kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ryggstrimmig trädekorre

Ryggstrimmig trädekorre (Funisciurus anerythrus) är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1890. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 4 underarter:
 Funisciurus anerythrus anerythrus (Thomas, 1890)
 Funisciurus anerythrus bandarum Thomas, 1915
 Funisciurus anerythrus mystax de Winton, 1898
 Funisciurus anerythrus raptorum Thomas, 1903

Beskrivning 
Pälsen på ryggsidan är olivbrun med otydliga, ljusa längsband på sidorna. Undersidan är grå till brungrå. Kroppen är 16 till 23 cm lång, ej inräknat den 13 till 20 cm långa svansen. Vikten varierar mellan 200 och 220 g.

Utbredning 
Denna trädekorre förekommer i centrala Afrika från södra Benin till östra Kongo-Kinshasa.

Ekologi 
Habitatet utgörs främst av tropiska regnskogar och galleriskogar där de förekommer i lövverkets nedre delar och på marken. Arten är allätare, med frukter utgörande majoriteten av födan. Förutom animalisk föda, kan små mängder löv och svamp också tas. Individerna lever ensamma eller i par.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Brungrå trädekorre

Brungrå trädekorre (Funisciurus bayonii) är en däggdjursart som först beskrevs av Bocage 1890.  Funisciurus bayonii ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Individerna blir cirka 17 till 19 cm långa (huvud och bål) och har en lika lång eller lite kortare svans. Pälsen har på ovansidan en mörk oliv färg med några svarta hår inblandade. Kännetecknande är bleka eller vitaktiga strimmor på varje kroppssida. Undersidan har en gråbrun färg. Svansen är täckt av svarta och brunaktiga hår. Den är allmänt mörkare än andra kroppsdelar.

Denna trädekorre förekommer i södra Kongo-Kinshasa och norra Angola. Habitatet utgörs främst av fuktig savann. Från täta skogar finns inga fynd rapporterade.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Bergsträdekorre

Bergsträdekorre (Funisciurus carruthersi) är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1906. Funisciurus carruthersi ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Denna trädekorre förekommer i bergsområdet Ruwenzori och i angränsande bergstrakter. Utbredningsområdet sträcker sig över nordöstra Kongo-Kinshasa, sydvästra Uganda, västra Rwanda och nordvästra Burundi. Arten vistas mellan 1500 och 2800 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar, ibland med tät undervegetation. Individerna lever ensam eller i par och är aktiv på dagen.

Arten blir 19 till 24 cm lång (huvud och bål), har en 18 till 23 cm lång svans och väger 200 till 280 g. Den långa och mjuka pälsen har på ovansidan en olivgrön färg och undersidan är grå. På ryggens topp finns en mörkare linje. Huvudet kännetecknas av gula ögonringar och korta öron som är glest täckta med hår. De fyra fingrarna och de fem tårna är utrustade med kraftiga skarpa klor.

Bergsträdekorre är aktiv på dagen och klättrar i växtligheten. Den äter främst frukter och ibland insekter. Individerna lever vanligen ensam. De bygger bon av växtdelar som placeras i undervegetationen. Reviret markeras med körtelvätska. En hona med en enda unge observerades.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Gulgrön trädekorre

Gulgrön trädekorre (Funisciurus congicus) är en däggdjursart som först beskrevs av Heinrich Kuhl 1820. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Pälsen på ryggsidan är gråspräckligt brun med en lång, vit sidostrimma med en smalare, mörk strimma under. Sidorna, ansiktet och lemmarnas utsidor är gråbruna. Kring ögat har arten en ljus ring; även undersidan är ljus till vitaktig. Svansen är tvärrandig i mörka och ljusa band. Kroppslängden är 14 till 17 cm, ej medräknat den 15 till 19 cm långa svansen, och vikten är 108 till 113 g.

Utbredning 
Denna trädekorre är vanligt förekommande i Kongo-Kinshasa, Angola och norra Namibia.

