kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rita Clay Estrada

Rita Clay Estrada, född 31 juli 1941 i Michigan i USA, är en amerikansk författare av kärleksromaner under pseudonymerna Rita Clay, Tira Lacy och Rita Clay Estrada. Hon har också skrivit faktaböcker om att skriva kärleksromaner. Hon var den första ordförande till föreningen Romance Writers of America, som hon grundade tillsammans med sin mor Rita Gallagher.

Biografi
Rita Clay föddes den 31 juli 1941 i Michigan i U.S.A.. Hennes mor, Rita Gallagher, tidigare Miss Michigan, var författare till kärleksromaner och en känd författarinstruktör. Hennes far var pilot i U.S. Air Force.  Hon tillbringade en stor del av sina unga år med att bo i Europa.  Hon gifte sig med sin förälskelse från high school-tiden när hon var mycket ung och stannade i hemmet för att uppfostra deras fyra barn. 1977, då hon hade varit gift i 20 år, skaffade hennes man henne en skrivmaskin och sa "– Du har ju alltid sagt att du vill skriva. Så skriv nu!"

Hennes första försök var en lång historisk kärleksroman som genast blev refuserad. Hennes nästa manus, en samtida kärleksroman, blev likaledes refuserad. Hennes tredje manus, Wanderer's Dream, antogs av Silhouette Books.  Hon använde sitt flicknamn, Rita Clay för denna bok och för ytterligare sju titlar för Silhouette.  1982, bytte hon till Dell för att skriva för deras Candlelight Ecstasy-serie. Harlequin ägde rätten till hennes författarnamn, så hon skrev under pseudonymen Tira Lacy, ett anagram för Rita Clay. 1985 gjorde hon upp med Harlequin och begärde att få använda sitt fullständiga namn, Rita Clay Estrada, på alla framtida böcker.

Hon författar en roman på i allmänhet 4,5 månader. Förutom interpunktion och faktakoll, gör hon väldigt lite omskrivningar, eftersom "det är för sånt det finns redaktörer."  Oftast skriver hon fem sidor varje kväll och mer på helgerna. Hennes romaner har översatts till 23 språk.  

Estrada var en av grundarna och den första ordföranden i föreningen Romance Writers of America (RWA).  Deras författarpris, the RITA, som är den högsta award of excellence som delas ut i genren kärleksromaner, är uppkallad efter henne.  RWA tilldelade Estrada deras award för ”Lifetime Achievement” år 2000.

Hon och hennes man är skilda.

Källor

Amerikanska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Amerikanska författare under 1900-talet
Författare från Michigan
Födda 1941
Levande personer
Kvinnor
Sankt Stefansorden

Sankt Stefansorden var en riddarorden i tre klasser instiftad den 5 maj 1764 av kejsarinnan Maria Teresia av Österrike till minne av Ungerns förste kristne kung Stefan I. Den är näst Gyllene skinnet monarkiens förnämsta orden. Ordenstecknet är ett grönemaljerat kors med röd mittsköld; i denna står på en på ett grönt berg vilande gyllene krona ett patriarkalkors, i silver, omgivet av M. och T. och med omskriften Publicum meritorum pramium ("Förtjänstens offentliga belöning"). På frånsidan står, inom en eklövskrans, STO . ST . El . AP . (Sancto Stephano Regi Apostolico). Bandet är rött med gröna kanter. Innehavarna av storkorset bär titeln "konungens kusin".

Referenser

Externa länkar

Ungerska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1764
Stortingsvalet i Norge 1973

Stortingsvalet i Norge 1973 hölls söndagen den 9 och måndagen den 10 september. Valdeltagandet låg på 80,2%, antalet mandat ökade med 5 från 150 och blev 155 mandat (från Stortingsvalet i Norge 1969), eftersom udda tal hjälper till att förhindra lika röstetal i valen. Av de nya mandaten var två i Oslo och tre i Akershus.

Lars Korvalds regering avgick efter valet och blev efterföljt av Trygve Brattelis andra regering.

