kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mysateles prehensilis gundlachi

Mysateles prehensilis gundlachi är en underart till Mysateles prehensilis som först beskrevs av Chapman 1901.  Mysateles prehensilis gundlachi ingår i släktet Mysateles och familjen bäverråttor. Underarten listas inte av IUCN.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
Mysateles
Mysateles melanurus

Mysateles melanurus är en däggdjursart som först beskrevs av Felipe Poey 1865.  Mysateles melanurus ingår i släktet Mysateles och familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Kuba. Den lever i olika slags skogar och klättrar där i träd eller i undervegetationen. Skogarna är inte sammanhängande och därför finns flera från varandra skilda populationer.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
melanurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Mysateles meridionalis

Mysateles meridionalis är en däggdjursart som först beskrevs av Luis S. Varona 1986.  Mysateles meridionalis ingår i släktet Mysateles och familjen bäverråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Kuba och på ön Isla de la Juventud. Den är mycket nära släkt med Mysateles prehensilis och utgör kanske bara ett synonym. Mysateles meridionalis listas till exempel inte längre av IUCN. Tidigare var den listad som akut hotad. Mysateles meridionalis är med i en lista över nyligen utdöda arter.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
meridionalis
Däggdjur i neotropiska regionen
Mysateles prehensilis

Mysateles prehensilis är en däggdjursart som först beskrevs av Eduard Friedrich Poeppig 1824.  Mysateles prehensilis ingår i släktet Mysateles och familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter, nominatformen och Mysateles prehensilis gundlachi.

Arten förekommer i Kuba och på några mindre tillhörande öar. Den lever i olika slags skogar och klättrar där i träd eller i undervegetationen. Mysateles prehensilis har främst blad som föda.

Arten blir med svans 55 till 75 cm lång och den väger 1,4 till 1,9 kg. Svansen är lite kortare än huvud och bål tillsammans. Vissa delar av svansen kan användas som gripverktyg. På ovansidan förekommer grå till svartaktig päls och undersidan är täckt av vit päls som blir fram mot stjärten mera ljusbrun.

Denna gnagare är främst nattaktiv men den letar ibland på dagen efter föda. Troligen lever varje individ ensam med ett avgränsat revir när honan inte är brunstig. Som hos andra släktmedlemmar bör det inte finnas särskilda parningstider. Även dräktighetstiden och livslängden antas vara lika.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
prehensilis
Däggdjur i neotropiska regionen
Geocapromys brownii

Geocapromys brownii är en däggdjursart som först beskrevs av Johann Baptist Fischer 1829.  Geocapromys brownii ingår i släktet kortsvansade bäverråttor och familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 33 till 44,5 cm och har en kort svans av 3,5 till 6,4 cm som är nästan helt gömd i pälsen. Vikten varierar mellan en och två kilogram. Gnagaren kännetecknas av ett robust huvud, kort hals och korta extremiteter. Den har tät och ganska grov päls med en rödbrun till svart färg. Den korta svansen är bara på ovansidan täckt av svarta hårtofsar och har annars fjäll. Dessutom har benen en svart färg. Typisk för arten är långa morrhår och korta öron.

Geocapromys brownii har bara en framtand på varje sida i över- och underkäken, ingen hörntand, bara en premolar och tre molarer.

Denna gnagare förekommer på Jamaica. Den lever där i kulliga områden eller i bergstrakter med många bergssprickor och naturliga tunnlar som används som gömställen. Individerna är aktiva på natten och äter olika växtdelar som rötter, frukter, bark, blad och unga växtskott. Hos arten förekommer familjegrupper med två till sex medlemmar.

Fortplantningssättet är bara känt från individer som hölls i fångenskap. De hade förmåga att para sig hela året. Dräktigheten varar cirka 123 dagar och sedan föds en eller två ungar, sällan trillingar. Ungdjur blir tidigast ett år efter födelsen könsmogna. Några honor hade tre kullar per år. Exemplar i fångenskap levde cirka åtta år.

