kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Murina leucogaster

Murina leucogaster är en däggdjursart som beskrevs av Milne-Edwards 1872. Murina leucogaster ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten har cirka 42 mm långa underarmar, en ungefär 40 mm lång svans, 14 mm stora öron och en vikt av cirka 9 g. Ovansidans päls bildas av hår som är mörka nära roten och rödbruna på spetsen. Undersidans hår kan vara mörka nära roten och de är gulvit på spetsen. Hos Murina leucogaster förekommer rörformiga näsborrar. Hörtänderna är bara lite längre än de främre kindtänderna (premolarer). Den första premolaren är mindre den andra. Djuret har ganska smala och korta öron.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra och sydöstra Asien från Nepal och Japan till Thailand. Arten lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 700 och 1700 meter över havet. Habitatet utgörs främst av skogar men ibland besöks öppna landskap. Individerna vilar i grottor, i trädens håligheter och i byggnader.

Arten håller i kyliga regioner vinterdvala. Flera exemplar sover vid dessa tillfällen tät intill varandra.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
leucogaster
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Murina puta

Murina puta är en fladdermusart som beskrevs av Kishida 1924. Murina puta ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 59 till 61 mm, en svanslängd av 32 till 36 mm och den har 34 till 35 mm långa underarmar. Bakfötterna är 10 till 11 mm långa och öronen är 17 till 19 mm stora. Den långa och mjuka pälsen på ovansidan har en rödbrun färg och undersidans päls är ljusare. Även på benen, på fötterna och på svansflyghudens baksida förekommer hår. Murina puta har en bred skalle. Den första premolaren i överkäken är bara lite mindre än den andra premolaren.

Denna fladdermus lever endemisk i Taiwan. Den vistas där i tempererade bergsskogar. Arten hotas av skogsavverkningar. I den kinesiska rödlistan förtecknas den som starkt hotad. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor 

Läderlappar
puta
Däggdjur i orientaliska regionen
Murina rozendaali

Murina rozendaali är en fladdermusart som beskrevs av Hill och Francis 1984. Murina rozendaali ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har 28 till 32 mm långa underarmar, en 30 till 35 mm lång svans, 13 till 14 mm stora öron och en vikt av 3,8 till 4,8 g. Ovansidans päls bildas av hår som är mörkbruna nära roten och gula eller gulbruna på spetsen. Undersidans hår är nära roten ljusbruna eller gula och vid spetsen vita. Hos Murina rozendaali förekommer rörformiga näsborrar. Hörtänderna är tydlig längre än de främre kindtänderna. Djurets svans är nästan helt inbäddad i svansflyghuden.

Denna fladdermus förekommer med några mindre och från varandra skilda populationer på Malackahalvön och på Borneo. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar med dipterokarpväxter. Individerna vilar troligen i bladverket.

Murina rozendaali jagar flygande insekter och flyger därför tätt över marken.

Källor 

Läderlappar
rozendaali
Däggdjur i orientaliska regionen
Murina silvatica

Murina silvatica är en fladdermusart som beskrevs av Mizuko Yoshiyuki 1983. Murina silvatica ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i Japan. Arten godkänns inte av IUCN. Den listas där som synonym till Murina ussuriensis.

Källor 

Läderlappar
silvatica
Däggdjur i palearktiska regionen
Murina suilla

Murina suilla är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Murina suilla ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Arten blir 33 till 60 mm lång (huvud och bål) och den 26 till 45 mm långa underarmar. Fladdermusen väger 3 till 5 g. Pälsen har på ovansidan en mörk brungrå färg och vid buken är pälsen vitaktig. Även flygmembranen har en brun färg. Allmänt liknar Murina suilla de andra arterna i samma släkte som kännetecknas av rörformiga näsborrar och avsaknaden av hudveck (blad) vid näsan. Den broskiga fliken i örat (tragus) är väl utvecklad.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus lever i Sydostasien på södra Malackahalvön, på Borneo, på Sumatra, på Java och på några av Mentawaiöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1540 meter över havet. Habitatet utgörs främst av skogar. Vissa individer fångades i bananodlingar och i storstäder.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och de jagar troligen insekter. För navigationen och antagligen för att hitta föda använder de ekolokaliseringen. Andra arter av samma släkte vilar i lövansamlingar och i grottor. Vanligen flyger Murina suilla tätt över marken.

