kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stilleståndet i Ulm

Stilleståndet i Ulm () (även känt som Fördraget i Ulm) skrevs under i den tyska staden Ulm den 4 mars 1647 mellan Frankrike, Sverige och Bayern. Detta vapenstillestånd tillkom efter att Frankrike och Sverige hade invaderat Bayern under det trettioåriga kriget. De båda invaderande länderna tvingade kurfurst Maximilian I av Bayern att gå med på vapenvila och avsäga sig sin allians med kejsar Ferdinand III. Maximilian bröt dock vapenvilan och återupptog alliansen med kejsaren redan på hösten samma år.

Trettioåriga kriget
1647 i Frankrike
1647 i Sverige
Svenska freder
Vedbobacken

Vedbobacken är en skidanläggning i Västerås som har 5 nedfarter i varierande svårighetsgrad från grönt till rött, och 3 liftar. En ankarlift till toppen, en modern knapplift och ett skidband vid barnbacken. Fallhöjden är 50 m och total pistlängd 800 m. Nedanför backen finns liftkortsförsäljning, skiduthyrning och café.

Vid anläggningen finns även en pulkabacke och grillplats som hålls öppen när anläggningen är öppen.

Sommartid är Vedbobacken öppen för downhill cykling, och glasscafét Glassboden håller öppet dagligen. 

Vedbobacken planerar en höjning av backen med ca 15 meter i fallhöjd. En ny topp ska byggas söder om den befintliga och förse backen med förlängda nedfarter samt en ny nedfart i ett helt nytt väderstreck. Till höjningen planeras också en sittlift att sättas upp, en lift som redan ligger nedskruvad på baksidan av backen. Det är en fast 3-stolslift som är inköpt från Stöten i Sälenfjällen. Det planeras också en ny ankarlift till den nya nedfarten åt väst som ska bli ungefär 400 meter lång och bli Vedbobackens längsta nedfart och ha blå lutning. Backen kallas inofficiellt för "Familjebacken". Även en ny pistmaskin, nya snökanoner av typen lansrar och ett större servicehus med restaurang och duschmöjligheter planeras. Under våren 2020 fick detaljplanen godkänt och toppen börjar höjas under 2021. Höjningen kommer att ta några år.

Bildgalleri

Externa länkar 
 
 Webbkamera i Vedbobacken från webbkameror.se

Vintersportanläggningar i Sverige

Sport i Västerås
Sportanläggningar i Västerås kommun
Jakub Arbes

Jakub Arbes, född 12 juni 1840 i Smichow, Prag, död där 8 april 1914, var en tjeckisk skriftställare.

Arbes var mycket produktiv såsom politisk publicist, romanförfattare och litteraturkritiker. Han skrev den första utförliga studien över Karel Hynek Mácha, den tjeckiska nyromantikens grundare.

Källor

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Personer från Prag
Födda 1840
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Geografen

Geografen är en oljemålning av Johannes Vermeer från 1669.

Beskrivning av målningen
Geografen är troligen, liksom den liknande och något år äldre Astronomen, ett beställningsverk. Vem som i så fall beställt dem är oklart, men en utpekad kandidat är Antony van Leeuwenhoek, i Delft, vilken också skulle ha kunnat vara modell i bägge målningarna. 

Målningen beskriver en ung man som står i ett arbetsrum och forskande ser mot fönstret, med vänster hand på en bok och med en passare i höger hand. Han är omgiven av kartor, sjökort, böcker och en glob och klädd i en lärds innerock i blått med bräm i rött.

På väggen bakom geografen hänger ett sjökort över Europas kuster, ritad av Willem Janszoon Blaeu och på ett högt träskåp står en jordglob från 1600 av Jodocus Hondius i Amsterdam.

Astronomen och Geografen möjliga pendanger
De två målningarna, nästan lika stora till formatet, har många likheter och det finns skäl att anta att de har varit pendanger, avsedda att hänga bredvid varandra. De har också haft samma ägare under sina första drygt hundra år.