Ekologi 
Habitaten varierar från enstaka klungor av stora träd på torra savanner till tätare regnskogar, ofta nära vattendrag och med klipputskott. Arten når i bergstrakter 2 000 meter över havet. Individerna är dagaktiva och trädlevande, men tillbringar mycken tid på marken under sitt födosök. Födan består av frön och frukter från mopane, Commiphora och Grewia-träd, skott från Justicia-växter, bladgaller och en del fjärilslarver.

Den gulgröna trädekorren bygger både bon av blad, gräs och kvistar som placeras på grenar samt fodrar håligheter i träd med växtdelar. Man antar att de friliggande bona används på sommaren, och trädhålorna på vintern. Honor föder i genomsnitt två ungar per kull. I norra Namibia förekommer det att arten under optimala förhållanden (födomässigt) kan få två kullar per år.

Dräktigheten varar i genomsnitt 52 dagar och de nyfödda ungarna väger cirka 10 g. De har under de första 16 till 20 dagar slutna ögon och de diar sin mor i ungefär 50 dagar. Ett exemplar levde 9 år och 6 månader i fångenskap.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Funisciurus isabella

Funisciurus isabella är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1862. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter:
 Funisciurus isabella dubosti Eisentraut, 1969
 Funisciurus isabella isabella (Gray, 1862)

Beskrivning 
Pälsen på ovansidan är mörkbrun, lätt spräcklig i gråbrunt, och med två breda, svarta stimmor, omgivna av blek päls, längs varje sida. Huvudet och lemmarnas utsidor är olivbruna, undersidan ljusgrå. Svansen, som är relativt korthårig, är tvärbandad i ockra och svart. Hanarnas kropplängd är 15 till 17 cm, ej inräknat den 15 till 18 cm långa svansen, och vikten varierar mellan 97 och 140 g. Motsvarande värden för honorna är 14 till 16,5 cm för kroppslängden, 13,5 till 18,5 cm för svanslängden, och en vikt mellan 90 och 116 g.

Utbredning 
Denna trädekorre förekommer i Kamerun, Centralafrikanska republiken, Kongo-Brazzaville, Ekvatorialguinea och norra Gabon. Arten kan vara vanlig på platser med optimalt habitat, men utbredningen är generellt ganska fragmenterad.

Ekologi 
Habitatet utgörs av tätbevuxna områden med buskage eller rankor i regnskogar, både i låglandet och i bergstrakter. Arten kan också påträffas i övergivna, igenvuxna plantager och trädgårdar, samt i buskage kring vägar. Den undviker mogna regnskogar med höga träd.

Födan består framför allt av frukt och frön, till mindre del av gröna växtdelar och leddjur (framför allt myror och termiter, till mindre del fjärilslarver). Någon gång kan den äta svamp.

Funisciurus isabella är högjudd, med många kacklande och drillande läten. Honan får troligtvis endast en unge. Boet är vävt av växtmaterial och klotrunt.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
isabella
Däggdjur i etiopiska regionen
Fyrstrimmig trädekorre

Fyrstrimmig trädekorre (Funisciurus lemniscatus) är en däggdjursart som först beskrevs av John Lawrence LeConte 1857.  Funisciurus lemniscatus ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna trädekorre förekommer i Kamerun, Ekvatorialguinea, Gabon, Kongo-Brazzaville och västligaste Kongo-Kinshasa. Habitatet utgörs av olika slags skogar i låglandet.