Källor

Externa länkar 

Kortsvansade bäverråttor
brownii
Däggdjur i neotropiska regionen
Geocapromys thoracatus

Geocapromys thoracatus är en utdöd gnagare som först beskrevs av Frederick W. True 1888.  Geocapromys thoracatus ingår i släktet kortsvansade bäverråttor, och familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare levde på Islas del Cisne (svanöarna) nära Honduras. Troligen bildades arten av andra kortsvansade bäverråttor som introducerades för 7000 till 5000 år sedan av indianerna på ögruppen. Fram till början av 1900-talet var populationen jämförelsevis stor. På grund av flera orkaner och införda rovdjur som tamkatter dog de ut vid mitten av 1900-talet. Habitatet utgjordes av buskskogar.

Källor

Externa länkar 

Kortsvansade bäverråttor
thoracatus
Geocapromys ingrahami

Geocapromys ingrahami är en däggdjursart som först beskrevs av J. A. Allen 1891.  Geocapromys ingrahami ingår i släktet kortsvansade bäverråttor och familjen bäverråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar D. P. Ingrahm som fångade individen som användes för artens beskrivning (holotyp).

Utseende 
Arten blir 20 till 60 cm lång (huvud och bål) och därtill kommer en kort svans. Den genomsnittliga vikten ligger vid 660 g. Pälsens färg varierar mellan brun, svart, grå, vit eller röd.

Utbredning 
Denna bäverråtta lever endemisk på Bahamas. Habitatet utgörs av halvtorra skogar och buskskogar.

Arten är ögruppens enda nu levande, ursprungliga samt landbundna däggdjur. Alla andra däggdjur i Bahamas förekommer även i andra länder, är introducerade eller kan flyga.

Ekologi 
Födan utgörs av blad, frukter, vattenväxter och andra växtdelar.

Geocapromys ingrahami är aktiv på natten och den lever vanligen i par. Ibland iakttas exemplar som brottar med varandra men denna strid tolkas som en lek. Paret markerar reviret med urin. Denna märkning tolkas inte som en avgränsning av reviret mot artfränder utan som ett sätt att utbyta informationer. Djuret kan klättra i växtligheten men det äter oftast växtdelar som nås från marken.

Honor kan bli brunstiga under alla årstider. Efter 17 till 18 veckor dräktighet föds upp till fyra ungar per kull. Ungarna är vid födelsen väl utvecklade med päls och öppna ögon. De börjar redan efter några dagar med fast föda. Könsmognaden infaller efter cirka två år och vid denna tid lämnar ungar sin mor. Geocapromys ingrahami kan leva 6 till 12 år.

Geocapromys ingrahami vilar på dagen i sänkor och den går vanligen långsam på fyra fötter. Individerna gräver inte i marken och de saknar troligen simförmåga.

Innan större rovdjur introducerades hade arten inga naturliga fiender förutom människan. Rovfåglar som fiskgjuse och falkfåglar av släktet Falco fördrar mindre byten.

Status 
Tidigare minskade artens bestånd betydligt på grund av jakt, habitatförstöring och introducerade fiender som katt, hund och mangust. Det befarades tillfällig att arten var utdöd. Efter återupptäckten av levande exemplar inrättades 1968 ett jaktförbud och några individer flyttades till öar där hoten är mindre allvarliga. Populationerna som är kvar bedöms IUCN som stabil. De kan minskas avsevärd i samband med orkaner. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Liksom andra bäverråttor jagades arten före européernas ankomst av Centralamerikas ursprungsbefolkning. Till exempel hittades kvarlevor av Geocapromys ingrahami i avfallshögar på ön San Salvador.

Källor

Externa länkar 

Kortsvansade bäverråttor
ingrahami
Däggdjur i neotropiska regionen
Plagiodontia

Plagiodontia är ett släkte av gnagare som ingår i familjen bäverråttor. 

Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) och IUCN:

 Dominikansk bäverråtta (Plagiodontia aedium), Hispaniola och mindre öar i samma region.
 † Plagiodontia araeum, är utdöd, levde likaså på Hispaniola.
 † Plagiodontia ipnaeum, är utöd, hade samma utbredningsområde.