Proveniens
Till 1797 har ägandeskapet av Geografen följts åt med ägandet av Astronomen. 

De förste ägarna kan ha varit ämbetsmannen Adriaen Paets (1631–86) i Rotterdam till 1686, och efter honom sonen, ämbetsmannen och konstmecenaten Adriaen Paets (1657–1712) i Rotterdam. Efter den senares död 1712 såldes målningen 1713 till konsthandlaren Hendrick Sorgh (1666–1720) i Amsterdam. Efter dennes död 1720 såldes målningen och hamnade då eller något senare hos köpmannen Govert Looten (1668–1727) i Amsterdam. Den såldes efter den senares död 1729 till konstsamlaren Jacob Crammer Simonszon (1725–78) i Amsterdam.

Efter Crammers Simonszons död såldes målningen 1778 för att hamna hos bankiren Jean Etiènne Fizeaux (1707–80) i Amsterdam, och efter dennes död 1780 hos änkan till 1785. Hon avyttrade den via konstnären och konsthandlaren Pieter Fouquet (1729–1800) i Amsterdam. Sannolikt köptes den av grosshandlaren och Vermeer-entusiasten Jan Danser Nijmans (omkring 1755–97), vilken är belagd som ägare 1794. 

I augusti 1797 såldes målningen, nu separerad från Astronomen, på auktionen efter Jan Danser Nijman i Amsterdam till tryckaren Christian Josi (1768–1828) i Amsterdam och London. Samma år såldes den vidare till Arnoud de Lange i Amsterdam (död 1803). Under första hälften av 1800-talet ägdes målningen av olika ägare i Nederländerna för att hamna i Frankrike under 1860-talet. År 1875 såldes den till prins Demidoff di San Donato, år 1880 såldes den vidare till Adolf Josef Bösch i Wien, och 1885 köptes den slutligen av Städelsches Kunstinstitut i Frankfurt am Main.

Referenser

Noter

Tryckta källor
John Nash: Vermeer, Scala Books och Rijksmuseum, Amsterdam 1991, 
Johannes Vermeer, utgiven av National Gallery of Art i Washington D.C., Royal Cabinet for Paintings Mauritshuis i Haag och Yale University Press, New Haven och London, 1995,

Webbkällor
 Om målningen på essentialvermeer.com

Målningar av Johannes Vermeer
Målningar i Städelsches Kunstinstitut
Porträttmålningar
Så ska vi cykla

Så ska vi cykla är en svensk kortfilm från 1951 med regi och manus av Margaretha Rosencrantz. Den producerades av AB Svensk Filmindustri som en skolfilm i syfte att utbilda ungdomar i hur man på ett adekvat sätt cyklar. Medverkande skådespelare var Sigge Fürst, Siv Thulin och Walter Sarmell.

Rollista 
 Sigge Fürst – pappa
 Siv Thulin – mamma
 Walter Sarmell – cykelreparatören

Källor 

Svenska kortfilmer
Filmer 1951
Svenskspråkiga filmer
Doinița Gherman

Doiniţa Gherman, född 6 december 1989 i Chișinău, är en moldavisk sångerska. 

2006 debuterade Gherman i den moldaviska uttagningen till Eurovision Song Contest 2006 med låten "Batuta doinitei" men hon lyckades inte ta sig till finalen. 2009 deltog Gherman i Moldaviens uttagning till Eurovision Song Contest med låten "Hei! Exploadează!". I finalen fick hon inga poäng av folket men 6 av juryn vilket gav en total åttonde plats av 20 deltagare. 2010 deltog hon i landets uttagning till Eurovision Song Contest 2010 med låten "Meloterapia". Hon lyckades ta sig till finalen via en semifinal och fick i finalen 0 poäng av juryn och 5 av tittarna vilket gjorde att hon slutade på plats 10 av 14.

