kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mormoops megalophylla

Mormoops megalophylla (en: Ghost-faced bat) är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1864.  Mormoops megalophylla ingår i släktet Mormoops och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Utseende 
Arten har samma storlek som andra medlemmar av släktet Mormoops och den väger 13 till 19 g. Fladdermusens stora öron är avrundade och på hjässan sammanlänkade med varandra. Pälsens färg varierar mellan rödbrun och mörkbrun. På hakan förekommer flera bladlika hudveck. Svansen sticker på ovansidan ut från den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer i Nord-, Central- och Sydamerika från södra Texas och södra Arizona till Peru och Venezuela. Arten lever även på flera västindiska öar. Den vistas i låglandet och i bergstrakter, i Anderna ändå upp till 3000 meter över havet. Mormoops megalophylla behöver djupa kalkstensgrottor men den är inte bunden till en viss vegetation.

Ekologi 
I grottorna vilar mer eller mindre stora kolonier som kan ha upp till 500 000 medlemmar. I motsats till flera andra fladdermöss är kolonin inte delad i mindre grupper som vilar tätare tillsammans. Istället håller individerna ett avstånd av cirka 15 cm från varandra. Ibland vandrar en koloni till en annan region men vandringarna är inte alltid bundna till en viss årstid.

Mormoops megalophylla flyger på kvällen ut och jagar insekter som nattfjärilar. Artens byten är ungefär 5 till 6 mm stora. Ofta sker jakten ovanpå vattenansamlingar eller över andra större öppna ytor.

Honor har en kull per år. I norra delen av utbredningsområdet föds ungarna mellan april och juni. Före ungarnas födelse bildar dräktiga honor egna kolonier som är skilda från hanarna och från andra honor.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
megalophylla
Däggdjur i neotropiska regionen
Däggdjur i nearktiska regionen
Pteronotus

Pteronotus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladhakor.

Utseende 
Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 40 till 77 mm och en svanslängd av 15 till 30 mm. Underarmarna är 35 till 65 mm långa. Mindre arter som Pteronotus personatus väger 7 till 8 g och tunga arter som Pteronotus parnellii har en vikt vid 20 g. Pälsens färg kan vara mörkbrun, gråbrun eller orangebrun och undersidan är vanligen ljusare. Underläppen har en förtjockning i form av en platta med små papiller. Dessa fladdermöss har inga hudveck (blad) på näsan. Hos Pteronotus davyi, P. paraguanensis och P. parnellii är vingarna sammanlänkade på ryggen. De kan därför misstolkas som nakna.

Ekologi 
Släktets medlemmar lever i olika habitat. De förekommer i låglandet och i bergstrakter upp till 1700 meter över havet. Några individer observerades över vattenansamlingar, andra över torra öppna landskap och en tredje grupp i skogar. De vilar i grottor och tunnlar eller i växternas håligheter, till exempel i ihåliga bambustjälkar. I grottor bildar de ibland stora kolonier tillsammans med andra fladdermöss. Hela kolonin kan ha upp till 800 000 medlemmar. Dessa fladdermöss lämnar gömstället kort efter solnedgången och de jagar olika insekter. Troligen finns en fast parningstid som varierar mellan olika utbredningsområden. Allmänt föds en unge per kull.

Arter 
Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Pteronotus davyi, Central- och norra Sydamerika.
 Pteronotus gymnonotus, från södra Mexiko till norra Bolivia.
 Pteronotus macleayii, Kuba, Jamaica och mindre öar i regionen.
 Pteronotus mesoamericanus, från Mexiko till Panama.
 Pteronotus paraguanensis, på halvön Paraguana i norra Venezuela.
 Pteronotus parnellii, från Mexiko till centrala Sydamerika, inklusive västindiska öar.
 Pteronotus personatus, från Mexiko till centrala Sydamerika, saknas i Amazonområdet.
 Pteronotus quadridens, västindiska öar.
 Pteronotus rubiginosus, i södra Centralamerika och i Amazonområdet.