Den dominikanska bäverråttan blir 31 till 41 cm lång (huvud och bål), har en 12,5 till 15 cm lång svans och väger cirka 1,25 kg. Upphittade skelett av Plagiodontia araeum och Plagiodontia ipnaeum tyder på att arterna var större. Den nu levande arten har en tät brungrå päls på ryggen och ljusare päls på undersidan. Svansen saknar nästan alla hår och är täckt med fjäll. Fem fingrar respektive tår förekommer vid alla extremiteter. Tummen har en nagel och alla andra tår har klor.

Dominikansk bäverråtta lever i kulliga områden och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Enligt olika iakttagelser finns populationer med avvikande beteende. Några individer vistas främst på marken och de har underjordiska bon. Andra individer klättrar i växtligheten och använder trädens håligheter eller andra gömställen som viloplats. Arten är aktiv på natten och äter olika växtdelar som rötter, frukter, bark, blad och unga växtskott. Enligt befolkningen på Hispaniola lever en hanne och en hona i par. I olika avhandlingar listas dräktighetstider mellan 119 och 150 dagar. En kull har vanligen en eller sällan två ungar. Med människans vård kan dominikansk bäverråtta nästan leva 10 år.

Kvarlevor av de utdöda arterna hittades främst i människans avfallshögar och därför antas att de utrotades genom jakt för köttets skull. De dog troligen ut under 1600-talet.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
Plagiodontia
Plagiodontia ipnaeum

Plagiodontia ipnaeum är en utdöd gnagare som beskrevs av Johnson 1948. Plagiodontia ipnaeum ingår i släktet Plagiodontia och familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten levde på Hispaniola och den var större än den dominikanska bäverråttan. Troligen dog arten ut efter européernas ankomst i Västindien. Kanske är Plagiodontia ipnaeum identisk med djuret Quemi som beskrevs av Gonzalo Fernández de Oviedo. Han var mellan 1536 och 1546 på ön. Plagiodontia ipnaeum kan även vara djuret som av öns befolkning kallas Comadreja. Obekräftade iakttagelser av Comadreja skedde under början av 2000-talet.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
ipnaeum
Plagiodontia araeum

Plagiodontia araeum är en utdöd gnagare som beskrevs av Ray 1964. Plagiodontia araeum ingår i släktet Plagiodontia och familjen bäverråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten levde på Hispaniola. Den var större än den dominikanska bäverråttan och hade vita tänder. Troligen dog arten ut efter européernas ankomst i Västindien. Plagiodontia araeum listas inte av IUCN.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
araeum
Rhizoplagiodontia lemkei

Rhizoplagiodontia lemkei är en utdöd bäverråtta som beskrevs av Loren P. Woods 1989. Rhizoplagiodontia lemkei är ensam i släktet Rhizoplagiodontia som ingår i familjen bäverråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Gnagaren levde i sydvästra Haiti.

Enligt undersökningar av kvarlevorna liknade arten den Dominikanska bäverråttan (Plagiodontia aedium) och de andra arterna i släktet Plagiodontia. Skillnader finns i avvikande detaljer av tändernas konstruktion. Ben och skallar av arten hittades främst i grottor i dalgångar med kalkstensklippor. Regionen var en längre tid täckt med tät skog efter att Västindiens ursprungsbefolkning nådde ön. Några avlagringar är 3700 år gamla men i andra avlagringar hittades kvarlevor tillsammans med rester av råttor. Därför antas att Rhizoplagiodontia lemkei försvann efter européernas ankomst.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
lemkei
Hexolobodon phenax

Hexolobodon phenax är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Miller 1929. Hexolobodon phenax är ensam i släktet Hexolobodon som ingår i familjen bäverråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare levde på Hispaniola och på en mindre ö i samma region. Kvarlevor hittades tillsammans med ben från råttor och därför antas att arten dog ut efter européernas ankomst.

Arten var ungefär lika stor som Desmarests hutia men den hade ett mera robust huvud. Skillnader mot släktet kortsvansade bäverråttor består i avvikande detaljer av tändernas konstruktion.

