kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dasyprocta prymnolopha

Dasyprocta prymnolopha är en däggdjursart som beskrevs av Johann Georg Wagler 1831. Dasyprocta prymnolopha ingår i släktet agutier och familjen guldharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Brasilien söder om Amazonflodens mynning. Habitatet utgörs av savannlandskapet Caatinga och av torra buskskogar.

Källor

Externa länkar 

Agutier
prymnolopha
Däggdjur i neotropiska regionen
Dasyprocta punctata

Dasyprocta punctata är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1842. Dasyprocta punctata ingår i släktet agutier och familjen guldharar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 19 underarter.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 41,5 till 6 2cm, en svanslängd av 1 till 3,5 cm och en vikt mellan 1 och 4 kg. Arten har brun till svart päls på ovansidan med orange skugga. Ibland förekommer korta mörka strimmor eller små punkter. Vid buken har pälsen en gul- till vitaktig färg. Klorna vid bakfotens tre tår liknar hovar i utseende.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i Central- och Sydamerika. Den första från södra Mexiko till norra Colombia och västra Ecuador. Den andra hittas i östra Peru, Bolivia, angränsande regioner av Brasilien, västra Paraguay och nordvästra Argentina. Dasyprocta punctata lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2400 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar, av trädodlingar och av trädgårdar.

Individerna är allmänt aktiva på dagen men de vaknar lätt under natten. Boet är en hålighet i träd, en jordhåla under rötter eller den täta växtligheten. Denna gnagare äter främst frön och frukter samt några svampar och gröna växtdelar. Den skapar liksom trädekorrar gömmor som ibland glöms bort. Så hjälper den vid växternas spridning. För Dasyprocta punctata är känd att den följer efter primater som klättrar i växtligheten och som ofta tappar frukter.

En hona och en hane bildar ett monogamt par som håller hela livet. Några vuxna individer lever ensam. Vanligen blir individerna inte aggressiva när en artfrände besöker reviret och när det finns tillräcklig mat. Per kull föds vanligen en eller två ungar som lever sina första dagar i en hålighet. Efter 4 till 5 månader blir de självständiga. Dräktigheten varar 104 till 120 dagar och i sällsynta fall kan en kull ha upp till fyra ungar. De är vid födelsen väl utvecklade med öppna ögon och päls. Ungarna diar sin mor cirka 20 veckor. Innan den nästa kullen föds måste ungarna lämna familjen.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Agutier
punctata
Däggdjur i neotropiska regionen
Dasyprocta ruatanica

Dasyprocta ruatanica är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1901. Dasyprocta ruatanica ingår i släktet agutier och familjen guldharar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever endemisk på ön Roatán som tillhör Honduras. Den vistas där i olika slags skogar. Troligen har arten samma levnadssätt som andra agutier.

Ett exemplar hade en kroppslängd (huvud och bål) av 43,5 cm. Pälsen på ovansidan har en orangebrun färg med svarta streck som orsakas av inblandade svarta hår. Annars har arten samma utseende som Dasyprocta punctata.

Det är oklart om populationen existerar sedan länge och om arten godkänns i framtiden. Enligt lokala källor introducerade öns befolkning agutier från andra regioner.

Källor

Externa länkar 

Agutier
ruatanica
Däggdjur i neotropiska regionen
Myoprocta acouchy

Myoprocta acouchy är en däggdjursart som först beskrevs av Johann Christian Polycarp Erxleben 1777.  Myoprocta acouchy ingår i släktet svansagutier och familjen Agoutidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir med svans 38,6 till 46,8 cm lång och den väger 1,05 till 1,45 kg. På ryggens topp och på stjärten förekommer mörk rödaktig till svart päls som kan ha en olivgrön skugga. Mot kroppens sidor och på extremiteternas utsida blir pälsen kastanjebrun till orangeröd. Svansen är hos Myoprocta acouchy smal och vit på undersidan. Vid framtassen är tummen förminskad och den är liksom de andra fyra fingrarna utrustad med en klo. Vid bakfötterna finns bara tre tår med klor som liknar hovar. Ansiktet kännetecknas av nakna områden kring munnen, kring ögonen och bakom öronen. Arten har svarta morrhår. Täckhåren på ryggen och bakdelen är enfärgade vad som skiljer arten från Myoprocta pratti.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer främst i regionen Guyana i nordöstra Sydamerika samt i angränsande områden av Brasilien. Den lever där i tropiska städsegröna skogar.

