kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Krdzjalijupproret

Krdzjalijupproret var en bulgarisk folkresning, som hade sitt ursprung vid nedre Donau och 1792-1804 som gav den osmanska regeringen stora bekymmer med dess nedslående utan även drabbade civilbefolkningen hårt. Upproret fick ny fart under rysk-turkiska kriget 1806-11, men kunde då slutgiltigt slås ned.

Källor 
 

Uppror i Europa
Bulgariens militärhistoria
Bulgarien under 1800-talet
Grants ökenguldmullvad

Grants ökenguldmullvad (Eremitalpa granti) är ett däggdjur i familjen guldmullvadar och den enda arten i sitt släkte. Djuret förekommer i sydöstra Afrika.

Beskrivning 

Denna guldmullvad liknar liksom andra arter av familjen de eurasiska mullvadarna men det finns inget nära släktskap mellan djurgrupperna. Arten når en kroppslängd mellan 7,5 och 9 cm samt en vikt omkring 15 gram, svansen saknas. Pälsen är sandfärgade eller gråaktig och ansiktet är mera vitaktig. Ungdjur har mönster vid kinden. Alla tår är utrustade med klor och vid varje framfot är tre klor större.

Grants ökenguldmullvad har två från varandra skilda utbredningsområden i västra Sydafrika respektive i västra Namibia. Den vistas i sanddyner nära kusten samt i angränsande öknar.

Arten gräver kortvariga tunnlar och i något djupare gångar föds ungarna. Reviret av olika individer kan överlappa men de lever vanligen ensam. Territoriet är i genomsnitt 4,6 hektar stort. Födan utgörs främst av termiter och andra ryggradslösa djur men ibland fångar de ödlor.

Fortplantningssättet är nästan outrett. Två upphittade honor var dräktiga med var sin unge.

Arten hotas av habitatförstörelse men IUCN listar den fortfarande som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Guldmullvadar
Chrysochloridae
Däggdjur i etiopiska regionen
Lucien Rebatet

Lucien Rebatet, född den 15 november 1903 i Moras-en-Valloire, död den 24 augusti 1972 i Moras-en-Valloire, var en fransk författare, journalist och kritiker. Han publicerade bland annat verken Les Décombres och Les Deux Étendards. I tidningen Je suis partout gav han uttryck för utpräglad fascism och antisemitism.

Lucien Rebatet förekommer i Jonathan Littells historiska roman De välvilliga.

Referenser

Tryckta källor 
 

Födda 1903
Avlidna 1972
Män
Personer från Drôme
Franska journalister
Franska författare
Franskspråkiga författare
Fredrik Krebs

Christian Fredrik (Friedrich) Krebs, född 24 augusti 1845 i Reinbek i Tyskland,, död 28 maj 1925 i Sankt Peters kloster, Lund, var en dansk-svensk målare.

Biografi
Krebs utbildades vid Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1862-1868. Han flyttade till Lund 1882 där han blev teckningslärare vid Dövstumsinstitutet, nuvarande Östervångsskolan, och senare  (1907-1910) på Tekniska skolan, nuvarande Polhemskolan. I Lund var han en av grundarna av ett teosofiskt sällskap.

Han utförde altartavlor, genreporträtt (bland annat Hon bor icke här på Malmö konstmuseum) med mera. Målningarna präglas av ett minutiöst detaljstudium och olika belysningseffekter. Bland hans porträtt märks ett av lektor Emil Peterson i Murarehuset, Lund. Bland hans elever märks Axel Ebbe, Gotthard Sandberg och Theodor Jönsson.

Referenser

Källor 
 
Svenskt konstnärslexikon. Bd 3 (1957). Malmö: Allhem. Libris 8390296

Noter

Externa länkar 
 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Danska målare
Födda 1845
Avlidna 1925
Män
Svensk uppslagsbok
Lumpna funderingar

"Lumpna funderingar" är en sång skriven av Lars Olof Larsson, Ted Larsson (nytt namn: Ted Leinsköld), Ken Siewertson och Mats Carinder och ursprungligen inspelad av Factory och släppt på singel 1978, med "Can't Stop It" som B-sida, samt på gruppens debutalbum Factory 1979.