Källor

Externa länkar 

Bäverråttor
phenax
Bathyergus janetta

Bathyergus janetta är en däggdjursart som beskrevs av Thomas och Harold Schwann 1904. Bathyergus janetta ingår i släktet strandgrävare och familjen mullvadsgnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten blir 170 till 235 mm lång (huvud och bål), har en 40 till 52 mm lång svans och väger 198 till 500 g. Honor är lite mindre än hannar. Hos Bathyergus janetta är bakfötterna 34 till 43 mm långa och den saknar yttre öron. Djuret har främst glänsande silvergrå päls på ovansidan med ett bredare mörkt band på ryggens mitt från huvudets topp till stjärten. Även undersidan och huvudet är mörkare än kroppssidorna. Huvudet kan dessutom ha en brun skugga och/eller ljusa fläckar. Kring ögonen förekommer vita ringar och vid öronöppningar vita fläckar. Arten fingrar och tår är utrustade med kraftiga klor. På svansen finns styva ljusa hår.

Utbredning 
Denna strandgrävare har två från varandra skilda utbredningsområden. Ett i södra Namibia och ett i västra Sydafrika. Arten vistas i torra sanddyner.

Ekologi 
Bathyergus janetta skapar ett tunnelsystem med gångar som ligger 25 till 40 cm under markytan. Boets tunnlar är tillsammans 57 till 175 meter långa eller i sällsynta fall upp till 250 meter långa. Dessutom finns upp till fem kamrar som är upp till 58 cm djupa. De fodras med gräs och med rester från underjordiska växtdelar. Gångarna grävs vanligen efter regnfall när marken är mjukare. Ibland förekommer överlappningar mellan bon från Bathyergus janetta och bon från Cryptomys hottentotus, men de ligger på olika höjder.

Denna strandgrävare äter gröna växtdelar som gräs, korgblommiga växter och örter när de är tillgängliga. Det kan hända under våren när snön töar eller efter regnfall. Under den torra perioden äts rötter, rotfrukter och andra underjordiska växtskott samt suckulenter. Dessa växtdelar lagras dessutom i särskilda förvaringsrum inom boet.

Parningen sker vanligen under senvintern eller under våren och några honor har två kullar per år. Hos infångade dräktiga honor skedde födelsen minst 52 dagar senare. En kull har 2 till 7 ungar som i början väger omkring 15,4 g. De är blinda och öppnar sina ögon efter cirka två veckor. Ungarna diar sin mor ungefär 34 dagar och lämnar moderns tunnelsystem efter två månader.

När gnagaren kommer upp till marken kan den falla offer för rovlevande fåglar och för medelstora rovdjur. Den vanligaste fienden är mullvadssnoken (Pseudaspis cana).

Källor

Externa länkar 

Strandgrävare
janetta
Däggdjur i etiopiska regionen
Fukomys bocagei

Fukomys bocagei är en däggdjursart som först beskrevs av W. de Winton 1897.  Fukomys bocagei ingår i släktet Fukomys och familjen mullvadsgnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna mullvadsgnagare förekommer i Angola och angränsande regioner av Kongo-Kinshasa och Namibia. Habitatet utgörs av torra savanner, sandytor med sparsamt vegetation samt av öppna trädansamlingar. Individerna bildar små flockar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 141 till 165 mm. Svansen är bara 6 till 15 mm lång, bakfötterna är 19 till 24 mm långa och yttre öron saknas. Fukomys bocagei har små ögon och en större vit fläck i ansiktet. Andra kroppsdelar är täckta av blek grå eller silvergrå päls. Djuret har långa morrhår och framtänder som delvis ligger utanför de stängda läpparna. Det finns inga rännor i de övre framtänderna. Artens händer och fötter är nakna och köttfärgade.

Denna gnagare äter rotfrukter och andra underjordiska växtdelar. Allmänt antas att levnadssättet är lika som hos andra mullvadsgnagare.

