kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stor trattskivling

Stor trattskivling (Infundibulicybe gigas) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Harmaja, och fick sitt nu gällande namn av Harmaja. Stor trattskivling ingår i släktet Infundibulicybe, och familjen Chromocyphellaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Skivlingar
Infundibulicybe montana

Infundibulicybe montana är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Harmaja, och fick sitt nu gällande namn av Harmaja. Infundibulicybe montana ingår i släktet Infundibulicybe, och familjen Chromocyphellaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Skivlingar
montana
Infundibulicybe splendoides

Infundibulicybe splendoides är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Howard E. Bigelow, och fick sitt nu gällande namn av Jan Vesterholt. Infundibulicybe splendoides ingår i släktet Infundibulicybe, och familjen Chromocyphellaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Skivlingar
splendoides
Alvartrattskivling

Alvartrattskivling (Infundibulicybe bresadolana) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Rolf Singer, och fick sitt nu gällande namn av Harmaja. Alvartrattskivling ingår i släktet Infundibulicybe, och familjen Chromocyphellaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Skivlingar
Melanoleuca microcephala

Melanoleuca microcephala är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Petter Adolf Karsten, och fick sitt nu gällande namn av Georges Métrod. Melanoleuca microcephala ingår i släktet Melanoleuca, och familjen Chromocyphellaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Skivlingar
microcephala
Melanoleuca subalpina

Melanoleuca subalpina är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som först beskrevs av Petter Adolf Karsten, och fick sitt nu gällande namn av Andreas Bresinsky och Johann Stangl. Melanoleuca subalpina ingår i släktet Melanoleuca, och familjen Chromocyphellaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Skivlingar
subalpina
Gymnopilus josserandii

Gymnopilus josserandii är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Vladimír Antonín. Gymnopilus josserandii ingår i släktet Gymnopilus, och familjen Chromocyphellaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Bildgalleri 

Skivlingar
josserandii
Gymnopilus turficola

Gymnopilus turficola är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Meinhard (Michael) Moser och Heidi Ladurner. Gymnopilus turficola ingår i släktet Gymnopilus, och familjen Chromocyphellaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Skivlingar
turficola
Gymnopilus pseudofulgens

Gymnopilus pseudofulgens är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Henri Romagnesi. Gymnopilus pseudofulgens ingår i släktet Gymnopilus, och familjen Chromocyphellaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Skivlingar
pseudofulgens
Sah Sultan

Sah Sultan, född 1509, död 1572, var en osmansk prinsessa, dotter till sultan Selim I och Ayşe Hafsa Sultan och syster till Süleyman den store.

Hon växte upp i Manisa och gifte sig 1523 med Lutfi Pascha, som 1539 blev storvisir. Paret fick två döttrar. År 1541 skiljde hon sig från maken, som också förlorade sin post. Skilsmässan skedde på hennes initiativ. Orsaken var att Lutfi Pascha hade utsatt henne för misshandel sedan hon protesterat då han dömde en kvinna att stympas för äktenskapsbrott. Şah Sultan befallde då sina tjänare att misshandla maken och krävde sedan en skilsmässa. Hon fick sin skilsmässa och maken avsattes dessutom från sin post. 

Sah Sultan lät uppföra Shah Sultan-moskén 1556.

Källor 

Avlidna 1572
Kvinnor
Osmanska prinsessor
Födda 1509
Mihrimah Sultan

Mihrimah Sultan, född mars 1522 i Istanbul, död januari 1578 i Istanbul, var en osmansk prinsessa, dotter till sultan Süleyman den store och Roxelana. Hon anses vara den mäktigaste prinsessan i det osmanska rikets historia och en ledande figur inom det så kallade kvinnliga sultanatet.

Under sin uppväxt ska Mihrimah ha följt sin far på resor i det Osmanska riket. Enligt den persiska litteraturen nävarade hon under Slaget vid Giza i Egypten på sin fars arabiska hingst Batal. 

Den 26 november 1539 i Konstantinopel gifte sig Mihrimah, vid sjutton års ålder, med Rüstem Pasha, som var storvisir 1544–1553. Hennes äktenskap var olyckligt, men Mihrimah spelade även som gift att en viktig roll.     

