kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Microtus umbrosus

Microtus umbrosus är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1898. Microtus umbrosus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar är 115 till 133 mm långa (huvud och bål), har en 49 till 65 mm lång svans och väger ungefär 42 g. Bakfötterna är 22 till 24 mm långa och öronen är 14 till 16 mm stora. Pälsen på ovansidan är mörkbrun till svartaktig och undersidan har en mörk violett färg. Svansen är uppdelad i en mörk ovansida och en ljus undersida. På svansen förekommer endast glest fördelade hår. De ganska stora bakfötterna har en mörkbrun färg.

Denna gnagare förekommer endemisk i en bergstrakt i delstaten Oaxaca i södra Mexiko. Utbredningsområdet ligger 1800 till 3000 meter över havet. Arten lever i ekskogar, i blandskogar, i molnskogar och i regnskogar. Microtus umbrosus skapar underjordiska bon med långa tunnlar. Födan utgörs av gräs och örter.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
umbrosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Eliurus majori

Eliurus majori är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1895. Eliurus majori ingår i släktet Eliurus och underfamiljen Madagaskarråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i bergstrakter mellan 1000 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar. Individerna klättrar i växtligheten och går ibland på marken. Per kull föds upp till fyra ungar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 13,8 till 16,4 cm, en svanslängd av 15,0 till 19,2 cm och en vikt av 56 till 93 g. Den svartgråa pälsen på ovansidan har inslag av brun och är allmänt mjukare och mer ullig än pälsen hos andra släktmedlemmar. På undersidan förekommer ljusgrå päls. Största delen av svansens bär bara glest fördelade svarta hår. Längre hår vid svansspetsen bildar en tofs som kan vara mörk eller vit. Honan har tre par spenar.

Födan utgörs av frön som ibland kompletteras med frukter. Fortplantningen sker under regntiden i november/december. En känd naturlig fiende är fossan.

Källor

Externa länkar 

Råttartade gnagare
majori
Däggdjur i etiopiska regionen
Eliurus minor

Eliurus minor är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Eliurus minor ingår i släktet Eliurus och underfamiljen Madagaskarråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer främst på östra Madagaskar. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1875 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar. Individerna klättrar i växtligheten och går ibland på marken. Per kull föds upp till fyra ungar.

Med en kroppslängd (huvud och bål) av 10,7 till 11,9 cm och en svanslängd av cirka 13 cm är arten minst i släktet Eliurus. Den väger 29 till 41 g och har gråbrun till kanelbrun päls på ovansidan med några mörkare hår inblandade, undersidan är allmänt ljusare. Hela pälsen är mjuk och tät. Svansen har en mörkbrun till svart färg.

Arten hittades i träd med frukter och med kokosnöt. Dessutom upptäcktes några frön utsprid på marken tillsammans med gnagaren. Därför antas att djuret äter frukter, kokosnöt och frön. Parningen sker under november och december (sommar på södra jordklotet).

Källor

Externa länkar 

Råttartade gnagare
minor
Däggdjur i etiopiska regionen
Eliurus myoxinus

Eliurus myoxinus är en däggdjursart som beskrevs av Milne-Edwards 1885. Eliurus myoxinus ingår i släktet Eliurus och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har en kroppslängd (huvud och bål) av 117 till 136 mm, en svanslängd av 125 till 167 mm och en vikt av 51 till 75 g. Det finns en tydlig gräns mellan den gråbruna pälsen på ovansidan och den vita pälsen på undersidan. Vid huvudet är artens små öron kännetecknande (i jämförelse till andra släktmedlemmar).

Denna gnagare förekommer på västra Madagaskar. Arten når i bergstrakter 1250 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar. Individerna vilar i trädens håligheter. Honor är cirka 24 dagar dräktiga och föder upp till tre ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
myoxinus
Däggdjur i etiopiska regionen
Eliurus penicillatus

Eliurus penicillatus är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1908. Eliurus penicillatus ingår i släktet Eliurus och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har i genomsnitt en kroppslängd (huvud och bål) av 145 mm, en svanslängd av 170 mm och en vikt av 70 g. Pälsen har på ovansidan är gråbrun till svartbrun färg och undersidan är ljusgrå. På svansens främre del förekommer glest fördelade och smala vita hår. De blir fram till spetsen längre och tjockare och bildar en tofs. Eliurus penicillatus har vita fötter.

Denna gnagare förekommer i en mindre region på östra Madagaskar. Arten lever i fuktiga skogar.

