kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Epigloea urosperma

Epigloea urosperma är en lavart som beskrevs av Peter Döbbeler. Epigloea urosperma ingår i släktet Epigloea, och familjen Epigloeaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
urosperma
Thelocarpon depressellum

Thelocarpon depressellum är en lavart som beskrevs av Edvard(Edward) August Vainio. Thelocarpon depressellum ingår i släktet Thelocarpon, och familjen Thelocarpaceae. Enligt den finländska rödlistan är arten sårbar i Finland. Arten är reproducerande i Sverige. Artens livsmiljö är naturskogar.

Källor

Sporsäcksvampar
depressellum
Thelocarpon impressellum

Thelocarpon impressellum är en lavart som beskrevs av William Nylander. 

Thelocarpon impressellum ingår i släktet Thelocarpon, och familjen Thelocarpaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
impressellum
Collemopsidium angermannicum

Collemopsidium angermannicum är en lavart som först beskrevs av Gunnar Bror Fritiof Degelius och som fick sitt nu gällande namn av Anders Nordin. 

Collemopsidium angermannicum ingår i släktet Collemopsidium och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
angermannicum
Collemopsidium iocarpum

Collemopsidium iocarpum är en lavart som beskrevs och fick sitt nu gällande namn av William Nylander. 

Collemopsidium iocarpum ingår i släktet Collemopsidium, och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
iocarpum
Didymellopsis

Didymellopsis är ett släkte av svampar som först beskrevs av Pier Andrea Saccardo och som fick sitt nu gällande namn av Frederic Edward Clements och Cornelius Lott Shear. 

Didymellopsis ingår i familjen Xanthopyreniaceae, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Släktet innehåller bara arten Didymellopsis pulposi.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
Didymellopsis
Didymellopsis pulposi

Didymellopsis pulposi är en svampart som tillhör divisionen sporsäcksvampar och som först beskrevs av Zopf och som fick sitt nu gällande namn av Grube och Joseph Hafellner. 

Didymellopsis pulposi ingår i släktet Didymellopsis och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
pulposi
Zwackhiomyces

Zwackhiomyces är ett släkte av svampar som beskrevs av Grube och Joseph Hafellner. 

Zwackhiomyces ingår i familjen Xanthopyreniaceae, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar.

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
Zwackhiomyces
Zwackhiomyces berengerianus

Zwackhiomyces berengerianus är en lavart som först beskrevs av Johann Franz Xaver Arnold och som fick sitt nu gällande namn av Grube och Dagmar Triebel. 

Zwackhiomyces berengerianus ingår i släktet Zwackhiomyces och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
berengerianus
Zwackhiomyces coepulonus

Zwackhiomyces coepulonus är en lavart som först beskrevs av Norman, och fick sitt nu gällande namn av Grube, Rolf Santesson in Grube och Joseph Hafellner. 

Zwackhiomyces coepulonus ingår i släktet Zwackhiomyces och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
coepulonus
Zwackhiomyces dispersus

Zwackhiomyces dispersus är en lavart som först beskrevs av Johann Gottlieb Franz-Xaver Lahm och Gustav Wilhelm Körber och som fick sitt nu gällande namn av Dagmar Triebel, Grube in Grube och Joseph Hafellner. 

Zwackhiomyces dispersus ingår i släktet Zwackhiomyces, och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
dispersus
Zwackhiomyces lecanorae

Zwackhiomyces lecanorae är en lavart som först beskrevs av B. Stein och som fick sitt nu gällande namn av Nikolaus Hoffmann och Joseph Hafellner. 

Zwackhiomyces lecanorae ingår i släktet Zwackhiomyces och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
lecanorae
Zwackhiomyces sphinctrinoides

Zwackhiomyces sphinctrinoides är en lavart som först beskrevs av Zwackh, och fick sitt nu gällande namn av Grube och Joseph Hafellner. 

Zwackhiomyces sphinctrinoides ingår i släktet Zwackhiomyces, och familjen Xanthopyreniaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
sphinctrinoides
Zwackhiomyces lacustris

Zwackhiomyces lacustris är en lavart som först beskrevs av Arnold, och fick sitt nu gällande namn av Alan Orange. Zwackhiomyces lacustris ingår i släktet Zwackhiomyces, och familjen Xanthopyreniaceae. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
lacustris
Rostfläckig nållav

Rostfläckig nållav (Chaenotheca ferruginea) är en svampart som tillhör divisionen sporsäcksvampar, och som först beskrevs av Turner och James Edward Smith, och fick sitt nu gällande namn av Walter Migula. Rostfläckig nållav ingår i släktet Chaenotheca, och familjen Coniocybaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
Epicladonia lapponica

Epicladonia lapponica är en lavart som beskrevs av Ihlen in Ihlen och Mats Wedin. Epicladonia lapponica ingår i släktet Epicladonia, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
lapponica
Gyrophthorus crustulosae

Gyrophthorus crustulosae är en svampart som tillhör divisionen sporsäcksvampar och som först beskrevs av Marijke C. Creveld och som fick sitt nu gällande namn av Joseph Hafellner och Leopoldo García Sancho. 

