kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Didelphis imperfecta

Didelphis imperfecta är en pungdjursart som beskrevs av Edgardo Mondolfi och Roger Pérez-Hernández 1984. Didelphis imperfecta ingår i släktet Didelphis och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i norra Brasilien, södra Venezuela och regionen Guyana. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
imperfecta
Däggdjur i neotropiska regionen
Didelphis pernigra

Didelphis pernigra är en pungdjursart som beskrevs av Joel Asaph Allen 1900. Didelphis pernigra ingår i släktet Didelphis och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Didelphis pernigra listades länge som ett synonym till vitörad opossum och därför är avhandlingar som beskriver artens utseende fåtaliga. Allmänt är de vita och svarta mönster i ansiktet tydligare vad som ger en skarpare kontrast. De svarta håren som är inblandade i bålens päls är vanligen längre än hos vitörad opossum. De vita öronen är nakna. Liksom andra släktmedlemmar har Didelphis pernigra en spetsig nos och en svans som bara nära bålen bär päls. Resten av svansen som kan användas som gripverktyg bär fjäll och några tunna glest fördelade hår. I honans pung (marsupium) förekommer 13 spenar. Artens tandformel är I 5/4 C 1/1 P 3/3 M 4/4.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i nordvästra Sydamerika från västra Venezuela till västra Bolivia. Arten vistas i bergstrakter mellan 2 000 och 3 700 meter över havet. Den kan anpassa sig till alla habitat som finns i regionen. Enligt en annan källa besöker arten galleriskogar i lägre regioner av bergstrakterna.

Levnadssättet antas vara lika som hos andra släktmedlemmar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
pernigra
Däggdjur i neotropiska regionen
Micoureus alstoni

Micoureus alstoni eller Marmosa alstoni är en pungdjursart som först beskrevs av Joel Asaph Allen 1900. Micoureus alstoni ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 169 till 200 mm, en svanslängd av 195 till 281 mm och en vikt av 60 till 150 g. Bakfötterna är 27 till 33 mm långa och öronen 25 till 32 mm stora. Den långa och ulliga pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och buken är täckt av vitaktig päls, ibland med orange skugga. Svansen är nära bålen täckt av päls och sedan följer ett naket mörkbrunt avsnitt. Vid svansens spets är färgen vit. Längden av det mörka och det ljusa avsnittet kan variera.

Pungdjuret förekommer i Centralamerika från Belize till norra Panama. Arten har även ett avskilt utbredningsområde i norra Colombia. Den vistas där i städsegröna skogar och människans trädgårdar. I bergstrakter förekommer arten upp till 1 600 meter över havet. Den livnär sig av insekter och andra ryggradslösa djur samt av frukter.

Vuxna exemplar lever främst ensam eller sällan i mindre grupper. De bygger sina bon av blad bland annan växtlighet. Ibland besöker Micoureus alstoni byggnader. En upphittad hona hade en kull med 11 ungar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
alstoni
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Micoureus#Micoureus alstoni
Micoureus constantiae

Micoureus constantiae eller Marmosa constantiae är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1904. Micoureus constantiae ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Arten blir med svans 330 till 400 mm lång, svanslängden är 140 till 180 mm och vikten ligger vid 90 g. Bakfötterna är 21 till 27 mm långa och öronen 23 till 31 mm stora. Pälsen har på ovansidan en grå till gråbrun färg och vissa ställen kan ha en orange skugga. På undersidan förekommer krämvit till gulaktig päls. Svansen har främst en grå färg med undantag av ett kort vitt avsnitt på spetsen. Det vita avsnittet är längre på undersidan.

Pungdjuret förekommer i Bolivia och angränsande delar av Brasilien samt söderut till norra Argentina. Arten vistas där i fuktiga skogar. Den är aktiv på natten och klättrar i växtligheten eller går på marken.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
constantiae
Däggdjur i neotropiska regionen
Micoureus demerarae

Micoureus demerarae eller Marmosa demerarae är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1905. Micoureus demerarae ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor.