Individerna är vanligen nattaktiva och de klättrar ofta i träd. Antagligen har arten frön från olika växter som föda.

Källor

Externa länkar 

Råttartade gnagare
penicillatus
Däggdjur i etiopiska regionen
Eliurus tanala

Eliurus tanala är en däggdjursart som beskrevs av Major 1896. Eliurus tanala ingår i släktet Eliurus och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar är 140 till 159 mm långa (huvud och bål), har en 152 till 194 mm lång svans och väger 66 till 98 g. På ovansidan har pälsen en mörkbrun till mörk gråbrun färg och undersidan är täckt av vit päls. Några gråa fläckar kan finnas på buken. Gränsen mellan den mörka ovansidan och den vita undersidan är tydlig. På svansens främre del förekommer smala och glest fördelade svarta hår. Fram till spetsen blir håren längre och tätare och de bildar så en tofs. Tofsens spets har en vit färg. Djurets fingra och tår är vita och andra delar av händer och fötter har en grå färg.

Denna gnagare förekommer på östra Madagaskar. Den vistas i regioner som ligger 410 till 1625 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Eliurus tanala lever där i undervegetationen av gräs, bambu och ormbunkar. Per kull föds upp till fyra ungar.

Individerna äter främst frön från växtsläktet Canarium och från andra växter. Dessutom ingår frukter och troligen insekter i födan. Fortplantningen sker främst under regntiden och de flesta ungar föds i november eller december. Eliurus tanala är nattaktiv.

Källor

Externa länkar 

Råttartade gnagare
tanala
Däggdjur i etiopiska regionen
Eliurus webbi

Eliurus webbi är en däggdjursart som beskrevs av Ellerman 1949. Eliurus webbi ingår i släktet Eliurus och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar når en kroppslängd (huvud och bål) av 140 till 159 mm, en svanslängd av 161 till 186 mm och en vikt av 66 till 98 g. Den mörkbruna pälsen på ovansidan blir fram till ryggens topp nästan svartaktig och undersidan är ljusgrå med bruna nyanser vid bukens kanter. De mörkbruna håren på svansen blir fram till svansspetsen längre och bilar en tofs. Öronen är i förhållande till huvudet kortare än hos andra arter av släktet Eliurus. Arten har vita fötter och tår.

Denna gnagare förekommer på östra och norra Madagaskar. Den vistas vanligen i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1000 meter över havet men når ibland 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av mera torra skogar. Arten besöker även trädodlingar.

Individerna lever i monogama par. Per kull föds upp till tre ungar. Ungarna föds under regntiden mellan november och december. Eliurus webbi vistas främst på marken och den övertar jordhålor som skapades av fåglar. Djuret äter frön, bland annat från växter av släktet Canarium, samt frukter och insekter.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
webbi
Däggdjur i etiopiska regionen
Chionomys gud

Chionomys gud är en däggdjursart som först beskrevs av Konstantin Alexeevitsch Satunin 1909.  Chionomys gud ingår i släktet Chionomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 112 till 130 mm lång (huvud och bål), har en 57 till 79 mm lång svans och väger 34 till 63 g. Hos Chionomys gud är bakfötterna 19 till 21 mm långa och öronen 15 till 19 mm stora. Artens svans är jämförd med övriga kroppslängden (huvud och bål) längre än hos snösorken. På ovansidan förekommer grå päls, på vissa ställen med bruna skuggor, som går stegvis över i den vitaktiga pälsen på undersidan. Även svansen kan ha en ljusare undersida eller den är helt ljusgrå. Gnagaren har upp till 40 mm långa vita morrhår. Chionomys gud avviker dessutom från andra släktmedlemmar genom ett olikartat konstruerat penisben. På framsidan av de övre framtänderna förekommer orange eller gul tandemalj och framsidan av de nedre framtänderna är alltid blek gul. Med undantag av de yttre könsdelarna ser hannar och honor likadan ut.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i Kaukasus i Ryssland, Georgien, Turkiet och Azerbajdzjan. Den vistas mellan 500 och 3000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga öppna områden eller skogens kanter.

Ekologi 
Individerna är aktiva vid skymningen och gryningen eller på dagen. De vilar i naturliga håligheter eller gräver bon. Under vintern stannar de i boet. Chionomys gud äter gräs, mossa, bär och kvistar. Före vintern skapar den förråd i boet som kan väga 6 kg. Honor har upp till fyra kullar per år.

