kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Makuta

Makuta är en ort (village) i distriktet Central i östra Botswana.

Källor

Orter i Central
Lepashe

Lepashe är en ort (village) i distriktet Central i östra Botswana.

Källor

Orter i Central
Tomorrow (låt av Europe)

Tomorrow är en låt av den svenska hårdrocksgruppen Europe och singel från skivan Out of This World.
 
Singeln släpptes enbart i Brasilien 1989. 

Låten är skriven av Joey Tempest. Tomorrow är en av få låtar som aldrig har spelats live av gruppen. Det var dock tänkt att Joey Tempest skulle spela på ett "grand piano" under Out of This World turnén 1988-1989 men det blev aldrig av.

Musiker 
 Joey Tempest - sång , piano
 Kee Marcello - gitarr
 John Levén - bas
 Mic Michaeli - klaviatur
 Ian Haugland - trummor

Musiksinglar 1989
Singlar av Europe
Betjänte

Betjänte var förr benämning på betjäningen vid ett allmänt verk. 

Kronobetjänte utgjordes av länsmän och fjärdingsmän. Fordom hade ordet betjänte en mera vidsträckt bemärkelse. Så till exempel omfattade benämningen kongl. m:ts betjänte samtliga tjänstemännen i ett kollegium, med undantag av president och ledamöter. Ännu i 1686 års kyrkolag och i äldre skolordningar kallas präster, organister och klockare kyrkobetjänte samt akademiernas, gymnasiernas och skolornas lärare akademie-, gymnasie- och skolebetjänte. Stadsbetjänte var personalen vid rådstugan, revisionsbetjänte tjänstemän i ett revisionskontor och adelsbetjänte gårdsfogdar och dylikt på adelsgods.

Senare kom betjänte att användas snävare, om statsanställda av lägre grad än tjänstemän.Inom Statens Järnvägar avskaffades benämningen "betjänte" 1908 och ersattes med "tjänsteman av lägre grad".

Referenser

Noter

Övriga källor 

Titlar
Open Your Heart (Europe-låt)

Open Your Heart är en powerballad av det svenska rockbandet Europe. Den spelades ursprungligen in 1984 då den blev en hit i radioprogrammet Poporama. En ny version spelades in 1988, vilket blev den kändaste versionen och en hit på Tracks samma år.

Det var via Open Your Heart som England, Nederländerna och USA fick upp ögonen för gruppen.

Musiker 
 Joey Tempest - sång
 John Norum - gitarr
 John Levén - elbas
 Tony Reno - trummor

Nyversionen från 1988 

"Open Your Heart", utgiven 1988, var Europes andra singel från albumet Out of This World. "Open Your Heart", skriven av Joey Tempest, var en av de låtar som skulle följa upp megasuccén "The Final Countdown" och Carrie från 1986. På baksidan av denna singel finns "Just the Begininng".

Ian Haugland sägs ha gått in i studion bakom trummorna i London och spelat naken, enbart på Open Your Heart.

Både Joey Tempest och den ökände producenten Ron Nevison ansåg att det fattades något på skivan. De blickade tillbaka på tidigare skrivet material och hittade "Open Your Heart" från 1984. Man hoppas då att få samma reaktioner som gruppen fick just 1984 i Sverige utomlands. Det är mycket som skiljer låtarna åt, både instrumentalt och textmässigt.

Största skillnaden är i andra versen:

1984: "Oh girl, before I fall... Maybe the sun will continue to shine, maybe the rain will continue to fall, maybe you want to leave me behind, maybe you'll change and give me a call."

1988: "Before we lose it all... Maybe the time has its own way of healing, maybe it dries the tears in your eyes, but never change the way that I'm feeling, only you can answer my cries."

Även en video spelades in. Denna gång regisserade Jean Pellerin och Doug Freel. Videon spelades in i London i England utanför gamla byggnader och en lagerlokal.

Idag är Open Your Heart tveklöst en av gruppens allra största hit. Låten är en av fansens favoriter och brukar nästan alltid spelas live. Antingen av hela bandet eller bara Joey Tempest på gitarr.

Listplaceringar

Musiker 
 Joey Tempest - sång
 Kee Marcello - gitarr
 John Levén - elbas
 Mic Michaeli - klaviatur
 Ian Haugland - trummor

Källor

Webbkällor 
Europe fan page in Sweden
Europe Charts

Noter 

Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 1988
Musiksinglar 1984
Singlar av Europe
Kalmar blodbad (1599)

Kalmar blodbad (det senare) var en avrättning som ägde rum i Kalmar 16 maj 1599 på order av hertig Karl efter avsättningskriget mot Sigismund.