Valresultat

1973 i Norge
1973
Norge
Leopoldsorden (Österrike)

Leopoldsorden var en civil- och militärförtjänstorden i tre klasser instiftad den 8 januari 1808 av kejsar Frans I till åminnelse av hans fader, kejsar Leopold II. Tecknet, ett krönt, åtta-uddigt, rödemaljerat kors med vit infattning och, mellan uddarna, eklöv med ollon, visar på mittsköldens framsida bokstäfverna F. I. A. (Franciscus Imperator Austria; "Frans, kejsare av Österrike"). Omgivna av orden Integritati et merito ("Åt rättskaffenshet och förtjänst"), och på dess baksida, inom en eklövskrans, Leopolds valspråk Opes regum corda subditorum ("Begenternas rikedom undersåtarnas hjärtan"). Bandet är rött, med vit kant.

Referenser

Externa länkar

Österrikiska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1808
Elisabetsorden

Elisabetsorden () var en riddarorden för kvinnor, instiftad den 17 september 1898 av kejsar Frans Josef I till minne av hans avlidna gemål, Elisabeth av Bayern, och till ära för hennes skyddspatronessa Elisabet den heliga. Orden, som endast existerade fram till slutet av monarkin 1918, delades in i tre klasser: storkorset, första- och andra klassen. Det fanns också en Elisabetmedalj för civila meriter.

Referenser

Österrikiska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1898
Tarbagatay

Tarbagatay, även känd som Tacheng på kinesiska, är en prefektur i den autonoma regionen Xinjiang i nordvästra Kina. Den ligger omkring 490 kilometer nordväst om regionhuvudstaden Ürümqi. Tarbagatay gränsar till Kazakstan i väster och mitt i prefekturen är staden Karamay belägen som inte tillhör Tarbagatay utan bildar en enklav.

Prefekturens uiguriska och kazakiska namn, Tarbaghatay, kan härledas till ett mongoliskt uttryck som betyder "har murmeldjur".

Administrativ indelning

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är september, med  mm nederbörd.

Referenser

WP:Projekt Kina
Neal Maupay

Neal Maupay, född 14 augusti 1996 i Versailles, är en fransk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Brentford, på lån från Everton.

Karriär
Den 14 juli 2017 värvades Maupay av Brentford, där han skrev på ett fyraårskontrakt. 

Den 5 augusti 2019 värvades Maupay av Brighton & Hove Albion, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Maupay gjorde ett mål i sin Premier League-debut mot Watford (3–0-vinst) den 10 augusti 2019.

Den 26 augusti 2022 värvades Maupay av Everton, där han skrev på ett treårskontrakt med en option på ett ytterligare år. Den 1 september 2023 återvände Maupay till Brentford på ett säsongslån.

Källor

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i OGC Nice
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Stade Brest 29
Spelare i Brentford FC
Spelare i Brighton & Hove Albion FC
Spelare i Everton FC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Födda 1996
Levande personer
Män
Personer från Versailles
Franska idrottare under 2000-talet
Elisabet-Teresiaorden

Elisabet-Teresiaorden (), var en österrikisk-ungersk militärorden i en klass instiftad 1750 av Elisabet Kristina (Karl VI:s änka), förnyad av hennes dotter, Maria Teresia, 1770 under namnet Elisabet-Teresianska militärstiftelsen. Riddarnas antal var endast 21.

Referenser

Österrikiska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1750
Age of Empires III: The Age of Discovery

Age of Empires III: The Age of Discovery, o.k.s. "Glenn Drover's Empires: The Age of Discovery", är ett brädspel från 2007 baserat på dataspelet Age of Empires III. 

Spelet påminner något om Caylus i sin mekanism och handlar om kolonisationen av den amerikanska kontinenten på 1500-talet. Spelarna representerar varsin kolonialmakt (England, Frankrike, Spanien, Portugal och Holland) som i åtta omgångar tävlar om att vara den mest framgångsrika. Förutom vanliga arbetare finns i spelet också fyra specialfigurer - missionär, soldat, köpman och kapten - som alla har sina speciella bonusförmågor. Poäng ges bl.a. genom att vara den dominerande kolonialmakten i de olika amerikanska regionerna.

2011 släpptes en expansion till spelet med namn "Glen Drover's Empires: Builder expansion".

Historia i brädspel
Sosialistisk Valgforbund

Sosialistisk Valgforbund var en allians av socialister på vänstersidan i norsk politik åren 1973-1975. Alliansen bestod av fyra partier: Sosialistisk Folkeparti (SF), Demokratiske Sosialister (AIK) (DS), Norges Kommunistiske Parti (NKP) och partilösa vänsterorienterade. DS var delar av "Arbeiderbevegelsen Informationskommité mot norsk medlemskap i EF(EU)", de organiserade EF/EU-motståndarna i Arbeiderpartiet. Dessa fyra grupper hade stått tillsammans i synen och argumentationerna i kampen mot norskt medlemskap i EU inför folkomröstningen 1972, och efter segern för nej-folket tyckte de att det kändes naturligt att gå enade i Stortingsvalet 1973.