Arten kan klättra i den låga växtligheten upp till 1,5 meter över marken. Honor som föddes under våren kan ha två kullar under samma år. Fortplantningstiden sträcker sig allmänt från maj till oktober men den varierar beroende på höjden. Uppskattningsvis föds 3 till 4 ungar per kull. Före vintern lagras födan i högar. Beståndets storlek ska inte variera periodisk.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
gud
Däggdjur i palearktiska regionen
Snösork

Snösork (Chionomys nivalis) är en däggdjursart som först beskrevs av Martins 1842.  Den ingår i släktet Chionomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är bildat av det latinska ordet för snövit.

Beskrivning 
En medelstor sork med en kroppslängd exklusive svans på 9 till 14 cm, en svanslängd på 5 till 7,5 cm och en vikt på 29 till 68 g. Pälsen på ovansidan är grå till gråbrun, och undersidans päls är ljusgrå. Öron, fötter, svans och de kraftiga morrhåren är vita, svansen dessutom med en hårborste i änden.

Ekologi 
Snösorken är dagaktiv, och lever i klippskrevor eller gångar nära markytan. Den håller sig främst till klippiga bergsområden, gärna över trädgränsen, på höjder mellan 1 000 och 4 700 m. Speciellt kring Medelhavet kan den även förekomma i klippig terräng ner till havsytans nivå. Till skillnad från många andra sorkar föredrar den habitat med tunt jordtäcke, och gärna gles busk- eller trädvegetation. Födan består av örter, mossor, lavar och ris som exempelvis blåbär. På hösten torkar den gärna gräs som den använder som vinterföda.

Fortplantning 
Lektiden inträffar mellan juni och augusti, under vilken tid honan kan få upp till 2 kullar med 2 till 4 ungar efter en dräktighetstid på 3 veckor. Ungarna blir självständiga efter 3 veckor, även om de dias längre.

Utbredning 
Arten förekommer i Sydeuropa, Kaukasus, Turkiet, Israel, Libanon, Syrien och Iran, typiskt i bergskedjor som Pyrenéerna, Alperna, Apenninerna, Karpaterna och bergen på Balkan. Dessutom finns den på den grekiska ön Euboia.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Även om arten på grund av habitatvalet är uppdelad i flera isolerade subpopulationer är dessa stabila; arten är förhållandevis vanlig, och inga större hot är registrerade. IUCN har konstaterat att bergssluttningarna i utbredningsområdets nordöstra del har börjat täckas med skog i takt med den avtagande fårskötseln under de senaste 20 åren. Detta ses dock för närvarande inte som något allvarligt hot.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i palearktiska regionen
Chionomys roberti

Chionomys roberti är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1906.  Den ingår i släktet Chionomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En stor sork med en kroppslängd på 12,5 till 15,6 cm (utan svans), en svanslängd på 8 till 10,8 cm, och en vikt på 40 till 78 g. Ovansidans päls är mörkgrå med en tydlig gränslinje till den blekgrå buken. Svansen är mera otydligt tvåfärgad, med en mer eller mindre svart ovansida, en grå undersida och en avslutande tofs.

Ekologi 
En nattaktiv och framför allt skogslevande art som föredrar fuktiga habitat som flodstränder, gärna i klippig terräng, med mossa och buskage. Den kan klättra upp till 3 – 4 meters höjd. Arten simmar inte, men kan korsa vattendrag genom att hoppa över dem, om nödvändigt från sten till sten. Höjdmässigt förekommer den från havsytan upp till 3 200 m. Födan är helt vegetarisk, som fläderblommor, rododendronlöv och ormbunkar. 

Arten får 2 till 3 kullar per år med omkring 3 ungar i varje.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar de ryska, georgiska och Azerbajdzjanska områdena i västra Kaukasus samt bergen i nordöstra Turkiet.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Det finns inga större hot, men stenbrytning kan påverka arten lokalt. Habitatförlust, speciellt nära floder, är ett problem i Turkiet och arten minskar där.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
roberti
Däggdjur i palearktiska regionen
Petromyscus barbouri

Petromyscus barbouri är en art av gnagare som beskrevs av Guy Chester Shortridge och Carter 1938. Petromyscus barbouri ingår i släktet afrikanska klippmöss, och familjen Nesomyidae. Arten finns endast i västra Sydafrika, och lever i subtropiska eller tropiska buskvegetationer och steniga områden. Utbredningsområdet ligger 100 till 700 meter över havet. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, trots att den har en relativt liten utbredning. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir 71 till 96 mm lång (huvud och bål), har en 71 till 99 mm lång svans, 15 till 18 mm långa bakfötter och 13 till 22 mm långa öron. Arten påminner om en husmus i utseende. Den mjuka pälsen är på ovansidan spräcklig gråbrun och på undersidan ljusgrå. Hos ungdjur saknas de bruna håren. Svansen är uppdelad i en ljusgrå ovansida och en vit undersida. Vid svansens spets finns korta styva hår men de bildar ingen tofs. Honor har fyra spenar.