2011 deltog hon för tredje året i rad i den nationella uttagningen då hon i Moldaviens uttagning till Eurovision Song Contest 2011 ställde upp med låten "Viaţa". Hon fick vare sig tillräckligt många telefon- eller juryröster för att få några poäng i finalen och slutade på delad sista plats med 12 andra bidrag. 2012 deltog hon i O melodie pentru Europa 2012 med låten "Welcome to Moldova" med vilken hon slutade på 13:e plats. 

2013 deltar hon för femte året i rad i Moldaviens uttagning till Eurovision Song Contest 2013 med låten "Planeta e un rai". Hon deltog i den första semifinalen och fick där flest teleröster och 6 poäng av juryn vilket gjorde att hon kvalificerade sig för finalen den 16 mars 2013.

Referenser

Externa länkar 
Doiniţa Gherman på Myspace

Födda 1989
Moldaviska sångare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Chișinău
Rhin (biflod till Havel)

Rhin är en 129 km lång flod i förbundslandet Brandenburg i Tyskland som utgör en biflod till floden Havel och därmed är en del av Elbes flodsystem.  Floden flyter genom orterna Rheinsberg, Neuruppin, Fehrbellin och Rhinow.

Externa länkar 

Vattendrag i Brandenburg
Havels avrinningsområde
Lekain

Lekain, egentligen Henri Louis Cain, född 14 april 1728, död 8 februari 1778, var en fransk skådespelare.

Lekain uppträdde från 1748 som amatör och väckte Voltaires och debuterade under dennes ledning och beskydd på Théâtre français 1750 och blev 1752 på kunglig befallning anställd där. Lekain var sin tids store tragiker på fransk scen, en naturkraft mitt i den preciösa rokokon, men tyglad av en bländande teknik. Han försökte tillsammans med sin motspelerska Hippolyte Clairon reformera tidens tragiska skådespel i en mera realistisk riktning och gav genom sin opposition impulsen till att åskådarplatserna uppe på själva scenen på Théâtre français indrogs 1759. Hans Mémoires utgavs 1801.

Källor 

Franska skådespelare under 1700-talet
Alumner från Paris universitet
Födda 1728
Avlidna 1778
Män
Svensk uppslagsbok
Anica Milenković

Anica Milenković (serbisk kyrilliska: Аница Миленковић), född 1978 i Požarevac, är en serbisk sångerska. Hennes första skiva Ne lančiću ime tvoje (Ditt namn på ett halsband) kom ut år 1991.

Diskografi 
 Mlade godine mogu sve (1991)
 Devojački snovi (1992)
 Korak napred (1993)
 Molitva (1994)
 Ludilo (1997)
 Čarobnjak (1998)
 Miljenica (1998)
 Uzmi me za ruke (1999)
 Puštam te (2001)
 Pile moje (2003)
 Sad ili nikad (2004)
 Depresija (2007)

Serbiska sångare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Požarevac
Födda 1978
Halmstad Arena Skatepark

Halmstad Arena Skatepark i Halmstad är en betongpark avsedd för skateboard, inlines och kickbike. Platsen för parken är utanför Halmstad Arena, på området Sannarp i Halmstad. Den åkbara ytan är 2000 m².

Halmstad Arena Skatepark är byggd som ett samarbetsprojekt mellan Halmstads kommun (arbetslivsförvaltningen och teknik- och fritidsförvaltningen), Arbetsförmedlingen och Halmstads Fastighets AB. Parken drivs av Teknik- och fritidsförvaltningen tillsammans med Halmstad Skateboardklubb.

Designarbetet 
Parken är designad och projekterad av Pivotech i samarbete med Ramböll och Concreatures (bowlen). De lokala åkarna har dessutom varit delaktiga i designarbetet. Parken är designad för att vara både rolig och utmanande. Större delen av parken är en sk. " street-plaza", men här finns också Sveriges största "slutna bowl". I sin utformningen liknar parken så långt som möjligt ett vanligt torg med murar och räcken att hoppa och grinda på.

