vikten varierar mellan 58 och 98 g. Individerna har gulbrun till rödbrun päls på ovansidan med några mörkbruna taggar inblandade. Det finns en tydlig gräns mot den vita undersidan. Gränsen utgörs av en smal ljusbrun linje. Svansens är helt brun. På händernas och fötternas ovansida förekommer ljusbrun till vit päls som kan ha en mörkare fläck.

Detta råttdjur har nästan samma utseende som Niviventer confucianus. Några äldre uppstoppade exemplar kan därför vara fel identifierat.

Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer i Sydostasien från Myanmar och sydöstra Kina till Vietnam och norra Malackahalvön. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till 2800 meter över havet. Arten föredrar städsegröna regnskogar som habitat men den hittas även i lövfällande skogar.

Niviventer langbianis klättrar i växtligheten och går ibland på marken.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
langbianis
Däggdjur i orientaliska regionen
Niviventer lepturus

Niviventer lepturus är en däggdjursart som först beskrevs av Fredericus Anna Jentink 1879.  Niviventer lepturus ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer på västra Java. Den vistas i bergstrakter från 1000 meter över havet uppåt. Habitatet utgörs av bergsskogar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
lepturus
Däggdjur i orientaliska regionen
Niviventer niviventer

Niviventer niviventer är en däggdjursart som först beskrevs av Hodgson 1836.  Niviventer niviventer ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En liten råtta med litet huvud och vanligen rubinröd päls på ovansidan, som kan övergå i roströd, och helt vit päls på buken. Brunaktiga fläckar på bröst och nacke kan förekomma. Svansen är lång, länge än kroppen, och likt kroppen tvåfärgad. Spetsen år dock ofärgad eller naken.

Utbredning 
På grund av att flera närbesläktade arter finns i närliggande områden är det exakta utbredningsområdet omdebatterat. Under alla omständigheter förekommer arten i Himalaya. IUCN anger utsträckningen från norra Indien (Uttar Pradesh) över Nepal och Bhutan till Myanmar. Mammal Species of the World lägger till att den även förekommer i norra Pakistan. En relativt ny undersökning (2011), utförd av en grupp ryska vetenskapsmän, rapporterar om fynd gjorda i norra Vietnam. Man framlägger även en teori om att den också kan förekomma i sydöstra Kina.

Ekologi 
Arten förekommer både i bergstrakter och lågland i städsegröna skogar, galleriskogar, lövskogar och barrskogar, gärna i närheten av vattendrag (som i floddalar). Individerna är nattaktiva och gräver underjordiska bon. I bergstrakter når den upp till 3 600 meter över havet.

IUCN klassificerar den som livskraftig ("LC"), men ser ändå habitatförlust till följd av växelbruk och skogsbränder som möjliga hot.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
niviventer
Däggdjur i orientaliska regionen
Niviventer rapit

Niviventer rapit är en däggdjursart som först beskrevs av Bonhote 1903.  Niviventer rapit ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer på centrala och norra Borneo. Den vistas i bergstrakter mellan 940 och 3360 meter över havet. Niviventer rapit lever i bergsskogar och i buskskogar.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
rapit
Däggdjur i orientaliska regionen
Niviventer tenaster

Niviventer tenaster är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1916. Niviventer tenaster ingår i släktet Niviventer och familjen råttdjur. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 120 till 189 mm lång (huvud och bål), har en 174 till 234 mm lång svans, 32 till 35 mm långa bakfötter och 23 till 26 mm långa öron. Vikten varierar mellan 53 och 140 g. Individerna har gulbrun päls på ovansidan med några mörkbruna taggar inblandade. Det finns en tydlig gräns mot den vita undersidan. Svansens ovansida är lite mörkare brun än undersidan. Flera exemplar har en nästan vit svansspets.

Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer på det sydostasiatiska fastlandet från Myanmar till Vietnam. Arten hittas även på Hainan. Den vistas i bergstrakter mellan 1300 och 3000 meter över havet. Niviventer tenaster lever i regnskogar och andra fuktiga bergsskogar. Individerna går främst på marken och klättrar ibland i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
tenaster
Däggdjur i orientaliska regionen
Notomys alexis

Notomys alexis är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1922. Notomys alexis ingår i släktet hoppråttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna gnagare blir 91 till 177 mm lång (huvud och bål), har en 125 till 225 mm lång svans och väger 20 till 50 g. Pälsen har på ovansidan en kastanjebrun till brun färg och undersidans päls är ljusgrå till vit. Även svansen har en brun ovansida samt en ljus undersida. Längre hår vid svansens spets bildar en tofs. Tofsen är kortare än hos andra hoppråttor.