En tidigare beskrivning av arten från Temminck (1824) under namnet Didelphis/Marmosa cinerea godkändes inte på grund av att artepitet cinerea sedan 1812 var reserverat för ett annat pungdjur. Pungdjuret fick däremot namnet Micoureus paraguayanus.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 12 till 20 cm, en svanslängd av 15 till 26 cm och en vikt av 53 till 230 g. Hannar är oftast större än honor. Djuret har 2,3 till nästan 3 cm långa bakfötter och 2,5 till 3,0 cm stora öron. Pälsen som täcker ovansidan har en gråaktig färg, ibland med röd skugga. Den blir ljusare mot bålens sidor och på undersidan finns ljusbrun till gulaktig päls (inklusive bröstet, halsen, hakan och kindernas nedre del). Svansen är bra täckt med hår och den är nära bålen krämfärgad till gul medan den bakre delen är svart. Hos Micoureus demerarae förekommer mörka ögonringar.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i norra halvan av Brasilien, i norra Bolivia, i östra Peru, i Venezuela och i regionen Guyana. Arten vistas där i låglandet och upp till 1 800 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av skogar eller andra landskap som är täckta med träd och buskar.

Ekologi 
Pungdjuret äter insekter, frukter och nektar.

Micoureus demerarae tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Vid honans finns upp till 11 spenar. Exemplar som hölls i fångenskap byggde ett näste av bråte som fanns i buren. I norra delen av utbredningsområdet sker fortplantningen under regntiden. Individerna går på marken och klättrar i växtligheten. Även i naturen byggs bon som placeras i träd.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 M. d. areniticola
 M. d. demerarae
 M. d. dominus
 M. d. esmeraldae
 M. d. meridae

Källor

Externa länkar

Pungråttor
demerarae
Däggdjur i neotropiska regionen
Micoureus regina

Micoureus regina eller Marmosa regina är en pungdjursart som först beskrevs av Thomas 1898. Micoureus regina ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor.

Pungdjuret förekommer i nordvästra Sydamerika öster om Anderna. Utbredningsområdet sträcker sig från centrala Colombia till centrala Bolivia. Arten vistas där i låglandet och i upp till 1600 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av tropisk regnskog och människans odlingar.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 M. r. germana
 M. r. rapposa
 M. r. regina

Källor

Externa länkar

Pungråttor
regina
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Micoureus#Micoureus regina
Micoureus paraguayanus

Micoureus paraguayanus eller Marmosa paraguayanus är en pungdjursart som först beskrevs av George Henry Hamilton Tate 1931. Micoureus paraguayanus ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor.

Pungdjuret förekommer i södra Brasilien, i södra Paraguay samt i angränsande delar av Argentina. Arten vistas vanligen i träd och buskar men kan även vandra över mindre gräsmarker. Födan utgörs av insekter, frukter och andra växtdelar.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 M. p. paraguayanus
 M. p. travassosi

Källor

Externa länkar

Pungråttor
paraguayanus
Däggdjur i neotropiska regionen
Micoureus phaeus

Micoureus phaeus är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1899. Micoureus phaeus ingår i släktet Micoureus och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i Ecuadors bergstrakter och angränsande områden av Colombia och Peru. Arten vistas i växtligheten av städsegröna skogar och är aktiv på natten.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
phaeus
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Micoureus#Micoureus phaeus
Caluromys derbianus

Caluromys derbianus är en pungdjursart som först beskrevs av George Robert Waterhouse 1841. Caluromys derbianus ingår i släktet ullpungråttor och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten blir med svans 59 till 76 cm lång och väger 245 till 370 g. Den har 30 till 48 mm låga bakfötter och 35 till 40 mm långa öron. Pälsen är på ovansidan rödbrun till kanelfärgad med gråa fläckar på axlarna och på extremiteternas utsida. Undersidan är täckt av vitaktig päls och på främre halvan av svansen förekommer gråbrun päls. Svansens bakre del är däremot vit med några bruna punkter. Påfallande är artens avrundade öron som har en rosa eller violett färg. I det gråa ansiktet finns en mörk strimma över nosen mot hjässans centrum. Händer och fötter har långa fingrar respektive tår för att gripa grenar och kvistar.

Pungdjuret förekommer från sydöstra Mexiko över Centralamerika till västra Colombia och västra Ecuador. Arten vistas i låglandet och i upp till 2 600 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av regnskogar och andra skogar samt av människans trädgårdar och trädplanteringar.

Individerna är aktiva på natten och de lever vanligen ensam. Caluromys derbianus klättrar främst i växtligheten. Den har frukter, blommor, nektar samt insekter och andra ryggradslösa djur som föda. En individ levde 5 år och 3 månader i en djurpark.

Fortplantningstiden sträcker sig från den torra perioden till början av regntiden. Honor föder 1 till 6 ungar per kull, vanligen 3. Ungarna blir könsmogna efter 7 till 9 månader.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 C. d. aztecus
 C. d. centralis
 C. d. derbianus
 C. d. fervidus
 C. d. nauticus
 C. d. pallidus

Källor

Externa länkar

 Foto, ursprungligen från Arkive

Ullpungråttor
derbianus
Däggdjur i neotropiska regionen
Caluromys lanatus

Caluromys lanatus är en pungdjursart som först beskrevs av Ignaz von Olfers 1818. Caluromys lanatus ingår i släktet ullpungråttor och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Artepitet lanatus är latin med betydelse ullig.