IUCN listar Pteronotus paraguanensis som akut hotad (Critically Endangered) och alla andra som livskraftiga (Least Concern).

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
Pteronotus
Pteronotus quadridens

Pteronotus quadridens är en fladdermusart som först beskrevs av Juan Cristóbal Gundlach 1840.  Pteronotus quadridens ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter. Artepitet i det vetenskapliga namnet är latin och betyder "fyra tänder".

Utseende 
Denna fladdermus är den minsta i släktet Pteronotus med en underarmlängd mindre än 41 mm och en vikt mellan 3 och 6 g. På vingarna och på den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen förekommer inga hår. Äldre individer är allmänt blekare än ungar. Håren på ovansidan har en mörk basis, en ljusgrå del i mitten och en spets som varierar i färgen. Beroende på spetsens färg är pälsen på ovansidan gråbrun, gulbrun eller orangebrun. Vid buken har håren en mörkbrun basis och en ljusgrå spets.

På näsborrarna finns bara mindre hudveck samt mindre vårtor. De långa öronen är spetsiga och sammanlänkade på hjässan. Artens långa tragus är täckt av korta styva hår och några långa hår. Tandformeln är I 2/2 C 1/1 P 2/3 M 3/3, alltså 34 tänder. Pteronotus quadridens har små nedre framtänder.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer på Kuba, Hispaniola, Jamaica, Puerto Rico och kanske på några mindre öar i regionen. Den lever där i alla habitat.

Ekologi 
Denna fladdermus vilar i grottor och bildar där stora kolonier som kan ha flera tusen medlemmar. Vid samma sovplats förekommer ofta andra fladdermusarter. Individerna jagar olika insekter som nattfjärilar, flugor, skalbaggar eller flygande myror. I maj eller juni föder honan en eller mycket sällan två ungar.

Pteronotus quadridens lämnar viloplatsen tidig under skymningen. Den flyger vanligen 7 till 9 km innan den börjar jaga. Några exemplar iakttogs 30 km från sovplatsen. 

Fladdermusen har olika fiender som sparvfalk (Falco sparverius), rödstjärtad vråk (Buteo jamaicensis), stenfalk (Falco columbarius), huskatt och olika ormar som Epicrates inornatus och Kubaboa (Epicrates angulifer).

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
quadridens
Däggdjur i neotropiska regionen
Pteronotus parnellii

Pteronotus parnellii är en fladdermusart som först beskrevs av Gray 1843.  Pteronotus parnellii ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 9 underarter.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar den brittiska fysikern Richard Parnell som även samlade djur och växter under en vistelse i Västindien, däribland artens holotyp.

Utseende 
Hanar blir med en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 71,7 mm och en vikt av cirka 20,4 g större än honor. Honor når cirka 70,4 mm längd och blir ungefär 19,6 g tunga. Arten har mörk eller ljus brunaktig päls. Underarmarna är 50 till 65 mm långa. Liksom hos andra arter av samma släkte bildas underläppen av en tjock platta.

Pteronotus parnellii har något uppåt böjda näsborrar och tjockare hår vid nosen liknar en mustasch. Dessutom kännetecknas huvudet av 16 till 25 mm långa öron med en spets på toppen. På de mörka vingarna och på svansflyghuden förekommer i princip inga hår. Enstaka exemplar har inslag av orange i pälsfärgen. Artens tandformel är I 2/2, I 1/1, P 2/3 och M 3/3, alltså 34 tänder.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från västra Mexiko till centrala Bolivia och centrala Brasilien. Arten saknas i Amazonområdets tätaste skogar. Pteronotus parnellii hittas även på de flesta västindiska öarna. Den vistas vanligen i låglandet men ibland når arten 2200 meter över havet. Habitatet utgörs främst av fuktiga landskap.

