kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Echimys saturnus

Echimys saturnus är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1928. Echimys saturnus ingår i släktet Echimys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 27 till 33,5 cm och en svanslängd av 29,5 till 38 cm. De cirka 1,8 cm långa öronen är vanligen gömda i pälsen. Pälsen på ovansidan bildas av styva borstar och på ryggens mitt finns platta taggar. Färgen varierar från den svartaktiga toppen över glänsande brun till de kastanjebruna sidorna. Den mjuka pälsen på undersidan är ljusbrun, vit med fläckar eller helt vit. Några helt svarta individer blev likaså dokumenterade. Den långa svansen är tät täckt med hår. Echimys saturnus har kraftiga klor vid de breda bakfötterna.

Denna gnagare förekommer i nordöstra Ecuador och centrala Peru. I bergstrakter når arten 1000 meter över havet. Arten lever i regnskogar, är aktiv på natten och klättrar främst i växtligheten. Individerna vilar i trädens håligheter. Per kull föds en eller två ungar.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
saturnus
Däggdjur i neotropiska regionen
Pattonomys semivillosus

Pattonomys semivillosus är en däggdjursart som först beskrevs av I. Geoffroy 1838.  Pattonomys semivillosus ingår i släktet Pattonomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

IUCN listar arten i det nybildade släktet Pattonomys. Arten är inte hotad i beståndet och den listas som livskraftig (LC).

Utseende 
Individerna blir 20 till 27 cm långa (huvud och bål), har en 21 till 26 cm lång svans och väger 195 till 405 g. I den gråa pälsen på ryggen är flera taggar med vita spetsar inblandade. På axeln, halsen och huvudet har den gråa pälsen vanligen en svart skugga. Hos några populationer är nosen eller hjässan helt svart. Även på kroppssidorna kan pälsen vara mörkare. Undersidan har en ljus orange till ljusgrå färg. Några taggar som förekommer främst vid axeln är mjukare och helt vita. Taggar bildas bara hos vuxna individer. På den långa svansen som huvudsakligen är täckt av fjäll förekommer bara glest fördelade hår. Hos de flesta individerna är svansens bakre del avbruten. Med hjälp av sina robusta klor har arten bra förmåga att klättra i träd.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i norra Venezuela och norra Colombia. Den vistas i skogar och i andra områden med träd nära vattendrag.

Ekologi 
Individerna klättrar i växtligheten och de är troligen nattaktiva. Födan utgörs av frukter och frön.

Boet är en hålighet i trädet som fodras med torrt löv. Arten har olika läten och är ganska högljudd. Födan hittas vanligen i träd men Pattonomys semivillosus går även på marken. Fortplantningssättet och livslängden antas vara lika som hos andra lansråttor.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
semivillosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllomys thomasi

Phyllomys thomasi är en däggdjursart som först beskrevs av Ihering 1871.  Phyllomys thomasi ingår i släktet Phyllomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare lever endemisk på ön Ilha de São Sebastião framför Brasiliens sydöstra kustlinje. Den högsta toppen på ön ligger 1379 meter över havet. Utbredningsområdet är täckt av städsegrön skog. Phyllomys thomasi klättrar i träd och bygger där bon. Den äter främst frukter och undviker blad.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
thomasi
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllomys unicolor

Phyllomys unicolor är en däggdjursart som ingår i släktet Phyllomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Upptäckt 
Denna gnagare är bara känd från en enda individ som hittades i början av 1820-talet av naturforskaren Georg Wilhelm Freyreiss (eller en av hans medarbetare) i södra delen av nuvarande delstaten Bahia i Brasilien vid Atlanten. Ytterligare fynd är inte dokumenterade. Exemplaret infogades 1824 i en zoologisk samling i Europa. Eduard Rüppell som 1842 skapade en samlingskatalog gav djuret det tillfälliga namnet Loncheres unicolor. Wagner använde samma namn under samma år för den vetenskapliga beskrivningen. Loncheres är ett synonym för Phyllomys. Arten vistas i städsegröna regnskogar.