Källor

Externa länkar 

Mullvadsgnagare
bocagei
Däggdjur i etiopiska regionen
Fukomys damarensis

Fukomys damarensis är en däggdjursart som först beskrevs av Ogilby 1838.  Fukomys damarensis ingår i släktet Fukomys och familjen mullvadsgnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna gnagare blir 9 till 27 cm lång (huvud och bål) och har en 1 till 3 cm lång svans. Vikten varierar mellan 86 och 202 g. Alfahanen och den dominanta honan är de största individerna i flocken. Arten har stora morrhår och förminskade yttra öron. De stora framtänderna är synliga utanför den slutna munnen och används för att gräva. De små ögonen har tjock hornhinna. Pälsens färg kan variera inom en koloni mellan ljusbrun och svartaktig. Ofta förekommer en vit fläck på huvudet av obestämd form. Några individer har otydliga vita linjer på ryggens eller bukens mitt.

Utbredning och habitat 
Fukomys damarensis förekommer i södra Afrika från södra Angola, södra Zambia och västra Zimbabwe till Botswana, östra Namibia och norra Sydafrika. Habitatet utgörs av torra eller halvtorra buskskogar (med törnbuskar), trädgrupper, savanner och andra gräsmarker med sandig jord. Nederbördsmängden i utbredningsområdet är bara 2 till 400 mm per år.

Ekologi 
Det dominanta paret och flera andra individer bildar en koloni som vanligen har 16 medlemmar (ibland upp till 41 individer). Den dominanta honan kan ha upp till fyra kullar per år med 1 till 6 ungar per kull. Dräktigheten varar 78 till 112 dagar. Ungarna diar sin mor cirka 82 dagar. Andra individer av kolonin hjälper med ungarnas uppfostring. Honor blir könsmogna efter 73 veckor men den första parningen sker när de har en egen koloni.

Liksom andra mullvadsråttor skapar arten ett komplext tunnelsystem med gångar, förvaringsrum, latriner och andra kamrar. Födan utgörs huvudsakligen av underjordiska växtdelar som rötter och rotfrukter. Dessutom äter arten växter som hittas nära boets utgång och i mindre mått ryggradslösa djur som maskar eller insekter.

Källor

Externa länkar 

Mullvadsgnagare
damarensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Fukomys foxi

Fukomys foxi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1911.  Fukomys foxi ingår i släktet Fukomys och familjen mullvadsgnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från några få fynd som gjordes i höglandet i Kamerun och Nigeria. Landskapet bildas av gräsmarker med delvis klippig mark och av trädgrupper längs vattendrag. Individerna gräver tunnelsystem och lever antagligen i kolonier. Exemplar som hölls i fångenskap tog maskar som föda. Utbredningsområdet ligger ungefär 1000 till 1800 meter över havet.

Individer från Nigeria är med en kroppslängd (huvud och bål) av 13,5 till 16 cm samt en svanslängd av cirka 1,5 cm mindre än exemplar från Kamerun. De senare når en kroppslängd av 16 till 19 cm och en svanslängd av 1,5 till 2,5 cm. Hos Fukomys foxi är bakfötterna 2,5 till 3,5 cm långa och yttre öron saknas. Den korta och mjuka pälsen har nästan på hela kroppen en sepiabrun färg. På huvudet kan det finnas några vita fläckar och framtänderna är synliga utför den slutna munnen. Djuret har fem fingrar respektive tår på de nakna händer och fötter. Den korta svansen är täckt av små borstar. Honor har två par spenar på bröstet och ett par vid ljumsken. Arten liknar Fukomys zechi i utseende men Fukomys foxi är allmänt mindre och har smalare framtänder.

Källor

Externa länkar 

Mullvadsgnagare
foxi
Däggdjur i etiopiska regionen
Cryptomys hottentotus

Cryptomys hottentotus är en däggdjursart som först beskrevs av René-Primevère Lesson 1826. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Cryptomys hottentotus är ensam i släktet Cryptomys som ingår i familjen mullvadsgnagare. Fram till 2006 ingick flera andra arter i släktet. De flyttades 2006 i samband med en revision till släktet Fukomys.

Utseende 
Denna gnagare blir 10,5 till 16,5 cm lång (huvud och bål), har en 1,2 till 3,8 cm lång svans och väger 50 till 130 g. Alfahanen och den dominanta honan är de största individerna i kolonin. Med sin cylinderformiga kropp är arten bra anpassad till ett underjordiskt liv. Den gräver med sina långa framtänder och har långa morrhår. Däremot är ögonen små och synen underutvecklad. Pälsens färg varierar men på huvudet finns ofta en vit fläck.