Arten blir 15 till 18 cm lång (huvud och bål), har en 13 till 19 cm lång svans och väger 100 till 150 g. Pälsens grundfärg är olivgrå eller olivbrun. På varje sida av kroppen finns två mörka och två ljusa längsgående strimmor. Födan utgörs till cirka 60 procent av frukter och frön och till cirka 40 procent av smådjur som insekter samt av ägg. I sällsynta fall äter fyrstrimmig trädekorre svampar. Trots namnet hittar den sin föda oftast på marken.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Orangehuvad trädekorre

Orangehuvad trädekorre (Funisciurus leucogenys) är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1842. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Pälsen är olivbrun på ryggsidan med en längsrad av bleka till orangefärgade punkter eller streck längs sidan. Ansiktet är vanligen rödorange, svansen har ett rödorange längsband på undersidan, omväxlande vita och svarta, korsande band på ovansidan. Buksidan är nästan helt vit till blekorange. Färgteckningen är ganska variabel; se nedan under Underarter. Kroppslängden är 17 till 21,5 cm, ej inräknat den 13 till 20 cm långa svansen, och vikten är 200 till 300 g.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter:
 Funisciurus leucogenys leucogenys (Waterhouse, 1842) Buksidan är vit, sidolinjen uppdelad i oregelbundna småstrimmor.
 Funisciurus leucogenys auriculatus (Matschie, 1891) Buksidan orangeaktig, mörkröd hjässa, svarta fläckar bakom öronen och ett ljusgrått till brungrått fält över skuldrorna. Finns i övre Kamerun och på Kamerunberget.
 Funisciurus leucogenys oliviae (Dollman, 1911) Buksidan orangeaktig, sidolinjen uppdelad i runda fläckar, röd hjässa, svarta fläckar bakom öronen och klarrös svansundersida. Finns i Ghana, Togo, Nigeria och västra Kamerun.

Utbredning 
Denna trädekorre förekommer norr om Guineabukten från sydöstra Ghana till sydvästra Centralafrikanska republiken.

Ekologi 
Habitatet utgörs av fuktiga skogar, både i låglänta områden och bergsskogar. Individerna är nattaktiva och håller sig på eller nära marken. Födan utgörs troligtvis främst av fallfrukt.

Bona inrättas i håligheter i träden eller byggs på marken. Yngelboet konstrueras vanligen i utrymmen bland trädrötterna, och kläs med gräs och blad. Honan får i regel endast en unge.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Rödfotad trädekorre

Rödfotad trädekorre (Funisciurus pyrropus) är en däggdjursart som först beskrevs av F. Cuvier 1833. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Pälsen på ryggsidan är mörk och spräcklig i grått till svart samt med en vit till ljusgrå längsstrimma på varje sida. Huvudet nedanför hjässan, nosen samt benen nedanför skuldror respektive höfter är klart rödbruna till mörkt roströda. Buksidan är vit till smutsvit. Nosen är längre än vad som är vanligt för släktet. Kroppslängden är 13,5 till 26,5 cm, ej inräknat den 10 till 20 cm långa svansen. Vikten varierar mellan 160 och 300 g.

Utbredning 
Denna trädekorre förekommer med flera från varandra skilda populationer i västra och centrala Afrika. För närmare beskrivning, se nedan.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 9 underarter:
 Funisciurus pyrropus pyrropus (F. Cuvier, 1833) Klart färgad. Förekommer från södra Kamerun till bergskedjan Mayumbe i Kongo-Brazzaville.  
 Funisciurus pyrropus akka de Winton, 1895 Litet rött i klädedräkten förutom ben och nos, som är dovt röda. Undersidan skiftar i orange. Förekommer i östra Kongo-Brazzaville och Uganda.
 Funisciurus pyrropus leonis Thomas, 1905 Sidor djupt rödbruna. Även andra röda delar av pälsen har samma nyans. Förekommer i Liberia och Sierra Leone. 
 Funisciurus pyrropus leucostigma (Temminck, 1853) Sidor nedanför sidostrimman djupt rödbruna. Även andra röda delar av pälsen har samma nyans. Förekommer i södra Ghana.
 Funisciurus pyrropus mandingo Thomas, 1903 Ryggsidan blekt färgad, spräcklig i svart. Ben och öron orange. Förekommer i Gambia.
 Funisciurus pyrropus nigrensis Thomas, 1909 Brunt huvud. Förekommer i Nigeria mellan Cross River och Nigerfloden.
 Funisciurus pyrropus niveatus Thomas, 1923 Den röda färgen har en orangeröd nyans. Förekommer i Elfenbenskusten.
 Funisciurus pyrropus pembertoni Thomas, 1904 Gråaktig med röda ben. Förekommer i norra Angola.
 Funisciurus pyrropus talboti Thomas, 1909 Pälsen på höfterna är färgad i en blandning av orange och grönbrunt. Förekommer på Kamerunberget och i sydöstra Nigeria.