Låtlista 
 "Lumpna funderingar" – 5:01
 "Can't Stop It" – 4:00

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.

Musiksinglar 1978
Svenskspråkiga sånger
Kuddsnack

"Kuddsnack" är en sång skriven av Lars Olof Larsson, Ted Larsson (nytt namn: Ted Leinsköld), Ken Siewertson och Mats Carinder och ursprungligen inspelad av Factory och släppt på singel 1979, med "Är det konstigt att man är rädd" som B-sida, samt på gruppens andra och sista studioalbum Factory II 1979.

Låtlista 
 "Kuddsnack" – 4:01
 "Är det konstigt att man är rädd" – 4:58

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.

Musiksinglar 1979
Svenskspråkiga sånger
Neighborhoods

Neighborhoods är det sjätte albumet från poppunktrion blink-182, som återförenades 2009.
Skivan släpptes den 27 september 2011 och såldes den första veckan i 235 000 exemplar. I december 2012 har skivan sålts i 322 000 exemplar.

Låtlista 
"Ghost On The Dance Floor"
"Natives"
"Up All Night"
"After Midnight"
"Snake Charmer"
"Heart's All Gone Interlude"
"Heart's All Gone"
"Wishing Well"
"Kaleidoscope"
"This Is Home"
"MH 4.18.2011"
"Love Is Dangerous"
"Fighting The Gravity"
"Even If She Falls"

Musikalbum 2011
Alfred Radda

Alfred C. Radda, österrikisk iktyolog och taxonom som beskrivit ett stort antal fiskarter, främst inom gruppen äggläggande tandkarpar. Han har även fått en del arter uppkallade efter sig, bland dem Aphyosemion raddai.

Referenser

Österrikiska iktyologer
Män
Födelseår saknas
Möjligen levande personer
Lista över olympiska dammedaljörer i gymnastik

Det här är en komplett lista över alla medaljörer i gymnastik vid olympiska spelen på damsidan från 1928 fram till 2021. Se även Lista över olympiska herrmedaljörer i gymnastik

Artistisk gymnastik

Nuvarande program

Mångkamp, individuell

Mångkamp, lag

Barr

Bom

Fristående

Hopp

Borttagna grenar

Portabla redskap, lag

Rytmisk gymnastik

Mångkamp, individuellt

Mångkamp, trupp

Trampolin

Se även 
 Lista över olympiska herrmedaljörer i gymnastik

Referenser

IOK:s resultatdatabas

Gymnastik vid olympiska sommarspelen
Gymnastik
Catherinette

Catherinetter kallades i Frankrike de kvinnor som vid tjugofem års ålder inte var gifta.

Sankta Katarinas minnesdag 
Catherinetterna firades den 25 november, Sankta Katarinas minnesdag. Katarina dog martyrdöden som oskuld och är flickors och unga kvinnors skyddshelgon.

Seden i Frankrike
I Frankrike uppkom en sed där unga kvinnor, som önskade sig att bli gifta snart, klädde sig i en dräkt där hatten ägnades särskild uppmärksamhet. Hattens färger var traditionellt grönt och gult. Seden har avtagit betydligt, men firas fortfarande i vissa yrkesmiljöer, ibland med ironisk ton.

Sankta Katarina och Sankt Nikolaus var skyddshelgon för ogifta kvinnor respektive män. Sällskap av unga kvinnor dyrkade helgonet fick privilegiet att sköta helgonets staty, som de klädde under en ceremoni varje 25 november. De som gifte sig fick lämna sällskapen och lämna över plikten att "klä Sankta Katarina" (franska "coiffer sainte Catherine"), som i Frankrike har blivit uttryck för "nucka". På grund av förändringar i kvinnors sociala status och äktenskapet är denna sed utdöende.