Utseende 
På ovansidan förekommer styva borstiga hår men det saknas äkta taggar. Pälsen på ovansidan har en rödbrun färg och den blir stegvis ljusare och mer ljusbrun på undersidan. Dessutom är undersidans hår mindre styva. Även regionen mellan öronen och strupen är ljusare. Svansen är täckt med rödbruna hår så att de underliggande fjällen är gömda. Vid svansens slut finns en tofs som kanske var mörkare hos det levande djuret. Morrhåren når fram till halsens nedre del när de böjas bakåt. Dessutom kännetecknas huvudet av nästan nakna öron samt av breda orange övre framtänder. Arten avviker från Phyllomys medius i olika detaljer av kraniets konstruktion. Djurets holotyp hade en kroppslängd (huvud och bål) av 28,0 cm och en svanslängd av 20,2 cm. Bakfötterna var cirka 4 cm långa och öronen var 1,6 cm stora.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
unicolor
Däggdjur i neotropiska regionen
Isothrix

Isothrix är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen lansråttor.

Arter 
IUCN listar följande arter:

 Isothrix barbarabrownae, bor i en mindre region i Perus Anderna.
 Isothrix bistriata, lever öster om Anderna från södra Colombia till norra Bolivia och västra Brasilien.
 Isothrix negrensis, förekommer i Amazonområdet i västra Brasilien samt i angränsande områden av Colombia.
 Isothrix orinoci, hittas i södra Venezuela samt i angränsande regioner av Brasilien och Colombia. Den listades fram till 2005 som underart till Isothrix bistriata.
 Isothrix pagurus, har sin utbredning i centrala Amazonområdet.
 Isothrix sinnamariensis, är känd från enstaka fynd i regionen Guyana.

Utseende och ekologi 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 18 till 27,5 cm, en svanslängd av 17 till 30 cm och en vikt mellan 320 och 570 g är arterna medelstora lansråttor. Kännetecknande är den yviga svansen som liknar ekorrarnas svans. I motsats till flera andra lansråttor är pälsen mjuk, utan borstar eller taggar. Pälsfärgen varierar mellan brun, grå, gulbrun eller delvis orange. Med sina korta, breda fötter som är utrustade med böjda klor är arterna bra anpassade för livet i träden.

Dessa gnagare vilar vanligen i trädens håligheter som ofta ligger 10 meter över marken. De föredrar träd nära vattendrag i städsegröna skogar. En upphittad hona av arten Isothrix bistriata var dräktig med en unge.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Isothrix
Isothrix bistriata

Isothrix bistriata är en däggdjursart som beskrevs av Wagner 1845. Isothrix bistriata ingår i släktet Isothrix och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna gnagare förekommer i östra Peru, i södra Colombia, i norra Bolivia och i nordvästra Brasilien. Habitatet utgörs av skogar. Individerna klättrar i växtligheten och skapar bon i trädens håligheter. Honor föder en eller två ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
bistriata
Däggdjur i neotropiska regionen
Isothrix pagurus

Isothrix pagurus är en däggdjursart som beskrevs av Wagner 1845. Isothrix pagurus ingår i släktet Isothrix, och familjen lansråttor. Arten förekommer i Brasilien. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
pagurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Makalata

Makalata är ett släkte av gnagare i familjen lansråttor.

Arter enligt IUCN:
 Makalata didelphoides
 Makalata macrura
 Makalata obscura
 Makalata rhipidura

Ibland listas arterna Toromys grandis och Pattonomys occasius i släktet Makalata.

Släktets arter kännetecknas av korta extremiteter och av grov päls med flera taggar inblandade. På svansen förekommer styva korta hår eller den är naken. Skillnader mot andra släkten av samma underfamilj finns främst i avvikande detaljer av tändernas konstruktion.