Petromyscus barbouri är aktiv på natten och den äter främst frön.

Källor

Externa länkar 

Afrikanska klippmöss
barbouri
Däggdjur i etiopiska regionen
Petromyscus collinus

Petromyscus collinus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas och Hinton 1925.  Petromyscus collinus ingår i släktet afrikanska klippmöss, och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Gnagarens mjuka päls är ljusbrun till brun på ovansidan och ljusgrå till vit på undersidan. På ovansidan är håren mörkgrå vid roten och ljusbrun till brun på spetsen. Ungdjur har en mera gråaktig päls. Huvudet kännetecknas av långa morrhår och av ganska stora avrundade öron. Öronen är inte köttfärgad och täckta av några korta hår. Kroppslängden (huvud och bål) är 62 till 97 mm och svanslängden 67 till 114 mm. Honor har 6 spenar.

Arten förekommer i sydvästra Afrika från sydvästra Angola över Namibia till västra Sydafrika. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 100 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga halvöknar med några buskar.

Individerna är aktiva på natten och de går främst på marken. De vistas gärna på stora klippformationer med sprickor som erbjuder gömställen. Ofta söks födan som består av frön på jordiga ställen på bergets topp men där förekommer sällan växter. Antagligen plockar Petromyscus collinus frön ifrån hyraxarnas avföring. Kanske ingår även insekter i födan. Exemplar som hölls i fångenskap matades framgångsrik med frön. De behövde inte dricka över några veckor.

Honor har under sommaren bara en kull med 2 eller 3 ungarna. Vid födelsen är ungarna cirka 2,2 g tunga, nakna, döva och blinda. Öronen öppnas fram till tredje dagen, de första håren blir synliga fram till fjärde dagen och ögonen öppnas 12 till 14 dagar efter födelsen.

Källor

Externa länkar 

Afrikanska klippmöss
collinus
Däggdjur i etiopiska regionen
Petromyscus monticularis

Petromyscus monticularis är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas och Hinton 1925.  Petromyscus monticularis ingår i släktet afrikanska klippmöss, och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra Namibia och nordvästra Sydafrika. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 100 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga halvöknar med glest fördelade buskar.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 63 till 93 mm och en svanslängd av 66 till 84 mm. Den har 13 till 17 mm långa bakfötter och 10 till 14 mm långa öron. Pälsen är på ovansidan mörkbrun och på undersidan ljusare. Honor har 6 spenar.

Individerna äter främst frön som kompletteras med andra växtdelar och insekter.

Källor

Externa länkar 

Afrikanska klippmöss
monticularis
Däggdjur i etiopiska regionen
Petromyscus shortridgei

Petromyscus shortridgei är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1926. Petromyscus shortridgei ingår i släktet afrikanska klippmöss, och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 65 till 98 mm, en svanslängd av 74 till 104 mm och en vikt av 12 till 31 g. Den har 15 till 20 mm långa bakfötter och 13 till 18 mm långa öron. Pälsen på ovansidan bildas främst av hår som är mörkgrå med brun spets vad som ger en mörkbrun färg. Enstaka hår är svartbruna. På undersidan förekommer ljusgrå päls. På fötternas ovansida är pälsen mera vitaktig. Ungar individer är mera grå än vuxna djur. Även svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en krämfärgad undersida. På svansen finns korta styva hår. Honor har fyra spenar.

Arten förekommer i norra Namibia och södra Angola. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 100 och 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga halvöknar med glest fördelade buskar.

Individerna är aktiva på natten och lever främst ensam. De äter frön och insekter som kompletteras med blad och stjälkar. Upphittade honor var dräktiga med två till fyra ungar.