På Sankta Katarinas minnesdag i Paris tas 'Katarinor' och 'Nissar' från olika modehus emot i stadshuset och ges gåvor av sina arbetsgivare, utöver en hatt som gjorts av deras kollegor.

Bibliografi 
Anne Monjaret, La Sainte Catherine. Culture festive dans l'entreprise, CTHS, Paris, 1997
Anne Monjaret, Les Catherinettes en fête, Éditions Archives & Culture, Paris, 2008

Externa länkar 

Äktenskap
Frankrikes samhälle
Lista över olympiska herrmedaljörer i gymnastik

Det här är en komplett lista över alla medaljörer i gymnastik vid olympiska spelen på herrsidan från 1896 fram till 2021. Se även Lista över olympiska dammedaljörer i gymnastik

Artistisk gymnastik

Nuvarande program

Mångkamp, individuell

Mångkamp, lag

Barr

Bygelhäst

Fristående

Hopp

Ringar

Räck

Borttagna grenar

Kägelsvining

Fyrkamp

Fritt system, lag

Räck, lag

Indiska klubbor

Barr, lag

Repklättring

Sidhopp

Lag, svenskt system

Trekamp

Tumbling

Trampolin

Se även 
 Lista över olympiska dammedaljörer i gymnastik

Referenser

IOK:s resultatdatabas

Gymnastik vid olympiska sommarspelen
Gymnastik
Johan Holst

Johan Martin Holst, född 23 juni 1892 i Kristiania, död 1953, var en norsk läkare och professor.

Johan Holst tog studentexamen i Aars och Voss skola 1910, blev med.kand. 1916 och med.dr 1924. Han blev tidigt intresserad av kirurgi och var följaktligen kirurgisk reservläkare vid Ullevåls sjukhus ett par år och tre år på Rikshospitalet. Hans vetenskapliga produktion är koncentrerad på patologiska förändringar i sköldkörteln och dess kirurgiska behandling. Hans doktorsavhandling rörde sig just om det ämnet. 1930 utnämndes han till professor i kirurgi och överläkare vid Rikshospitalets kirurgiska avdelning A.

Under finska inbördeskriget tjänstgjorde han som militärläkare vid Vasa grenadjärbataljon i norska Röda korsets ambulans.

Vintern 1939–1940 deltog han finska vinterkriget, och efter det tyska angreppet på Norge 1940 blev han sanitetschef för de norska styrkorna. Efter kapitulationen blev han ledare i Nasjonalhjelpen, och medlem i en grupp som leddes av major Olaf Helset, som samlade de olika motståndsgrupperna under en gemensam ledning i det som skulle bli Milorg. Han var med i Milorgs ledning ("Rådet") från juni 1941 och flydde i oktober tillsammans med Jakob Schive över till Storbritannien. Här fick de i uppdrag att förbättre förhållandet mellan Milorg och den norska Londonregeringen under Johan Nygaardsvold samt SOE. Holst bidrog med att avklara missförstånd mellan regeringen och "Rådet" så att Milorg blev godkänt av regeringen den 20 november 1941. Resten av kriget var han chef för de norska läkarna i Storbritannien.

Han var son till professor Peter Holst.

Källor

 Tom Kristiansen, "Nøytralismen, isolasjonisme og vestvending. Norge, Finland og Baltikum 1918-20", Norden och krigen i Finland och Baltikum 1918-1919. Red: Lars Westerlund. Helsingfors 2004, s. 178-180

Externa länkar 
 In Memoriam: Johan Martin Holst

Födda 1892
Avlidna 1953
Norska professorer
Norska kirurger
Personer i finska inbördeskriget
Motståndsrörelsen i Norge under andra världskriget
Män
Läkare från Oslo
Norska läkare under 1900-talet
Oslo universitetssjukhus, Ullevål

Oslo universitetssjukhus, Ullevål (tidigare Ullevål sjukhus och Ullevål universitetssjukhus) är ett sjukhuskompleks på Ullevål i Bydel St. Hanshaugen i Oslo som är en del av Oslo universitetssjukhus sedan 2009. Det var ett fristående sjukhus från 1887 till 2008. Det är inte längre en administrativ enhet, men endast en beteckning för den verksamhet inom Oslo universitetssjukhus och de byggnader som ligger på Ullevål.