Gyrophthorus crustulosae ingår i släktet Gyrophthorus, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Sporsäcksvampar
crustulosae
Karsteniomyces tuberculosus

Karsteniomyces tuberculosus är en lavart som beskrevs av Vagn Alstrup och David Leslie Hawksworth. Karsteniomyces tuberculosus ingår i släktet Karsteniomyces, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
tuberculosus
Libertiella fennica

Libertiella fennica är en svampart som tillhör divisionen sporsäcksvampar, och. Libertiella fennica ingår i släktet Libertiella, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten har ej påträffats i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
fennica
Zhao Leji

Zhao Leji, född i mars 1957, är en ledande kommunistisk kinesisk politiker. Han är ordförande i Nationella folkkongressens ständiga utskott och ledamot i Politbyråns ständiga utskott med nummer tre i rangordningen.

Bakgrund
Zhao föddes i en intellektuell familj i Xining, Qinghai-provinsen, men härstammar från Xi'an i Shaanxi-provinsen. Han har tillbringat större delen av sin politiska karriär i dessa två provinser.

Han gick med i Kinas kommunistiska parti och började studera vid Pekinguniversitetet, där han studerade filosofi fram till 1980. Därefter undervisade han i tre år vid ett handelsinstitut i Qinghai, varefter han började sin politiska karriär i provinsen.

Politisk karriär
Han utnämndes till vice guvernör i Qinghai 1999 och blev ordinarie guvernör 2002, vilket gjorde honom med sina 42 år till den yngste provinsguvernören i Kina. Året därpå blev han utnämnd till partisekreterare i Qinghai. 2007 utnämndes han till partichef i Shaanxi-provinsen, vilket han var fram till 2012. På grund av sina starka kopplingar till Shaanxi-provinsen räknas Zhao som en ledade företrädare för Xi Jinpings Shaanxi-klick.

Zhaos långa erfarenhet i Kinas inlandsprovinser har till stor del bidragit till hans snabba karriär under Hu Jintao, som haft en liknande karriärväg. Zhao har också gjort sig känd för att till skillnad från många av sina kollegor hålla en mycket låg profil i media, vilket gjort honom impopulär bland kinesiska journalister.

Han sitter sedan november 2012 i politbyrån i Kinas kommunistiska parti. Vid kommunistpartiets 19:e kongress 2017 blev han invald i politbyråns ständiga utskott.

Källor
Officiell biografi (på kinesiska).
Biografi på China Vitae (på engelska).
"Zhao Leji a man whose time has come", artikel i South China Morning Post, 29 oktober 2012.

Noter

Födda 1957
Personer från Qinghai
Ledamöter av Politbyråns ständiga utskott
Talmän
Män
Levande personer
WP:Projekt Kina
Refractohilum peltigerae

Refractohilum peltigerae är en lavart som först beskrevs av Karl von Keissler och som fick sitt nu gällande namn av David Leslie Hawksworth. 

Refractohilum peltigerae ingår i släktet Refractohilum, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
peltigerae
Sclerococcum leuckertii

Sclerococcum leuckertii är en lavart som beskrevs av Paul Diederich och P.Scholz. Sclerococcum leuckertii ingår i släktet Sclerococcum, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
leuckertii
Sclerococcum verrucisporum

Sclerococcum verrucisporum är en lavart som beskrevs av Vagn Alstrup. Sclerococcum verrucisporum ingår i släktet Sclerococcum, divisionen sporsäcksvampar och riket svampar. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Sporsäcksvampar
verrucisporum
Jean Deyrolle

Jean Deyrolle, född den 20 augusti 1911 i Nogent-sur-Marne, Frankrike, död den 30 augusti 1967 i Toulon, Frankrike, var en fransk målare och grafiker. Han var en viktig företrädare för abstrakt konst efter andra världskriget.