En upphittad hona var dräktig med två ungar och troligen förekommer även kullar med en unge. Hos nära besläktade arter blir hanar och honor könsmogna efter ett år.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
suilla
Däggdjur i orientaliska regionen
Murina tenebrosa

Murina tenebrosa är en fladdermusart som beskrevs av Mizuko Yoshiyuki 1970. Murina tenebrosa ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Exemplaret som användes för artens vetenskapliga beskrivning (holotyp) hade en kroppslängd (huvud och bål) av 50,5 mm, en svanslängd av 34,5 mm och 34,4 mm långa underarmar. Arten har i princip samma utseende som Murina ussuriensis men svansflyghuden är inte täckt av päls utan av några få hår. På ryggen och på bålens sidor förekommer mörkbrun päls och undersidans päls är ljusare brun. Även ansiktet är täckt av glest fördelade hår förutom de rörformiga näsborrarna som är nakna. Murina tenebrosa har ett större kranium jämförd med Murina ussuriensis.

Denna fladdermus är bara känd från den japanska ögruppen Tsushima som ligger söder om Sydkorea. Individer som hittades på en mindre ö i samma region tillhör troligen denna art. Murina tenebrosa upptäcktes i en grotta. På Tsushima hittades inga fler individer efter 1960-talet. Därför befaras att arten är utdöd.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
tenebrosa
Däggdjur i palearktiska regionen
Murina tubinaris

Murina tubinaris är en fladdermusart som först beskrevs av Scully 1881.  Murina tubinaris ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer främst i Sydostasien från nordöstra Indien till Vietnam. En avskild population finns i regionen Kashmir. Arten lever i bergstrakter mellan 1200 och 2650 meter över havet. Den vistas i bergsskogar och i andra bergiga landskap.

Individerna vilar i växtligheten. Honor föder en eller två ungar per kull.

Källor 

Läderlappar
tubinaris
Däggdjur i orientaliska regionen
Murina ussuriensis

Murina ussuriensis är en fladdermusart som beskrevs av Sergej Ognew 1913. Murina ussuriensis ingår i släktet Murina och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 40 mm, en svanslängd av ungefär 25 mm och den har cirka 27 mm långa underarmar. Bakfötterna är cirka 10 mm långa och öronen är cirka 13 mm stora. Håren som bildar pälsen på ovansidan är mörka nära roten, ljusa i mitten och rödbruna vid spetsen. På undersidans förekommer ljus och gråaktig päls. Baksidan av benen, fötterna och svansflyghuden är likaså täckt med hår. I överkäken är den första premolaren betydlig mindre än den andra premolaren.

Denna fladdermus förekommer i Japan, i Sydkorea, troligen i nordöstra Kina och i angränsande områden av Ryssland, inklusive södra Sachalin. Arten vistas i olika habitat. Den vilar i trädens håligheter, i täta bladansamlingar, under lösa barkskivor eller i grottor.

Källor 

Läderlappar
ussuriensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Glischropus

Glischropus är ett släkte av däggdjur. Glischropus ingår i familjen läderlappar.

Arterna blir cirka 40 mm långa (huvud och bål) och har en 32 till 40 mm lång svans. De väger 3,5 till 4,5 g och har 28 till 35 mm långa underarmar. Dessa fladdermöss har en rödbrun till svartaktig päls på ovansidan och en något ljusare päls vid buken. Kännetecknande är tjocka trampdynor på tummen och på fötterna som är tjockare än hos släktet Pipistrellus. Den broskiga fliken vid örat (tragus) är längre och spetsigare än hos släktet Tylonycteris.

Individerna vilar vanligen i ihåliga bambustjälkar. Ibland hittas de i bergssprickor eller under stora bananblad. De jagar insekter.

Dessa fladdermös förekommer i Sydostasien. Glischropus tylopus från östra Myanmar, centrala Laos och centrala Vietnam till Sumatra, Borneo, västra Filippinerna och Bacan. Glischropus javanus är endemisk för västra Java.

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Glischropus javanus
 Glischropus tylopus

Året 2011 blev Glischropus bucephalus beskriven.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Glischropus
Glischropus javanus

Glischropus javanus är en fladdermusart som beskrevs av Frederick Nutter Chasen 1939. Glischropus javanus ingår i släktet Glischropus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus lever endemisk i ett mindre område på västra Java. Arten vistas troligen, liksom den andra arten av samma släkte, i regioner med bambu eller nära jordbruksmark.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
javanus
Däggdjur i orientaliska regionen
Glischropus tylopus

Glischropus tylopus är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1875. Glischropus tylopus ingår i släktet Glischropus och familjen läderlappar. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Djuret har en absolut kroppslängd av cirka 75 mm, inklusive en 28 till 38 mm lång svans och vikten ligger vid 3,5 till 5,5 g. Underarmarna är 29 till 35 mm långa och öronen är 9 till 11 mm stora. Kroppen är täckt av lång och fluffig päls. Kännetecknande är tjocka vita eller rosa trampdynor på fötterna och tummen. Artens huvud är inte lika avplattat som hos släktet Tylonycteris.