Tävlingar & Event 
Halmstad Arena Skatepark har hittills stått värd för en större tävling och ett större skatecamp.
Deltävling i Betongcupen, 6 augusti 2011. (Även kallad "Holiday Halmstad") 
Tacky Skatecamp Tour - Camp éS, augusti 2011

Källor

Externa länkar 
Halmstad Arena Skateparks officiella webbplats
Halmstad Skateboardklubbs officiella webbplats
Halmstad Skateboardklubb på Facebook

Sport i Halmstad
Skateboardanläggningar
Sportanläggningar i Halmstads kommun
Sportanläggningar invigda 2011
Guillaume Lekeu

Guillaume Lekeu, född 20 januari 1870, död 21 januari 1894, var en belgisk kompositör.

Lekeu av elev till César Franck och Vincent d'Indy, komponerade kammarmusik (varav en del efter Lekeus tidiga död fullbordades av d'Indy), fantasier för orkester över belgiska folkmelodier, Chant lyrique för kör och orkester, Chant de triomphale délivrance för orkester med mera. Lekeu var en av de främsta representanterna för den franska musikaliska stilen i Belgien.

Källor 

 

Belgiska klassiska kompositörer
Personer i Belgien under 1800-talet
Födda 1870
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Nataša Đorđević

Nataša Đorđević (serbisk kyrilliska: Наташа Ђорђевић), född 1975 i Belgrad, är en serbisk folksångerska. Hon är en av de där framgångsrika artisterna inom Grand Production. Hon har också släppt många duetter tillsammans med andra serbiska sångare.

Hennes första album Ti si otrov moj (Du är mitt gift) släpptes år 1990.

Diskografi 

 Ti si otrov moj (1990)
 Hej đavole (1991)
 Kad - tad (1992)
 Avanturista (1994)
 Prevara (1995)
 Kletva (1997)
 Da umrem od tuge (1998)
 Alal vera (2000)
 Zaboravi broj (2001)
 Baš baš (2002)
 Ne daj me srećo (2003)
 Neoprostivo (2006)
 Sad mi trebaš (2011)
 Pijem, pijem (2012)

Födda 1975
Serbiska folksångare
Serbiska popsångare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Belgrad
Uppsala läns norra domsaga

Uppsala läns norra domsaga var en domsaga i Uppsala län. Den bildades 1715, och fick detta namn 1853. Det upplöstes 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige. Domsagan överfördes då till Uppsala läns norra tingsrätt.

Domsagan lydde under Svea hovrätts domkrets.

Härader
Domsagan omfattade häraderna Norunda, Oland och Örbyhus.

Tingslag
Samtliga tingslag i domsagan slogs ihop den 1 januari 1884 (enligt beslut den 12 juni 1882 och den 5 oktober 1883) för att bilda Uppsala läns norra domsagas tingslag.

Före 1884
Films och Dannemora tingslag
Lövsta tingslag
Norunda tingslag
Olands tingslag
Tierps tingslag
Vendels tingslag
Västlands och Älvkarleby tingslag

Från 1884
Uppsala läns norra domsagas tingslag

Häradshövdingar
 1715–1721 Erik Sillnæus  
 1721–1740 Adrian Valtinsson
 1754–1763 Hans Brase 
 1763–1795 Johan Pfeiff 
 1795–1845 Svante Klinteberg
 1846–1855 Carl Johan Wimmerstedt
 1856–1878 Lars Erik Westblad
 1879–1900 Carl Fredrik Oskar von Bahr
 1900–1919 Gustaf Ribbing
 1920–1948 Nils Gustaf Sebastian Edling
 1948–1960 Karl-Fredrik Pfeiffer

Källor

Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Tierps tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Historiska domsagor i Uppsala län
Jaroslav Kvapil (författare)

Jaroslav Kvapil, född 25 september 1868 i Chudenice, död 10 januari 1950 i Prag, var en tjeckisk författare. Han var gift med Hana Kvapilová.