Efter att ha besegrat kung Sigismund i slaget vid Stångebro den 25 september 1598 belägrade hertig Karls styrkor Kalmar, vars ledning fortfarande var Sigismund trogen. Efter en månad intogs staden och efter ytterligare en knapp månad (12 maj) kapitulerade Kalmar slott. De tre ståthållarna, Johan Larsson Sparre, Kristoffer Andersson (Gyllengrip) och Lars Andersson Rålamb halshöggs tillsammans med slottsprästen Birger efter några dagar utan rättegång. Dessutom avrättades kansliskrivarna, vaktmästarna och knektbefälen genom hängning. Ståthållarnas huvuden uppsattes på stänger över den västra stadsporten. Sammanlagt avrättades 22 personer vid Kalmar blodbad år 1599.

Se även 
 Linköpings blodbad
 Viborgs blodbad
 Åbo blodbad

Källor 
 
 

Kalmars historia
1599 i Sverige
Avsättningskriget mot Sigismund
Nils Thorsson

Nils Johan Thorvald Thorsson, född 24 oktober 1898 i Eslöv, död 25 oktober 1975 i Köpenhamn, var en svensk-dansk keramiker, silversmed, målare och tecknare.

Thorsson var son till fabrikanten och kopparsmedmästaren Nils Peter Thorsson och Hanna Olsson och från 1924 gift med Kirsten Backer. Han växte upp i Köpenhamn och blev dansk medborgare 1910. Under sitt sista skolår arbetade han som springpojke vid fajansfabriken Aluminia i Köpenhamn och blev 1912 antagen som lärling under Christian Joachim som uppmärksammat hans anlag. Under några somrar arbetade han för silversmeden Kastor Hansen där han självständigt fick utföra flera mindre beställningsarbeten. Efter att han deltagit i kvällskurser vid Københavns Tekniske Skole sökte han 1917 in på Det Kongelige Danske Kunstakademi där han med kortare avbrott var elev fram till 1923. Vid akademien studerade han först skulptur för Einar Utzon-Frank och senare målning för Aksel Jørgensen.

I samarbete med Joachim hade han ställning som övermålare på Aluminia från 1930 och var konstnärlig ledare där 1933-1869. Från 1949 var han samtidigt konstnärlig ledare för stengodsavdelningen på Royal Copenhagen. Han var livligt aktiv i fabrikernas rationaliseringssträvanden och bidrog med en moderniserings av schablontekniken och utvecklade en förnyad metod av begittetekniken. 

Han ställde ut en serie fajanser på världsutställningen 1925 i Paris som belönades med en guldmedalj och han medverkade i konsthantverksutställningar i Brooklyn 1927, Bryssel 1935 samt ett flertal gånger i Kunstnernes Efteraarsudstilling i Köpenhamn. Separat visade han retrospektiva utställningar med sina verk i Köpenhamn 1952 och 1962. Som illustratör illustrerade han bland annat Svend Poulsens Roser 1941. 

Thorsson är representerad vid bland annat Designmuseum Danmark i Köpenhamn, Victoria & Albert Museum i London, Nationalmuseum i Stockholm, Den kongelige Porcelainsfabriks museum, Röhsska konstslöjdmuseet, British Museum, Vejen Kunstmuseum, Trapholt, Nasjonalmuseet, Sörmlands museum, Museum Boijmans Van Beuningen, National Gallery of Victoria och Museo Ceramico i Faenza.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 438, Allhems Förlag, Malmö. 
Om Nils Thorsson på kulturarv.dk
Om Nils Thorsson på Royal Copenhagens webbplats

Noter

Externa länkar
Foton av verk av Nils Thorsson på danska museer

Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Röhsska museet
Representerade vid British Museum
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Nasjonalmuseet
Danska konstnärer
Danska keramiker
Födda 1898
Avlidna 1975
Män
Personer från Eslöv
Frösundaleden

Frösundaleden är en gata i Solna kommun. Leden är en förbindelse mellan  Huvudstaleden i sydväst och Uppsalavägen (E4) i nordost.

