kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ochotona thibetana

Ochotona thibetana är en däggdjursart som först beskrevs av Milne-Edwards 1871.  Ochotona thibetana ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar (Ochotonidae). Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten når en kroppslängd av 14 till 18 cm och saknar svans. Den har 2,4 till 3,2 cm långa bakfötter, 1,7 till 2,3 cm stora öron och en vikt av 75 till 135 g. Pälsen på ovansidan har under de varma årstiderna en varierande färg som bland annat kan vara sandbrun, rödbrun eller spräcklig mörkbrun. Sommarpälsen på undersidan är ljus gråaktig eller grågul. Kännetecknande är ett ljusbrunt tvärgående band på strupen. Under hösten blir ovansidans päls oftast ljusare. Pipharens avrundade öron är mörkbruna förutom kanten som är vit. Bakom varje öra förekommer en ljusbrun fläck.

Denna piphare förekommer i Tibet och i andra sydliga kinesiska provinser samt i angränsande områden av Nepal, Bhutan, Indien och Myanmar. Arten vistas i bergstrakter i regioner som ligger 1800 till 4100 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och buskskogar med arter av rododendronsläktet och bambu. Ochotona thibetana föredrar ett halvt öppet landskap, alltså gläntor i skogar respektive närheten till buskar i gräsmarker.

Individerna äter olika växtdelar och skapar bon av hö. Mellan april och juli har honan en kull med en till fem ungar. Ochotona thibetana blir 14 till 18 cm lång.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. t. thibetana
 O. t. nangqenica
 O. t. osgoodi
 O. t. sacraria
 O. t. sikimaria

Källor

Externa länkar 

Pipharar
thibetana
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Ochotona thomasi

Ochotona thomasi är en däggdjursart som beskrevs av Anatol I. Argyropulo 1948. Ochotona thomasi ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är endemisk i Kina och finns på isolerade toppar i de östra Qilianbergen i Gansu, Qinghai, and nordvästra Sichuan.

Denna piphare blir 12 till 17 cm lång (huvud och bål), väger 40 till 115 g och saknar svans. Öronen är 1,5 till 2,3 cm stora och bakfötter är 2,3 till 2,9 cm långa. De bruna håren på ovansidan har ibland ljusa spetsar vad som ger ett spräckligt utseende. Undersidan kan vara grå- eller brunaktig. Före vintern blir ovansidans hår längre och mer gråaktiga. På strupen och bröstet förekommer en mörkare region. Vid öronen är insidan grå och kanterna rödbruna förutom små vita fransar vid yttre kanten, som några individer saknar. Jämförd med andra släktmedlemmar har Ochotona thomasi det mest långsträckta kraniet.

Arten undviker gräsmarker. Den äter av gröna växter som förekommer i torra områden. Det självskapade underjordiska boet har flera ingångar.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
thomasi
WP:Projekt Kina
Kinas fauna
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona hoffmanni

Ochotona hoffmanni är en däggdjursart som beskrevs av Formozov, Yakhontov och Dmitry A. Dmitriev 1996. Ochotona hoffmanni ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar (Ochotonidae). IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna piphare förekommer i två mindre områden i Mongoliet respektive ryska Sibirien. Arten lever i klippiga regioner.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
hoffmanni
Däggdjur i palearktiska regionen
Ochotona huangensis

Ochotona huangensis är en däggdjursart som först beskrevs av Paul Matschie 1908.  Ochotona huangensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är endemisk i Kina och förekommer i bergen i centrala Kina. Utbredningsområdet ligger i provinserna Shaanxi, Gansu, Qinghai och Sichuan.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
huangensis
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Ochotona argentata

Ochotona argentata är en däggdjursart som beskrevs av Howell 1928. Ochotona argentata ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Arten är endemisk för ett litet bergsområde i den kinesiska provinsen Ningxia. Bergstrakten är främst täckt av skog men pipharen vistas bara i klippiga gläntor. Den gräver jordhålor som gömställen eller söker skydd bakom klippor.

Denna piphare når en kroppslängd (huvud och bål) av 20 till 24 cm, en vikt 230 till 250 g och saknar svans. Öronen är 2,2 till 2,9 cm stora och bakfötterna är 2,5 till 3,6 cm långa. Under sommaren har ovansidans päls en rödaktig färg och undersidan är täckt av sandfärgad till vit päls förutom bröstet som är ockra. Före vintern byts till en längre och mjukare päls som är gråbrun på ovansidan med gult inslag nära stjärten. Undersidan är lika som under sommaren. Ett område kring en körtel på djurets nacke är brun. På de runda öronen kan några ljusare ställen förekomma.