Ekologi 
Habitatet utgörs främst av tropiska regnskogar i låglandet. Arten förekommer även på savanner, buskskogar, skogsbryn och -gläntor samt jordbruksmark. Som högst kan den nå upp till 1 650 meter över havet. Individerna är dagaktiva och huvudsakligen trädlevande, i synnerhet i palmer, även om de också har iakttagits under födosök på marken. Arten är allätare, med tonvikt på växtföra, framför allt frukt. Bland icke-animalisk föda förekommer även kåda och svamp. Den animaiska födan utgörs framför allt av myror och termiter. Man antar att arten har nytta av sin smala nos när den söker efter insekter i smala utrymmen.

Boet byggs på eller under marken, gärna i termitbon. Arten kan även nyttja övergivna bon av andra djur.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Rödsvart trädekorre

Rödsvart trädekorre (Funisciurus substriatus) är en däggdjursart som beskrevs av de Winton 1899. Den ingår i släktet Funisciurus och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Pälsen på ryggsidan är olivbrun med korta, otydliga, ljusa och mörka längsstrimmor längs sidorna. Buksidan är gråaktig. Svansen är mörkbrunaktig med svarta ringar. Kroppslängden är 15 till 18 cm, ej inräknat svansen på 14 till 20 cm. Vikten är 100 till 150 g.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i Ghana, Togo, Benin samt de södra delarna av Burkina Faso och  Niger.

Ekologi 
Arten förekommer i galleriskogar, torra skogar samt savanner. Den kan även påträffas i skogsbryn.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Christian von Lente

Christian von Lente, född 29 mars 1649, död 2 november 1725, var en dansk ämbetsman. Han var son till Theodor Lente.

Lente var länge sändebud i England, där han bland annat förde förhandlingarna om prins Jörgens giftermål med prinsessan Anna. Han adlades 1682. Lente verkade därefter som sändebud i Holland och var 1699–1710 överkrigssekreterare och medlem av konseljen. Trots att han saknade kunskaper i militära frågor, skattades Lente högt av Fredrik IV, och var 1721–25 på nytt konseljmedlem.

Källor 

 

Födda 1649
Danska diplomater
Danska ämbetsmän
Avlidna 1725
Män
Svensk uppslagsbok
Dremomys everetti

Dremomys everetti är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1890. Den ingår i släktet Dremomys och familjen ekorrar. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Dremomys everetti har en mörk päls som är brunspräcklig på ovansidan, grå (med brungrå hårstrån med vita spetsar) på buksidan. Svansen är svart, de individuella hårstråna med röda spetsar. Kroppslängden för stora djur är omkring 17,5 cm, den omkring 11 cm långa svansen ej inräknad. Genomsnittlig vikt är omkring 130 g. Honorna är något större än hanarna.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer på norra Borneo.

Ekologi 
Habitatet utgörs av bergsskogar på höjder över 975 m upp till trädgränsen på 3 400 m. Arten är dagaktiv och lever framför allt på marken, även om den kan klättra i träd. Den förefaller att föredra urskog, men tolererar även kulturpåverkad skog och fruktträdodlingar. Födan utgörs till stor del av insekter, tillsammans med daggmask, frukt, nötter och skott. På rastplatser kan den även tigga och plundra soptunnor.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Ett potentiellt hot är ändå skogsavverkning för uppodling.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
everetti
Däggdjur i orientaliska regionen
Dremomys pernyi

