kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sciurus nayaritensis

Sciurus nayaritensis är en däggdjursart som beskrevs av J. A. Allen 1890. Sciurus nayaritensis ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life och Wilson & Reeder skiljer mellan tre underarter:
 Sciurus nayaritensis nayaritensis
 Sciurus nayaritensis apache
 Sciurus nayaritensis chiricahuae

Beskrivning 
Under sommaren är pälsen på ryggsidan brunaktig med toner antingen i ockra eller rött, medan sidorna och buksidan, tillsammans med ben och fötter, är rödaktiga till ockrafärgade. I södra delarna av utbredningsområdet är pälsen på överdelen uppblandad med vitt, och buksidan är vitaktig. Svansen är yvig, och gulbrun till gul. Vinterpälsen har ett brett, svart band längs ryggen. Kroppssidorna är mörkt gulgrå medan buksidan är ockrafärgad. Kroppslängden varierar beroende på underart: S. n. nayaritensis är mellan 26,4 och 31,5 cm, med en svans på 23,7 till 29,4 cm; S. n. apache har en kroppslängd på 25,8 till 30,9 cm, svanslängd på 25,9 till 29,8 cm, och S. n. chiricahuae har en kroppslängd på 26,7 till 30,1 cm, svanslängd på 25 till 28,1 cm.

Ekologi 
Habitatet utgörs av bergsskogar på höjder mellan 1 560 och 2 700 m, vanligast inom 1 650 till 1 950 m, bevuxna med tall, blandade barrträd, ask, valnöt, platanträd och städsegröna ekar. Arten är dagaktiv och bor i träden, men den är ingen god klättrare och tillbringar större delen av dagen på marken.

Föda 
Till skillnad från många andra i ekorrfamiljen lägger inte Sciurus nayaritensis upp förråd, inte heller tigger den vid campingplatser. Huvudfödan utgörs av tallfrön, valnötter och ekollon. I brist på sådan föda tar arten rötter, rotknölar, lökar och skott. Bär, svammp och insekter kan också förtäras, och sällsynt löv, bark, lavar samt fågelägg och -ungar.

Själv utgör arten föda åt rovfåglar, ormar, mindre rovdäggdjur som gråräv och människan.

Fortplantning 
Arten är könsmogen före ett års ålder. Honan får en eller sällan två kullar per år, i april till maj. Dräktigheten varar omkring 43 dagar, och kullstorleken varierar från 1 till 3. Ungarna dias i omkring 11 veckor.

Utbredning 
Arten förekommer i delstaten Jalisco i västra Mexiko och i ett smalt, angränsande område i sydöstra Arizona i USA. Den är ingenstans särskilt vanlig.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
nayaritensis
Däggdjur i nearktiska regionen
Sciurus aureogaster

Sciurus aureogaster är en däggdjursart som beskrevs av F. Cuvier 1829. Sciurus aureogaster ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Inga underarter finns listade i Catalogue of Life, medan Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter:
 Sciurus aureogaster aureogaster
 Sciurus aureogaster nigrescens

Beskrivning 
Pälsen är vanligen gråsprängd på ryggen med klart rödbruna sidor, skuldror och buk. Variationerna är emellertid många: Fläckar med annan färg kan förekomma på rygg, nacke och/eller bakdel, buken kan vara allt från vit, orange eller kastanjbrun. Gråfärgade individer med vit buksida förekommer också, liksom melanistiska (helsvarta) former. I det senare fallet dock oftast med en svag, röd nyans på bakdelens och ryggens underull. Längden varierar mellan 23 och 31 cm, exklusive svansen på 21,5 till 28,4 cm. Vikten varierar mellan 375 och 680 g; honans medelvikt är 562,5 g, hanens 591,7 g.

Ekologi 
Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 3 800 meter över havet. Sciurus aureogaster lever i nästan alla habitat med träd eller buskar. Den lever i lövfällande och städsegröna skogar, i buskskogar, i trädodlingar och i stadsparker. Individerna är dagaktiva med en inaktivitetsperiod mitt på dagen och lever främst ensamma.

Föda och predation 
De äter frukter från fikussläktet, mango, plommon, Manilkara zapota (tuggummiträd), skidor från ärtväxten Lysiloma latisiliqua, nötter, frön (bland annat från barrträd och majs) samt andra växtdelar.

I sitt ursprungsområde är rödlon den främsta predatorn. Populationen på Elliot Key i Florida har inga egentliga fiender förutom människan. Födokonkurrens är dock en begränsande faktor.

Fortplantning 
Boet byggs av löv och kvistar. Det ligger vanligen 5 till 15 meter över marken. I Mellanamerika lever arten både på marken och i träden, medan den introducerade populationen i Florida sällan syns annat än i träden.