Källor

Externa länkar 

Afrikanska klippmöss
shortridgei
Däggdjur i etiopiska regionen
Nordamerikansk risråtta

Nordamerikansk risråtta (Oryzomys palustris) är en däggdjursart som först beskrevs av Harlan 1837.  Oryzomys palustris ingår i släktet risråttor, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Artepitet i det vetenskapliga namnet är bildad av det latinska ordet för sälta eller marskland.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 11 till 13 cm och med svans blir den 22,6 till 30,5 cm lång. Vikten varierar mellan 45 och 80 g. Den långa pälsen med en vattentät underull har på ovansidan en gråbrun färg medan undersidan är täckt av ljusgrå till vit päls. Svansen är bara glest täckt med hår och den har en mörkbrun ovansida samt en något ljusare undersida.

Utbredning och habitat 
Denna risråtta förekommer i östra och södra Nordamerika. Den når i norr New Jersey och i väst centrala Oklahoma och östra Texas. Habitatet utgörs av marskland, träskmarker och fuktiga ängar.

Ekologi 
Individerna bygger bon av växtdelar som förankras på höga stjälkar eller i buskar så att de inte blir våt. Boet är klotformigt och har ungefär storleken av en grapefrukt. Ibland skapas ett nät av underjordiska tunnlar i territoriet. Djuret använder en latrin i närheten av boet. Nordamerikansk risråtta är huvudsakligen aktiv på natten. Den äter frön och olika leddjur. I mindre mått ingår små ryggradsdjur som fiskar, unga sköldpaddor, fågelägg och kadaver i födan. Arten kan trots sin ringa storlek simma en 300 meter lång sträcka. Den kan dessutom dyka en över 10 meter. När honan inte är brunstig lever varje individ ensam med ett avgränsat revir. Nordamerikansk risråtta håller ingen vinterdvala.

Honor parar sig ofta under våren men kan föda ungar under hela året. Några honor har upp till 6 kullar per år. Efter dräktigheten som varar 21 till 28 dagar föder honan en till sju ungar (ofta 4-6). Cirka två veckor efter födelsen slutar honan med digivning. Ungarna blir könsmogna efter 50 till 60 dagar. Ofta blir honan brunstig kort efter ungarnas födelse.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. p. palustris
 O. p. natator
 O. p. coloratus
 O. p. planirostris
 O. p. sanibeli
 O. p. texensis

Källor

Externa länkar 

Risråttor
Däggdjur i nearktiska regionen
Oryzomys couesi

Oryzomys couesi är en däggdjursart som först beskrevs av Arthur Hugh Garfit Alston 1877.  Oryzomys couesi ingår i släktet risråttor och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en absolut längd (inklusive svans) av 24 till 26,5 cm och en vikt mellan 42 och 83 g. Den har brunaktig päls på ovansidan och ljusare päls i ansiktet, på kroppssidorna samt vid extremiteterna. Den är inte lika gråaktig som den nordamerikanska risråttan (Oryzomys palustris). Dessutom har Oryzomys couesi tre rader med knölar på de övre molarerna istället för två som hos Oryzomys palustris.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer främst i Centralamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Texas (USA) över Mexiko (även södra halvön Baja California) och hela Centralamerika till norra Colombia. Kvarlevor hittades även på Jamaica men där är arten utdöd. Oryzomys couesi lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Den vistas vanligen i fuktiga gräsmarker, i områden med bladvass och på marskland. Ibland besöks skogar, buskskogar, risodlingar och sockerrörodlingar.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten. De kan klättra i växtligheten och har bra sim- och dykförmåga. Boet är en sammanvävd boll av gräs eller bladvass som placeras cirka en meter över marken eller över vattnet. Oryzomys couesi har gröna växtdelar och insekter som föda. Hos arten finns ingen särskild parningstid. Honan är cirka 27 dagar dräktig och föder 2 till 7 ungar per kull. Ungarna föds blinda och nakna. De öppnar sina ögon efter 5 eller 6 dagar och cirka 11 dagar efter födelsen slutar honan med digivning. Ungarna blir efter 40 till 45 dagar könsmogna. Medellivslängden i naturen uppskattas med 167 dagar. I fångenskap kan vissa individer leva 600 dagar.

Kanske äter arten liksom andra risråttor fiskar, små gnagare och småfåglar, men bara i mindre mått.

Hot 
Begränsade populationer påverkas av våtmarkens torrläggning. I lämpliga habitat är Oryzomys couesi vanligt förekommande. Så lever i södra Texas 5 till 30 exemplar på en hektar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Risråttor
couesi
Däggdjur i neotropiska regionen
Däggdjur i nearktiska regionen