Ekologi 
Myoprocta acouchy är aktiv på dagen och den går främst på marken. Liksom ekorren skapar den gömmor med föda under markytan. Exemplaren varnar varande för faror med skrik, kvittrande läten och genom att trumma med foten på marken.

Individerna äter huvudsakligen frukter och nötter. De bildar i fångenskap monogama par. Dräktigheten varar i genomsnitt 99 dagar och sedan föds oftast tvillingar. För ytterligare informationer angående fortplantningssättet se släktets artikel.

Källor

Externa länkar 

Svansagutier
acouchy
Däggdjur i neotropiska regionen
Bergspaka

Bergspaka (Agouti taczanowskii eller Cuniculus taczanowskii) är en däggdjursart som först beskrevs av Jean Stanislaus Stolzmann 1865.  Agouti taczanowskii ingår i släktet Agouti och familjen pakor. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd av 60 till 82 cm och en vikt av 6 till 12 kg. I längden ingår en kort svans. Djuret kännetecknas av en står bål, ett stort huvud med stora ögon samt av små extremiteter. På den rödbruna till chokladbruna (eller svartaktiga) pälsen förekommer flera vita fläckar. Jämförd med arten paka har bergspakan en tätare underull. Dessutom är pälsen mjukare hos bergspakan. De vita fläckarna på bålen bildar linjer.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i Sydamerika från norra Venezuela till norra Bolivia. Den vistas där i bergstrakter (Anderna) som är 1500 till 3700 meter höga. Regionen är täckt av skog.

Ekologi 
Bergspakan är aktiv på natten och den vilar på dagen i självgrävda under jordiska bon. Individerna lever ensam när honan inte är brunstig. Reviren av en hanne och en hona överlappar varandra och de träffas ibland för parningen. Födan utgörs av frukter, nötter och andra växtdelar som hamnade på marken. Ofta transporterar arten födan i sina kindpåsar till boet.

Fortplantningssättet är antagligen lika som hos pakan med flera kullar per år.

Källor

Externa länkar 

Marsvinsartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Abrocoma

Abrocoma är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen chinchillaråttor.

Beskrivning 
Kroppslängden (huvud och bål) varierar mellan 17,5 cm lång (Abrocoma boliviensis) och 19,5 till 25 cm (Abrocoma bennettii). Den större arten väger 220 till 300 g. Vid bakfoten är de mellersta tårna täckta av hår. De används för att gräva och för pälsvårdnaden.

Levnadssättet är inte känt för alla arter men det antas att de har liknande beteende. De bildar mindre flockar med cirka 6 medlemmar och äter olika växtdelar som unga växtskott eller bark, kvistar och blad från buskar. Honor av Abrocoma cinerea har 1 eller 2 ungar per kull och av Abrocoma bennettii 4 till 6 ungar. Dräktigheten varar cirka 115 dagar. I fångenskap kan dessa gnagare leva lite över två år. En känd fiende i Anderna är Magellanräven (Lycalopex culpaeus).

Systematik 
Familjen chinchillaråttor utgörs av släktena Abrocoma och Cuscomys.