Denna fladdermus förekommer i Sydostasien från östra Myanmar, centrala Laos och centrala Vietnam till Sumatra, Borneo, västra Filippinerna och Halmahera. Individerna vilar i bergssprickor, i ihåliga bambustjälkar och bakom stora blad.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
tylopus
Däggdjur i orientaliska regionen
Tylonycteris

Tylonycteris är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar.

Taxonomi 

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Tjockfotad fladdermus (Tylonycteris pachypus)
 Tylonycteris robustula

2008 blev en tredje art i släktet beskriven, Tylonycteris pygmaeus. Den är ännu mindre än den tjockfotade fladdermusen och lever i sydvästra Kina.

En studie från 2017 godkände ytterligare två arter som innan var listade som synonymer. Dessutom beskrevs en ny art.

 Tylonycteris fulvida
 Tylonycteris malayana
 Tylonycteris tonkinensis, från norra Indokina

Utseende 

Dessa fladdermöss når en kroppslängd (huvud och bål) av 3,5 till 5,0 cm och en svanslängd av cirka 2,5 till 3,5 cm. Underarmarna som bestämmer djurets vingspann är ungefär 2 till 3 cm långa. Den tjockfotade fladdermusen är med 3,5 till 5,8 gram tydlig lättare än Tylonycteris robustula som når en vikt av 7,1 till 11,2 gram. Pälsen och flygmembranen har på baksidan en rödbrun till mörkbrun färg medan framsidan är något ljusare. Arterna har tjockare handflator och fotsulor. Även skallens konstruktion skiljer sig från närbesläktade fladdermöss.

Arterna har trekantiga öron med en bred tragus. Bara en liten del av svansens spets är inte inbäddad i svansflyghuden. I överkäken finns på varje sida två framtänder och en premolar. Dessa fladdermöss har tre framtänder och två premolarer på varje sida i underkäken.

Utbredning och habitat 

Arterna förekommer i södra och sydöstra Asien. Båda arter finns i södra Kina, Myanmar, Laos, Vietnam, Thailand, Kambodja, på Malackahalvön, Sumatra, Borneo, Java och på några mindre öar i regionen. Tjockfotad fladdermus når dessutom i väst sydvästra Indien medan Tylonycteris robustula i öst når Filippinerna och Timor. I bergstrakter når arterna 1000 meter över havet.

Habitatet utgörs av skogar med bambu som undervegetation eller av områden som helt är täckt av bambuväxter.

Ekologi 

Individerna vilar i håligheter i stora bambustjälkar (till exempel av släktet Gigantochloa) eller i grottor. Vid viloplatsen samlas ibland en flock med upp till 40 medlemmar. Flocken består vanligen av en eller några hannar, flera honor och ungdjur. Det antas därför att flocken är ett slags harem. Å andra sidan ändrar sig flockens sammansättning med jämna mellanrum. Parningen sker med vissa undantag mellan februari och maj. Efter dräktigheten som varar 12 till 13 veckor föder honan oftast två ungar. Ungarna klamrar sig sedan fast i moderns päls och efter några dagar stannar de ensam i boet. Efter ungefär 6 veckor är ungarna självständiga och de blir könsmogna under första levnadsåret.

Tylonycteris äter främst termiter och kanske andra ryggradslösa djur.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Tylonycteris
Tjockfotad fladdermus

Tjockfotad fladdermus (Tylonycteris pachypus) är en däggdjursart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Tylonycteris pachypus ingår i släktet Tylonycteris och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Denna fladdermus förekommer i sydvästra Indien och i Sydostasien. Utbredningsområdet där sträcker sig från södra Kina till Borneo och Java. Kanske finns arten även på centrala Filippinerna. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar med bambu som undervegetation samt av odlingsområden. I bergstrakter når arten 1250 meter över havet. Djuret vilar bland annat i håligheter i tjocka bambustjälkar. Ibland observeras upp till 40 individer i samma gömställe. De äter termiter och andra ryggradslösa djur. Parningen sker i oktober och november. Dräktigheten varar 84 till 91 dagar och sedan föds tvillingar eller bara en unge. Ungarna diar sin mor 5 till 6 veckor och sedan är de självständiga. Åtta till nio månader efter födelsen blir ungarna könsmogna. Honor kan känna sina ungar med hjälp av kroppslukten och genom avvikande läten.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 3,5 till 5,0 cm och en svanslängd av cirka 2,5 till 3,5 cm. Underarmarna som bestämmer djurets vingspann är ungefär 2 till 3 cm långa. Den tjockfotade fladdermusen blir 3,5 till 5,8 gram tung. Som namnet antyder har arten tjockare handflator och fotsulor. Svansen omslutas helt av flygmembranen mellan bakbenen (uropatagium).