Hon fortsatte att följa fadern på hans resor inom och utom riket, och blev också känd som mecenat för konstnärer. Hon spelade också en politisk roll. Hon uppmuntrade fadern i hans krig mot Malta, där hon erbjöd sig att själv utrusta galärer; hon korresponderade med Sigismund II av Polen och klarerade statskulden med egna pengar vid sin brors trontillträde 1566.     

Under sin bror Selim II:s regeringstid regeringstid från 1566 till 1574, intog hon rollen och titeln som Valide sultan, något som annars endast brukade innehas av sultanens mor. Som sådan blev hon känd för sina byggnadsprojekt, hon byggde två moskéer i Istanbul.

Källor

Fotnoter 

Födda 1522
Avlidna 1578
Kvinnor
Valide sultaner
Personer i Osmanska riket under 1500-talet
Gotfred Rode

Gotfred Rode kan syfta på:
 
 Gotfred Rode (litteraturhistoriker) (1830-1878), dansk litteraturhistoriker
 Gotfred Rode (konstnär) (1862-1937), dansk målare
Gotfred Rode (litteraturhistoriker)

Gotfred Benjamin Rode, född den 9 mars 1830 på Vallø, död den 12 september 1878, var en dansk författare, far till Ove och Helge Rode.

Rode tog 1864 magisterkonferens i nordisk filologi och 1866 filosofie doktorsgrad på en avhandling om renässansens tidligste Eftervirkning paa dansk poetisk Literatur. År 1874 grundlade han en folkhögskola i Ordrup nära Köpenhamn och ledde den till sin död. 

Emil Elberling skriver i Nordisk Familjebok: "I sina Digte og Sange (1857) röjde han ej mycken själfständighet, men fin smak och konstnärlighet." Rode utgav Holbergs Moralske Tanker (1860) och Heltinde-historier (1861).

Källor 

 

Danska litteraturvetare
Litteraturhistoriker
Danska lärare
Folkhögskollärare
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Personer i Danmark under 1800-talet
Födda 1830
Avlidna 1878
Män
Michael Keane

Michael Vincent Keane, född 11 januari 1993, är en engelsk fotbollsspelare som spelar som försvarare i engelska Everton. Hans tvillingbror, Will, spelar i Wigan Athletic.

Karriär
Den 3 juli 2017 värvades Keane av Everton, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 30 augusti 2020 skrev Keane på ett nytt femårskontrakt med Everton.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Engelska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Derby County FC
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Burnley FC
Spelare i Everton FC
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Födda 1993
Levande personer
Män
Personer från Stockport
Tvillingar
Aage von Kohl

Aage Herman von Kohl, född den 5 december 1877, död den 5 augusti 1946, var en dansk författare. Han var bror till författaren Louis von Kohl och far till skådespelerskan Mette von Kohl.

von Kohl författade estetiska avhandlingar, skådespel och noveller. Hans främsta arbete är den omfångsrika romanen Mikrobernes Palads (3 band, 1908), en skildring av ryska Östersjöflottans färd till Ostasien och undergång under rysk-japanska kriget.

Källor

Noter 

Danska författare
Danskspråkiga författare
Danska dramatiker
Danskspråkiga dramatiker
Födda 1877
Avlidna 1946
Män
Svensk uppslagsbok
Louis von Kohl

Louis Henri von Kohl, född den 14 december 1882 i Köpenhamn, död den 11 oktober 1962, var en dansk författare, förläggare och filmregissör. Han var bror till Aage von Kohl.

1911-12 medverkade Louis von Kohl som regissör och manusförfattare i fyra filmer: Privatsekretæren (1911, manus), Taifun (1911, manus och regi), Morfinisten (1911, regissör) och Pigen fra det mørke København (1912, manus och regi).

Kohl var redaktör för olika tidskrifter från 1914, och ägnade sig åt germansk och ostasiatisk filologi, kultur och diktning, dels som översättare, dels i självständiga historiska verk såsom om Friedrich Nietzsche, Yuan Shikai, Stor-Japan med mera.

Efter att från 1919 varit bosatt i Tyskland återvände han till Danmark 1938. Sommaren 1939 till mars 1940 ledde Kohl den danska säkerhetspolisens civilavdelning, men avskedades därefter av justitieminister Svend Unmack Larsen. Justitieminister E. Thune Jacobsen anställde på hösten 1940 Kohl som kontaktperson mellan den danska regeringen och den tyska ockupationsmakten, en post han innehade fram till 1944.