Biografi
Efter att ha börjat måla som autodidakt började Deyrolle 1928 att studera vid Art et Publicité i Paris.

Han blev främst känd för sina abstrakta litografier och avancerade bokillustrationer. Han anses vara en viktig representant för den abstrakt geometriska skolan och han var under många år, från 1959, professor vid Akademie der bildenden Künste i München.

Efter en kubistiskt präglad period i Braques anda, utvecklade han från 1943 ett rent nonfigurativt måleri. Hans kompositioner utmärks av geometriska former, utförda i en rik och omväxlande färgskala från lyriskt spröda färger till intensivt lysande.

Särskilt under 1950- och 60-talen fick Deyrolles konst internationell uppmärksamhet och erkännande. Han var t.ex. representerad med flera verk inom avdelningen för grafiskt tryck vid Documenta II i Kassel 1959. År 1946 fick han mottaga Kandinsky-priset.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1947

Födda 1911
Avlidna 1967
Män
Franska målare
Personer från Nogent-sur-Marne
Tangyuan (maträtt)

Tangyuan (kinesiska: 汤圆, pinyin: Tāng Yuán, i södra Kina även kallat 汤团, pinyin: Tāng Tuán) är en kinesisk maträtt/dessert gjord av grötrismjöl. Grötrismjölet är blandat med en liten kvantitet vatten och formas till bollar och kokas och serveras i kokat vatten. Traditionellt äts tangyuan i samband med firandet av Yuanxiao, det kinesiska nyåret och Dongzhi.

Ingredienser
Huvudingrediensen för tangyuan är grötrismjöl. Tangyuanbollar kan vara fyllda eller ofyllda, fyllningen kan smaka sött eller umami.

Söt fyllning kan bestå av:
En bit skuret sockerrör/kandisocker
Svart sesam, blandad med socker och ister, den mest förekommande fyllningen
Azukibönor
Jordnötter och socker

Servering
Tangyuan kokas i kokande vatten. Fyllda tangyuan serveras med det kokade vattnet som är "soppan".

Ofyllda tangyuan serveras i söt efterrättssoppa. Förekommande typer:
Azukibönsoppa
Svartsesamsoppa
Ingefära och kandisocker
Jiuniang, kandisocker, söt osmanthus

Liknande rätter
I södra Vietnam serveras en liknande rätt vid namn chè xôi nước i mild, söt vätska smaksatt med ingefära.

Referenser

Risrätter
Kinesiska desserter
WP:Projekt Kina
Smokepeace

Smokepeace var en svensk intresseorganisation för rökare, bland annat aktiv mot rökförbud.

Historik 
Föreningen grundades 1989 av journalisterna John-Erik Blom och Gösta Ollén, bland annat som en reaktion på att de inte fick röka vid sitt stambord på Domus cafeteria i Rättvik. Bland de mest kända medlemmarna märks Bengt Öste, som var föreningens första ordförande, samt vidare Lars Orup och Thorbjörn Fälldin. Det var en av flera liknande nationella rörelser som grundades i Europa vid samma tid och som arbetade för att motverka lagar om begränsningar i tobaksbruk.

Föreningen hade, enligt egen uppgift, som mest omkring 3 000 medlemmar, men i januari 1998 meddelades att den upplösts. Beslutet motiverades med att man "kommit så långt vi kan i försöken att skapa rökfred och ser inte någon möjlighet att påverka beslutsfattare och opinion." 

Sponsring från tobaksbolaget Philip Morris stod för 80 procent av föreningens totala intäkter. Tobaksindustrin betalade 1,2 miljoner kronor till föreningen för en reklamkampanj med syfte att väcka opinion inför en planerad skärpning av tobakslagstiftningen.

Ordförande 
Föreningens ordförande genom åren har varit:
 Bengt Öste
 Ingvor Arlenby
 Gösta Ollén
 Sune Nilsson
 Gunnar Sandberg

Referenser

Noter

Vidare läsning
 - beskriver det politiska och opinionsbildande arbetet under tiden 1960-2005 som ledde fram till till exempel rökförbud i offentliga lokaler 2005, och beskriver även verksamheten i SmokePeace.
Rökning
Tobak
Intresseföreningar
Föreningar i Sverige
Gösta Ollén

Gösta Magnus Ollén, född 8 september 1918 i Stockholm, död 1996, var en svensk journalist. 