Ekologi 
Individerna vilar på dagen i grottor, i gruvor eller i trädens håligheter. Där bildas mer eller mindre stora flockar, ibland tillsammans med andra fladdermöss. Pteronotus parnellii blir efter solnedgången aktiv och letar sedan 5 till 7 timmar utan paus efter föda. Den jagar flygande insekter som nattfjärilar eller skalbaggar. För att hitta födan används ekolokalisering. Arten flyger vanligen över långsträckta skogsgläntor och undviker vattendrag.

Hos denna fladdermus förekommer bara en parningstid i januari. Den enda ungen föds på fastlandet i maj vid början av regntiden när tillbudet av föda är störst. Ungen är i början hjälplös utan päls och med slutna ögon och öron. Den diar sin mor fram till juli.

Antalet medlemmar i en koloni kan ligga mellan några hundra och några få tusen. På västindiska öar kan tiden för ungarnas födelse avvika från fastlandet. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är allmänt skilda från hannarna. Enstaka hannar tillåtas stanna kvar.

Lätet som används för ekolokaliseringen består av tre segment. Det första är 2 till 3 millisekunder lång med varierande frekvens och det andra är 16 till 18 millisekunder lång med en jämn frekvens av 62 kHz. Det tredje segmentet är liksom det första. Med den långa jämna frekvensen i mitten av lätet är Pteronotus parnellii unik bland Nya världens fladdermöss. Däremot har några hästskonäsor från Gamla världen ett liknande läte.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
parnellii
Däggdjur i neotropiska regionen
Pteronotus davyi

Pteronotus davyi är en fladdermusart som beskrevs av Gray 1838. Pteronotus davyi ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Med en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 56,4 mm (hanar) respektive 57,9 mm (honor) och en vikt av cirka 9,3 g (hanar) respektive 9,6 g (honor) är Pteronotus davyi den minsta arten i släktet. Den har mörkbrun päls på ryggen och något ljusare päls på framsidan. Liksom hos andra arter av samma släkte är vingarna sammanlänkade på ryggen och därför ser fladdermusens ovansida naken ut. Kring munnen har arten flera styva hår. De breda läpparna kan formas till en tratt.

Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från Mexiko, inklusive Baja California, till Amazonflodens delta. En avskild population finns i norra Peru. Arten föredrar torra habitat som torra skogar men den hittas även i fuktiga landskap.

Individerna vilar i grottor och bildar ofta blandade kolonier med andra fladdermöss. De jagar skalbaggar, nattfjärilar och andra insekter och flyger därför ofta över öppna områden. Arten är främst aktiv under timmarna närmast efter solnedgången samt före soluppgången. När den flyger når den vanligen hastigheter mellan 11 och 17 km/h. Pteronotus davyi jagar med hjälp av ekolokaliseringen. Fladdermusen faller vid viloplatsen själv offer för olika landlevande rovdjur och under flyget dödas den ibland av tornugglor. En mindre individ föll i en grotta i Venezuela offer för den stora enkelfotingen Scolopendra gigantea.

Hos honor förekommer bara en parningstid per år och per kull föds en unge. Dräktigheten varar cirka 60 dagar och ungen föds i början av regntiden.

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
davyi
Däggdjur i neotropiska regionen
Pteronotus gymnonotus

Pteronotus gymnonotus är en fladdermusart som beskrevs av Johann Natterer 1843. Pteronotus gymnonotus ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer från södra Mexiko till norra Bolivia och västra Brasilien samt till norra Guyana. Den vistas vanligen i regioner som ligger lägre än 400 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga tropiska skogar och av savanner.

Individerna jagar skalbaggar och andra insekter. De vilar i grottor och bildar ofta blandade kolonier med andra fladdermöss. Födosöket sker med hjälp av ekolokalisering.