Sosialistiskt Valgforbund deltog och blev en stor succé, med över 11% av rösterna och 16 mandat i Stortinget. Det var det bästa resultatet för något parti till vänster om Arbeiderpartiet sedan brakvalet för Norges kommunistiska parti (NKP) 1945.

Valgforbundet hade gått till val med ett program som alla partierna var överens om. Efter valet ville de flesta gå vidare i samlingsprocessen, och etablera ett folkets parti. Då var det nödvändigt att reda ut flera grundläggande frågor, och då visade sig stora motsättningar, särskilt mellan flertalet från SF på ena sidan och de flesta i NKP på den andra.

Samlingsprocessen gick vidare, och slutade med att Sosialistisk Venstreparti etablerades 1975. De enskilda partierna fick en tidsfrist till 1976 att lägga ner sina egna organisationer. Det visade sig då att flertalet i NKP till slut röstade mot att lägga ner sitt eget parti. Minoriteten med partiledaren Reidar T. Larsen bestämde sig för att gå med i det nya samlingspartiet.

Till en viss grad kan man därför säga att Sosialistisk Venstreparti är en sorts fortsättning av Sosialistisk Valgforbund. De allra flesta partimedlemmarna i det nya partiet kom från SF och Arbeiderpartiet och även nya politiker gick med i partiet.

Socialistiska partier i Norge
Historiska politiska partier i Norge
Norge under 1970-talet
Kinas demokratiska bonde- och arbetarparti

Kinas demokratiska bonde- och arbetarparti  är ett av de åtta legala politiska partierna i Kina och en frontorganisation till Kinas kommunistiska parti.

Källa

Politiska partier i Kina
WP:Projekt Kina
Frontorganisationer
Stortingsvalet i Norge 1969

Stortingsvalet i Norge 1969 hölls söndag 7 september och måndag 8 september 1969. Valdeltagandet låg på 83,8% och det var 150 mandat som skulle fördelas.

Valet var jämnt mellan vänster- och högerblocken. Det fanns en teoretisk möjlighet att båda sidor skulle få 75 mandat vardera. Då skulle det ha blivit svårt att avgöra vem som skulle ta plats med sin regering. Till Stortingsvalet 1973 lades det till fem mandat, för att undvika en sådan situation. Arbeiderpartiet gick fram i förhållande till Stortingsvalet 1965, och fick nästan hälften av alla mandat i Stortinget. Venstresiden fick inte majoriteten i Stortinget, i och med att Sosialistisk Folkeparti tappade och inte fick mandat denna gång.

Per Bortens regering fortsatte efter valet.

Valresultat

1969 i Norge
1969
Norge
Imperial 2030

Imperial 2030 är ett brädspel skapat av Mac Gerdts från 2009. Det är uppföljaren till Imperial från 2006.

Precis som i originalspelet tar varje spelare rollen av en investerare som köper andelar i de sex olika länder som finns representerande på den världskarta som också utgör spelplanen. Imperial 2030 utspelar sig år 2030 och utgår från sex tänkbara stormakter vid denna tid - USA, Brasilien, EU, Indien, Kina och Ryssland. Investerarna turas om att köpa andelar i de olika länderna och den som vid varje tillfälle äger störst andel i landet kontrollerar dess handlingar. Detta medför att spelet är dynamiskt, strategiskt och komplext. Det finns ingen tur eller slump i spelet. Reglerna är i stort sett desamma som i Imperial, men vissa mindre justeringar har gjorts.

Imperial 2030 kan spelas kostnadsfritt online.

Källor 

Brädspel
Rekarne tingslag

Rekarne tingslag var ett tingslag i Södermanlands län och Livgedingets domsaga, bildat den 1 januari 1881 (enligt beslut den 19 september 1879) genom sammanslagning av Västerrekarne tingslag och Österrekarne tingslag. 

Tingslaget upplöstes den 1 januari 1948 (enligt beslut den 10 juli 1947) då det slogs ihop med Åkers och Selebo tingslag för att bilda Livgedingets domsagas tingslag.