I samband med att Fædrelandet upphörde att vara officiellt partiorgan för DNSAP, insatte Werner Best för en kort tid von Kohl som "kommissionär" i redaktionen. Efter kriget dömdes von Kohl 1949 till ett års fängelse för sitt arbete till stöd för den tyska ockupationsmakten, men frikändes efter överklagande året därpå.

Källor

Noter 

Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1882
Avlidna 1962
Män
Pachyuromys duprasi

Pachyuromys duprasi är en gnagare i underfamiljen ökenråttor och den enda arten i sitt släkte.

Beskrivning 
Arten lever i norra Afrika i tre från varandra skilda utbredningsområden. Det första området ligger i Atlasbergen och angränsande region och de två andra områdena finns i norra Egypten. Habitatet utgörs av öknar och halvöknar, men inga sandöknar.

Djuret når en kroppslängd (huvud och bål) av 10,5 till 13,5 cm och därtill kommer en 4,5 till 6 cm lång svans. Arten kännetecknas av den tjocka svansen som liknar en klubba. Pälsen har på ryggen en ljusbrun till gulgrå färg och är vit buken vitaktig. Bakom varje öra finns en vit fläck. Alla tår är utrustade med klor.

Pachyuromys duprasi livnär sig främst av insekter. Honor i fångenskap parade sig hela året och efter 19 till 24 dagars dräktighet föddes oftast tre till fem ungar. Ibland fanns upp till nio ungar i kullen. Ungarna dias cirka en månad och två månader efter födelsen blir de könsmogna. En individ blev med människans vård 4,5 år gammal.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Råttdjur
Muridae
Däggdjur i etiopiska regionen
Engelstoft

Engelstoft är ett danskt efternamn, som burits av bland andra:

 Christian Thorning Engelstoft (1805–1889), dansk biskop
 Laurids Engelstoft (1774–1851), dansk historiker
 Povl Engelstoft (1876–1961), dansk historiker 

Danska efternamn
Södermanlands runinskrifter 75

Runinskrift Sö 75 är en sörmländsk runsten som sitter inmurad i ytterväggen till Vrena kyrka i Vrena socken och Nyköpings kommun.

Stenen 
Erik Brate beskriver i Södermanlands runinskrifter 1924 hur runstenen upptäcktes midsommarafton 1901, då man skulle reparera sprickor i murbruket. Enligt Brate är höjden 1,50 m, bredden nedtill 46 cm, i toppen över nedre slinglinjen 28 cm och slingans bredd är 10 cm. Den långsmala stenen som frigjordes från puts är inmurad liggande helt nära marken och till höger om kyrkans ingång. 

Ornamentiken består av en enkel, uformad ormslinga sedd i fågelperspektiv och den saknar det traditionella, kristna korset. Trots detta har den nu hamnat som kyrkans hörnsten. Dess ursprungliga plats är okänd.

Inskriften

Se även 
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Lista över runinskrifter i Nyköpings kommun
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor 
 
 Runstenar i Södermanland, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984, 

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nyköpings kommun
Polynukleotid

En polynukleotid är en biopolymer som består av minst 13 nukleotider som monomerer. Dessa monomerer är sammanbundna med kovalenta bindningar till en kedja. DNA och RNA är exempel på polynukleotider med distinkt biologisk funktion. Prefixet poly- commer från antik grekiska πολυς (pållis, många). DNA består av två polynukleotidkedjor, där varje kedja har formen av en helix (spiral).

 

Biokemi
Molekylärbiologi
Alaska Air Group

Alaska Air Group, Inc., (), är ett amerikanskt holdingbolag som verkar inom flygsektorn och som äger och driver flygföretagen Alaska Airlines och Horizon Air.

1985 beslöt Alaska Airlines att man skulle starta ett holdingbolag, för att skjuta över allt med administration och ägarfrågor till nya bolaget. Det fick namnet Alaska Air Group, Inc. Under 1986 förvärvade man det regionala flygföretaget Horizon Air och ett år senare fortsatte man att växa och förvärvade då Jet America Airlines. Man valde att ha kvar Jet America som ett separerat flygföretag men efter en tid så insåg man att det inte var tillräckligt lönsamt så man beslöt att fusionera Jet America med Alaska Airlines.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell företagswebbplats
 Officiell säljwebbplats

Amerikanska flygbolag
Amerikanska holdingbolag
Företag bildade 1985
Företag i Seattle
Företag listade på NYSE
Södermanlands runinskrifter 113

Runinskrift Sö 113 är en runsten i Kolunda i Stenkvista socken, Eskilstuna kommun.