Den mest kända arten är Makalata didelphoides (se motsvarande artikel).

Referenser 

Lansråttor
Makalata
Carterodon sulcidens

Carterodon sulcidens är en däggdjursart som först beskrevs av Lund 1841.  Carterodon sulcidens är ensam i släktet Carterodon som ingår i familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Den vetenskapliga beskrivningen av arten gjordes 1841 efter kvarlevor som hittades i spybollar av tornugglan (Tyto alba). Upptäckten skedde i den brasilianska delstaten Minas Gerais. Cirka tio år senare hittades i samma region levande individer. Carterodon sulcidens gäller allmänt som sällsynt.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 15,5 till 20,0 cm (enligt Patton et al. 13,5 till 25 cm) samt en svanslängd av 6,8 till 8,0 cm är arten en liten till medelstor lansråtta. Vikten varierar mellan 92 och 195 g. Liksom hos flera andra lansråttor bildas pälsen på ovansidan av mjuka hår med flera borstar eller flexibla taggar inblandade. Taggarna har en mjuk spets. Denna gnagare har på ryggen en gulbrun päls med svarta skuggor och kroppens sidor är mera gråaktig. På buken blir pälsen från de gulröda sidorna till mitten ljusare. Dessutom förekommer rödaktiga märken vid halsens sidor och vid strupen. Kännetecknande för arten är rännor i de övre framtänderna.

Carterodon sulcidens har korta extremiteter och kraftiga klor vid fingrar och tår. Svansen är täckt av fjäll och hår. Håren är svart på ovansidan och gulaktig på undersidan.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i östra Brasilien. Kanske är beståndet uppdelat i tre från varandra skilda populationer. Arten lever i landskapet Cerradon. Där är den vanligast i gränsområdet mellan galleriskogar och gräsmarker.

Ekologi 
Det är inte mycket känt om artens levnadssätt. Carterodon sulcidens lever delvis underjordisk. Den gräver upp till 80 cm långa tunnlar med en diameter av 7 till 10 cm som slutar i ett rum med cirka 20 cm diameter. Boet fodras med gräs och löv.

Individerna vilar på dagen i boet och letar under natten efter föda. I artens magsäck hittades en kletig massa som tolkades som rester av växter. Honor har troligen bara en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

 Bild på Animal Diversity Web

Lansråttor
sulcidens
Däggdjur i neotropiska regionen

oc:Carterodon
Clyomys

Clyomys är ett släkte av gnagare med två arter som ingår i familjen lansråttor.

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Clyomys bishopi
 Clyomys laticeps

Dessa gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 23 cm och en svanslängd av 5,5 till 8,7 cm. De väger ungefär 200 g. Arterna har i motsats till andra lansråttor kraftiga klor vid framfötterna för att gräva i marken. Deras päls är gråbrun till svartbrun på ryggen och blek rosa till vitaktig på buken. Clyomys skiljer sig även i avvikande detaljer av skallens konstruktion från andra lansråttor.

Släktets medlemmar lever i centrala och östra Sydamerika. De förekommer i savannen Cerradon och i träskområdet Pantanal.

Individerna gräver bon där tunneln har formen av en spiral (helix) som slutar cirka 85 cm under markytan. Vid slutet finns en cirka 25 cm vid kammare som fodras med växtdelar. Ibland förekommer en mindre kammare på halva höjden. I boet lever en flock eller en mindre koloni. Honor föder en unge per kull. Clyomys laticeps är huvudsakligen dagaktiv.

IUCN listar Clyomys laticeps som livskraftig (LC) och Clyomys bishopi med kunskapsbrist (DD).

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Clyomys
Clyomys bishopi

Clyomys bishopi är en däggdjursart som beskrevs av Ávila-pires och Wutke 1981. Clyomys bishopi ingår i släktet Clyomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar zoologen Ian R. Bishop som var aktiv vid Natural History Museum.