Liksom flera andra pipharar skapar Ochotona argentata förråd av torra växtdelar som göms i naturliga jordhålor eller i övergivna gruvor (uppgift från en studie). Under sommaren äts gröna växtdelar. Mellan april och augusti har honor en enda kull per år. Efter ungefär 25 dagar dräktighet föds 2 till 4 ungar.

Det underjordiska boet har tunnlar och flera kamrar. Några exemplar bor mellan stenhögar eller i tomma gruvor. Såvida känd har individerna inga avgränsade revir. När pipharen gömmer sig syns dess närvaro genom gamla förråds- och avföringshögar.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
argentata
Däggdjur i palearktiska regionen
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Torstuna tingslag

Torstuna tingslag var ett tingslag i Västmanlands län i Västmanlands östra domsaga.    

Tingslaget uppgick 1888 i Västmanlands östra domsagas tingslag.

Ingående områden

Socknarna i häraderna
Torstuna härad

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Sala tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Västmanlands län
Ochotona nigritia

Ochotona nigritia är en däggdjursart som beskrevs av Gong et al. 2000. Ochotona nigritia ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna piphare förekommer i ett 3200 meter högt bergsområde i den kinesiska provinsen Yunnan. Annars är inget känt om arten.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
nigritia
Däggdjur i palearktiska regionen
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Ochotona turuchanensis

Ochotona turuchanensis är en däggdjursart som beskrevs av Nikolai Alexsandrovich Naumov 1934. Ochotona turuchanensis ingår i släktet Ochotona och familjen pipharar (Ochotonidae). IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna piphare förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Ryssland. Arten lever i klippiga områden. Individerna är aktiva på dagen och äter växtdelar. Honor föder mellan juni och augusti 3 till 4 ungar. Ungarna blir cirka efter en månad självständiga. Ochotona turuchanensis är 16 till 19 cm lång.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 16 till 22 cm, en vikt av 113 till 171 g och saknar svans. Öronen är 1,6 till 2,4 cm stora och bakfötter är 2,5 till 3,0 cm långa. På ovansidan och undersidan förekommer rödbrun till ockra päls som är ljusare under vintern. Typiskt är en mörk längsgående strimma på ryggens topp. En region kring en körtel på bakre halsen har en kastanjebrun färg. Från arten registrerades några helt svarta exemplar. Öronen kännetecknas av vita kanter. Djuret liknar Ochotona hyperborea. Arterna skiljer sig bara i kraniets detaljer.

Arten vistas främst i stenhögar. Ochotona turuchanensis lagrar hö (torra blad, örter, lav) som förråd och dessutom äts gröna växtdelar, lav samt svampar. Varje exemplar skapar mellan juli och vintern cirka 20 gömställen med hö varav varje väger cirka 100 g. Ofta täcks förrådet med en platt sten.

Antagligen sker parningen under maj eller tidigare när snön finns kvar. Mellan mitten av juni till mitten av augusti föds en kull med 2 till 5 ungar. Tidig födda ungar syns från och med mitten av juli utanför boet.

Ochotona turuchanensis har varningsläten och ett slags sång för att visa anspråket på reviret. Reviret markeras dessutom med avföring och ofta lämnas en krans av rödaktig lav på samma plats. Individernas territorium är 2300 till 3500 m² stort. En viss överlappning mellan hannar och honor förekommer.

Källor

Externa länkar 

Pipharar
turuchanensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Träskkanin

Träskkanin (Sylvilagus palustris) är en däggdjursart som först beskrevs av John Bachman 1837.  Träskkaninen ingår i släktet bomullssvanskaniner och familjen harar och kaniner. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Namnet Sylvilagus palustris kommer från latin och betyder skogshare från marskland.

Utseende 
Arten når med svans en längd av cirka 43,6 cm och alla svanskotor tillsammans är 3,3 cm långa. Kaninen har cirka 9 cm långa bakben och ungefär 5 cm långa öron. Träskkaninen har liksom kärrkaninen en mörkbrun päls på ovansidan men den är mindre, har smalare bakfötter och svansens undersida är mörk rödbrun. Även fötterna har en rödaktig skugga. På bukens mitt förekommer vit päls och andra delar av undersidan är ljusbruna.

Utbredning 
Denna bomullssvanskanin förekommer i sydöstra USA från södra Virginia till Alabama och Florida. Habitatet utgörs av marksland med bräckt vatten samt andra träskmarker. Djuret uppsöker även odlingsmark.