Ullevåls sjukhus i Christiania (numera Oslo) öppnades 1887. Det ägdes av Oslo kommun till 2002 och av staten från 2002.

Sjukhuset omfattar medicinsk forskning och undervisning, och är samtidigt lokalsjukhus för Sagene, Nordre Aker, Østensjø, Norstrand och Søndre Norstrand. Sjukhusets barnklinik är lokalsjukhus för hela Oslo. Dessutom är det centralsjukhus för hela huvudstaden och regionsjukhus för Helse Sør-Øst samt nivå I-traumacentrum för hälften av landets befolkning. Sjukhuset är ett högt specialiserat sjukhus med många olika funktioner. Det är knutet till den medicinska fakulteten vid Universitetet i Oslo.

Externa länkar 
 Oslo universitetssykehus
 Ullevål universitetssykehus
 Institutt for klinisk medisin, Universitetet i Oslo

Sjukhus i Oslo
Elov Englesson

Elov Englesson, född den 17 juni 1884 i Gysinge, Gävleborgs län, död 1962, var en svensk uppfinnare och maskiningenjör. Han var känd som en framstående konstruktör inom flera områden av den mekaniska industrin. Han var far till ingenjören Sixten Englesson.

Biografi
Englesson utbildade sig vid Chalmers tekniska institut 1904 och Polytechnischen Schule i Zürich 1905-1906.

Englesson var i början av sin yrkeskarriär anställd vid Karlstads Mekaniska Werkstad åren 1906–1910. Efter en anställning vid Allis-Chalmers i Milwaukee, USA, återknöts Englesson 1912 till Karlstads Mekaniska Werkstad där han arbetade fram till 1953. 

Som chefskonstruktör och överingenjör för turbinavdelningen utvecklade han där flera mycket kända och använda typer av turbiner. 

Grunden för hans turbinkonstruktioner var den av österrikaren Viktor Kaplan framtagna vattenturbinen för stora flöden med låg fallhöjd. Englesson och hans medarbetare kunde genom vidareutveckling lösa återstående tekniska problem. Det internationella genombrottet för turbintypen kom med installationen i Lilla Edets kraftverk 1926.

1938 blev Englesson chef för propelleravdelningen och var också den som tidigare lett konstruktionen av den ställbara fartygspropellern, KaMeWa-propellern. Denna lanserades 1937 och följdes senare av styrpropellern 1957 samt jetstråldrift av fartyg 1980.

Englesson blev 1936 ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademin.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1974
 http://www.foretagsamheten.se/Entreprenorer/Entreprenorer/Elov-Englesson/
 

Svenska maskiningenjörer
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Alumner från ETH Zürich
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Österfärnebo socken
Födda 1884
Avlidna 1962
Män
Inez Wickström

Inez Maria Wickström, född 29 oktober 1888 i Söderhamn, Gävleborgs län, död där 28 juni 1980, var en svensk socialdemokratisk kommunalpolitiker och föreståndarinna.

Wickström, ursprungligen barnavårdsinspektris, var 1936–1972 föreståndarinna vid semesterhemmet Vadtorp vid Söderhamn, där många av husmödrarna i Gävleborgs län fick möjlighet till några veckors rekreation.
 
Wickström var ordförande i Gävleborgs läns socialdemokratiska kvinnodistrikt från 1922. Hon var även ledamot av Söderhamns barnavårds- och folkskolestyrelse och ledamot av Gävleborgs läns barnavårdsförbund.