Stenen 
Stenen hittades vid nyodling strax intill en gravhög från tusentalet och förmodligen har den stått ovanpå högen innan den tippade omkull och doldes av jord. Dess ornamentala avsaknad och inskriftens raka, lodräta runband talar för att den kan vara landskapets äldsta runsten. Intill denna sten finns även runsten Sö 112. Den från runor translittererade och översatta inskriften följer nedan.

Inskriften

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Lista över runinskrifter i Eskilstuna kommun

Källor

Fotnoter 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Eskilstuna kommun
Lemvigs bergbana

Lemvigs bergbana (danska: Lemvig Bjergbane eller bara Bjergbanen) är en tidigare enkelspårig lokal, privatägd bibana i den danska staden Lemvig vid Vesterhavet. Banan, som ursprungligen hette Lemvig Havnebane, var ett sidospår till Lemvigbanen med endast de två stationerna Lemvig Station och Lemvig Havn. Sträckan är cirka 1,5 km lång och passerar genom en bokskog i en strandbrant. Höjdskillnaden mellan stationerna är 30 meter.

För persontrafiken har använts den dieseldrivna Y-tog-rälsbussen Fjorden, som krävde minst tre mans besättning. Förutom lokföraren erfordrades två vägvakter, som hoppade av och på tåget vid banans obevakade korsningar med Storgatan, gångstråket Planetstien och Strandvejen. Rälsbussen körde med en mycket låg hastighet, delvis på grund av stigningen. Mitt på sträckan, alldeles ovanför Museet for Religiøs Kunst, finns en anhalt för att skifta mellan det övre och det nedre spåret och växeln lades om efter behov manuellt av en av vakterna. 

Bergbanan uppmärksammades i DR-HDs TV-program På Skinner, där hela resan presenterades utifrån lokförarens perspektiv.

Bergbanan förfogar över en motorrälsbuss och en styrvagn av typ Y-tog (Lynette), tillverkad av Waggonfabrik Uerdingen i Tyskland 1968.

Inställd trafik
Trafiken inställdes till vidare 2019, efter det att en baninspektion visat att ett stort antal syllar måste bytas före körtillstånd. Föreningens ambition är museitrafiken ska återupptas. Sommaren 2022 var trafiken fortfarande indragen.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 Bjergbanens webbplats

Museijärnvägar i Danmark
Lemvigs kommun
Inga Varg

Inga Margareta Varg, född 28 december 1952 i Linde församling, Örebro län är en svensk arkitekt. Hon driver sedan 2014 arkitektkontoret Varg Arkitekter.

Varg har tilldelats flera priser, bland annat Svensk Betongs arkitekturpris och Kasper Salin-priset. Hon är utbildad vid Arkitekturskolan KTH i Stockholm och driver sedan 2014 Varg Arkitekter. Hon drev tidigare  Rosenbergs Arkitekter tillsammans med den Alessandro Ripellino. Inga Varg har uppdrag inom stadsbyggnad, arkitektur och inredning.

Biografi
Direkt efter sin arkitektexamen 1978 började Inga Varg arbeta på Lars Brydes Arkitektkontor. Lars Bryde hade då lämnat de storskaliga stadsbyggnads- och bostadsprojekten bakom sig och arbetade huvudsakligen med så kallade infill-projekt i Stockholms innerstad där Inga Varg blev delaktig i ett flertal tävlingar och uppförda bostadsprojekt, bland annat kv Täppan på Södermalm. År 1983 började Varg på Rosenberg & Stål Arkitektkontor och 1992 blev hon delägare i kontoret som kom att heta Rosenbergs Arkitekter. Sedan 2014 leder hon det egna kontoret Varg Arkitekter. 

I april 2013 valdes Inga Varg in som Stockholms skönhetsråds trettonde ledamot. Sedan 2019 är hon rådets ordförande. 