Leden
Frösundaleden har sitt namn efter Solnas  stadsdel Frösunda, som leden tangerar på sydsidan.  Tidigare sträckte sig Frösundaleden mellan Huvudstaleden och Solna station, där fortsatte Råsundavägen till E4 genom en cirkulationsplats. I samband med att trafikplats Haga norra 1993 fick sin nuvarande utformning med en planskild korsning, ändrades Råsundavägens östligaste del till lokalgata och Frösundaleden förlängdes till E4. Därigenom blev Frösundaleden cirka 400 meter längre.  En sådan anslutning hade redan planerats i 1960 års trafikledsplan och återfinns även på Tunnelbaneplan för Stockholm 1965, men då lite längre norrut.

Sträckningen

Tvärbanan
I samband med bygget av spårvägen Tvärbanans sträckning mellan Alvik och Solna station fick en 600 meter lång sträcka av Frösundaleden flyttas söderut. Spårvägen går på egen banvall på norra sidan av vägen.

Byggplaner
Längs Frösundaleden och Solnavägen planeras för närvarande (2012) ny bostadsbebyggelse med namnet Solna City. I förslaget ingår också ett kulturhus med ett nytt bibliotek. Tre alternativa placeringar av högre hus, cirka 30 våningar, ingår i programmet.

Källor

 Falkplaner 1978, 1985, 1994
 Taxikarta 1981

Externa länkar

Gator och torg i Solna
Kvicksilver(I)jodid

Kvicksilver(I)jodid Hg2I2, är ett gulgrönt pulver, olösligt i vatten och sprit. Förr kallat Kvicksilverjodur.

Kvicksilver(I)jodid användes tidigare huvudsakligen som pulver eller piller mot syfilis, men har på grund av sin giftighet senare ersatts av andra preparat. Kvicksilver(I)jodid omvandlas lätt till Kvicksilver(II)jodid.

Källor 
 

Kvicksilverföreningar
Farmakologi
Franz Eirenschmalz

Franz Eirenschmalz, född 20 oktober 1901 i München, var en tysk arkitekt och officer i Schutzstaffel (SS).

Biografi 
Eirenschmalz var under andra världskriget chef för avdelning C:VI (Byggnadsunderhåll) inom SS-Wirtschafts- und Verwaltungshauptamt (SS-WVHA) och ansvarig för uppförande och underhåll av gaskammare i bland annat Auschwitz-Birkenau.

Vid SS-WVHA-rättegången år 1947 dömdes Eirenschmalz till döden genom hängning, men straffet omvandlades till nio års fängelse. Han frigavs dock redan i maj 1951.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 

Födda 1901
Avlidna okänt år
Män
Personer från München
Tyska arkitekter under 1900-talet
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Standartenführer
Stadstjänare

Stadstjänare var den alltifrån medeltiden kvarstående titeln på de betjänte, som utförde vaktmästarsysslor för Stockholms stads magistrat.

Kollektivbenämning på lägre tjänstemän i stad som verkade som biträde åt borgmästare och råd, senare magistraten, eller polismästaren och stadsfiskalen. Stadstjänarna utförde ofta vaktmästarsysslor och förekom även i städerna i Gamla Finland. Liknande eller underordnade uppgifter sköttes också av stadsbetjänte eller stadsvaktmästare.

Källor

Titlar i kommunalförvaltning
Sveriges kommunalhistoria

http://fho.sls.fi/uppslagsord/11189/stadstjanare/
Clarion Hotels

Clarion Hotels är en hotellkedja inom koncernen Strawberry och ägs av Petter A. Stordalen. Inom koncernen finns fem varumärken och Clarion är ett av de lyxigare varumärkena. De ca 20 hotellen som ingår i kedjan ligger centralt belägna i Sveriges och Norges större städer. Hotellen är fullservicehotell och erbjuder logi, konferens, restaurang, relax och upplevelser. 

När Clarion Hotels rekryterar, inför nyöppningar eller när behov finns, används ofta talangjakter.

Kedjan har blivit utsedd till Sveriges bästa hotellkedja 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 av Travel News och Sveriges resebyråer.