Källor
Porträttgalleri från Hälsingland, Skånetryckeriets förlag, Malmö, 1936, sid. 120.
Lisa Engström: Kvinnor och politik i Gävleborg, ArkivXet. Information från Arkiv Gävleborg nr. 3/2003, sid. 2.
Blommor på Mors dag Arbetarbladet 2011-05-30, läst 2012-12-14
Inez Maria Wickström på gravar.se

Svenska kommunalpolitiker
Svenska socialdemokrater
Svenska politiker under 1900-talet
Personer i Söderhamns historia
Personer från Söderhamn
Födda 1888
Avlidna 1980
Kvinnor
Staffan Hedqvist

Staffan Tage Hedqvist, född 8 januari 1943 i Oscars församling, Stockholm, död 1 november 2011 i Valleberga, var en svensk produktionsledare, film- och teveproducent och konstnär. 

Staffan Hedqvist var son till Tage Hedqvist och modetecknaren Britta Hedqvist, född Dahl. Han var gift 1969–1986 med designjournalisten Hedvig Hedqvist, född Tarschys, och från 1997 med dramapedagogen Annika Isaksson. Staffan Hedqvist var bror till Tom Hedqvist och far till Martin Hedqvist.

Staffan Hedqvist utbildade sig på Svenska Filminstitutets filmskola från 1967, under en tid då svensk film genomgick en banbrytande förändring och radikalisering. Han var medlem i Grupp 13, som i samarbete med Bo Widerberg skapade dokumentärfilmen Den vita sporten om Båstadskravallerna 1968. Hedqvist hade en organisatorisk skicklighet och ett stort engagemang i filmens utveckling. Han var rådgivare till Harry Schein på Filminstitutet och arbetade tillsammans med svenska regissörer och filmskapare som Bo Widerberg, Jan Troell, Hasse Alfredson och Tage Danielsson, Keve Hjelm, Kay Pollak, Lars Lennart Forsberg, Maj Wechselmann och Stefan Jarl. 

Från slutet av 1990-talet verkade Hedqvist som konstnär, aktiv i Östra Skånes Konstnärsgille. Tillsammans med hustrun Annika Isaksson drev han 2000-11 Galleri Valleberga 20:31.

Filmografi i urval 
 Den vita sporten (1968, regi och foto)
 Rekordåren 1966, 1967, 1968... (1969, manus och regi med Lena Ewert och Ann-Charlotte Hult)
 Ådalen 31 (1969, regi Bo Widerberg)
 Jag heter Stelios (1972, regi Johan Bergenstråhle)
 Ingmar Bergmans värld (1972, regi Stig Björkman)
 Picassos äventyr (1978, regi Tage Danielsson)
 Kristoffers hus (1979, regi Lars Lennart Forsberg)
 För en snuvas skull (1981, regi Staffan Lamm)
 Ingenjör Andrées luftfärd (1982, regi Jan Troell)
 Älska mej (1986, regi Kay Pollak)
 Aida (1987, regi Claes Fellbom)
 Kråsnålen (1988, regi Lars Lennart Forsberg)
 Missionärerna (1988, regi Håkan Alexandersson)
 Brev ur tystnaden (1989, regi Claes Söderquist)
 Goda människor (1990, regi Stefan Jarl)
 Fly till vatten och morgon (1991, regi Göran Bohman)
 Ro ro till Fiskeskär (1992, regi Ulf Ryberg)
 Karlakórinn Hekla (1992, regi Guðny Halldórsdóttir)
 Ett rättfärdigt krig? (1992, regi Maj Wechselmann)
 Drömmen om Rita (1993, regi Jon Lindström)
 Jag är din krigare (1997, regi Stefan Jarl)
 Muraren (2002, regi Stefan Jarl)
 Terrorister – en film om dom dömda (2003, regi Stefan Jarl)
 Flickan från Auschwitz (2005, regi Stefan Jarl)