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare fem arter till släktet.
 Abrocoma budini
 Abrocoma famatina
 Abrocoma shistacea
 Abrocoma uspallata
 Abrocoma vaccarum

Status 
Arterna jagas för köttets och pälsens skull. De hotas även av skogsavverkningar. IUCN listar åtta arter och av dessa bedöms Abrocoma boliviensis som akut hotad (CR), Abrocoma bennettii och Abrocoma cinerea som livskraftig (LC) och alla andra listas med kunskapsbrist (DD).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Chinchillaråttor
Abrocoma
Abrocoma bennettii

Abrocoma bennettii är en däggdjursart som beskrevs av Waterhouse 1837. Abrocoma bennettii ingår i släktet Abrocoma och familjen chinchillaråttor.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.
 Abrocoma bennettii bennettii
 Abrocoma bennettii murrayi

De första exemplar som undersöktes vetenskaplig fångades under en resa led av Charles Darwin. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar naturforskaren Edward Turner Bennett.

Utseende 
Abrocoma bennettii når en kroppslängd (huvud och bål) av 19,5 till 25 cm och en svanslängd av 13 till 18 cm. Ovansidan är täckt av mjuk silvergrå päls och på undersidan förekommer vitaktig päls. Typiskt är en gulaktig fläck på bukens centrum. Liksom andra chinchillaråttor så liknar arten med de runda öronen och den ganska långa nosen mer en råtta än en chinchilla. Kännetecknande är dessutom korta extremiteter, fyra fingrar vid framtassarna, fem tår vid bakfötterna och små klor vid alla fingrar och tår. För att borsta pälsen och troligen för tunnelbygget har Abrocoma bennettii styva hår ovanför bakfötternas centrala tår.

Utbredning 
Arten finns enbart i Chile. Den förekommer där i landets centrala delar och når i bergstrakter 2 000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga buskskogar.

Ekologi 
Flera exemplar bildar en koloni som skapar komplexa underjordiska tunnelsystem. Ibland accepteras andra gnagare som degu (Octodon degus) i gångarna. Antagligen använder arten sin rödbruna och starkt luktande urin för kommunikationen mellan artfränder. Abrocoma bennettii är nattaktiv och den har bra förmåga att klättra i träd och annan växtlighet. Födan utgörs av blad, frukter och andra växtdelar.

Enligt enstaka fynd är honor under juni eller juli dräktiga och nyfödda ungar registrerades i augusti. I fångenskap kan denna gnagare leva lite längre än två år. Fiender i naturen är olika rävar, ugglor och andra rovlevande fåglar.

Status 
Etablering av gruvdrift, ökad turism och regionens omvandling till jordbruksmark kan i viss mån påverka beståndet negativt. I artens utbredningsområde inrättades flera naturskyddsområden. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Chinchillaråttor
Däggdjur i neotropiska regionen
bennettii
Abrocoma cinerea

Abrocoma cinerea är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1919. Abrocoma cinerea ingår i släktet Abrocoma och familjen chinchillaråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna chinchillaråtta förekommer i Sydamerika från södra Peru över västra Bolivia till norra Chile och Argentina. Den vistas där i Anderna mellan 3800 och 5000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga områden som är täckta av lite gräs, örter och några buskar. Abrocoma cinerea bygger underjordiska bon och livnär sig uteslutande av växtdelar.

Arten blir 157 till 192 mm lång (huvud och bål) och har en 50 till 74 mm lång svans. Pälsen har allmänt en silvergrå färg och buken är ljusare än ryggen. I boet lever vanligen en mindre grupp tillsammans. Honor är cirka 116 dagar dräktig och kullen består oftast av tvillingar. Ungarna väger 22 g vid födelsen.

Abrocoma cinerea har fyra fingrar vid framtassarna och fem tår vid bakfötterna. Öronen och ögonen är stora. Ofta ligger flera bon nära varandra (närmast 18 meter). Denna gnagare är aktiv på natten och äter växtdelar som frön, frukter och nötter. Den går främst på marken och kan även klättra i växtligheten.

Arten jagas i viss mån för pälsens skull men pälsen är inte lika värdefull som päls från chinchillor.