Utseende 
Arten når en kroppslängd av 20 till 32 cm (huvud och bål), en svanslängd av 33 till 43,5 cm och en vikt mellan 290 och 410 g. Kroppen är täckt av tät och ullig päls. Svansen används som gripverktyg och den är därför naken vid spetsen. Ryggen och kroppssidorna har en rödbrun till ljusbrun färg och på undersidan förekommer gulvit päls. Ibland är bukens mitt gråaktig. På axlarna, överarmarna och låren är den rödbruna färgen mörkast. Huvudet kännetecknas av ett ljusgrått ansikte med rödbruna ringar kring ögonen, en mörkare region på näsan och bruna nakna öron. Arten har även väl utvecklade morrhår.

Utbredning och habitat 
Pungdjuret förekommer i norra Sydamerika. Arten vistas i låglandet och på upp till 2 000 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs främst av regnskogar.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och de klättrar främst i växtligheten. På dagen vilar de i trädens håligheter som troligen fodras med mjukare material. När ingen parning sker lever hanar och honor ensam. Födan utgörs huvudsakligen av frukter. Dessutom äter Caluromys lanatus i mindre mått andra växtdelar, nektar, naturgummi, ryggradslösa djur och några små ryggradsdjur som fåglar och gnagare.

Honor kan ha upp till tre kullar per år och parningen är inte bunden till någon årstid. En pung (marsupium) utbildas bara före ungarnas födelse. I Amazonområdet föds per kull en eller två ungar och längre söderut kan antalet ungar vara tre eller fyra. Ungarna väger vid födelsen cirka 3,5 g och de lever sina första dagar i moderns pung. Könsmognaden infaller efter 7 till 8 månader.

Andra arter av samma släkte föll offer för större ormar, för ugglor och för kattdjur som klättrar i träd.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 C. l. cicur
 C. l. lanatus
 C. l. nattereri
 C. l. ochropus
 C. l. ornatus
 C. l. vitalinus

Källor

Externa länkar

Ullpungråttor
lanatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Caluromys philander

Caluromys philander är en pungdjursart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Caluromys philander ingår i släktet ullpungråttor och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Pungdjuret förekommer i nordöstra Sydamerika samt på några öar norr om världsdelen. Arten vistas i låglandet och på upp till 1 800 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av regnskogar och andra skogar samt av människans trädplanteringar.

Arten blir 18,5 till 21,5 cm lång (huvud och bål), har en 23,3 till 27,9 cm lång svans och väger 111 till 269 g. Bakfötterna är cirka 3,5 cm långa och öronen är ungefär lika stora. Den ulliga pälsen på ovansidan har en rödbrun färg och på undersidan förekommer orange päls. Huvudets grundfärg är grå. Typiskt är en mörkbrun lodrätt strimma mellan ögonen och lite mörkare brunaktiga ringar kring ögonen. Svansen är naken förutom närmast bålen. Honans pung (marsupium) är bara full utvecklad när hon har ungar. Under andra tider finns bara två hudveck på buken.

Individerna lever nästan hela livet i träd. Två honor dokumenterades som båda hade tre ungar i pungen.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 C. p. affinis
 C. p. dichurus
 C. p. philander
 C. p. trinitatis

Källor

Externa länkar

Ullpungråttor
philander
Däggdjur i neotropiska regionen
Philander andersoni

Philander andersoni är en pungdjursart som först beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1913. Philander andersoni ingår i släktet Philander och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 223 till 307 mm, en svanslängd av 255 till 332 mm och en vikt av 225 till 425 g. Den har 34 till 51 mm långa bakfötter och 35 till 42 mm långa öron. Pungdjuret liknar den mera kända arten Philander opossum som är mindre. Ryggens topp är vanligen tydlig svart och kroppssidorna är täckta av grå päls. I motsats till Philander mcilhennyi är pälsen på svansens främre del inte tjock. På buken och strupen förekommer ljusbrun päls. Liksom andra släktmedlemmar har arten en ljus fläck ovanför varje öga och dessutom finns en liten ljus fläck vid varje öra. Honans pung (marsupium) är väl utvecklad och den har öppningen framåt. I pungen förekommer sju spenar.