Ekologi 
Växtlivet i utbredningsområdet domineras av träd som kungsmagnolia (Magnolia grandiflora), Nyssa sylvatica, Liquidambar styraciflua samt av arter från hallonsläktet (Rubus). Träskkaninen äter olika gröna växter som den hittar regionen. Exemplar som hölls i fångenskap matades framgångsrik med örter och vattenväxter. De åt även potatis och morötter. Individerna som inte hade tillgång till en träskmarkliknande bur dog efter 3 till 9 dagar.

Individerna är aktiva på natten. De sover på dagen i ett gömställe. Till exempel kan de med hjälp av sina klor skapa en 30 cm djup grop i leran. Liksom kärrkaninen men i motsats till flera andra kaniner har arten bra simförmåga. Arten undviker även en hoppande rörelse. Den går främst långsamt på fyra fötter.  Honor kan bli brunstiga under alla årstider och vanligen förekommer sex eller sju kullar per år med tre till fem ungar per kull. Dräktighetstiden för honorna ligger på mellan 30 och 37 dagar. Boet för ungarna fodras med gräs och hår.

Denna bomullssvanskanin jagas av ugglor, rovfåglar, medelstora rovdjur, alligatorer och större ormar. De flesta individer dör däremot i samband med buskbränder eller de dödas av hundar.

Underarter 
Arten delas in i följande underarter:

 S. p. palustris
 S. p. hefneri
 S. p. paludicola

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Ökenkanin

Ökenkanin (Sylvilagus audubonii) är en däggdjursart som först beskrevs av Baird 1858.  Sylvilagus audubonii ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Arten blir 37 till 40 cm lång, inklusive en 4 till 6 cm lång svans och den väger 756 till 1250 g. Honor är allmänt lite större än hannar. Ökenkaninen har 8,1 till 9,4 cm långa bakfötter och 7,0 till 7,5 cm långa öron. På ovansidan förekommer grå päls och undersidan är täckt av vit päls. Samma färguppdelning finns på svansen. Djurets öron slutar i en spets och morrhåren har en svart färg. Fötterna är inte lika bra täckt med päls som hos andra bomullssvanskaniner.

Utbredning och habitat 
Denna bomullssvanskanin förekommer i centrala och västra Nordamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från Montana och North Dakota till centrala Mexiko. I bergstrakter når arten 1800 meter över havet eller lite till. Arten vistas inte bara i öknar utan även i öppna skogar och på gräsmarker som prärien.

Ekologi 
Individerna är främst aktiva mellan skymningen och gryningen. De äter gräs eller andra växtdelar. Honor föder 2 till 4 ungar per kull. Den genomsnittliga livslängden är med 19 månader ganska kort.

Ökenkaninen har simförmåga och den kan klättra i trädens och buskarnas låga delar. Klättringsförmågan delas inom släktet bara med buskkaninen. Liksom hos andra bomullssvanskaninen riktas svansens undersida upp vid fara vad som är en signal till artfränder. Arten väntar ibland orörlig på samma position men när faran är akut söker kaninen skydd vid närmaste buske. Honor kan ibland bilda mindre grupper med upp till tre medlemmar och hannar lever främst ensam.

Före ungarnas födelse skapar honan en fördjupning i marken som fodras med gräs, andra torra växtdelar och med hår. Dräktigheten varar ungefär 28 dagar. Ungarna är vid födelsen cirka 9 cm lång, blinda och täckta med kort päls. De öppnar sina ögon efter cirka 10 dagar och börjar utforska området närmast boet. Könsmognaden uppnås efter ungefär 80 dagar.

Ökenkaninen jagas av alla medelstora och stora rovdjur som förekommer i samma region och den faller offer för ugglor, falkfåglar samt ormar.

Fler bilder

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. a. audubonii
 S. a. arizonae
 S. a. baileyi
 S. a. confinis
 S. a. goldmani
 S. a. minor
 S. a. warreni

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Buskkanin

Buskkanin (Sylvilagus bachmani) är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1839.  Sylvilagus bachmani ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 

Honor är med en genomsnittlig kroppslängd (inklusive svans) av 34 cm och en vikt mellan 560 och 915 g större än hanar som når cirka 33 cm längd och 510 till 780 g vikt. Svansen är ungefär 2 cm lång. Några individer blir lite större än 37 cm. Öronen är medelstora jämförd med andra bomullssvanskaniners öron och lite spetsiga. Pälsen på ovansidan bildas av gråa, orange och svarta hår.