Dremomys pernyi är en däggdjursart som först beskrevs av Milne-Edwards 1867. Den ingår i släktet Dremomys och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Catalogue of Life skiljer mellan 8 underarter:
 Dremomys pernyi pernyi (Milne-Edwards, 1867)
 Dremomys pernyi calidior Thomas, 1916
 Dremomys pernyi flavior G. M. Allen, 1912
 Dremomys pernyi howelli Thomas, 1922
 Dremomys pernyi imus Thomas, 1922
 Dremomys pernyi modestus Thomas, 1916
 Dremomys pernyi owstoni (Thomas, 1908)
 Dremomys pernyi senex G. M. Allen, 1912

Beskrivning 
Pälsen är olivbrun på ryggsidan, brungråaktigt vit på buken. Analområdet och baklårens innersida är dock klart rödbruna. Svansroten är rödaktig, resten av svansen isabellafärgad (smutsgul) eller rödbrun. Kroppslängden är 17 till 23 cm, ej inräknat svansen på drygt 15 till 18 cm. Vikten varierar mellan 160 och 225 g.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i stora delar av östra Centralasien och norra Sydostasien. I Kina finns den i provinserna Fujian, Jiangxi, Zhejiang, Anhui, Yunnan, Guizhou, Hunan, Guangdong, Sichuan, Gansu, Shaanxi och Hubei samt i den autonoma regionen Guangxi; den förekommer även på Taiwan. I Indien är den endast påträffad på ett fåtal lokaler i delstaterna Manipur och Nagaland. I Sydöstasien förekommer den i norra Myanmar och norra Vietnam.

Ekologi 
Arten lever i bergstrakter mellan 900 och 3 500 meter över havet. Habitatet utgörs av subtropiska, städsegröna bergsskogar, lövskogar och barrskogar. Ekorren inrättar sina bon i håligheter i trädkronorna på ekar, bambu, ädelgranar och tallar.

Den är dagaktiv och trädlevande, men kan även födosöka på marken. Individerna ses ofta springa mellan nerfallna trädstammar. Arten är mycket vokal, med kraftiga och genljudande skrin.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
pernyi
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Dremomys pyrrhomerus

Dremomys pyrrhomerus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1895. Den ingår i släktet Dremomys och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Pälsen är olivgrå på ovansidan, grå och vit på buksidan. Över höfterna har arten tydliga rödaktiga fläckar, och bakom ögonen har den gulaktiga fläckar. Svansen är melerad i vitt på ovansidan, klarröd på undersidan. Kroppen är 19,5 till 21 cm lång, ej inräknat den 14 till 16 cm långa svansen.

Utbredning 
Denna ekorre betraktas som endemisk för Kina, där den finns som flera från varandra skilda populationer. Gränserna är svåra att ange på grund av taxonomisk osäkerhet, men IUCN nämner provinserna Guizhou, Hubei, Sichuan, Guangdong, Anhui, Hunan och ön Hainan samt den autonoma regionen Guangxi. A Guide to the Mammals of China nämner även Fujian. Vissa senare (2005) rapporter tyder emellertid på att den även finns i den allra nordligaste delen av Vietnam.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter:
 Dremomys pyrrhomerus pyrrhomerus (Thomas, 1895) Förekommer främst i Sichuan, Guizhou och Hubei.
 Dremomys pyrrhomerus riudonensis J. A. Allen, 1906 Förekommer på Hainan.

A Guide to the Mammals of China nämner en tredje underart:
 Dremomys pyrrhomerus melli Matschie, 1922 Förekommer främst i Guangxi, Hunan, Guangdong, Fujian och Anhui.