Med en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 64 mm och en vikt av cirka 12,6 g (hanar) respektive 13,9 g (honor) är Pteronotus gymnonotus en av de mindre arterna i släktet. Den har mörkbrun päls på ryggen och något ljusare päls på framsidan. Liksom andra bladhakor saknar arten hudflikar (blad) på näsan. Istället förekommer veck och vårtor i läpparna. Ena hälften av svansen är inbäddad i svansflyghuden och den andra halvan är fri. Artens vingar är sammanlänkade på ryggens mitt.

Källor 

Bladhakor
gymnonotus
Däggdjur i neotropiska regionen
Pteronotus macleayii

Pteronotus macleayii är en fladdermusart som först beskrevs av Gray 1839.  Pteronotus macleayii ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten når en absolut längd av 73 till 75 mm, inklusive en 22 till 25 mm lång svans. Den har 40 till 45 mm långa underarmar samt 9 till 10 mm långa bakfötter. Den tjocka pälsen har en gråbrun, gulbrun eller orangebrun färg. På flygmembranen förekommer inga hår. Pteronotus macleayii har smala öron som slutar i en spets och som inte är sammanlänkade på hjässan. Den skiljer sig från andra släktmedlemmar i skillnader av skallens konstruktion. Dessutom är den broskiga hälsporren (calcar) längre än bakfoten.

Pteronotus macleayii förekommer på Kuba, på Jamaica och på några mindre öar i regionen. Den lever där i alla habitat.

Denna fladdermus vilar i grottor. Individerna jagar på kvällen eller på natten olika insekter. Honor har troligen en kull per år.

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
macleayii
Däggdjur i neotropiska regionen
Pteronotus personatus

Pteronotus personatus är en däggdjursart som först beskrevs av Wagner 1843.  Pteronotus personatus ingår i släktet Pteronotus och familjen bladhakor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Hanar är med en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 53,5 mm mindre än honor men de är tyngre (cirka 8 g). Honor blir ungefär 58 mm långa och väger cirka 7 g. Pälsen är mörkbrun eller ljusbrun beroende på årstid. Vingarna är inte sammanlänkade på ryggen.

Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från Mexiko till norra Bolivia och centrala Brasilien. Arten saknas i Amazonområdets centrum. Pteronotus personatus lever även på Trinidad. Habitatet utgörs främst av fuktiga skogar och savanner. Ibland besöks halvtorra lövfällande skogar.

Individerna vistas i låglandet eller i kulliga regioner upp till 400 meter över havet. De vilar i större grottor, ofta tillsammans med andra fladdermöss. Pteronotus personatus jagar flygande insekter som skalbaggar. Kolonin vid viloplatsen kan vara blandat med andra fladdermöss och antalet individer är upp till cirka . Arten kan variera frekvensen av ljudet som används för ekolokaliseringen som kompenserar dopplereffekten.

Källor 

Bladhakor
personatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Chaerephon

Chaerephon är ett släkte av däggdjur. Chaerephon ingår i familjen veckläppade fladdermöss. Arterna förekommer främst i Afrika och Eurasien men även i den australiska regionen.

Det vetenskapliga namnet syftar på den grekiska personen Chairefon som var vän till filosofen Sokrates. I Aristofanes pjäs Fåglarna får Chairefon smeknamnet "fladdermusen".

Beskrivning 

De minsta arterna som vanligen hittas i Afrika når en kroppslängd (huvud och bål) av 5 till 8 cm och en svanslängd av 2,5 till 4,5 cm. Deras vikt varierar mellan 8 och 26 gram. Stora arter som den australiska Chaerephon jobensis blir 8 till 9 cm lång (huvud och bål) och har en 3,5 till 4,5 cm lång svans. Denna art väger 20 till 30 gram. Pälsen på ovansidan har en brun-, svart- eller gråaktig färg och undersidan är vanligen ljusare. Hos vissa arter förekommer vita märken på kroppen. Hos dessa fladdermöss är svansen längre än den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. De har öron som är sammanlänkade på hjässan med ett band av hud. Tandformeln är I 1/2 C 1/1 P 2/2 M 3/3, alltså 30 tänder.