Ingående områden
Tingslaget omfattade häraderna Västerrekarne och Österrekarne. Den 1 januari 1946 (enligt beslut den 1 juni 1945) upphörde Torshälla stads rådhusrätt och staden lades under tingslaget och Livgedingets domsaga.

Källor
Nationella Arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Eskilstuna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Tingslag i Södermanlands län
Livgedingets domsaga

Livgedingets domsaga var en domsaga i Södermanlands län. Den bildades 1680 och upplöstes 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige. Domsagan överfördes då till Eskilstuna tingsrätt.

Domsagan tillhörde från 1680 till 1718 änkedrottning Hedvig Eleonoras livgeding och hade då formellt namnet Gripsholms, Rävsnäs och Eskilstuna läns domsaga. Domsagan bestod då av Åkers härad, Selebo härad, Daga härad, Österrekarne härad samt Västerrekarne härad. Häradshövdingarna utnämndes av Hedvig Eleonora och inte av kungen. Domsagan delades 1714 då Eskilstuna läns domsaga bildades av Österrekarne samt Västerrekarne härader. Livgedingets domsagor avskaffades 1718 och domsagan blev då åter en och underställd kungen från 1719. Domsagan fick officiellt namnet Livgedingets domsaga 1861.

Kansliorten var Eskilstuna och tingsställen var Eskilstuna (1959: varannan tisdag med början första tisdagen) och Strängnäs (1959: övriga tisdagar samt var fjärde onsdag med början onsdagen efter andra tisdagen).

Domsagan lydde under Svea hovrätts domkrets.

Tingslag
Antalet tingslag i domsagan minskades till fyra den 1 januari 1879 (enligt beslut den 25 oktober 1878) då Daga tingslag överfördes till den nybildade Nyköpings domsaga. Antalet minskades sedan till två den 1 januari 1881 (enligt beslut den 19 september 1879) då Västerrekarne tingslag och Österrekarne tingslag slogs ihop för att bilda Rekarne tingslag, samt vid samma tillfälle Selebo tingslag och Åkers tingslag slogs ihop för att bilda Åkers och Selebo tingslag. Antalet tingslag minskades slutligen till ett den 1 januari 1948 (enligt beslut den 10 juli 1947) då Rekarne tingslag och Åkers och Selebo tingslag slogs ihop för att bilda Livgedingets domsagas tingslag.

Från 1680
Daga tingslag
Selebo tingslag
Västerrekarne tingslag
Åkers tingslag
Österrekarne tingslag

Från 1879
Selebo tingslag
Västerrekarne tingslag
Åkers tingslag
Österrekarne tingslag

Från 1881
Rekarne tingslag
Åkers och Selebo tingslag

Från 1948
Livgedingets domsagas tingslag

Häradshövdingar

Valkrets för val till andra kammaren
Mellan andrakammarvalen 1878 och det extra ordinarie vårvalet 1887 utgjorde Livgedingets domsaga en valkrets: Livgedingets domsagas valkrets. Valkretsen delades vid det ordinarie höstvalet 1887 i Väster- och Österrekarne häraders valkrets och Åkers och Selebo häraders valkrets.

Källor
  
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 345

Noter

Historiska domsagor i Södermanlands län
Åkers tingslag

Åkers tingslag var ett tingslag i Södermanlands län och i Livgedingets domsaga. Tingsplats var Strängnäs. 

Tingslaget bildades 1680 och uppgick 1 januari 1881 i Åkers och Selebo tingslag.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Åkers härad.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Eskilstuna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

tingslag i Södermanlands län
Åkers och Selebo tingslag

Åkers och Selebo tingslag var ett tingslag i Södermanlands län och Livgedingets domsaga, bildat den 1 januari 1881 (enligt beslut den 19 september 1879) genom sammanslagning av Åkers tingslagoch Selebo tingslag. Tingslaget upplöstes den 1 januari 1948 (enligt beslut den 10 juli 1947) då det slogs ihop med Rekarne tingslag för att bilda Livgedingets domsagas tingslag.

Tingsplats var Strängnäs.

Ingående områden
Tingslaget omfattade häraderna Selebo och Åker. Den 1 januari 1947 (enligt beslut den 12 april 1946) upphörde Strängnäs stads rådhusrätt och staden lades under tingslaget och Livgedingets domsaga.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Eskilstuna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Tingslag i Södermanlands län
Selebo tingslag

Selebo tingslag var ett tingslag i Södermanlands län och i Livgedingets domsaga. Tingsplats var Mariefred. 