Denna gnagare förekommer i östra Brasilien i delstaten São Paulo och kanske i angränsande områden. Arten vistas i städsegröna skogar och i savannen Cerradon.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
bishopi
Däggdjur i neotropiska regionen
Clyomys laticeps

Clyomys laticeps är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1909.  Clyomys laticeps ingår i släktet Clyomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 29,5 cm, en svanslängd av 4,8 till 9,3 cm och vikt av 180 till 334 g. Bakfötterna är 2,6 till 3,9 cm långa (med klor) och öronen är 1,3 till 2,4 cm stora. Ovansidan är täckt av borstig och delvis taggig päls som har en spräcklig rödbrun till gulbrun färg med flera svarta hårspetsar. Undersidans grundfärg är ljusbrun till vit med ljusgråa eller röda fläckar. Andra gnagare i Sydamerika som delvis lever underjordiska, som Carterodon sulcidens och Euryzygomatomys spinosus, har däremot en enhetlig brun eller kastanjebrun päls på ovansidan. Arten har i varje käkhalva en framtand, ingen hörntand, en premolar och tre molarer, alltså 20 tänder i hela tanduppsättningen.

Utbredning och ekologi 
Denna gnagare förekommer i södra Brasilien och östra Paraguay. Arten vistas i savannen Cerradon och i träskområdet Pantanal. Individerna är aktiva på dagen. De gräver underjordiska bon och bildar där kolonier. Honor föder en unge per kull.

Ungarna föds vanligen vid slutet av den torra perioden. Ett av de registrerade bon hade en spiralformig tunnel till ett djup av 85 cm och var kopplat till ett rum som hade en diameter av 25 cm. En annan kammare närmare marken hade en diameter av 17 cm. Det stora rummet var fodrat med gräs.

Denna gnagare har olika fiender som manvarg, strimmig hornuggla och regnbågsboa.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
laticeps
Däggdjur i neotropiska regionen
Euryzygomatomys spinosus

Euryzygomatomys spinosus är en gnagare som först beskrevs av Johann Fischer von Waldheim 1814.  Euryzygomatomys spinosus är ensam i släktet Euryzygomatomys som ingår i familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Enligt nyare studier borde populationen delas i två eller flera arter.

Denna gnagare förekommer i sydöstra Brasilien samt i angränsande områden av Paraguay och Argentina. Habitatet utgörs främst av fuktiga gräsmarker. Dessutom besöker arten skogar.

Euryzygomatomys spinosus blir 17 till 27 cm lång (huvud och bål) och har en 5,0 till 5,5 cm lång svans. Hanarnas vikt varierar mellan 165 och 210 gram och de är allmänt lite större än honorna. Liksom hos de flesta andra lansråttor bildas pälsen på ryggen av mjuka hår och taggar. Pälsen har på ovansidan en ljusbrun färg medan buken är vitaktig. Vid tårna finns kraftiga klor.

Enligt de få studier som finns är individerna aktiva på natten. De gräver tunnlar i marken och äter frukter eller andra växtdelar. Upphittade honor var dräktiga med en eller tre ungar. En annan studie registrerade att arten skadar träd genom att äta bark.

IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
spinosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Hoplomys gymnurus

Hoplomys gymnurus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1897.  Hoplomys gymnurus är ensam i släktet Hoplomys som ingår i familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i Central- och norra Sydamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från östra Honduras till nordvästra Ecuador. Habitatet utgörs av städsegröna skogar i låglandet eller i låga bergstrakter upp till 750 meter över havet samt av träskmarker.

Utseende 
Arten har många styva hår fördelade i pälsen som är styvare än hos andra släkten av lansråttor. På ryggens mitt kan de vara 3 cm långa och 0,2 cm tjocka. Dessa taggar har en vitaktig fot och en brunaktig till svartaktig spets. På undersidan är pälsen mjukare och vitaktig. Svansen är täckt av fjäll med några mjuka hår inblandade. Den har en brun ovansida och en vit undersida. Ofta bryter svansen av under individens liv (autotomi). Den allmänna kroppsbyggnaden liknar släktet Proechimys.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 22 till 32 cm och en svanslängd av 15 till 26 cm. Vikten varierar mellan 218 och 790 gram.