Utbredning 
Arten förekommer i centrala och västra Australien. Den lever i torra områden med gräs av släktet Triodia och med några andra glest fördelade växter.

Ekologi 
Individerna vilar på dagen i underjordiska bon. Per kull föds tre eller fyra ungar.

Hos Notomys alexis förekommer familjegrupper med upp till 10 medlemmar. Underjordiska bon av flera familjer kan vara sammanlänkade men den sociala kontakten till andra familjer är inte intensiv. Arten går på fyra fötter eller hoppar på bakfötterna. Den är under natten mycket i rörelse. Födan utgörs främst av frön som kompletteras med gröna växtdelar och insekter.

Honor kan vara brunstiga under alla årstider men de flesta ungar föds kort före eller under regntiden. Unga honor blir könsmogna efter cirka 85 dagar. Ungarna föds vanligen efter 32 till 34 dagar dräktighet. När honan samtidig diar en unge kan tiden öka till 40 dagar. Nyfödda ungar är blinda och döva samt täckta av några få hår. De öppnar sina ögon efter cirka 15 dagar och öron öppningarna efter ungefär 20 dagar. I genomsnitt diar ungarna sin mor i 28 dagar. Exemplar i fångenskap blev upp till 3 år gamla. I naturen blir de sällan äldre än 1 år.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
alexis
Däggdjur i australiska regionen
Notomys amplus

Notomys amplus är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Charles Walter Brazenor 1936. Notomys amplus ingår i släktet hoppråttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekom i torra landskap i centrala Australien. Regionen bildas av halvöknar med gräs och av buskskogar.

Denna gnagare var med en vikt av cirka 100 g betydlig större än andra släktmedlemmar. Den hade brunaktig päls på ovansidan. Svansen var ungefär lika lång som huvud och bål tillsammans.

Innan Notomys amplus dog ut hittades bara två levande exemplar och rester av artens skelett som fanns i ugglornas spybollar.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
amplus
Notomys aquilo

Notomys aquilo är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1921. Notomys aquilo ingår i släktet hoppråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare väger 25 till 50 g. Svansen är betydlig längre än huvud och bål tillsammans och de smala bakfötterna är med en längd av 35 till 40 mm påfallande stora. Dessutom kännetecknas huvudet av stora ögon och öron. Pälsen har på ovansidan en sandbrun färg och undersidan är vit.

Arten förekommer på ön Groote Eylandt och med två mindre populationer på halvön Arnhem Land i norra Australien. Den upptäcktes ursprungligen på Kap Yorkhalvön men där är arten troligen utdöd. Olika expeditioner mellan 1980-talet och 2000-talet hittade inga individer. Notomys aquilo lever i landskap med sandig jord och med ett täcke av hed, buskar eller gräs.

Honor är ungefär 6 veckor dräktig och sedan föds upp till 5 ungar. Individerna är aktiva på natten och gräver underjordiska bon. Vanligen lever en mindre flock i boet. Vid boets ingångar finns mindre sandhögar med materialet som kastades ut. Notomys aquilo äter främst frön som kompletteras med andra växtdelar och ryggradslösa djur.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
aquilo
Däggdjur i australiska regionen
Notomys cervinus

Notomys cervinus är en däggdjursart som först beskrevs av Gould 1853.  Notomys cervinus ingår i släktet hoppråttor, och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten har liksom andra hoppråttor långa bakre extremiteter och långa bakfötter. Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 9,5 till 12 cm och en svanslängd av 12 till 16 cm. Vikten är 30 till 50 gram. Pälsen har på ovansidan en ljusbrun till grå färg, ibland med rosa skugga, och undersidan är vitaktig. Huvudet kännetecknas av störa öron, stora svarta ögon och upp till 6,5 cm långa morrhår. Vid svansens slut finns en tofs. Arten har däremot ingen påse vid strupen som olika andra hoppråttor.