Tingslaget bildades 1680 och uppgick 1 januari 1881 i Åkers och Selebo tingslag.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Selebo härad.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Eskilstuna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

tingslag i Södermanlands län
Åke klarar biffen

Åke klarar biffen är en svensk film från 1952 i regi av Rune Redig. Filmen var en så kallad klippfilm, det vill säga att den bestod av ihopklippt material från andra filmer. Dessa var 13 stolar, Lillebror och jag, Fröken Vildkatt och Lille Napoleon.

Musiken skrevs och arrangerades av Gunnar Johansson. Filmen hade premiär den 24 mars 1952 på flertalet biografer i Stockholm. Den var 78 minuter lång.

Handling 
Åke får ärva en förmögenhet av släktingen tant Augusta. Han säger upp sig från sitt arbete och kommer senare i stället att arbeta som privatdetektiv. Hans nya arbete för honom bland annat till Venedig i Italien och under resans gång träffar han flera kvinnor.

Rollista 
 Åke Söderblom	
 Annalisa Ericson	
 Marguerite Viby	
 Elof Ahrle
 Stig Järrel	
 Georg Funkquist	
 Marianne Löfgren	
 Ludde Gentzel
 Thor Modéen	
 Birgit Rosengren	
 Gösta Cederlund

Källor

Fotnoter 

Svenska filmer 1952
Svenskspråkiga filmer
Venedig på film
Filmer i regi av Rune Redig
Svenska 1950-talsfilmer
Betty Elfving

Betty Gustava Lovisa Elfving, född 1837, död 1923, var en finländsk författare som under pseudonymen Aura gav ut två historiska romaner, Härkmannin pojat ("H:s söner", 1887) och Vuosisatain perintö ("Seklers arv", 1902), samt ett skådespel om guvernör Göran Magnus Sprengtporten. Hon växte upp i ett svenskspråkigt borgarhem och skrev på svenska, men gav ut sina böcker på finska.

Källor 

Finländska romanförfattare
Finländska dramatiker
Finskspråkiga författare
Födda 1837
Avlidna 1923
Kvinnor
Finlandssvenska författare
Personer från Björneborg
Aale Tynni

Aale Tynni, född 1913, död 1997, var en finländsk poet.

Hennes diktning består av konstfärdig balladdiktning, naturlyrik, patriotiska dikter och idédikter. Karakteristiskt är skarpa kontraster och en ypperlig rytm. Hon gav även ut skådespel och barnböcker, och översatte bland annat Ibsens Brand (1947), Shakespeares sonetter (1965) och Yeats dikter till finska.

Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1959.

Tynni är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 

Finländska poeter
Finländska översättare
Finskspråkiga poeter
Födda 1913
Avlidna 1997
Kvinnor
Finländska författare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Konstens akademiker
Översättare från engelska
Översättare från norska
Finskspråkiga översättare
Marc Ouellet

Marc Ouellet, född 8 juni 1944 i La Motte, Quebec, är en romersk-katolsk ärkebiskop och kardinal. Han var ärkebiskop av Quebec från 2002 till 2010. Sistnämnda år utnämndes han till prefekt för Biskopskongregationen vid kurian.

Biografi
Ouellet studerade i Rom såväl som i sitt hemland. Han doktorerade i kristendomens dogmatik vid Gregoriana 1982 och talar, förutom sitt modersmål franska, även engelska, tyska, spanska, italienska och portugisiska. 

Ouellet prästvigdes den 25 maj 1968; han utnämndes till titulärbiskop av Agropoli den 3 mars 2001. Den 15 november 2002 utnämndes han till ärkebiskop av Quebec och upphöjdes året därpå av påve Johannes Paulus II till kardinalpräst med Santa Maria in Traspontina som titelkyrka. Han var en av kardinalelektorerna vid konklaven 2005 och vid konklaven 2013. 

Den 28 juni 2018 upphöjde påve Franciskus Ouellet till kardinalbiskop.

Källor

Externa länkar

Födda 1944
Kanadensiska kardinaler
Romersk-katolska ärkebiskopar
Alumner från Angelicum
Män
Levande personer
Personer från Québec
Alumner från Påvliga universitetet Gregoriana
Kardinalbiskopar
Louis Walsh

Michael Louis Vincent Walsh, född 5 augusti 1952 i Kiltimagh, Mayo, är en irländsk manager och jurymedlem i The X Factor.