Pungdjuret förekommer i nordvästra Brasilien, Venezuela, Colombia, Ecuador och Peru. Arten vistas där i tropisk regnskog.

För Philander andersoni dokumenterades honor med två och fyra ungar under olika årstider.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
andersoni
Däggdjur i neotropiska regionen
Philander opossum

Philander opossum är en pungdjursart som först beskrevs av Linné 1758. Philander opossum ingår i släktet Philander och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Pungdjuret förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika från södra Mexiko till centrala Brasilien. I bergstrakter når arten 1600 meter över havet. Arten föredrar fuktiga områden men den hittas även i alla andra landskap med växtlighet. Individerna är aktiva på natten och har bra simförmåga.

Pungdjuret blir mellan 53 och 60 cm långt (inklusive svans), och har 3 till 3,3 cm långa öron. Philander opossum väger 200 till 600g. Artens päls har på bålens ovansida en ljusgrå till svartaktig färg. Påfallande är en ljus punkt över varje öga. Undersidan inklusive kinderna är täckt av vitaktig päls. På svansens främre del förekommer hår som likaså är ljusgrå till svart. Den nakna bakre delen är närmast bålen mörk och vid spetsen vit. Hos honor får pälsen på pungen (marsupium) under fortplantningstiden en orange skugga. Ljusa exemplar kan förväxlas med brun fyrögonpungråtta men den senare är mera brunaktig, mera smal och har en spetsigare nos. Djuret är en bra simmare och kan klättra i träd enkelt. Pungdjuret är en allätare, och dess diet består huvudsakligen av frukt, krabbor, och grodor. Bara två individer har upphittats i Mexico, och de var båda fångade i en tropisk regnskog. De kan få mellan nio och en unge per år, men inte mycket mer är känt om deras parningscykel.

Pungdjuret bygger sina bon i skrevor mellan stenar eller i hål i marken. När honan inte är brunstig lever varje individ ensam men de har överlappande revir.

Underarter

Arten delas in i följande underarter:

 P. o. canus
 P. o. fuscogriseus
 P. o. melanurus
 P. o. opossum

Källor

Externa länkar

Pungråttor
opossum
Däggdjur i neotropiska regionen
Philander frenatus

Philander frenatus är en pungdjursart som först beskrevs av Ignaz von Olfers 1818. Philander frenatus ingår i släktet Philander och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Denna pungråtta når en kroppslängd (huvud och bål) av 26,5 till 32,7 cm, en svanslängd av 25,3 till 32,6 cm och den väger 220 till 910 g. Arten har mörkgrå päls på ovansidan och huvudet är allmänt lite mörkare grå med undantag av en gulaktig fläck över varje öga. En mörk längsgående strimma på ryggen saknas. Svansen är bara på en kort del nära bålen täckt med hår och den nakna delen är först svartgrå och vid spetsen vit. På undersidan förekommer krämfärgad till vit päls med en smal längsgående linje som är ännu ljusare. De stora öronen har en rosa insida. Fötterna är i princip nakna och rödbruna till köttfärgade. Honans pung (marsupium) är väl utvecklad med öppningen framåt. I pungen förekommer 5 till 9 spenar.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i östra Paraguay, södra Brasilien och norra Argentina. Arten vistas där i tropisk regnskog.

Ekologi 
Enligt befolkningen som lever i östra Brasilien är arten nattaktiv. Philander frenatus går främst på marken men den kan klättra i träd till sina bon i trädhålor som kan ligga 10 meter över marken. En annan sorts bo grävs i marken bland trädens eller buskarnas rötter. Arten förflyttar sig sällan mer än 30 meter utan längre rast och ibland vandrar den 300 meter. Reviret är oftast upp till 4 hektar stort och ibland upp till 12 hektar stort. Detta pungdjur äter olika ryggradslösa djur som insekter, spindlar och daggmaskar. Dessutom ingår mindre ryggradsdjur som ödlor, fåglar och gnagare i födan. Pungråttan äter även olika växtdelar som frön, frukter och unga växtskott.

Honor som hölls i fångenskap blev brunstiga efter digivningen till den förra ungen. Efter dräktigheten som varar i cirka 14 dagar föds upp till 8 underutvecklade ungar som sedan lever i pungen. Fortplantningstiden kan sträcka sig över hela året eller den är kopplad till regntiden.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
frenatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Philander mcilhennyi

Philander mcilhennyi är en pungdjursart som beskrevs av Gardener och Patton 1972. Philander mcilhennyi ingår i släktet Philander och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Den första individen som upptäcktes (holotyp) hade en kroppslängd (huvud och bål) av 579 mm, en svanslängd av 298 mm, 43 mm långa bakfötter och 39 mm långa öron. Med undantag av två vita fläckar vid ögonen samt av en vit eller ljusbrun fläck på varje kind har pälsen en svart färg. De första 20 procent av svansen nära bålen är täckta av päls. Andra delar av svansen bär fjällig hud och nära spetsen är svansen vit. På ovansidan av händer och fötter kan det förekomma hår med silvergråa spetsar.