Hotellen inom kedjan

I Sverige
Clarion Hotel Sign (Norra Bantorget, Stockholm)
Clarion Hotel Stockholm (Södermalm, Stockholm)
Clarion Hotel Draken (Göteborg)
Clarion Hotel Post (Göteborg)
Clarion Hotel & Congress Malmö Live (Malmö)
Clarion Hotel Arlanda Airport (Arlanda)
Clarion Hotel Wisby (Visby)
Clarion Hotel Gillet (Uppsala)
Clarion Hotel Örebro (Örebro)
Clarion Hotel Plaza (Karlstad)
Clarion Grand Hotel Helsingborg (Helsingborg)
Clarion Hotel Grand Östersund (Östersund)
Clarion Hotel Winn (Gävle)
Clarion Hotel Sense (Luleå)

I Norge
Clarion Hotel & Congress Trondheim (Trondheim)
Clarion Hotel Royal Christiania (Oslo)
Clarion Hotel Bergen Airport (Bergen)
Clarion Hotel Admiral (Bergen)
Clarion Hotel Stavanger (Stavanger)
Clarion Hotel Tyholmen (Arendal)
Clarion Hotel Ernst (Kristiansand)
Clarion Hotel Bryggen (Tromsø)
Clarion Hotel Oslo Airport (Gardermoen)

Kedjans webbplatser
Clarion Hotels inom Nordic Choice
Clarion.nu

Referenser

Hotellkedjor
Killer Moth

Killer Moth är en fiktiv figur i DC Comics. Han dök upp för första gången i Batman #63, som publicerades 1951. Figuren skapades av Bill Finger och Lew Schwartz, och introducerades som en motståndare till Batman.

Killer Moth bör ej förväxlas med Firefly, en annan Batmanskurk som bär en liknande dräkt.

Fiktiv biografi 
Figuren var ursprungligen en småbrottsling vid namn Drury Walker som, vid fixering av berömmelse och identitetsförändring, antog den dubbla identiteten i samhället som miljonären Cameron Van Cleer och som den maskerade superskurken Killer Moth. Han arbetade som en anställd vapenman för Gothams gangstrar, men hans geniala vapen, inklusive hans kokongpistol, skyddade honom inte från att bli besegrad av Batman och Batgirl. Så småningom sålde han sin själ för att bli det kraftfulla malmonstret Charaxes, men förlorade sitt mänskliga intellektet på köpet. Som Charaxes dödades han av Superman-Prime. Genom åren har en eller flera icke-namngivna personer antagit namnet Killer Moth och använt liknande kostymer. Det är okänt om någon av dessa är Drury Walker, som återuppstått från de döda, eller inte.

Krafter och förmågor 
Killer Moth har inga övernaturliga krafter. Istället använder han sig av vapen och andra redskap. Han använder en dräkt med specialgjorda vingar, som ger honom förmågan att flyga. Hans urval av vapen inkluderar en "kokongpistol", som sveper in offret i ett kokongliknande hölje, samt en pistol som avfyrar starka, ekolodiska vågor.

Externa länkar 
Killer Moth, Batman Wiki.

Superskurkar
Seriefigurer introducerade 1951
Fiktivt affärsfolk
Batman
Gunilla Mann

Gunilla Mann, född 1947 i Göteborg, är en svensk målare, tecknare,
grafiker och skulptör.

Mann växte upp i Majorna och Masthugget i Göteborg. Hon utbildade sig vid Slöjdföreningens skola (senare Högskolan för design och konsthantverk vid Göteborgs universitet) 1962–1967 och vid Hovedskous målarskola (senare Göteborgs konstskola) 1968–1972. Mann delar numera sin tid mellan Österlen och Södermalm i Stockholm. I Stockholm eller dess omgivningar har hon arbetat vintertid sedan 1972. Först i sin ateljé på Djurö, sedan i Sköndal och från 1989 i sin ateljé på Götgatsbacken. På Österlen har Gunilla Mann varit verksam sommartid med ateljé och utställning i Rörum sedan 1990.

Gunilla Manns målningar, litografier och gouacher är färgstarka folklivsskildringar. Stilen är naivistisk och berättande stil samt präglas av stor detaljrikedom.

Hon har haft ett 80-tal separatutställningar över hela Sverige. Utomlands har Mann bland annat ställt ut i Chicago, Minneapolis, Seattle, Bryssel, Köpenhamn, Hamburg och Berlin.

Uppdrag i urval
Årets julkonstnär i Systembolaget med utsmyckning i landets 800 butiker (1992)
Oljemålningen Göteborg mitt hjärtas stad till fondvägg på Göteborgsoperan (1994)
Litografiupplaga till VM i friidrott i Göteborg (1995)
Jubileumsoljemålningen Snurra min jord till fondvägg i Folkets Hus i Stockholm (1998)
Litografiupplagan Husen i våra hjärtan till Stadsfastigheter i Malmö (1999)
Oljemålningen Stockholm mina drömmars stad till KF (2003)
År 2007 köpte Svenskt Näringsliv oljemålningen Vaxholm, den lilla skärgårdsstaden och Växjö kommun oljemålningen Där livet leker.
År 2008 förvärvade Malmö stad oljemålningen Framtidsstaden som hänger i stadshusets entré.