Walsh har varit manager för popgrupperna Boyzone, Westlife och Girls Aloud. Den första artisten som fick ett internationellt genombrott med Walsh som manager var Johnny Logan som vann Eurovision Song Contest 1980.

Jedward deltog år 2009 i The X Factor där även Walsh medverkade. Han var sedan deras manager fram till år 2013. Med Walsh som manager lyckades Jedward representera Irland i ESC två år i rad, nämligen 2011 och 2012.

Referenser

Irländare
Westlife
Födda 1952
Levande personer
Män
Storgatan, Piteå

Storgatan i Piteå i Sverige är en av huvudgatorna i tätorten. Den invigdes den 11 augusti 1961 och är Sveriges äldsta gågata enligt vissa även om Hökarängen konkurrerar om titeln. Stora delar av gatan är gågata och det viktigaste butiksstråket i stadens centrum. Gågatan sträcker sig genom stora delar av centrala Piteå, från Rådhustorget bort till korsningen Lillbrogatan. Denna delen av Storgatan är skyltat C2: "Förbjudet för alla fordon." Ett undantag är Aronsgatan, där det är tillåtet att korsa med cykel.

Källor

Externa länkar

Transport i Piteå
Gågator i Sverige
Lennart Simons

Jakob Lennart Simons, född 25 september 1905 i Vörå, död 9 december 1986 i Helsingfors, var en finländsk kärnfysiker. Han var far till professorer Kai Simons och Tom Simons. 

Simons var från 1928 verksam som lärare i matematik vid Åggelby svenska samskola och från 1933 dess rektor. Han blev filosofie doktor 1936 och vistades vid Niels Bohrinstitutet i Köpenhamn 1938–40. År 1941 lämnade han sin tidigare rektorsbefattning och blev svenskspråkig professor i fysik vid Helsingfors universitet, en befattning från vilken han avgick 1972.

Simons var grundläggaren av den experimentella kärnfysiken i Finland. Han var initiativtagare till landets första partikelaccelerator och skrev ett stort antal vetenskapliga artiklar samt en betydande akademisk lärobok inom sitt ämne.

Simons kallades till ledamot av Finska Vetenskaps-Societeten år 1942 och till dess hedersledamot år 1980

Källor

Referenser 

Finländska professorer i fysik
Kärnfysiker
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1905
Avlidna 1986
Män
Personer från Vörå
Finlandssvenska pedagoger
Finlandssvenska naturvetare
Wilhelmina af Tibell

Wilhelmina af Tibell, född  23 juni 1814 på Rönninge gård i Salems socken, död 28 augusti 1895 på samma plats, var en svensk författare. Hon har blivit mest känd för sitt engagemang för Rönninge och sin bok Beskrifning öfver Uttringe och Rönninge från 1480 till 1870, som utkom 1875.

Biografi 
Wilhelmina af Tibells far var friherre generallöjtnant Gustaf Wilhelm af Tibell av friherrliga ätten af Tibell och hennes halvsyster var författaren Charlotte af Tibell. Hon förknippas med Uttringe gård och Rönninge gård i nuvarande Salems kommun, som hon 1842, då 28 år gammal, tog över sedan hennes mor och bror dött i ”febersjukdom”. Där tillbringade hon hela sitt liv och var även gårdarnas sista enskilda ägare. 

Wilhelmina af Tibell engagerade sig i ortens modernisering. Hon gjorde statare till torpare, lät sjösänka och torrlägga Lillsjön för att få fram mer odlingsbar mark åt både sig och torparna och såg till att järnvägen (Västra stambanan) drogs genom området med en egen hållplats; Rönninge station. Om gårdarnas och Rönninges historia utgav hon 1875 boken Beskrifning öfver Uttringe och Rönninge från 1480 till 1870. Hon förblev ogift.

Källor
 Salems kommun: Uttringe gård, Rönninge gård.
 Nordisk familjebok / Uggleupplagan (1916), Rönninge.
 Mitt i Salem-Botkyrka:  Tomterna såldes för 50 öre.
 Wilhelmina af Tibell - en adlig dams liv och leverne på 1800-talet

Noter 

Svenskspråkiga författare
 Födda 1814
Avlidna 1895
Kvinnor
Svenska friherrinnor
Personer från Salems socken
Svenska författare under 1800-talet
Svenska godsägare under 1800-talet