Honor får vanligen en kull med 2 till 4 ungar under den torra perioden. Ungar av samma kull kan ha olika pälsfärg. På Elliot Key är kullstorleken vanligen endast 1 till 2. Begränsad tillgång till föda antas vara anledningen till den mindre kullstorleken.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer från centrala Mexiko till Guatemala. En introducerad population finns på Elliot Key i Florida i USA.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
aureogaster
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus aestuans

Sciurus aestuans är en däggdjursart som beskrevs av Carl von Linné 1766. Den ingår i släktet trädekorrar och familjen ekorrar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 10 underarter.

Beskrivning 
Arten har samma byggnad som den eurasiatiska ekorren, men är oftast mindre. Pälsen är mellanbrun till mörkbrun på ovansidan, ljusare på buken. Den har ofta en vit fläck på kinden. Svansen är yvig, ofta med en tofs i spetsen. Kroppslängden är normalt kring 20 cm, exklusive den ungefär 18 cm långa svansen. Vikten är omkring 300 g.

Ekologi 
Habitatet utgörs av olika slags skogar från galleriskogar vid Atlantkusten till tropisk regnskog i Amazonområdet. Dessutom besöks parker i städer.

Födan består främst av frukt, speciellt palmfrukter från släktena Astrocaryum, Parajubaea och Attalea. Dessutom tar den nötter, ägg och fågelungar. Själv kan den utgöra föda åt bland annat mösskapucin.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i Sydamerika från södra Colombia och södra Venezuela till Guyanaregionen och södra Brasilien.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Några data om populationen är dock inte kända, och man anger fragmentering av populationen och habitatförlust som möjliga hot.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
aestuans
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus alleni

Sciurus alleni är en däggdjursart som beskrevs av Nelson 1898. Sciurus alleni ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Under vintern är pälsen på rygg och sidor gulbrun och spräcklig i grått och svart. Ryggen har vanligen mer svart än sidorna. Hjässan är färgad som ryggen, medan huvudets sidor gråaktiga, ofta med en inblandning av gulbrunt. Kring ögat har arten en vitaktig ring. Öronen är brungrå. Buken är vit, ofta med en tunn, ljusgrå linje på gränsen till ovansidans färg. Svansen är spräckig i svart och vitt på ovansidan, ofta med inslag av gulbrunt eller gulgrått; på undersidan är den gulgrå till gråbrun. Sommarpälsen är mörkare, med ett större inslag av gulbrunt. Arten har 20 tänder, en kroppslängd på 41,5 till 49 cm, en svanslängd på 17,5 till 23,5 cm och en vikt mellan 290 och 510 g.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i nordöstra Mexiko från sydöstra Coahuila över centrala Nuevo León och söderöver genom västra Tamaulipas till nordligaste San Luis Potosi.

Ekologi 
Habitatet utgörs främst av ekskogar och blandskog med ek och tall. Arten lever främst i trädkronorna, och förekommer i regioner som ligger mellan 600 och 2 550 meter över havet.

Boet inrättas i trädens håligheter eller byggs av kvistar och blad. Arten är en allätare, insekter, både fullbildade och larver, utgör en stor del av födan. I övrigt tar den groddjur, majs, havre, jordnötter, frukter som äpple, persikor, mango, plommon, druvor och tomater. Ibland orsakar djuret stora skador på majsodlingar.

Fortplantningen sker troligen under årets alla varma månader. Kullstorleken är vanligen mellan två och fyra ungar.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationen minskar emellertid, de senaste 15 åren har den minskat mellan  13 och 23 %. Främsta orsakerna är habitatförlust till följd av avverkning samt jakt.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
alleni
Däggdjur i nearktiska regionen
Sciurus colliaei

{{Taxobox
| name = Sciurus colliaei
| status = LC
| image = Sciurus colliaei.jpeg
| image_caption = 
| domain_sv = 
| domain = 
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum = Vertebrata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| classis_sv = Däggdjur
| classis = Mammalia
| infraclassis = Eutheria
| infraclassis_sv = Högre däggdjur
| ordo_sv = Gnagare
| ordo = Rodentia
| familia_sv = Ekorrar
| familia = Sciuridae
| genus_sv = Trädekorrar
| genus = Sciurus
| subgenus = Sciurus sensu stricto'
| species_sv = 
| species = Sciurus colliaei
| taxon = Sciurus colliaei
| taxon_authority = Richardson, 1839
| range_map = Sciurus colliaei range map.svg
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 = 
| image2_caption = 
| synonyms = 
| status_ref = 
}}Sciurus colliaei är en däggdjursart som beskrevs av Richardson 1839. Sciurus colliaei ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