Teveproduktioner i urval
 Ungkarlshotellet (1975, regi Lennart F Johansson)
 Godnatt, jord (1979, regi Keve Hjelm)

Källor 
http://www.sydsvenskan.se/familj/minnesord/en-sann-humanist/
http://www.sydsvenskan.se/familj/minnesord/organisatoren-bakom-de-stora-regissorerna/

Svenska filmproducenter
Födda 1943
Avlidna 2011
Män
Konstnärer från Stockholm
Teresa av Leon

Teresa av Leon, född 1080, död 11 november 1130, var en portugisisk regent.
 Hon var regerande grevinna och sedan drottning av Portugal från 1095 till 1128. Eftersom Portugal vid denna tid var ett lydrike under Kastilien räknas hon dock inte in i Portugals regentlängd, som börjar först då Portugal blev ett självständigt land under hennes son 1139.

Biografi

Hon var illegitim dotter till kung Alfons VI av Kastilien och Leon och Jimena Muñoz. Teresa gifte sig med Henrik av Burgund och paret utnämndes år 1095 av hennes far till grevinna och greve av det nyskapade grevedömet Portugal, som blev ett vasallrike under Kastilien. När hennes far avled 1109 och efterträddes av Teresas legitima halvsyster Urraca, invaderade Henrik och Teresa Kastilien. 

När Henrik avled 1112 blev Teresa ensam härskare i Portugal. Hon utvidgade riket söderut mot de muslimska morerna, och då hon år 1116 tog Coimbra från morerna, tillerkändes hon titeln drottning av påve Pascal II: hon kallas uttryckligen drottning i offentliga dokument, och har därför ibland kallats Portugals första monark och regerande drottning, även om riket Portugal formellt inte skapades förrän år 1139. 

År 1121 slöt hon slutligen fred med sin syster Urraca. I fredsavtalet erkände hon Portugal som en vasall under Kastilien och därför anses Portugal ännu inte vara ett självständigt rike vid den tidpunkten trots att det i praktiken var självstyrande. Därför räknas varken hon eller hennes make in i Portugals regentlängd. Hennes syster tillät henne dock att behålla både titeln drottning och fortsätta regera Portugal som lydrike. Hon regerade tillsammans med sin älskare Fernando Pérez de Traba, vars galiciska härkomst dock gjorde Portugals adel och kyrka missnöjd med hans inflytande. 

Hennes son gjorde uppror mot henne som centralfigur för oppositionen och besegrade henne i Slaget vid São Mamede 1128. Hon bosatte sig sedan med sin älskare och sina barn med honom i Galicien. Hennes son efterträdde henne på Portugals tron och gjorde år 1139 landet självständigt från Kastilien vilket gjorde honom till Portugals första officiella kung och monark.

Referenser

 

Kvinnor
Födda 1080
Avlidna 1130
Kungligheters utomäktenskapliga barn
Portugals regenter
Kvinnliga regenter under 1100-talet
Personer i Portugal under 1100-talet
Torolf Engström

Ernst Torolf Agnar Engström, född 10 april 1909 i Stockholm, död 1987 i Stockholm, var en svensk skulptör.

Biografi
Torolf Engström utbildade sig på Tekniska skolan i Stockholm, vid Maison Watteau i Paris samt i Tyskland. Han arbetade länge i en rustik, realistisk stil och utförde porträttskulpturer samt reliefer och luftiga stålskulpturer i flera svenska kyrkor och krematorier.

Från 1950-talet var hans skulpturer nonfigurativa. Uppåtsträvande stålstavar i olika höjd är ett tema han gärna utnyttjade, till exempel i fontänen framför Stadsteatern i Schweinfurt i Tyskland 1966.

Han ställde ut på De unga på Vasagatan i Stockholm 1943, i Borås 1947 och på Lorensbergs konstsalong i Göteborg 1948 samt deltog i samlingsutställningar sedan 1931. 