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Däggdjur i orientaliska regionen
Tylonycteris robustula

Tylonycteris robustula är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1915. Tylonycteris robustula ingår i släktet Tylonycteris och familjen läderlappar. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus förekommer i Sydostasien. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Kina över Myanmar, Laos, Vietnam, Thailand, Kambodja och Malackahalvön till västra Filippinerna, Sulawesi och Timor. I bergstrakter når arten 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar med bambu som undervegetation eller av regioner som helt är täckta av bambuväxter.

Tylonycteris robustula vilar i håligheter av tjocka bambustjälkar eller i grottor. Vid viloplatsen samlas flockar med upp till 32 medlemmar. Arten äter termiter och kanske andra ryggradslösa djur. Efter dräktigheten som ungefär varar tre månader föds vanligen tvillingar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 3,5 till 5,0 cm och en svanslängd av cirka 2,5 till 3,5 cm. Underarmarna som bestämmer djurets vingspann är ungefär 2 till 3 cm långa. Med en vikt på 7,1 till 11,2 gram är Tylonycteris robustula den tyngsta arten i släktet. Den har liksom den tjockfotade fladdermusen tjockare handflator och fotsulor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
robustula
Däggdjur i orientaliska regionen
Vespertilio

Vespertilio är ett släkte däggdjur som beskrevs av Linnaeus 1758. Vespertilio ingår i familjen läderlappar.

Utseende 

Arterna har rödbrun eller svartbrun päls på ryggen, och buken är mörkbrun eller grå. De har vita hårspetsar som ger pälsen sin utmärkande silver- eller gråskimriga färg. Från huvud till svans blir de 5,5 till 7,5 cm långa, och svansen blir 3,5 till 5 cm lång. De främre lemmarna som bestämmer djurens vingspann är 4 till 6 cm långa.

Ekologi 

Beroende på art har de sina viloplatser antingen i träd, bergssprickor eller förvaringsbyggnader. Båda arter är aktiva mellan skymningen och gryningen.

Övriga levnadssätt är främst känt för den gråskimliga fladdermusen och det antas att Vespertilio sinensis har ett liknande beteende.

Individerna bildar flockar som ibland har upp till 200 medlemmar. Under vinterdvalan är de däremot i mindre grupper eller ensamma. Födan utgörs av insekter som flugor eller skalbaggar som fångas 20 meter eller högre över marken.

Honor av gråskimlig fladdermus parar sig under senhösten eller tidiga vintern och äggen befruktas först under våren. Efter 40 till 50 dagar dräktighet föder honan i juni eller juli en till tre ungar. I utbredningsområdets kalla delar är kullarna i allmänhet mindre. Modern slutar dia efter ungefär sex till sju veckor, och ungarna blir könsmogna efter cirka ett år.

Hot och status 

Arternas bestånd är ganska stabilt och båda listas av IUCN som livskraftig (LC).

Systematik 

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

I äldre avhandlingar förtecknas en tredje art, Vespertilio orientalis. Den klassificeras numera som underart till Vespertilio sinensis.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Vespertilio
Vespertilio sinensis

Vespertilio sinensis är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1880. Vespertilio sinensis ingår i släktet Vespertilio och familjen läderlappar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter.

En individ som blev uppmätt 1997 hade en kroppslängd (huvud och bål) av 65 mm, en svanslängd av 44,5 mm och 50,6 mm långa underarmar. Den individ som beskrevs av Peters (holotyp) var 70 mm lång (huvud och bål), hade en 45 mm lång svans, 49 mm långa underarmar, 19 mm stora öron och 11 mm långa bakfötter. Enligt Peters har Vespertilio sinensis liksom den gråskimliga fladdermusen öron som nästan är fyrkantiga. Den korta pälsen på ovansidan bildas av hår som är mörkbruna med ljusare spetsar. Undersidans päls är ljusare brun. Vingarna är nakna. Svansens spets är broskig och den ligger utanför flygmembranen.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra Asien. Den hittas i nordöstra Mongoliet, sydöstra Ryssland, östra Kina, Sydkorea, Taiwan och Japan. Habitatet utgörs av stäpper, halvöknar och bergsregioner.