 Underarter 
Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 4 underarter:
 Sciurus (Sciurus) colliaei colliaei Richardson, 1839
 Sciurus (Sciurus) colliaei nuchalis Nelson, 1899
 Sciurus (Sciurus) colliaei sinaloensis Nelson, 1899
 Sciurus (Sciurus) colliaei truei'' Nelson, 1899

Beskrivning 
Arten är en stor men slank ekorre med stora ögon och en lång svans. Framfötterna har fyra tår och bakfötterna fem, alla försedda med klor. Honan har fyra par spenar, ett par på bröstet, två par på buken, och ett par i ljumskarna. Pälsen är spräcklig i gulgrått, grått och svart på ovansidan inklusive svansroten med ljusare sidor och vitaktig buk. De yttre delarna av svansen är  nästan svarta på ovansidan, och spräcklig i gult, grått och svart på undersidan. Från hjässan till svansroten löper ett svart band. Kroppslängden varierar mellan 44 och 58 cm, inklusive den 20 till 30 cm långa svansen.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer längs med västra Mexikos kust och en bit in i landet.

Ekologi 
Arten vistas från havsytans nivå till bergstrakter mer än 2 130 meter över havet, även om den vanligen håller sig under 1 000 meter. Habitatet utgörs av tropiska till subtropiska städsegröna och lövfällande skogar, gärna med palmer och fikonträd. Den förekommer också i molnskogar med pinje, tall, ek, valnöt, alar och lindar.

Individerna bygger bon av löv och kvistar som placeras i trädens håligheter eller på lövtäckta grenar. De äter frukter och nötter som fikon och honungspalmnötter samt örter. Parningen börjar i mars och de första ungarna föds i april. Honan föder upp till tre ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
colliaei
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus deppei

Sciurus deppei är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1863. Sciurus deppei ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Det svenska trivialnamnet Deppes ekorre förekommer för arten.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter.

Utseende 
Arten är med en kroppslängd (huvud och bål) av 18 till 23 cm, en svanslängd av 16 till 20 cm och en vikt av 190 till 220 g en av de mindre trädekorrarna. Den har olivbrun till rödbrun päls på ryggen och ljusgrå till vitaktig päls på undersidan. De 2 till 3 cm långa öronen har långa hårtofsar. Håren på svansen är oftast mörkbrun med ljusa spetsar. I motsats till andra mindre ekorrar som lever i samma region är buken hos Sciurus deppei inte orange utan blek.

Utbredning och habitat 
Denna ekorre lever i östra Mexiko och i andra regioner av Centralamerika fram till norra Costa Rica. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2800 meter över havet. Artens ursprungliga habitat är städsegröna eller delvis lövfällande skogar. Den besöker även jordbruksområden och betraktas där som skadedjur.

Ekologi 
Sciurus deppei är aktiv på dagen och klättrar främst i träd och annan växtlighet. Ibland kommer den ner på marken för att plocka föda eller för att springa till ett annat träd. Ekorrens bo är en hålighet i trädet eller det byggs ett näste av löv och kvistar som placeras 6 till 20 meter över marken. Under korta pauser vilar Sciurus deppei på en gren med svansen skyddande över kroppen. Arten äter bland annat frukter, frön, blad, svampar och unga växtskott. Individerna lever främst ensamma och är nästan ljudlösa. Sällan syns mindre grupper tillsammans och ibland skriker ekorren med ett kvittrande läte.

Ungarna föds oftast vid slutet av den torra perioden. Per kull föds två till sju ungar, vanligen fyra.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
deppei
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus flammifer

Sciurus flammifer är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1904. Sciurus flammifer ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En kraftigt byggd ekorre med långhårig, grov päls, lång, yvig svans och en färgrik teckning. Pälsen på huvudet (inklusive öronen) är klart rödbrun med ljusare fläckar bakom öronen samt ett gulorange parti kring munnen och på bröstet. Resten av pälsen på ovansidan är spräcklig i gult och svart, baktill övergående i rödbrunt och svart. Undersidan är vit, skild från ovansidan genom en orange linje. Benen är klart rödbruna på utsidan, vita på insidan. Svansen är till största delen orange; den innersta tredjedelen är dock svart med ett svagt inslag av orange. Kroppslängden är 54 till 61 cm, inklusive den 28 till 32 cm långa svansen.