Habitatet utgörs av skogar och savanner samt bergstrakter. Individerna vilar i trädens håligheter, i grottor och i bergssprickor. Några arter har anpassad sig till människan. De uppsöker jordbruksmark och använder redskapsbyggnader som viloplats. Födan utgörs av olika insekter.

Det sociala beteende varierar mellan arterna. Hos vissa arter som Chaerephon pumila vilar varje individ ensam. Andra arter som Chaerephon jobensis bildar vid viloplatsen flockar med några hundra individer. Hos Chaerephon plicata och andra asiatiska arter förekommer kolonier med upp till 200 000 medlemmar.

Systematik 
Arterna ingick tidigare i släktet Tadarida men utgör numera ett eget släkte. Denna taxonomi är omstridd.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Chaerephon aloysiisabaudiae
 Chaerephon ansorgei
 Chaerephon bemmeleni
 Chaerephon bivittata
 Chaerephon chapini
 Chaerephon gallagheri
 Chaerephon jobensis
 Chaerephon johorensis
 Chaerephon major
 Chaerephon nigeriae
 Chaerephon plicata
 Chaerephon pumila
 Chaerephon russata

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare 5 arter i släktet:
 Chaerephon bregullae
 Chaerephon leucogaster, infogas av IUCN i Chaerephon pumila
 Chaerephon shortridgei, infogas av IUCN i Chaerephon chapini
 Chaerephon solomonis
 Chaerephon tomensis

Året 2010 skildes Chaerephon atsinanana från Chaerephon pumila. Dessutom blev Chaerephon jobimena godkänd som art.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
Chaerephon
Chaerephon aloysiisabaudiae

Chaerephon aloysiisabaudiae är en fladdermusart som först beskrevs av Enrico Festa 1907.  Chaerephon aloysiisabaudiae ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med två från varandra skilda populationer i Afrika, den första i Elfenbenskusten och områden av angränsande stater och den andra i centrala Afrika från Kamerun till Uganda. Habitatet utgörs av regnskogar samt av savanner. Individerna vilar i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
aloysiisabaudiae
Däggdjur i etiopiska regionen
Chaerephon ansorgei

Chaerephon ansorgei är en fladdermusart som först beskrevs av Thomas 1913.  Chaerephon ansorgei ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 72 till 79 mm, en svanslängd av 31 till 37 mm och en vikt av 9 till 22 g. Djuret har 44 till 48 mm långa underarmar, en vingspann av ungefär 330 mm och cirka 20 mm stora öron. Håren vid den korta pälsen har ljusa spetsar. Pälsen är på ovansidan mellanbrun och på undersidan ljusbrun. Typisk är en svartaktig strupe. De avrundade öronen kännetecknas av en kort tragus. Denna fladdermus har ljusbruna och lite genomskinliga flygmembran. Den diploida kromosomuppsättningen består av 48 kromosomer (2n=48).

Denna fladdermus förekommer i Afrika söder om Sahara. Utbredningsområdet ligger 400 till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av torra savanner med några trädgrupper. Individerna vilar i grottor eller andra naturliga håligheter samt i byggnadsverk. Exemplaren flyger snabb över öppna ytor. Vid viloplatsen bildas kolonier med flera hundra medlemmar. Ibland delas sovplatsen med andra fladdermöss. Utöver lätet för ekolokaliseringen har arten läten som kan höras av människor.