Utbredning och habitat 

Denna kanin förekommer i västra USA, från sydvästra Washington till Kalifornien, och på halvön Baja California. Den vistas där i låglandet och i upp till 2000 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av täta buskmarker med gräs som undervegetation.

Ekologi 
Buskkanin är främst aktiv mellan skymningen och tidiga morgon. På dagen vilar den gömd bakom buskar. Arten vistas främst på marken men den kan vid behov klättra på låga träd och annan växtlighet. När den känner sig hotade flyr den på det för harar typiska sättet i sicksack. Buskkanin håller ingen vinterdvala.

Arten har vegetarisk föda. Beroende på årstid äter den gräs, blad, örter, kvistar, klöver och bär. Buskkanin lever främst ensam. Ibland syns flera individer i samma område men de håller vanligen 3 till 7,5 meter avstånd från varandra. Fortplantningstiden är beroende på utbredning. Den börjar tidigast i december och sträcker sig fram till augusti. Honor har flera kullar under tiden och per kull föds efter cirka 27 dagar dräktighet upp till fyra ungar. Så kan honor i Kalifornien föda upp till 15 ungar per år. Före födelsen skapar modern ett näste av hår och torr gräs. Cirka 4 till 5 månader efter födelsen är ungarna självständiga.

Artens naturliga fiender utgörs av medelstora till stora rovdjur som långsvansad vessla (Mustela frenata), rödlo (Lynx rufus) och gråräv (Urocyon cinereoargenteus), av fåglar som rödstjärtad vråk (Buteo jamaicensis borealis) och virginiauv (Bubo virginianus) samt av olika ormar som skallerormar (Crotalus).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. b. bachmani
 S. b. cerrosensis
 S. b. cinerascens
 S. b. exiguus
 S. b. howelli
 S. b. ubericolor

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Västmanlands östra domsaga

Västmanlands östra domsaga(före 1850-talet benämnd Simtuna, Torstuna, Våla, Över- och Yttertjurbo domsaga), var en domsaga i Västmanlands län. Den bildades 1680. 1865 överfördes Yttertjurbo härad och tingslag  till Västmanlands södra domsaga.  Domsagan upplöstes 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige och överfördes då till Sala tingsrätt.

Domsagan ingick i Svea hovrätts domkrets.

Härader
Domsagan omfattade:
Simtuna härad
Torstuna härad
Våla härad
Övertjurbo härad 
till 1865
Yttertjurbo härad

Tingslag
Yttertjurbo tingslag till 1865
Simtuna tingslag till 1888
Torstuna tingslag till 1888
Våla tingslag till 1888
Övertjurbo tingslag till 1888
Västmanlands östra domsagas tingslag från 1888

Källor

Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Sala tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Historiska domsagor i Västmanlands län
Bergskanin

Bergskanin (Sylvilagus nuttallii) är en däggdjursart som först beskrevs av John Bachman 1837.  Sylvilagus nuttallii ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner.

Utseende 
Denna kanin blir med svans 34 till 39 cm lång, svanslängden är 3 till 5,5 cm och vikten varierar mellan 630 och 870 g. Arten har 9 till 11 cm långa bakfötter. Honor är allmänt lite större än hannar. Pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och undersidan är täckt av vit päls. På extremiteternas utsida förekommer rödbrun päls och öronen är avrundade. Öronens spetsar är svarta och på insidan förekommer långa hår. Även svansen är uppdelad i en mörk ovansida och en vit undersida. Bergskaninen har svarta och vita morrhår. Tandformeln är I 2/1 C 0/0 P 3/2 M 3/3, alltså 28 tänder.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i bergstrakter i västra och centrala Nordamerika. Den vistas i regioner som ligger 1370 till 3200 meter över havet. Bergskaninen hittas i Kanada och i norra USA i områden som domineras av växter från malörtssläktet (Artemisia). Längre söderut lever den även i olika slags skogar.

Ekologi 
Födan utgörs av gräs, växter från malörtssläktet, enbuskar och av andra växtdelar. Bergskaninen gräver underjordiska bon som kan vara upp till 60 cm djupa. Kanske använder den även bon som skapades av andra djur. Boet fodras med gräs och hår. Individerna är främst aktiva under skymningen och gryningen och de lever främst ensamma. När bergskaninen hotas så skuttar den till närmaste gömställe. När faran fortsätter försöker den förvilla fienden med ojämna rörelser.