Ekologi 
Sciurus flammifer är en dagaktiv trädekorre som lever i tropiska, låglänta urskogar, gärna i fuktiga, träskartade sådana. Arten vistas högt uppe i lummiga trädkronor, där den också bygger sina lövbon. Födan består av frön, nötter och frukter, företrädesvis från palmer.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer i centrala Venezuela. Litet är känt om artens levnadssätt.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
flammifer
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus gilvigularis

Sciurus gilvigularis är en däggdjursart som beskrevs av Wagner 1842. Sciurus gilvigularis ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Beskrivning 
En ekorre med en tunn, kort päls som på ryggsidan är spräckligt rödaktigt gråbrun med en ljusare, smal ring kring ögat, medan buksidan har orangebrun päls som är mörk mitt på och ljusare på bröst och bakände. Det förekommer att svansen har otydliga band. Kroppslängden är mellan 15 och 18 cm, ej inräknat den 17 till 20 cm långa svansen. Vikten ligger mellan 150 och 165 g. Arten är mycket lik den nära släktingen Sciurus aestuans fast ljusare, och vissa forskare har betraktat den som en underart till denna art.

Underarter 
Arten har två underarter:
 S. g. gilvigularis, som förekommer i norra delen av utbredningsområdet, och har en svans som skiftar i brungult.
 S. g. paraensis, som förekommer i södra delen av utbredningsområdet, och har en svans som skiftar i vitt.

Ekologi 
Sciurus gilvigularis är en dagaktiv ekorre som lever i kustskogar och städsegröna skogar dominerade av palmer, lianer och rottingpalmer. Huvudfödan består av frön och frukter från palmer, främst Attalea maripa. Arten sitter gärna på en rottinggren när den äter.

Utbredning 
Denna ekorre har flera från varandra skilda populationer i nordöstra Sydamerika. Den har påträffats i Venezuela, Guyana och norra Brasilien. I Venezuela är arten sällsynt och begränsad till låglänta, fuktiga skogar.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
gilvigularis
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus granatensis

Sciurus granatensis är en däggdjursart som beskrevs av Alexander von Humboldt 1811. Sciurus granatensis ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Inga underarter finns listade i Catalogue of Life, medan Wilson & Reeder skiljer mellan 32 underarter:

Beskrivning 
Pälsfärgen är mycket variabel. Ryggsidan är oftast mörkt orange, men kan variera från gul med inslag av svarta hår till helsvart. Buksidans färg varierar från helvitt till klart orangebrun. Vissa former har en strimma i avvikande färg längs ryggen. Svansen är gulbrun, ibland med svart spets. Svansens undersida är normalt något mörkare än ovansidan. Hakan och halsens sidor är mörka med dovt gult inslag. Runt ögonen finns en gulbrun ring. Arten är medelstor, med en kroppslängd som varierar från 33 till 52 cm, exklusive svansen som kan bli mellan 14 och 28 cm lång. Vikten varierar från 228 till 520 g.

Ekologi 
Ekorren lever i låglandet och i bergstrakter upp till 3000 meter över havet. Habitaten utgörs av olika slags skogar, framför allt regnskog, där den främst förekommer i skogens lägre lager. Den kan även påträffas i planteringar nära mänsklig bebyggelse.

Livslängden för vilda indivier uppskattas till omkring 7 år. I fångenskap har arten uppnått 11,5 års ålder.

Föda och predation 
Arten äter framför allt frukter, nötter och frön. Den kan också ta blad, bark, svampar och blommor. Man har även konstaterat att den kan fånga mindre insekter. Födan tas vanligtvis på marken, även om ekorren kan klättra upp till 30 m i trädkronorna för att få tag på mat. Födan förtärs emellertid vanligen i träden.

Själv utgör arten föda för ormar, framför allt kungsboa, kapucinapor, olika kattdjur, rovfåglar och människa.

Fortplantning 
Parningen sker i regel någon gång under perioden sent i december / början av januari till oktober. Under denna period kan honan få upp till 3 kullar. Arten är polygynandrisk, båda könen kan ha flera partners. Flera hanar brukar förfölja brunstiga honor, ofta ett par dagar innan den egentliga brunsten. Dräktigheten varar i knappt 2 månader, varefter honan får en kull på mellan 1 och 3 ungar, som hon diar i omkring 2 månader. Efter ungarna är avvanda lämnar honan dem att klara sig själva. De blir könsmogna vid omkring ett års ålder.

Utbredning 
Arten förekommer i norra Sydamerika och i delar av Centralamerika från Costa Rica till Ecuador och till Venezuela. Den hittas även i Trinidad och Tobago.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
granatensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus ignitus

Sciurus ignitus är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1867. Den ingår i släktet trädekorrar och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Taxonomi 
Inga underarter finns listade i Catalogue of Life, medan Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Artens taxonomiska ställning är osäker; eventuellt kan den representera ett komplex av flera, närstående arter.