Inga Varg har under sina år som arkitekt även undervisat i bostadsplanering och skissmetodik på Arkitekturskolan KTH samt varit en flitigt anlitad jurymedlem för Kasper Salin-priset, Svenska betongföreningens pris, Stora Samhällsbyggarpriset, för arkitekttävlingen om det ej uppförda Nobel Center på Blasieholmen och som återkommande ledamot i Sveriges Arkitekters tävlingar.

Utmärkelser 
2010 vinnare av Svensk Betongs arkitekturpris för Flat Iron Building.
2010 tredje plats i Årets Stockholmsbyggnad för Flat Iron Building.
2003 nominerad till Kasper Salin-priset för nybyggnationer av Zanderska huset, undervisningslokaler för Karolinska institutet i Flemingsberg.
2000 nominerad till Betongelementföreningens arkitekturpris för Ericssons utvecklingskontor i Mjärdevi Science Park, Linköping
1994 vinnare av Kasper Salin-priset för Tekniska Verkens huvudkontor, Linköping (tillsammans med Gustaf Rosenberg)

Verk i urval 
Tekniska Verken i Linköping (tillsammans med Gustaf Rosenberg)
Zanderska huset, undervisningslokaler för Karolinska institutet, Flemingsberg.
Sollentuna Simhall (om- och tillbyggnad)
Kontors- och utvecklingslokaler för Ericsson i kv. Kabelverket, Älvsjö (tillsammans med Gustaf Rosenberg)
Planprogram för 1400 lägenheter i kv. Kabelverket, Älvsjö
Norrviksstrand, Sollentuna.
Bostäder i kv Gladan på Kungsholmen.
 Flat Iron Building, kontorshus på Torsgatan, Stockholm
 Bostäder i Norra Djurgårdsstaden.
 Årstahusen i Liljeholmen, Stockholm
Kvarteret Hjulmakaren (Stadshuslunden) Bostadsrätter i Rissne, Sundbyberg
Tegnérs Torn, Stockholm

Se även
 Rosenbergs Arkitekter

Referenser

Vidare läsning
 Tidskriften Cementa, nr 3, 2009
 Tidskriften Arkitektur, nr 8, 2002

Externa länkar

Arch Daily
Varg Arkitekter

Svenska arkitekter under 1900-talet
Kasper Salin-priset
Födda 1952
Kvinnor
Levande personer
Personer från Lindesberg
Svenska arkitekter under 2000-talet
Alumner från Arkitekturskolan KTH
Airgas

Airgas, Inc., (), är ett amerikanskt företag som verkar i den kemiska industrin och är USA:s största distributör av industriella– och medicinska gaser och finkemikalier samt tillhörande utrustning och andra tjänster för industriella– och andra kommersiella kunder.

Företaget är också en ledande amerikansk tillverkare av atmosfäriska gaser, koldioxid, lustgas och torris och även ledande distributör av köldmedium, ammoniak och en rad andra kemikalier.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska kemisk-tekniska företag
Företag bildade 1982
Företag i Pennsylvania
Företag listade på NYSE
Numismatiska biblioteket

Numismatiska biblioteket finns på Kungliga Myntkabinettet i Stockholm. Biblioteket är en filial till Vitterhetsakademiens bibliotek.

Numismatiska biblioteket består av cirka 600 hyllmeter böcker och tidskrifter. Bibliotekets samlingar innehåller litteratur som handlar om mynt och medaljer från hela världen, med tyngdpunkten lagd på Europa. Det mesta som skrivits inom svensk numismatik går att hitta i biblioteket, men numismatisk litteratur från de andra nordiska länderna är också väl representerad.

Förutom numismatisk litteratur finns även litteratur om svenska banker och svensk ekonomisk historia. De äldsta böckerna är från 1500-talet och bland ovanligheterna finns också en specialsamling, Lovisa Ulrikas numismatiska boksamling.

Vidare läsning 
Golabiewski Lannby, Monica. "Drottning Lovisa Ulrikas eleganta boksamling i Kungl. Myntkabinettet" I: Svensk numismatisk tidskrift, 2010:8, s. 172-173, 2010.
Strandberg, Clas-Ove. The Queen Lovisa Ulrika Collection of Numismatic Literature. Stockholm, 2001.
Bergman, Carina,  "Numismatisk litteratur i Vitterhetsakademiens bibliotek" I:  ARLIS Norden info, 2002:1, s. 2-3, 2002.