Källor

Externa länkar 

Chinchillaråttor
cinerea
Däggdjur i neotropiska regionen
Abrocoma boliviensis

Abrocoma boliviensis är en däggdjursart som beskrevs av William E. Glanz och Anderson 1990. Abrocoma boliviensis ingår i släktet Abrocoma och familjen chinchillaråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Denna chinchillaråtta är endemisk för ett cirka 100 km² stort område i centrala Bolivia. Arten vistas där vid östra utlöparna av Anderna, ungefär vid 1800 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar med klippig mark. Dräktighetstiden är liksom hos andra piggsvinsartade gnagare ganska lång och ungarna är väl utvecklade vid födelsen.

Kroppslängden är bara känd från en enda individ som var 17,5 cm lång (huvud och bål). Andra arter av samma släkte väger 220 till 300 g men de är vanligen lite större (cirka 22 cm).

Levnadssättet är antagligen lika som hos andra arter av samma släkte. De bildar mindre flockar med cirka 6 medlemmar och äter olika växtdelar som unga växtskott eller bark, kvistar och blad från buskar. Några arter av släktet har 1 eller 2 ungar per kull och andra 4 till 6 ungar. I fångenskap kan dessa gnagare leva lite över två år.

Källor

Externa länkar 

Chinchillaråttor
boliviensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus personatus

Callicebus personatus är en apa som först beskrevs av Étienne Geoffroy Saint-Hilaire 1812.  Callicebus personatus ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. Inga underarter finns listade.

Utseende 

Denna springapa kännetecknas av svart päls vid ansiktet som liknar en mask. Även händer och fötter är svarta medan övriga pälsen varierar mellan ljusbrun, grå, orange och gul. Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 31 till 42 cm, en svanslängd av 42 till 56 cm och en vikt mellan 0,8 och 1,7 kg. Hannar är något större än honor.

Utbredning och habitat 

Arten förekommer i östra Brasilien i delstaterna Espírito Santo, Minas Gerais och Rio de Janeiro. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Callicebus personatus uppsöker även bananodlingar.

Ekologi 

Denna springapa är aktiv på dagen. På natten vilar den gömd bakom bladansamlingar uppe på träd. Individerna bildar flockar som består av ett monogamt föräldrapar och deras ungar. Gruppen har två till sex medlemmar. De plockar parasiter från varandras kropp och flätar svansarna ihop när de sover. Liksom hos vrålapor skriker hannen med höga läten för att visa anspråk på det cirka 12 km² stora reviret. De förekommer även att föräldraparet sjunger i duett.

Födans sammansättning varierar beroende på årstid. Arten äter bland annat blad, blommor, frukter och frön.

Honan föder ett ungdjur mellan augusti och oktober. Övriga fortplantningssätt antas vara likadant som hos andra springapor.

Hot och status 

Det största hotet utgörs av skogsavverkningar då området genomgår en intensiv urbanisering. Ibland fångas ungdjur för att hålla de som sällskapsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Springapor
personatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus moloch

Callicebus moloch är en däggdjursart som först beskrevs av Johann Centurius Hoffmannsegg 1807.  Callicebus moloch ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på eldens gud hos fenicier och hebréer.

Denna springapa förekommer i Brasilien i delstaterna Pará och Mato Grosso. Utbredningsområdets norra gräns utgörs av Amazonfloden. Habitatet varierar mellan tropiska regnskogar och mera torra landskap.

Individerna blir cirka 800 gram tunga. De har en 29 till 39 cm lång kropps (huvud och bål) och en svanslängd av 33 till 48 cm. Bakfötternas längd är 8,5 till 10 cm och öronen är 2,6 till 3,2 cm långa. Callicebus moloch kan använda händer och fötter som gripverktyg. Tummen och stortån har ungefär samma längd. Pälsens färg varierar mellan olika individer och den kan vara olik på olika kroppsdelar. Det kan finnas brun, grå, rödbrun eller svartaktig päls. På undersidan kan det vara en orange skugga. Arten har långa framtänder i överkäken och hörntänderna liknar framtänder i utseende. Tandformeln är I 2/2 C 1/1 P 3/3 M 3/3, alltså 36 tänder. I ansiktet förekommer bara några glest fördelade hår.