Beskrivning 
Sciurus ignitus är en trädekorre med kort, mjuk päls som vanligen är mörkt olivbrun med svarta och gula fläckar. Hak- och bröstpartierna, och gärna också buk och innerlår, är gråbruna till vitaktiga, bröstpartiet ofta med ett gråspräckligt inslag i den bakre delen. De långa öronen har tydliga, ljusare fläckar. Kroppslängden (inklusive svansen) varierar från 31,5 till 45 cm, och kroppsvikten från 183 till 242 g.

Utbredning 
Denna ekorre förekommer öster om Anderna i nordligaste Argentina, Bolivia, västra Brasilien, östra Peru och Colombia.

Ekologi 
Artens ekologi är dåligt känd. Den förekommer i regnskog från 200 metersnivån till gränsen mellan fuktig och torr, tropisk skog kring 2 700 meter. Ekorren är vanlig i lianbeväxta områden vid flodstränder.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
ignitus
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus igniventris

Sciurus igniventris är en däggdjursart som beskrevs av Wagner 1842. Sciurus igniventris ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

I olika avhandlingar listas arten i undersläktet Urosciurus eller Hadrosciurus. Dessa godkänns ibland som självständiga släkten.

Arten förekommer i västra Amazonområdet och i andra delar av norra Sydamerika öster om Anderna. Habitatet utgörs av olika slags skogar i låglandet. Ekorren äter främst nötter med hårt skal.

Denna ekorre är ganska stor med en kroppslängd (huvud och bål) av 24,5 till 30 cm, en svanslängd av 23,5 till 31 cm och en vikt mellan 453 och 700 g. Den har 5,8 till 7,5 cm långa bakfötter och 2,9 till 4 cm stora öron. Håren som bildar pälsen på ovansidan är främst mörkbruna till svarta men några har ett ljusare avsnitt i mitten som syns som ljusa punkter. Det ljusa avsnittet kan vara gul, orange eller röd. Enstaka exemplar kan ha ljusa fläckar bakom öronen. Insidan av armarna och ibland även av bakbenen har en orangeröd färg och buken är täckt av orangeröd, gulorange eller vit päls. Ibland hittas delvis eller helt svarta individer (melanism).

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
igniventris
Däggdjur i neotropiska regionen
Sciurus oculatus

Sciurus oculatus är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1863. Sciurus oculatus ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna ekorre når en absolut längd av 53 till 56 cm, inklusive en cirka 25 cm lång svans. Vikten ligger vid 640 g. Arten har grå päls på ovansidan och vit päls vid buken. Öronen är vita och på ryggens mitt finns ofta en svart strimma. Svansen har svart färg.

Sciurus oculatus förekommer i centrala Mexiko. Den lever i bergstrakter och på högplatå mellan 1500 och 3600 meter över havet. Habitatet utgörs av barr- och lövskogar. Arten besöker även torra klippiga delar av bergstrakter med lite växtlighet.

Sciurus oculatus äter nötter, mandel, frukter och andra växtdelar. Individerna är aktiva på dagen, främst på morgonen och på eftermiddagen. Allmänt antas att levnadssättet är lika som hos andra trädekorrar som lever i södra Nordamerika, till exempel grå ekorre (Sciurus carolinensis).

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
oculatus
Däggdjur i nearktiska regionen
Sciurus pucheranii

Sciurus pucheranii är en däggdjursart som först beskrevs av Leopold Fitzinger 1867.  Sciurus pucheranii ingår i släktet trädekorrar, och familjen ekorrar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter. 

Arten tillhör undersläktet Guerlinguetus eller Notosciurus som ibland godkänns som självständigt släkte.

Arten har två från varandra skilda populationer i Colombia, en i bergstrakter och en i landets södra del. Det är nästan inget känt om levnadssättet.

Denna ekorre blir 15 till 21 cm lång (huvud och bål), har en 13,5 till 22,5 cm lång svans och väger 136 till 242 g. Bakfötterna är 3,4 till 5,8 cm långa och öronen 1,5 till 2,9 cm stora. Håren som bildar ovansidans päls är främst bruna och några har ett orange avsnitt vad som syns som korta ljusa streck. Ibland förekommer en mörkare längsgående strimma på ryggens topp. Sciurus pucheranii har orange ögonringar och ibland en orange fläck bakom öronen. På buken finns hår som är grå vid roten och orange vid spetsen. Strupen och i vissa fall bröstet är ännu ljusare till gul- eller vitaktig.

Källor

Externa länkar 

Trädekorrar
pucheranii
Däggdjur i neotropiska regionen