Utbredning och habitat 
Notomys cervinus förekommer i Australien i sydvästra Queensland och i angränsande områden av South Australia. Habitatet utgörs av hedområden och gräsmarker.

Ekologi 
Individerna bildar små flockar med två till fyra medlemmar som bygger underjordiska bon. Boets djupaste delar ligger cirka en meter under markytan och det finns vanligen tre ingångar. Arten vilar på dagen i boet och letar under natten efter föda. Den äter främst frön samt andra växtdelar och ibland insekter. Vätskebehovet täcks nästan helt med födan. Notomys cervinus går långsamt på fyra fötter eller hoppar snabb på bakfötterna.

Honor föder efter cirka 38 dagar dräktighet upp till fem ungar. Innan fodrar hon boet med torra växtdelar. Ungarna är vid födelsen blinda och väger bara 2 till 4 gram. De öppnar ögonen efter 18 till 28 dagar och diar sin mor cirka en månad.

Fortplantning sker bara vid gynnsamma förhållanden. Därför varierar beståndet mycket. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
cervinus
Däggdjur i australiska regionen
Notomys fuscus

Notomys fuscus är en däggdjursart som först beskrevs av Jones 1925.  Notomys fuscus ingår i släktet hoppråttor, och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna hoppråtta når en kroppslängd (huvud och bål) av 91 till 177 mm, en svanslängd av 125 till 225 mm och en vikt av 20 till 50 g. Kännetecknande för arten är mörka ögon, stora öron samt långa och smala bakfötter. Den mjuka pälsen på ovansidan kan vara ljus sandbrun, intensiv gulbrun, gråbrun eller grå. Undersidan är täckt av vit päls. Långa hår vid svansens spets bildar en tofs. Vid halsens sidor förekommer många talgkörtlar i huden. Sekretet används troligen för att markera reviret och andra flockmedlemmar. Honor har fyra spenar.

Utbredning 
Arten förekommer i nordöstra South Australia samt i angränsande områden av andra australiska delstater. Den lever på slätter eller i kulliga områden med sandig jord och med glest fördelad växtlighet.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och de vilar på dagen i självgrävda tunnelsystem. I boet lever en liten flock. I naturen sker parningen ofta efter regn och vid dessa tillfällen kan beståndet öka kraftigt. I fångenskap kan honor para sig hela året. De är 38 till 41 dagar dräktiga och föder upp till fem ungar per kull. Ungarna är vid födelsen blinda och de väger 2 till 8 g. De öppnar sina ögon efter 18 till 28 dagar och de diar sin mor i 30 dagar. Könsmognaden infaller för hanar och honor efter cirka 70 dagar. En hona levde 26 månader och hanar kan fortplanta sig tills de är 38 månader gamla.

Notomys fuscus går på fyra fötter och den kan hoppa på bakfötterna. Boet är mer eller mindre komplex. Hos flera exemplar har boet en huvudtunnel som är upp till 5 meter lång och som har en diameter av cirka 10 cm. Från gången går ungefär 6 lodräta utgångar till markytan. Ibland lever arten och ett jordlevande pungdjur i samma tunnelsystem.

Denna hoppråtta har frön, bär, blad, andra gröna växtdelar och ibland insekter som föda. Vätskebehovet täcks helt med födan och därför behöver Notomys fuscus inte dricka.

Hot 
På grund av betande husdjur och kaniner som introducerades i regionen minskar tillgången till föda. Dessa djur kan även förstöra tunnelsystemet. Notomys fuscus jagas dessutom av införda katter och rödrävar. Klimatförändringar som medför kortare regntider kan påverka beståndet negativt. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
fuscus
Däggdjur i australiska regionen
Notomys longicaudatus

Notomys longicaudatus är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Gould 1844.  Notomys longicaudatus ingår i släktet hoppråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten upptäcktes ursprungligen i västra Australien i området där orten New Norcia ligger idag. Gnagarens utbredningsområde sträckte sig över delstaterna New South Wales, Northern Territory, South Australia och Western Australia. Liksom Notomys cervinus levde den i hedområden och gräsmarker med sand eller lera.