Externa länkar
 Numismatiska biblioteket - adress, öppettider mm

Bibliotek i Stockholm
Numismatik
Riksantikvarieämbetet
Många människor dör som du

Många människor dör som du är en novellsamling av Lina Wolff utgiven 2009.

Boken var författarens debut och innehåller tolv noveller. De flesta utspelar sig i Spanien, där Wolff varit bosatt i flera år, och några i Skåne. Berättelserna har ett gemensamt tema om människor som söker sig bort från en livssituation där tillvaron känns alltför begränsad.

Innehåll
Ingenmansland
Maurice Echegaray
Många människor dör som du
Kirke
Odette Klockare
Och vid hissen hängde en nyckel
När hon pratar om patriarkatet
Verónica
Snuff
Krönika över en oplanerad trohet
Allt är som vanligt
Tänk dig ett levande träd

Mottagande
"En fantastisk novellsamling. Den är stilsäker, tänkvärd och, trots allt lidande, väldigt rolig. Att det är en debut gör knappast saken sämre"
"Det vilar något självklart över Lina Wolffs sätt att skriva, som om alla formuleringar och vändningar alltid har funnits där hela tiden och bara väntat på att nedtecknas av just henne...När hon är som bäst skapar hon ett hypnotiskt sug kring sina gestalter... "Maurice Echegaray" (är) en novell som sakta utvecklar sig till ett smärre mästerverk av träffsäkra iakttagelser, drastisk humor och lakonisk förtvivlan."
"Wolffs berättelser är stilsäkra, med en lätt humoristisk underskruv...I novellen verkar hon ha funnit sitt rätta medium"

Referenser

Svenska novellsamlingar
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2009
Spanien i skönlitteratur
Södermanlands runinskrifter Fv1948;282

Runinskrift Sö Fv1948;282 är en runsten av röd sandsten som hittades 1937 i grunden till Ludgo kyrka i Ludgo socken, Nyköpings kommun. Numera står den direkt utanför kyrkomuren. Intill står Sö 134. Den översatta runinskriften som löper i ett korsband följer nedan.

Inskrift 

Runsvenska: kuþmuntr : auk : kisla : þaun : litu : kiara : bro

Normaliserad: Guðmundr ok Gisla þaun letu gæra bro.

Nusvenska: "Gudmund och Gisla de läto göra bro."

Se även 
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Lista över runinskrifter i Nyköpings kommun
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor 
 i Riksantikvarieämbetets Fornsök
Samnordisk runtextdatabas, Sö Fv1948;282

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nyköpings kommun
Ben Chifley

Joseph Benedict "Ben" Chifley, född 22 september 1885 i Bathurst i New South Wales, död 13 juni 1951 i Canberra, var en australisk politiker som var landets 16:e premiärminister.

Biografi 
Ben Chifley föddes den 22 september 1885 i Bathurst i New South Wales som son till en smed. Vid fem års ålder togs Chifley till en släktings bondgård i Limekiln, ungefär 26 kilometer från Bathurst, där han skulle hjälpa till med bondgårdsarbetet. Vid släktens död januari 1899 flyttade Chifley tillbaka till Bathurst där han gick i skolan Patrician Brothers High School. Efter cirka ett års utbildning i Bathurst tog Chifley ett jobb i en affär och sen vid ett garveri.

I september 1903 började Chifley sitt tredje jobb, en anställning hos järnvägsbolaget New South Wales Government Railways i Bathurst. Sex år senare blev Chifley eldare och i juli 1913 blev han lokförare. Chifley gifte sig den 6 juni 1914 med Elizabeth Gibson Chifley i Glebe, som är en förort till staden Sydney. Under sin järnvägsanställning blev Chifley en aktiv medlem i fackföreningen Federated Engine Driver's and Firemen’s Association of Australasia och även politiska partiet Australiens arbetarparti.

I augusti 1917 strejkade Chifley och många andra järnvägsanställda i New South Wales. Vid slutet av strejken, som pågick i sex veckor, nekades Chifley anställning i början innan han återtogs till järnvägsanställning dock som eldare istället för lokförare. Till slut blev Chifley lokförare igen. Efter strejken var Chifley också inblandad i återuppbyggandet av järnvägsfackföreningen i Bathurst.

Referenser 

Födda 1885
Avlidna 1951
Män
Personer från New South Wales
Australiska politiker under 1900-talet
Australiens premiärministrar
Australiens försvarsministrar