Callicebus moloch har ungefär samma levnadssätt som andra springapor. Flocken består av ett monogamt föräldrapar och deras ungar från olika kullar. De är aktiva på dagen och äter frukter, blad, fågelägg, insekter och andra ryggradslösa djur. Det sociala bandet stärks genom ömsesidig pälsvård och dessutom flätar aporna sina svansar ihop när de sover.

Mellan december och april föds vanligen ett ungdjur. Efter cirka tio månader är ungen lika stor som sina föräldrar. Ungen lämnar flocken efter två eller tre år. Individer i fångenskap blir vanligen 12 år gamla och enskilda individer blev 25 år gamla.

Källor

Externa länkar 

Springapor
moloch
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus modestus

Callicebus modestus är en däggdjursart som beskrevs av Einar Lönnberg 1939. Callicebus modestus ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. Inga underarter finns listade.

En uppmätt hanne hade en kroppslängd (huvud och bål) av 31,5 cm, en svanslängd av 40 cm och en vikt av 800 g. Pälsen kring ansiktet har en rödbrun färg och vid djurets ögonbryn finns flera svarta hår. Håren som täcker bålen är mörka med ett orange band i mitten vad som ger en ljusbrun till rödbrun pälsfärg. Callicebus modestus har svartaktiga händer och fötter. Dessutom är svansens centrala avsnitt svartaktig. På öronens spetsar förekommer vitaktiga tofsar.

Denna springapa förekommer bara i ett 1800 km² stort område i norra Bolivia. Arten vistas där i torra skogar och den uppsöker även savanner med träd. Individerna bildar flockar med 5 till 7 medlemmar.

Arten är aktiv på dagen och klättrar främst i träd. Den äter främst frukter samt blad, blommor och ryggradslösa djur.

Callicebus modestus hotas av skogsavverkningar när landskapet omvandlas till betesmarker för nötkreatur. Några individer fångas för att hålla de som sällskapsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Springapor
modestus
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus donacophilus

Callicebus donacophilus är en däggdjursart som först beskrevs av d'Orbigny 1836.  Callicebus donacophilus ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna springapa förekommer i norra delen av Bolivia och angränsande regioner av Brasilien (delstat Rondônia). Arten vistas främst i fuktiga skogar men hittas även i mera torra skogar. Liksom hos andra springapor bildas mindre familjegrupper av ett monogamt föräldrapar och deras ungar. Det rör sig i ett revir med en radie på 1,5 till 30 km.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 32 cm och därtill kommer en lång svans. Honor är med en genomsnittlig vikt på 0,9 kg lättare än hannar som når cirka 1,0 kg. Pälsen har på ryggen och extremiteternas utsida en orangegrå färg och buken är ljus brunorange. Kännetecknande är vita tofsar på öronen.

Individerna är aktiva på dagen men de vilar under dagens hetaste timmar. Frukter utgör 70 % av födan och dessutom äts blad, frön och insekter. Honor i fångenskap kan para sig hela året men i naturen sker parningen antagligen under regntiden. Dräktigheten varar ungefär 18 veckor och sedan föds vanligen ett ungdjur, sällan två. Två till fyra år efter födelsen blir ungarna könsmogna. Med människans vård blir Callicebus donacophilus nästan 25 år gammal.

Källor

Externa länkar 

Springapor
donacophilus
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus olallae

Callicebus olallae är en däggdjursart som beskrevs av Einar Lönnberg 1939. Callicebus olallae ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. Inga underarter finns listade.