Ekologi 
Hoplomys gymnurus vistas på marken och gräver enkla underjordiska bon i slänter. De består av en cirka 2 m lång tunnel samt två runda rum. Arten äter olika växtdelar och några insekter. Den är främst aktiv på natten. Antagligen kan honor para sig hela året. De föder i genomsnitt två ungar per kull. Ungarna är ganska bra utvecklade vid födelsen med öppna ögon och tunn päls. Taggarna utvecklas efter cirka en månad.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
gymnurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Lonchothrix emiliae

Lonchothrix emiliae är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1920. Lonchothrix emiliae är ensam i släktet Lonchothrix som ingår i familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir 15,5 till 22 cm lång (huvud och bål) och har en 15 till 23 cm lång svans. Liksom hos andra lansråttor är kroppen på ovansidan täckt av avplattade styva hår samt av mjuka ljusbruna hår. De styva håren är gråbruna och har ibland gulvita spetsar (i motsats till Mesomys som har orange spetsar) vad som ger pälsen ett fläckigt utseende. Taggarna blir 26 till 28 mm långa och 1,8 till 2,0 mm breda. Kroppens undersida är täckt av grå, ljusbrun eller vitaktig päls. På svansen förekommer huvudsakligen fjäll och några korta taggar. Undersidan är naken och vid spetsen finns en tofs av 4,5 till 7 cm långa hår. De nakna och bruna öronen är med en längd av 13 mm ganska små och ofta gömda bland taggarna. På grund av de breda fötterna antas att arten klättrar i träd.

Lonchothrix emiliae lever i Brasiliens Amazonområde söder om Amazonfloden. För fynd från östra Peru saknas bekräftelse att det var denna art. Arten lever i regnskogar i låglandet. Den hittades även i galleriskogar och på gräsmark med sandig jord.

Antagligen vilar arten på dagen i trädens håligheter och den letar på natten efter föda. I djurets mage hittades rester av växtdelar med oklart ursprung. En upphittad hona var dräktig med tre ungar.

Lonchothrix emiliae hotas av skogsavverkningar men utbredningsområdet är ganska stort. Uppskattningsvis sker ingen beståndsminskning. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
emiliae
Däggdjur i neotropiska regionen
Mesomys

Mesomys är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen lansråttor.

Beskrivning 
Dessa gnagare blir 15 till 20 cm långa (huvud och bål) och har en 11 till 22 cm lång svans. De väger mellan 130 och 220 g. Pälsen på ovansidan består av mjuka hår och många taggar. Taggarna har ljusbruna och mörkbruna band och därför ser hela pälsen prickig ut. På buken är pälsen ljusbrun, orange eller vitaktig. Vid svansens spets finns en tofs. Arterna har små runda öron och kraftiga böjda klor vid tårna.

Släktets medlemmar förekommer i norra Sydamerika. De vistas främst i skogar och klättrar i växtligheten. Individerna vilar i trädens håligheter eller gömda i hustak. Per kull föds oftast en och ibland upp till tre ungar.

Arter 
Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Mesomys hispidus, norra Sydamerika.
 Mesomys leniceps, norra Peru.
 Mesomys occultus, nordvästra Brasilien.
 Mesomys stimulax, nordöstra Brasilien.