Några exemplar fångas och säljs som bushmeat. Hela populationen anses var stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
ansorgei
Däggdjur i etiopiska regionen
Chaerephon bemmeleni

Chaerephon bemmeleni är en fladdermusart som först beskrevs av Fredericus Anna Jentink 1879.  Chaerephon bemmeleni ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar den nederländska naturforskaren Adriaan Anthoni van Bemmelen.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus har två från varandra skilda utbredningsområden. En i västra Afrika från Sierra Leone till Elfenbenskusten och en i östra Afrika från Sydsudan till Tanzania. I bergstrakter når arten 1700 meter över havet. Habitatet utgörs i väst av tropiska skogar och i öst av fuktiga savanner eller gräsmarker med trädgrupper. Individerna vilar i grottor och bergssprickor.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
bemmeleni
Däggdjur i etiopiska regionen
Chaerephon bivittata

Chaerephon bivittata är en däggdjursart som först beskrevs av Theodor von Heuglin 1861.  Chaerephon bivittata ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i östra Afrika från Eritrea till Zimbabwe. Habitatet utgörs av torra och fuktiga savanner. Individerna vilar i bergssprickor och i övergivna gruvor.

Arten blir med svans 10,0 till 11,1 cm lång, vikten är 13,1 till 17,0 g och underarmarna är 4,3 till 4,7 cm långa. Djuret har cirka 1 cm långa bakfötter och 2,0 till 2,3 cm stora öron. Ovansidan och huvudet är täckt av jordfärgad (umbra) päls med varierande vita punkter och strimmor på huvudet, på axlarna och ibland på bålens sidor. Även undersidan är jordfärgad eller lite mer gråbrun. Chaerephon bivittata har en mörkbrun flygmembran, även mellan bakbenen.

Vanligen sover en liten flock med upp till 6 exemplar tillsammans. Arten jagar olika insekter.

Källor 

Veckläppade fladdermöss
bivittata
Däggdjur i etiopiska regionen
Chaerephon chapini

Chaerephon chapini är en fladdermusart som beskrevs av J. A. Allen 1917. Chaerephon chapini ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Hannar har en stor tofs på hjässan mellan öronen. Honornas tofs är inte lika påfallande. Tofsens hår kan vara upp till 1,2 cm långa och de är rödaktiga längre framåt samt vita bakåt. Med en absolut kroppslängd av cirka 15 cm och en ingående svans som är lite längre än 3 cm är arten en medelstor medlem i släktet Chaerephon. Underarmarnas längd är 3,4 till 3,9 cm. Pälsen på ovansidan bildas av hår som är nästan vita nära roten och annars kanelbruna. På undersidan förekommer gråbrun päls. Typiska är en längsgående vit strimma på buken och en smal vit linje där flygmembranen och bålen möts. Själva flygmembranen har en vit färg, förutom nära bålen där den är gul med svarta punkter. Dessutom har svansflyghuden en brun färg.

Denna fladdermus förekommer främst i centrala Afrika från Etiopien till norra Namibia och norra Botswana. En mindre population finns i Elfenbenskusten och Ghana. Habitatet utgörs av savanner med trädgrupper och galleriskogar.

Chaerephon chapini jagar med hjälp av ekolokalisering och lätets frekvens ligger mellan 19 och 22 kHz. Djuret lever i låglandet och i kulliga områden upp till 450 meter över havet.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
chapini
Däggdjur i etiopiska regionen
Chaerephon gallagheri

Chaerephon gallagheri är en däggdjursart som först beskrevs av Harrison 1975.  Chaerephon gallagheri ingår i släktet Chaerephon och familjen veckläppade fladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har brun päls på hela bålen utan fläckar eller strimmor. Liksom hos andra släktmedlemmar ligger största delen av svansen utanför svansflyghuden och det finns inga hudflikar (bladet) på näsan. Chaerephon gallagheri har veck i övre läppen. Den individen som är känd hade en gråbrun flygmembran. Djurets öron är på hjässan sammanlänkade med varandra.

Denna fladdermus upptäcktes i ett skogsområde i Kongo-Kinshasa. Den har kanske en större utbredning. Troligen vilar den liksom andra arter av samma släkte i trädens håligheter eller i grottor.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
gallagheri
Däggdjur i etiopiska regionen