Kvapil debuterade 1889 med diktsamlingen Padající hvězdy (Fallande stjärnor), åtföljd av Ružový ker (Rosenbusken, 1890), Tichá láska (Stilla kärlek, 1891), Liber aureus (1894) och Oddanost (Hängivenhet, 1896). Ett urval av hans dikter utkom 1907. 

Kvapil var anställd som regissör vid tjeckiska nationalteatern i Prag och skrev även flera dramer i sagostil, varibland Princezna Pampeliška (1897), den lyriska trilogin Memento (samma år) samt Bludička (Irrbloss, 1896) och ett par operalibretter.

Källor

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Tjeckiska teaterregissörer
Personer från Böhmen
Födda 1868
Avlidna 1950
Män
Ugglan
Julius av Eclanum

Julius av Eclanum (italienska: Giuliano di Eclano, latin: Iulianus Aeclanensis), född cirka 386, död cirka 455, var biskop i Aeculanum, nära dagens Benevento i Italien. Han var anhängare av pelagianismen. Julius föddes i Apulien. Hans far Memorius var en italiensk biskop, och hans mor var en italiensk adelsdam kallad Juliana. Det var inte ovanligt att kyrkans män var gifta, aposteln Petrus var till exempel gift  Julius gifte sig med en kvinna som kallades Ia.

Augustinus var nära vän av familjen, men Julianus av Eclanum var inte överens med kyrkofader Augustinus syn på synden. Biskop Julianus menade att Gud har tillämnat nåden för att människans natur ska nå fulländningen. Den mänskliga naturen är den gode Skaparens gåva och därför kan inget naturligt vara ont i sig. Sexualdriften blir synd först då den användas på skadligt sätt och det är därför helt fel att blanda ihop arvsynd med lust. Enligt Julianus har Augustinus fört in ett främmande synsätt i den kristna kyrkan då han såg ner på Skaparens sköna universum, fylld av ångest inför sexuallivet och tonårens dårskaper som han själv utförligt beskriver i sina Bekännelser. Detta synsätt kommer från manikéerna som Augustinus påverkades av.

Referenser

Födda 386
Avlidna 455
Italienska teologer
Italienska biskopar
Män
Personer från Apulien
Hana Kvapilová

Hana Kvapilová, född Kubešová 29 november 1860 i Prag, död där 8 april 1907, var en tjeckisk skådespelare och författare. Hon var gift med Jaroslav Kvapil.

Kvapilová var av den tjeckiska scenens förnämsta artister. Litterärt begåvad, författade hon en mängd sceniska studier och skisser, som under titeln Literární pozŭstalost Hany Kvapilové utgavs 1907 efter hennes död.

Källor

Tjeckiska skådespelare
Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Personer från Prag
Födda 1860
Avlidna 1907
Kvinnor
Ugglan
Knypplerskan

Knypplerskan är en oljemålning av Johannes Vermeer från 1669–70.

Beskrivning av målningen
Knypplerskan avbildar en ung kvinna, som koncentrerat arbetar med sin knyppling. Hon håller ett par knyppelpinnar i sin vänstra hand samtidigt som hon placerar en nål i ett mönsterkort på en knyppeldyna på ett arbetsbord. Kvinnan har en genomarbetad frisyr och är klädd i en gul överdel med vit knypplad krage.

På ett bord mellan betraktaren och knypplerskan ligger en turkisk matta och på den en sykudde och en bok.

Målningen är Johannes Vermeers minsta.

Proveniens
Målningen tillhörde sannolikt de målningar som har haft Pieter van Ruijven som förste ägare, och som efter honom gick i arv till respektive hustrun, dottern och svärsonen. Den såldes på auktionen efter Jacob Dissius i Amsterdam i maj 1696.