Djuret har huvudsakligen en rödbrun pälsfärg som är mörkare kring det nakna svarta ansiktet. På ryggens bakre del och vid extremiteterna är pälsen mer orange. Liksom hos andra springapor är svansen påfallande lång. En hanne var 32,5cm lång (huvud och bål) och hade en 42,5cm lång svans. Viktuppgifter saknas.

Denna springapa förekommer bara i ett 400 km² stort område i norra Bolivia som utgörs av galleriskogar. Ett föräldrapar bildar en liten flock med sina ungar som försvarar ett revir. De äter främst frukter. Anspråket på reviret visas med höga läten. Individerna går på fyra ben och hoppar.

Callicebus olallae hotas av jakt och skogsavverkningar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Springapor
olallae
Däggdjur i neotropiska regionen
Titiapa

Titiapa (Callicebus oenanthe) är ett däggdjursart som beskrevs av Oldfield Thomas 1924. Titiapa ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. Inga underarter finns listade.

För två exemplar registrerades en kroppslängd (huvud och bål) av 30 respektive 34 cm. Svansen var hos några andra exemplar 36 till 40 cm lång. Området närmast ögonen och nosen är bara glest täckt med hår och mörkt. Annars är övre delen av ansiktet täckt med vitaktig päls. På kroppens ovansida förekommer ljus gråbrun till ljusbrun päls. Den står i kontrast till den intensiv orange pälsen på undersidan och på extremiteternas insida som kan ha en ockra skugga. Ovansidans päls övergår på armarnas utsida fram till händerna till en ljusgrå färg. Callicebus oenanthe har en prickig brun svans med ljusare spets.

Denna springapa förekommer i kulliga områden och låga bergstrakter i norra Peru där den når 1050 meter över havet. Arten vistas i olika slags skogar, ofta nära vattendrag, och i människans växtodlingar.

Ett föräldrapar bildar en liten flock tillsammans med sina ungar. De vilar i träd och äter huvudsakligen insekter och frukter samt några frön, unga blad och andra växtdelar.

Honor parar sig allmänt med 8 till 10 månader mellanrum. Ungen diar sin mor cirka 150 dagar. Den har efter 6 till 21 månader samma storlek som de vuxna djuren.

Arten delar reviret med en underart av Saguinus fuscicollis. Ibland uppkommer strider om födan. Dessutom uppsöker titiapan områden där fåglar av släktet anier (Crotophaga) skriker. Så når de lättare fram till myrstackar.

Arten jagas för köttets skull och den hotas även av skogsavverkningar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad.

Källor

Externa länkar 

Springapor
Däggdjur i neotropiska regionen
Callicebus cinerascens

Callicebus cinerascens är en däggdjursart som först beskrevs av Johann Baptist von Spix 1823.  Callicebus cinerascens ingår i släktet springapor och familjen Pitheciidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Enligt en studie från 2016 bör arten tillsammans med flera andra springapor flyttas till det nya släktet Plecturocebus.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 32 till 40 cm, en svanslängd av 39 till 48 cm och en vikt av 740 till 950 g. En krans kring ansiktet och pälsen på huvudets topp bildas av hår med gråa och ljusgråa avsnitt vad som ger ett spräckligt utseende. På strupen och på polisongerna kan den gråa pälsen ha inslag av gul. Även extremiteterna, bröstet och buken är täckta av grå päls. På ryggen förekommer däremot brun päls. Djuret har mörkgråa till svarta händer och fötter samt en mörkgrå svans.

Denna springapa förekommer i västra Brasilien vid floden Madeira. Habitatet utgörs av olika slags skogar samt av mera öppen terräng. Callicebus cinerascens äter blad, frukter, frön och insekter. Liksom andra springapor lever den i små familjegrupper med ett monogamt föräldrapar.

Ibland förenar sig några flockar till större grupper med upp till 12 medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Springapor
cinerascens
Däggdjur i neotropiska regionen