Honor kan ha upp till fyra kullar mellan april och juli. Dräktigheten varar 28 till 30 dagar och sedan föds vanligen fyra ungar (sällan upp till 6 eller mycket sällan upp till 8 ungar). Ungarna diar sin mor upp till 28 dagar och de blir könsmogna efter cirka 90 dagar. Några exemplar i fångenskap blev lite äldre än 7 år.

Status 
I södra delen av utbredningsområdet blev arten mera sällsynt på grund av konkurrensen med östlig bomullssvanskanin (Sylvilagus floridanus). För hela beståndet finns inga allvarliga hot. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. n. nuttallii
 S. n. grangeri
 S. n. pinetis

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Sylvilagus transitionalis

Sylvilagus transitionalis är en däggdjursart som först beskrevs av Outram Bangs 1895.  Sylvilagus transitionalis ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Djuret har i princip samma utseende som östlig bomullssvanskanin (Sylvilagus floridanus). Sylvilagus transitionalis är allmänt lite mindre och har kortare öron än den andra arten. En svart fläck mellan ögonen och svarta kanter på öronen förekommer mera ofta en hos östlig bomullssvanskanin. För att skilja arterna från varandra behövs mätningar av skallens detaljer och genetiska undersökningar.

Arten förekommer i nordöstra USA. Den lever i öppna skogar och buskskogar. Där dessa habitat ersätts med jordbruksmark eller tätare skogar blir djuret sällsynt. Sylvilagus transitionalis vistas gärna nära dammar, pölar, insjöar eller flytande vatten. Den äter gröna växtdelar, frön samt frukter och under vintern även bark och kvistar. Honan kan ha flera kullar per år med i genomsnitt 3,5 ungar per kull. Vuxna individer är 38,2 till 42,5 cm stora (huvud och bål).

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
transitionalis
Däggdjur i nearktiska regionen
Sylvilagus obscurus

Sylvilagus obscurus är en däggdjursart som beskrevs av Chapman, Cramer, Dippenaar och Robinson 1992. Sylvilagus obscurus ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Appalacherna i östra USA. Den vistas där i barrskogar med ljungväxter som undervegetation samt i andra skogar med tät undervegetation.

Individerna äter gräs, örter, ormbunkar, blad från buskar och även barr. Fortplantningen sker mellan tidig mars och september. Honan kan ha flera kullar under tiden och hon föder ungefär 24 ungar under hela fortplantningssäsongen. Dräktigheten varar cirka 28 dagar. Sylvilagus obscurus blir 38,6 till 43cm lång (huvud och bål).

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
obscurus
Däggdjur i nearktiska regionen
Sylvilagus robustus

Sylvilagus robustus är en däggdjursart som först beskrevs av Bailey 1905.  Sylvilagus robustus ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i en bergstrakt i gränsområdet mellan Mexiko och USA (Texas). Den vistas i regioner som ligger minst 1500 meter över havet. Sylvilagus robustus lever i landskap med städsegröna buskar eller träd. Den blir 37,5 till 46,3 cm lång (huvud och bål). Arten har troligen samma levnadssätt som Sylvilagus floridanus.

Denna bomullssvanskanin väger 745 till 1200 g, har cirka 103 mm långa bakfötter och 87 till 104 mm långa öron. Tandformeln är I 2/1 C 0/0 P 3/2 M 3/3, alltså 28 tänder.

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
robustus
Däggdjur i nearktiska regionen
Skogskanin

Skogskanin (Sylvilagus brasiliensis) är en däggdjursart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Skogskaninen ingår i släktet bomullssvanskaniner, och familjen harar och kaniner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna kanin förekommer i Central- och Sydamerika (öster om Anderna) från centrala Mexiko till norra Argentina. Den saknas i Amazonområdets centrala delar. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 4800 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Skogskanin uppsöker även öppna områden som ligger nära skogar.

Kroppslängden inklusive svans är 25 till 42 cm. Honor kan para sig hela året. De föder vanligen en unge per kull, alltså betydlig färre än andra bomullssvanskaniner.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. b. brasiliensis
 S. b. andinus
 S. b. apollinaris
 S. b. capsalis
 S. b. caracasensis
 S. b. chillae
 S. b. chotanus
 S. b. defilippi
 S. b. fulvescens
 S. b. gibsoni
 S. b. inca
 S. b. kelloggi
 S. b. meridensis
 S. b. minensis
 S. b. paraguensis
 S. b. peruanus
 S. b. sanctaemartae
 S. b. surdaster
 S. b. tapetillus
 S. b. gabbi
 S. b. truei

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Sylvilagus
Däggdjur i neotropiska regionen