Arten behöver glest fördelade träd eller byggnader där den vilar. Dessutom behövs vattenansamlingar eller träskmarker i ett område som den kan nå under flyget. Oftast bildar flera individer en flock eller en koloni vid viloplatsen. Vespertilio sinensis är aktiv mellan skymningen och gryningen och jagar insekter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
sinensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Harpiocephalus

Harpiocephalus är ett släkte av fladdermöss i familjen läderlappar med en eller två arter som förekommer i södra och sydöstra Asien.

Arterna är:
 Harpiocephalus harpia, har flera från varandra skilda populationer. Den når i väst Indien, i norr Nepal och södra Kina, i syd Java och i öst Moluckerna.
 Harpiocephalus mordax, hittades i Myanmar, Thailand, Laos, Vietnam och på Borneo. Taxonets status är omstridd. Populationen antas vara ett synonym till Harpiocephalus harpia.

Dessa fladdermöss blir 55 till 75 mm långa (huvud och bål) och har en 37 till 55 mm lång svans. De väger cirka 20 gram. Den tjocka ulliga pälsen har på ryggen en rödbrun, orangeröd eller gråbrun färg och buken är ljust gråbrun. Även bakbenen, flygmembranen mellan benen den del av vingarna som ligger nära kroppen är täckta av hår. Näsan bildas av två cylinderformiga rör. Arterna skiljer sig från det andra släktet i samma underfamilj (Murininae) genom kraftigare kindtänder.

Habitatet utgörs av olika slags skogar. Troligen vilar individerna i den täta växtligheten. De jagar främst skalbaggar. Annars är inte mycket känt om levnadssättet.

Referenser 

Läderlappar
Harpiocephalus
Harpiocephalus harpia

Harpiocephalus harpia är en fladdermusart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1840.  Harpiocephalus harpia ingår i släktet Harpiocephalus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reedrer (2005) skiljer mellan 4 underarter.

Arten blir med svans 103 till 125 mm lång, svanslängden är 40 till 47 mm och vikten ligger vid 12 till 23 g. Djuret har 10 till 14 mm långa bakfötter, 44 till 51 mm långa underarmar och 15 till 18 mm stora öron. Honor har allmänt en mindre storlek. Ovansidan är täckt av intensiv orange päls och på buken förekommer ljusare päls med grå skugga. Hår finns även på underarmarna, på vingarna nära bålen och på svansflyghuden. Harpiocephalus harpia kännetecknas även av ett brett huvud och av robusta hörntänder. Öronen är nästan nakna.

Denna fladdermus har flera från varandra skilda populationer. Den når i väst Indien, i norr Nepal och södra Kina, i syd Java och i öst Moluckerna. Arten vistas i skogar i låglandet och i kulliga områden. Den jagar skalbaggar och andra insekter. Individerna antas vila i träd. De hittas inte i grottor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
harpia
Däggdjur i orientaliska regionen
Laephotis

Laephotis är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar. Släktets fyra arter lever i östra och södra Afrika.

Utseende 
Arterna blir 45 till 59 mm långa (huvud och bål), har en 35 till 47 mm lång svans och 32 till 38 mm långa underarmar. Mindre arter som Laephotis botswanae väger 4,5 till 6,8 g och större arter som Laephotis angolensis eller Laephotis wintoni blir i genomsnitt 7,7 respektive 9,6 g tunga. Påfallande är de stora öronen som blir 15 till 19 mm långa. De är inte sammanlänkade med hud på hjässan. Pälsen har på ryggen en kopparbrun till olivbrun färg, undersidan är brun eller grå. Från längre avstånd kan arterna misstolkas som hålnäsor (Nycteridae), men hos hålnäsor står öronen rakt uppåt. Hos Laephotis riktas öronen sned åt sidan. Individerna har fyra kindtänder i de övre käkhalvorna och fem kindtänder i de nedre käkhalvorna. På varje sida finns i överkäken två framtänder.

Arter och utbredning 

Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) och IUCN:

 Laephotis angolensis, Angola, Kongo-Kinshasa.
 Laephotis botswanae, flera glest fördelade populationer i södra Afrika.
 Laephotis namibensis, Namibia, Sydafrika (den sydafrikanska populationen tillhör kanske Laephotis wintoni).
 Laephotis wintoni, östra Afrika.

Ekologi 
Det är inte mycket känt om arternas levnadssätt. Oftast hittas ensamma individer, par eller mindre grupper under lösa barkskivor. Habitatet varierar mellan arterna. Laephotis namibensis förekommer i Namiböknen. De andra vistas i savanner, buskskogar och hedområden. Dessa fladdermöss jagar insekter. Laephotis wintoni har till exempel nattfjärilar och skalbaggar som byten.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Laephotis