Källor

Levande personer
Kvinnor
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Konstnärer från Göteborg
Födda 1947
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svensk TV-produktion

Svensk TV-produktion, STV eller S-TV var ett svenskt TV-produktionsbolag startat år 1964. Bolaget var privatägt och helt fristående från Sveriges Radio TV (som Sveriges Radios TV-verksamhet hette innan SVT bildades och blev ett eget bolag) och verksamheten var inriktad på att på egen hand producera TV-program för försäljning till olika TV-bolag.

Historia 
Bolaget bildades år 1964 och ägdes av Time-Lifekoncernen, svenska Philips, några av ”Skäggen” (Åke Söderqvist, Beppe Wolgers, Lasse O'Månsson och Yngve Gamlin) samt Hans Alfredson och Tage Danielsson. VD var Lars-Gösta Ridderstrand. Företaget hade sina lokaler i det gamla elverket i Stocksund och flera av de anställda kom från Sveriges Radio. Tidigare hade lokalerna i det gamla elverket använts av Film AB Imago åren 1946-52 och därefter av Metronome Studios AB.

Verksamheten upphörde 1966-67 för att Sveriges Radio TV som p.g.a TV-monopolet i praktiken var den enda tänkbara kunden i Sverige, inte ville köpa deras produktioner. De föredrog att göra sina program själva. En satsning på den utländska marknaden med uppmärksammade produktioner med bland annat Cullbergbaletten och Hasse & Tages Gula hund (1966) misslyckades. 

Ett nyligen återfunnet program ”Siw Malmkvist Show” från 1965 har restaurerats och visades i Minnenas television på SVT1 den 4 januari 2013 för första gången på nära 48 år. I programmet medverkar förutom Siw Malmkvist, Cornelis Vreeswijk och Gals and Pals. Det var enda gången Siw Malmkvist och Cornelis Vreeswijk arbetade tillsammans.

Kommittén för television och radio i utbildningen (TRU) flyttade in i lokalerna 1967 och Utbildningsradion hade verksamhet där åren 1978-93. Lokalerna används numera av Marina läroverket.

Källor 
 http://www.filmsoundsweden.se/ljudbilder/atelje_bilder/pages/gamla_elverket.htm
Svenska TV-produktionsbolag
Företag bildade 1964
Wendy Lower

Wendy Lower, född 1965, är en amerikansk förintelsehistoriker, knuten till United States Holocaust Memorial Museum. Lower är sedan år 2012 John K. Roth Professor of History vid Claremont McKenna College. Hon är även föreläsare och forskare vid Ludwig-Maximilian-universitet i München.

Bibliografi i urval 
 2005 – Nazi Empire-Building and the Holocaust in Ukraine
 2008 – The Shoah in Ukraine: History, Testimony, Memorialization (redaktion)
 2011 – The Diary of Samuel Golfard and the Holocaust in Eastern Galicia
 2012 – German Women and the Holocaust in Eastern Europe: Witnesses, Accomplices and Killers
 2013 – Hitler's Furies: German Women in the Nazi Killing Fields
 2014 – Hitlers furier: tyska kvinnor i Förintelsens tjänst
 2022 –

Referenser

Webbkällor 
 

Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Förintelsehistoriker
Min Hye-sook

Min Hye-sook, född den 15 mars 1970, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
WP:Projekt Korea
Lee Mi-young

Lee Mi-young (koreanska: 이 미영), född den 28 januari 1969, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
WP:Projekt Korea
Lee Ho-youn

Lee Ho-youn, född den 3 maj 1971, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1971
Levande personer
WP:Projekt Korea
Nam Eun-young

Nam Eun-young, född den 20 mars 1970, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
WP:Projekt Korea
Jang Ri-ra

Jang Ri-ra, född den 4 maj 1969, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
WP:Projekt Korea
Kim Hwa-sook

Kim Hwa-sook, född den 2 mars 1971, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1971
Levande personer
WP:Projekt Korea
Park Kap-sook

Park Kap-sook, född den 25 november 1970, är en sydkoreansk handbollsspelare.

Hon tog OS-guld i damernas turnering i samband med de olympiska handbollstävlingarna 1992 i Barcelona.

Referenser

Källor

Externa länkar
 

Sydkoreanska handbollsspelare
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sydkorea
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
WP:Projekt Korea