Utbredning och habitat 
Cryptomys hottentotus förekommer främst i Sydafrikas södra del. Avskilda populationer finns i södra Zimbabwe och i Tanzania. Habitatet varierar mellan gräsmarker, skogar, buskskogar och bergstrakter. Arten lever även i kultiverade landskap som jordbruksmark eller golfplatser. Gnagaren gräver i olika jordarter men den undviker fast röd lera. Däremot hittas den i sandig jord där flera stenar är inblandade och i jordområden mellan klippor.

Ekologi 
En koloni har ungefär fem medlemmar (ibland upp till 14) men bara det dominanta paret fortplantar sig. Gångarna av det komplexa tunnelsystemet kan vara 1 km långa när de räknas ihop. Dessutom förekommer flera kamrar som boplats, som förvaringsrum eller som latrin. Arten äter olika underjordiska växtdelar som rötter och rotfrukter.

Fortplantningen sker under de varma årstiderna och honor kan ha två kullar per år. Dräktigheten varar cirka 81 dagar och sedan föds 2 till 5 ungar per kull. Ungarna väger vid födelsen 8 till 9 g. De diar sin mor ungefär 10 dagar men börjar redan efter 5 dagar med vandringar i tunnelsystemet. I fångenskap kan Cryptomys hottentotus leva 11 år.

Källor

Externa länkar 

Mullvadsgnagare
hottentotus
Däggdjur i etiopiska regionen
Fukomys mechowi

Fukomys mechowi är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1881.  Fukomys mechowi ingår i släktet Fukomys och familjen mullvadsgnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer i centrala Afrika från södra Kongo-Brazzaville och södra Kongo-Kinshasa till Angola och Zambia. Den vistas i savanner, i buskskogar och i trädgrupper och besöker odlingsmark. Individerna bygger underjordiska tunnelsystem och de bildar kolonier som vanligen har upp till 20 medlemmar, ibland upp till 40.

Hannar är med en kroppslängd av 15,5 till 26 cm, en svanslängd av 2,3 till 3,1 cm (inklusive hår) och en vikt av 250 till 560 g större än honor. Honor blir 13,5 till 20,5 cm långa, har en 2,3 till 3,4 cm lång svans och väger 200 till 295 g. Arten har 3,1 till 3,8 cm långa bakfötter och saknar yttre öron. Pälsen är tät och ullig. Färgen på ovansidan ändrar sig under djurets liv från grå över gråbrun och brun till gulbrun. Undersidan är täckt av ljusbrun päls och på huvudets främre del finns oftast en större vit fläck. Kring nosen är pälsen rödbrun. Förutom styva hår på utsidan är händer och fötter nakna. Även på svansen finns styva hår. Honor har tre par spenar.

Boets djupaste delar ligger 60 till 160 cm under markytan. Förutom gångar och en kammare där individerna bo har tunnelsystemet särskilda avsnitt där avföring lämnas samt lagringsutrymmen. Födan består främst av rötter, rotfrukter och andra underjordiska växtdelar. I motsats till andra mullvadsgnagare kompletteras födan med några smådjur.

Inom kolonin bildas en hierarki med det dominanta föräldraparet i spetsen. Det är bara dessa två individer som fortplantar sig. Troligen kan honan ha flera kullar per år (upp till tre i fångenskap). Efter cirka 112 dagar dräktighet föds upp till fem ungar som är nakna och blinda. De öppnar sina ögon efter ungefär en vecka och börjar med fast föda efter cirka två veckor. Cirka efter 90 dagar slutar honan helt med digivning.

Mullvadssnoken och andra större ormar är gnagarens största fiender. Köttet används även som mat av regionens befolkning. Liksom mullvaden i Europa betraktas Fukomys mechowi som plåga när den gräver i odlad mark eller under gräsmattor.

Källor

Externa länkar 

Mullvadsgnagare
mechowi
Däggdjur i etiopiska regionen