År 1778 såldes den på auktion efter Jacob Crammer Simonzon till Jan Danser Nijman.<ref>Jan Danser Nijman ägde också Astronomen, Geografen och Dam som står vid en cembalo, Johannes Vermeer, utgiven av National Gallery of Art i Washington D.C., Royal Cabinet for Paintings Mauritshuis i Haag och Yale University Press, New Haven och London, 1995, , sidan 198 </ref>  Därefter ägdes den av olika personer i Nederländerna och Frankrike för att hamna hos den nederländske samlaren Dirk Vis Blokhuyzen (1799–1869) i Rotterdam. Den skänkte sin samling under vissa villkor till Rotterdams stad, men denna avstod. Därför gick hela samlingen på auktion i Paris 1870 och köptes där för Louvren.

Samtida nederländska målningar av knypplerskor

Källor
John Nash: Vermeer, Scala Books och Rijksmuseum,  Amsterdam 1991, Johannes Vermeer'', utgiven av National Gallery of Art i Washington D.C., Royal Cabinet for Paintings Mauritshuis i Haag och Yale University Press, New Haven och London, 1995, 
 Om målningen på essentialvermeer.com

Noter

Målningar av Johannes Vermeer
Målningar på Louvren
Genremålningar
Suzana Jovanović

Suzana Jovanović (serbisk kyrilliska: Сузана Јовановић) är en populär serbisk pop-folksångerska som föddes i Belgrad och som är gift med Saša Popović, grundaren till Grand Production. Hennes största hits var Plakala bih i bez suza, Džabe čare, Didarla och Sokole. De släpptes både i slutet av 1990-talet och i början av 2000-talet.

Diskografi 
 Rođeni u pravo vreme (Född i rätt tid) (1994)
 Poslaću ti ljubav (Jag skickar du älskar) (1995)
 Ko me jednom prevari (Vem lurar mig en gång?) (1996)
 Plakala bih i bez suza (Jag grät utan tårar) (1997)
 Didarla (Didar) (1998)
 Prsten sudbine (Ring av öden) (1999)
 Blago za robiju (Något i fängelse) (2001)
 Ne izlazi sunce zbog tebe (Solen kommer inte ut för dig) (2002)
 Ludilo (Galenskap) (2010)

Födelseår saknas
Serbiska folksångare
Serbiska popsångare
Levande personer
Musiker från Belgrad
Kvinnor
Serbiska musiker under 1900-talet
Serbiska musiker under 2000-talet
Kalmarsunds gymnasieförbund

Kalmarsunds gymnasieförbund är ett kommunalförbund som bildades 1 juli 1995. Förbundet har till uppgift att bedriva och utveckla gymnasial utbildning och kommunal vuxenutbildning åt medlemskommunerna Borgholm, Kalmar, Mörbylånga och Torsås. De bedriver även kvalificerad yrkesutbildning. Förbundschef är Mats-Peter Krantz. Sedan december 2022 finns knutet till Kalmarsunds gymnasieförbund även ett innovationscenter och sedan 2023 en framgångsakademi.

Politisk organisation
Kalmarsunds gymnasieförbunds högsta beslutande organ är styrelsen.
Styrelsen består av 11 förtroendevalda. Fem från Kalmar, samt två från vardera Borgholm, Mörbylånga och Torsås.

Studerande och medarbetare
Cirka 3 250 elever finns inom gymnasieskolan och ungefär 1 000 studerande inom kommunal vuxenutbildning. Personalen utgörs av cirka 540 tillsvidareanställda varav vissa med titeln FÖL eller förstelärare. Tidigare uppbar dessa titeln SYL eller särskilt yrkesskickliga lärare.

Förbundets skolor
Axel Weüdelskolan
Kalmar gymnasiesärskolan
Jenny Nyströmsskolan 
Lars Kaggskolan 
Stagneliusskolan 
Ölands Kunskapscenter

Källor

Externa länkar
 Kalmarsunds gymnasieförbunds hemsida

Organisationer bildade 1995
Organisationer i Kalmar
Utbildning i Kalmar län
Kommunalförbund för utbildning
Kaarlo Kangasniemi

Kaarlo Olavi Kangasniemi, född 4 februari 1941 i Kulla i landskapet Satakunda, är en före detta finländsk tyngdlyftare och OS-segrare.