Pungdjuret förekommer i nordvästra Brasilien och angränsande delar av Peru. Arten vistas där i skogar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
mcilhennyi
Däggdjur i neotropiska regionen
Gracilinanus aceramarcae

Gracilinanus aceramarcae är en pungdjursart som först beskrevs av George Henry Hamilton Tate 1931. Gracilinanus aceramarcae ingår i släktet Gracilinanus och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i sydöstra Peru och nordvästra Bolivia. Arten vistas i bergstrakter som är 2 600 till 3 300 meter höga. Habitatet utgörs främst av regnskog.

Arten når i genomsnitt en längd (med svans) av 24,5 cm och en vikt av 23 g. Svansen är ungefär 14 cm lång. Pälsen är på ovansidan rödbrun och på undersidan grå-orange. Med sin långa smala nos påminner Gracilinanus aceramarcae om en näbbmus. Arten tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Hos andra arter av samma släkte är honor mindre än hanar men för Gracilinanus aceramarcae saknas data som skulle bekräfta uppgiften. Individerna växer hela livet och äldre exemplar kan bli påfallande stora.

Artens levnadssätt är nästan helt okänt. Det antas att den har ett liknande beteende som andra medlemmar av släktet Gracilinanus.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
aceramarcae
Däggdjur i neotropiska regionen
Gracilinanus agilis

Gracilinanus agilis är en pungdjursart som först beskrevs av Hermann Burmeister 1854. Den ingår i släktet Gracilinanus och familjen pungråttor. Internationella naturvårdsunionen (IUCN) kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten blir med svans ungefär 21 cm lång, svanslängden är cirka 12 cm och vikten varierar mellan 13 och 21 g. Gracilinanus agilis tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Pälsen har på ovansidan en rödbrun till gråbrun färg och undersidan är täckt av ljusgrå till vit päls. Allmänt liknar arten Gracilinanus microtarsus men den har smalare mörka ögonringar. Dessutom är öronen och svansen hos Gracilinanus agilis mindre jämförd med bålen. Som hos nära släktingar förekommer långa tår och en gripsvans för att klättra i växtligheten.

Pungdjuret förekommer i den neotropiska djurgeografiska regionen av Sydamerika, från östra Peru och östra Bolivia till östra Paraguay och sydöstra Brasilien. Habitatet utgörs av skogar där arten vistas i undervegetationen.

Individerna är aktiva på natten och klättrar främst i träd och buskar. När honan inte är brunstig lever varje exemplar ensam. Gracilinanus agilis håller ingen vinterdvala men vid kalla temperaturer intar den ofta ett stelt tillstånd (torpor). Födan utgörs av insekter och frukter.

Fortplantningen är särskilt stressig för hannarna och många exemplar av hankön dör efter den första parningen. Honor kan föda upp till 12 ungar per dräktighet. De suger sig sedan fast vid en spene. Allmänt antas att fortplantningssättet är lika som hos andra släktmedlemmar. De flesta honor lever bara 1,5 år och vanligen har hannar ett ännu kortare liv. I fångenskap kan arten leva 6 år.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
Gracilinanus
Däggdjur i neotropiska regionen
Gracilinanus dryas

Gracilinanus dryas är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1898. Gracilinanus dryas ingår i släktet Gracilinanus och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i Venezuela och Colombia i bergstrakter som är 1 100 till 4 000 meter höga. Habitatet utgörs av molnskogar och andra skogar. Arten vistas antagligen främst i träd.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 11 cm och en svanslängd av ungefär 14 cm. Pälsen har på ovansidan en mörkbrun färg och undersidan är ljusare brungrå. I den mörka pälsen på ryggen är några ljusa täckhår inblandade vad som skiljer Gracilinanus dryas från Gracilinanus marica. Arten tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). Hos andra arter av släktet är hanar större än honor och troligen är det likadant för Gracilinanus dryas.

Levnadssättet antas vara lika som hos andra medlemmar av samma släkte. En bättre känd art är till exempel Gracilinanus microtarsus.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
dryas
Däggdjur i neotropiska regionen