Torolf Engström är gravsatt i minneslunden på Danderyds kyrkogård.

Mozartporträttet i Luzern
Torolf Engström upptäckte sommaren 1978 ett osignerat porträtt på en auktionsfirma i Luzern, som han identifierade som ett porträtt av Wolfgang Amadeus Mozart och inköpte. Det avbildade en ung man som skelade, men var i övrigt likt många andra Mozart-porträtt. Han försökte utan framgång intressera experterna på Internationale Stiftung Mozarteum i Salzburg i Österrike för tavlan. Äktheten hos porträttet, som kan vara målat av Rosa Hagenauer, har diskuterats av olika experter och porträttet används i vissa publikationer, men det har inte accepterats av Mozarteum såsom tongivande institution för Mozartstudier.

Offentliga verk i urval
 altarrelief, 1946, Karlskoga 
 arkadrelief, 1949, Engelbrektskyrkan i Borås 
dopfunt i furu, 1956, Alfta kyrka
Säcklöpning, brons, 1965, väggen till F-huset på Ållebergsgymnasiet i Falköping
fontän, 1966, framför Stadsteatern i Schweinfurt i Tyskland
Tre lågor, 1966, minneslunden i Kvibergs kyrkogård i Göteborg
ljusglob, 1972, till vänster om entrén i Storkyrkan i Stockholm
Norrskensobelisken, stål och rostfritt stål, ljussatt, 1986, Vänortstorget framför Folkets hus i Kiruna
fasadutsmyckning i koppar, 2000, vid entrén, på fasaden till Skärholmens kyrka i Stockholm
 fasadutsmyckning i Bollnäs 
 väggutsmyckning i Luzern i Schweiz
sju snidade bildfält i predikstolen, Gustav Adolfs kyrka i Borås
 altarkrucifix, Sankt Jacobuskyrkan i Oberhausen
 Fotbollsspelande pojkar, brons, läroverket i  Ludvika
Livsbåten, brons, Danderyds kyrkogård
 13 nischfigurer i Essinge kyrka i Stockholm
Den förlorade sonen, relief i Karlskoga krematorium
reliefer till portarna till Statens historiska museum i Stockholm

Engström finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1974
 Vem är Vem? Stor-Stockholm 1962

Noter

Externa länkar 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1987
Män
Kallhäll-Stäket

Kallhäll-Stäket är den nordligaste av Järfälla kommuns fyra kommundelar, med cirka 14 000 invånare (2011). Kommundelen ingår, liksom övrig tätbebyggelse inom kommunen, i tätorten Stockholm. 

Kommundelen består av områden som ursprungligen ingått i socknarna Ed, Järfälla och Sollentuna. 

Kommundelen sammanfaller med den tidigare Kallhälls församling och det nuvarande (från 2016) distriktet Kallhälls distrikt vad gäller befolkningsregistrering.

Områden som ingår i kommundelen
Bolinder strand
Kallhäll inklusive Kallhälls centrum, Kallhälls gård, Bolinderbyn, Skogstorp och Trehörningen, Ulvsättra gård och Molnsättra gård 
Kallhälls villastad (Björkliden)
Stäket inklusive Stäkets villasamhälle, Tegelhagen med Stäketfläcken och Kolartorp samt Bonäs och Trappeberg
Ängsjö inklusive Lugnhamn, Uddnäs och Lund

Kommundelar i Järfälla kommun
Briar Faraj

Briar Faraj, född 3 maj 1990 i Sulaymaniyah, är en svensk fotbollsspelare född i irakiska Kurdistan.
Han fostrades i Boråsklubben Borås AIK och som sedan gick över till IF Elfsborg som 16-årig. 2011 blev han utlånad till IFK Värnamo i Superettan där han gjorde 17 matcher och 1 mål.

Referenser 

Svenska fotbollsspelare
Födda 1990
Män
Fotbollsspelare i IFK Värnamo
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Levande personer