Vid OS i Mexico City 1968 vann Kangasniemi Finlands enda guldmedalj under spelen. Han tävlade i klassen under 90 kg och hans sammanlagda resultat var 517,5 kg. 
 
Kangasniemi har efter sin aktiva karriär medgett att han använde dopning, anabola steroider. Dessa var inte förbjudna när han vann guldmedaljen och bruket av dem var utbrett.

Källor
svenska.yle.fi

Finländska tyngdlyftare
Finländska olympiska guldmedaljörer
Män
Födda 1941
Levande personer
Hans Hamngren

Hans Uno Hamngren, född 2 maj 1934 i Västerås, död 22 november 2017 i Stockholm, var en svensk tecknare, målare och grafiker.
Han var far till konstnären Olle Hamngren (f 1960). 
Samt gift 2a gången  från 1995 med presschefen Margareta Berglund Hamngren (f 1949).

Biografi 
Hamngren fick sin utbildning genom studier vid Konstfack 1952–1956  och på Konsthögskolan i Stockholm 1962–1967.

Hans socialt och politiskt inriktade konst är kraftfullt tecknad, ibland med inslag av collage, och präglas ofta av en ångestfylld stämning. Efter att först ha skapat en detaljerad, expressiv grafik arbetade han sedan början av 1970-talet främst med anamorfoser, förvrängda bilder som får rätt proportion sedda i en cylindrisk eller pyramidformad spegel.

Hans konst har visats på ett stort antal separatutställningar såväl i Sverige som utomlands.

Representation 
Hamngren finns representerad på
Moderna museet och Nationalmuseet, Stockholm
Göteborgs konstmuseum
Malmö museum
Länsmuseet i Gävle
Norrköpings Konstmuseum
Athenaeum, Helsingfors
Åbo museum
New York Public Library
The Art Institute, Minneapolis
Bibliotheque National, Paris
Musée des Arts, Cholet
Kalmar konstmuseum
Konstmuseerna i Warszawa, Krakow, Dresden, m.fl.

Priser och stipendier 
Hamngren har mottagit
Grand prix vid Grafikbiennalen i Krakow 1974. 
Diplom vid, Graphica Creativa Jyväskylä 1975. 
Professor Sven Erixons stipendium 1965, 
Statligt arbetsstipendium 1967, 1968, 1977, 1981, 1982, 1992, 1996, 
Grafiska Sällskapets stipendium 1971.

Källor 
Bra Böckers lexikon, 1975
https://web.archive.org/web/20100813081648/http://www.danart.se/group.asp?group=41
http://www.lexikonettamanda.se/show.php?aid=16649

Noter

Födda 1934
Avlidna 2017
Män
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Konstnärer från Västerås
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Ledamöter av Konstakademien
James Graham, 1:e hertig av Montrose

James Graham, 4:e markis och 1:e hertig av Montrose, född i april 1682, död den 7 januari 1742, var en brittisk politiker, sonsons son till James Graham, 1:e markis av Montrose och farfar till James Graham, 3:e hertig av Montrose.

Montrose ärvde markisvärdigheten 1684, blev 1705 Skottlands storamiral och 1706 rådets president samt belönades 1707 för sina förtjänster om unionens åvägabringande med hertiglig värdighet. Han var 1709-13 skotsk sigillbevarare, utsågs 1714 av Georg I till statssekreterare för Skottland och innehade ånyo 1716-33 sigillbevararsysslan.

Familj

Han gifte sig 1702 med lady Christian Carnegie (d. 1744), dotter till David Carnegie, 3:e earl av Northesk. 

Barn:

 David Graham, 1:e earl Graham (1705-1731)
 William Graham, 2:e hertig av Montrose (1712-1790)
 George Graham (1715-1747)

Källor

Noter

Brittiska hertigar
Skotsk adel
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Födda 1682
Avlidna 1742
Män
Ledamöter av Royal Society