Ekologi 
I motsats till de andra medlemmarna av släktet lever arten i klippiga områden. Individerna är inaktiva under vintern. Bona inrättas i håligheter i marken.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
pyrrhomerus
Däggdjur i palearktiska regionen
Dremomys rufigenis

Dremomys rufigenis är en däggdjursart som först beskrevs av Blanford 1878. Den ingår i släktet Dremomys och familjen ekorrar.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter:
 Dremomys rufigenis rufigenis (Blanford, 1878)
 Dremomys rufigenis adamsoni Thomas, 1914
 Dremomys rufigenis belfieldi (Bonhote, 1908)
 Dremomys rufigenis fuscus (Bonhote, 1907)
 Dremomys rufigenis ornatus Thomas, 1914

Beskrivning 
Pälsen är gråmelerat gråbrun till olivgrå på ovansidan med en ljus fläck bakom varje öra och röda kinder. Svansens undersida är även den röd, medan buksidan är ljusgrå. Kroppslängden är 17 till 23 cm, exklusive den 13 till 18 cm långa svansen. Vikten varierar mellan 210 och 335 g.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i stora delar av nordöstra Sydasien och södra Kina till det sydostasiatiska fastlandet. I södra Kina finns den i provinsen Yunnan och den sydvästra delen av den autonoma regionen Guangxi. I Indien är den endast påträffad på två lokaler, i delstaterna Arunachal Pradesh respektive Nagaland. I Sydöstasien förekommer den från Myanmar över Thailand, större delen av Laos och Vietnam till Malackahalvön.

Ekologi 
Arten förekommer från låglandet till bergstrakter upp till 1 500 meter över havet. Habitatet utgörs av subtropisk, städsegrön bergsskog och lövskogar, gärna kulturpåverkade sådana. Där lever arten främst i buskartad undervegetation men kan även leta både på marken och i trädkronorna efter föda. Individerna är dagaktiva, och använder håligheter i trädkronorna på ekar, bambu, ädelgranar och tallar som viloplatser.

Födan består bland annat av frukt och insektslarver.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Inga generella hot är listade, men i Indien jagas den för sitt kött.

Källor

Externa länkar 

Ekorrar
rufigenis

Däggdjur i orientaliska regionen
Ljusbrun jätteekorre

Ljusbrun jätteekorre (Ratufa affinis) är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas Stamford Raffles 1821.  Ratufa affinis ingår i släktet jätteekorrar och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 9 underarter.

Utseende 

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 32 till 35 cm, en svanslängd av 37 till 44 cm och en vikt mellan 930 och 1575 g. Pälsens färg varierar mellan de olika populationerna. Grundfärgen är ljusbrun till orangebrun på ovansidan och ännu ljusare brun till vitaktig på undersidan. Ibland förekommer vita kinder, ett svart skägg eller en svart svans. I vissa regioner är ovansidan mycket mörkare till nästan svartaktig.

Utbredning och habitat 
Denna jätteekorre förekommer på södra Malackahalvön, på Borneo och på Sumatra. Arten vistas i fuktiga städsegröna skogar och hittas även i odlingar och trädgårdar.

Ekologi 
Hanar och honor är aktiva på dagen och de lever utanför parningstiden ensam. Det klotrunda boet byggs av olika växtdelar och placeras i trädens krona. Individerna klättrar huvudsakligen i växtligheten och de markerar reviret genom att skrapa bark från grenar samt med hjälp av urin. Inom en kvadratkilometer förekommer vanligen 11 individer. De har höga varningsläten och flera andra läten för kommunikationen. Ljusbrun jätteekorre äter huvudsakligen växtdelar som blad, frukter, bark och frön (ofta från dipterokarpväxter). I mindre mått ingår insekter i födan. När arten äter eller under andra tider när den känner sig ohotad hänger svansen ner. När jätteekorren skuttar iväg håller den svansen vågrätt. Den jagas bland annat av rovfåglar som orienthjälmörn (Spilornis cheela), av trädlevande ormar, av kattdjur och av människan.

Det är nästan inget känt om fortplantingssättet. Antagligen är artens parningsbeteende lika som hos andra jätteekorrar. De kan ha två kullar per år med cirka tre ungar. Dräktighetens längd varierar mellan 28 och 84 dagar. Artens släktingar lever i fångenskap upp till 20 år.

Källor

Externa länkar 

Jätteekorrar
Däggdjur i orientaliska regionen