Zoologerna är övertygade att Notomys longicaudatus dog ut på grund av introducerade fiender som rödräv och tamkatt. Den jagades dessutom av inhemska ugglor och den är dokumenterad från många spybollar. Därför antas att den var vanligt förekommande. De sista levande individerna iakttogs 1901 eller 1902.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
longicaudatus
Notomys macrotis

Notomys macrotis är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Thomas 1921. Notomys macrotis ingår i släktet hoppråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekom i västcentrala Western Australia. Den levde i regioner med hed eller i öppna skogar samt i områden med glest fördelade buskar och träd.

Notomys macrotis dog troligen ut på grund av introducerade tamkatter. Antagligen påverkades den även av får som fick beta i utbredningsområdet. På grund av fåren minskade växtligheten och de förstörde troligen gnagarens underjordiska bon. De sista individerna av Notomys macrotis fångades under 1840-talet och troligen dog arten ut under de följande årtiondena. Rödräven introducerades senare och den borde inte ha varit delaktig i artens försvinnande.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
macrotis
Notomys mitchellii

Notomys mitchellii är en däggdjursart som först beskrevs av Ogilby 1838.  Notomys mitchellii ingår i släktet hoppråttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydvästra och södra Australien. Den lever i buskskogar som domineras av växter från eukalyptussläktet (Eucalyptus). Individerna är aktiva på natten och de gräver komplexa tunnelsystem.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
mitchellii
Däggdjur i australiska regionen
Notomys mordax

Notomys mordax är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Thomas 1922. Notomys mordax ingår i släktet hoppråttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Kvarlevor av arten hittades under 1840-talet. Enligt den ursprungliga beskrivningen upptäcktes de i jordbruksregionen Darling Downs i Queensland i Australien. Troligen dog gnagaren ut efter européernas ankomst i Australien. Notomys mordax jagades troligen av introducerade tamkatter och den påverkades antagligen av habitatförstöring. Det är inget känt om gnagarens levnadssätt och när den dog ut.

Källor

Externa länkar 

Hoppråttor
mordax
Oenomys hypoxanthus

Oenomys hypoxanthus är en däggdjursart som först beskrevs av Jacques Pucheran 1855.  Oenomys hypoxanthus ingår i släktet rostnosråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten har en långsträckt kropp och en påfallande lång svans. Den täta och ganska styva pälsen har på ovansidan en gråbrun till rödbrun färg med flera gulbruna punkter. På ryggens topp är flera helt svarta hår inblandade vad som är synlig som en längsgående mörk strimma. Nära stjärten och på låren är pälsen mer orangeröd. Den finns en tydlig gräns mot den vitaktiga undersidan som kan ha en orange skugga på vissa ställen. Även nosen, läpparna och kinderna har en tydlig orange till röd skugga. Oenomys hypoxanthus har röda ringar kring ögonen och korta röda hår på öronen. De ljusa klorna står i kontrast till de bruna tassarna. På den långa svansen finns fjäll och enstaka hår.

Vuxna exemplar är 137 till 165 mm långa (huvud och bål), har en 154 till 201 mm lång svans och väger 70 till 124 g. Bakfötterna är 30 till 34 mm långa och öronen är 18 till 23 mm stora.

Utbredning 
Detta råttdjur förekommer i centrala Afrika från Nigeria till Etiopien, Kenya och Tanzania samt söderut till Angola. Arten är vanligast i bergstrakter som ligger 2000 till 3000 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga gräsmarker och buskskogar, ofta vid kanten av skogar eller jordbruksmark.

Ekologi 
Individerna går främst nära marken (oftast klättrande i högt gräs eller i låga buskar). De bygger klotrunda bon av gräs och andra växtdelar som placeras 50 till 300 cm ovanför marken vid höga grässtjälkar eller i buskar. Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. Vid fara är de orörliga eller de söker skydd i vattnet. Oenomys hypoxanthus äter gräs, örter, frukter och ibland bark.

Fortplantningstiden är beroende på utbredning och revirets höjdläge. Honan föder upp till fem ungar per kull. Ungarna är vid födelsen blinda och nästan nakna. De öppnar sina ögon efter 7 till 9 dagar och de diar sin mor 30 till 35 dagar. Fast föda prövas redan efter två veckor. Honor i fångenskap kan ha sin första kull efter cirka 140 dagar.

Källor

Externa länkar 

Rostnosråttor
hypoxanthus
Däggdjur i etiopiska regionen