Två arter som tidigare ingick i släktet flyttades till Makalata.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Mesomys
Makalata didelphoides

Makalata didelphoides är en däggdjursart som först beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1817.  Makalata didelphoides ingår i släktet Makalata och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i Venezuela, i regionen Guyana, i norra Brasilien och kanske i östra Bolivia. Habitatet utgörs av tropiska städsegröna skogar som tidvis översvämmas. Arten besöker även trädgårdar. Den är aktiv på natten och vilar på dagen i trädens håligheter. Makalata didelphoides äter huvudsakligen frön. En kull har en eller två ungar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 17 till 24,6 cm, en svanslängd av 16 till 25 cm och en vikt av 147 till 405 g. I pälsen på ovansidan är flera taggar inblandade som är ljusgråa nära roten och mörkare vid spetsen. Nära stjärten har de ofta ett gult band i mitten. Mjukare delar av pälsen på ovansidan har en gulbrun färg med några svarta avsnitt som är synliga som streck. Undersidans päls saknar taggar och är ljusare. Flera exemplar tappar svansen under livet. Det finns ingen tofs vid svansens spets.

Makalata didelphoides är aktiv på natten och klättrar främst i träd. Den äter även några frukter. Ett exemplar i fångenskap blev tre år gammalt.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
didelphoides
Däggdjur i neotropiska regionen
Mesomys hispidus

Mesomys hispidus är en däggdjursart som först beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1817.  Mesomys hispidus ingår i släktet Mesomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Taxonomi 
Antagligen utgör dessa populationer som sammanfattas under Mesomys hispidus en komplex av flera arter. Populationerna visar tydliga genetiska och morfologiska skillnader. När Anselme Gaëtan Desmarest utförde artens vetenskapliga beskrivning angav han ursprunget av typexemplaret med Amérique méridionale (här i betydelse Sydamerika) rätt grovt. Det uppstoppade djuret hittades ursprunglig av den portugisiska naturforskaren Alexandre Rodrigues Ferreira under en resa till Brasilien. I samband med en plundring av Lissabon 1808 av Napoleons enheter flyttades exemplaret till Muséum national d'histoire naturelle i Paris. En molekylärbiologisk undersökning från 2003 hade resultatet att individen troligtvis levde i delstaten Amapá i nordöstra Brasilien.

Utseende 
Hos populationer i regionen Guyanas blir exemplaren utan svans genomsnittlig 161 mm långa och i västra delen av utbredningsområdet ligger samma värde mellan 178 och 186 mm. Den borstiga och taggiga pälsen på ovansidan har en ljus gulbrun färg och hårens spets är orange. På svansen finns mellan fjällen flera hår och vid spetsen bildar upp till 25mm långa hår en tofs. Tofsen är kortare än hos Mesomys occultus. Dessutom är den främre delen av kraniet hos Mesomys hispidus kortare. I överkäken har den fjärde premolaren och alla tre molarer per sida tydliga invikningar på kronan. Den diploida kromosomuppsättningen består av 60 kromosomer (2n=60).

Utbredning och ekologi 
Denna gnagare förekommer i Amazonområdet i Brasilien samt i angränsande regionen Guyana, södra Venezuela, södra Colombia, östra Ecuador, östra Peru och norra Bolivia. Arten lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och av molnskogar.

Individerna vilar ofta i byggnadernas tak. Honor kan para sig hela året. En kull har vanligen en och ibland upp till tre ungar.

Hot 
För beståndet är inga hot kända och Mesomys hispidus är vanlig förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
hispidus
Däggdjur i neotropiska regionen
Mesomys leniceps

Mesomys leniceps är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1926. Mesomys leniceps ingår i släktet Mesomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer vid östra sidan av Anderna i norra Peru. Individer hittades 1980 meter över havet. Arten lever i molnskogar.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
leniceps
Däggdjur i neotropiska regionen
Makalata obscura

Makalata obscura är en däggdjursart som först beskrevs av Wagner 1840.  Makalata obscura ingår i släktet Makalata och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Enligt Johann Andreas Wagners beskrivning från 1840 förekommer arten någonstans i Brasilien. Nyare studier som kan bekräfta uppgiften saknas.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
obscura
Däggdjur i neotropiska regionen