Ollén tog studentexamen 1937 och arbetade vid Svenska Morgonbladet 1938–1945, där fadern Jonatan Ollén, farfadern Per Ollén, farbrodern Natanael Petrus Ollén och farbrodern David Ollén verkade. År 1946 kom han till Expressen och blev känd för sina folkliga reportage där han följde bland andra Snoddas och Jokkmokks-Jokkes karriärer. Under 1960-talet marknadsfördes varselpinnen i en Expressen-variant kallad stingpinne. Han blev också känd som hovreporter när han specialiserat sig på bland annat prinsessbröllop. 

Ollén var i slutet av 1980-talet och på 1990-talet också engagerad i rökarnas intresseorganisation Smokepeace, där han även var ordförande.

Källor 

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1918
Avlidna 1996
Män
Journalister från Stockholm
Retuscherade avslag

Retuscherade avslag är avslag av flinta eller annan sten, som visar spår av retuschering, antingen genom bearbetning eller genom förslitning under användning. Det kan ge en intressant inblick i redskapens historia, då skickliga arkeologer kan skilja mellan bruksretusch och retuschering vid tillverkningen. Retuscherade avslag är en term som använts för föremål som inte kan bestämmas att vara ett speciellt redskap men ända visar upp en retusch som visar att de har formats eller använts i något syfte.

Termen förklarad i SAOB 
Termen definieras i Svenska Akademiens Ord Bok RETUSCH: 2) arkeologi lätt slag varmed ytan eller synnerhet kanten av ett flintföremål bearbetas för att göra den jämnare eller åstadkomma en egg; även konkretare: märke av eller inbuktning i ytan, åstadkommen genom dylikt slag; jämför RETUSCHERA 2. I den mot slagbulan motsatta änden (av flintredskapet) är genom retuscher bildad en skrapegg. Ymer 1905, s. 119. Ett annat stycke (flinta, som utgör ett stenåldersfynd från Nordsyrien) har en sida fullkomligt rå men är runtom nästan i hela kanten försedd med goda retuscher. Fornvännen 1908, sidan 5 (utskrivna förkortningar och moderniserat språk) 

Hela texten i Fornvännen 1908 lyder: Ett annat stycke har en sida fullkomligt rå men är runtom nästan i hela kanten försedd med goda retuscher, som på ett ställe har anbragts så, att de ge flintan formen av en kort pryl. (fig. 8). Alltså har redskapets form skapats med retuscher.

Avsiktlig retuschering
När ett stenredskap uppvisar retuscheringar som inte skapats genom användning, utan genom slag för att forma det. De är ofta lite kraftigare märken än bruksretuscheringar, och ser mer konstgjorda ut. Skrapor har oftast retusch som bildar en bredare egg att skrapa med.  Knivar kan ha retusch på den sida som den hölls i handen för att inte vara så vassa. Med retusch formades mikrospånen till önskad form. Man kan se retuscheringen på bland annat spånknivar som huggits om. Då har eggen små ärr kvar efter uppskärpningen.

Bruksretuschering
Bruksretuschering är då ett flintredskap fått en retusch genom användning. Till exempel kan retuschering uppstå på en skrapa som använts mycket att skrapa hudar, eller en yxa som ofta använts mot hårda underlag men det ska inte förväxlas med eggskador där större bitar av eggen slås av. Retuscheringen har inte skapats avsiktligt, utan visar att redskapen har använts flitigt och blivit slitna. Bruksretuscheringen kan ge intressanta upplysningar till arkeologerna, till exempel kan man i ett depåfynd se om föremålen lagts i jorden när de var nytillverkade eller om de varit använda. De kan också ge upplysningar om till vilken aktivitet föremålet har använts.

Referenser

Stenåldern
Verktyg
Arkeologiska artefakter
Repris (musik)

En repris är i musikalisk form en omtagning av ett avsnitt av ett musikstycke, eller den del av musikstycket som skall repriseras. Ibland används istället termen repetition, men den kan även ha andra mer eller mindre relaterade betydelser.

Repristecken
I notskrift är repristecknet ett dubbelt taktstreck samt två prickar, den ena rakt ovanför den andra på vardera sidan om den mittersta notlinjen. Det innebär att samma notavsnitt ska spelas två gånger i följd. Repristecknet sätts direkt före och direkt efter det avsnitt som ska upprepas, om inte stycket skall spelas om från början – då behöver inte det första repristecknet sättas ut. Det finns ytterligare ett avsteg från denna regel: De noter som ska spelas efter den första uppspelningen, men inte efter den andra, placeras före det andra repristecknet (men spelas alltså bara en gång). Detta avsnitt markeras med en vågrät hakparentes (kallad "hus") ovanför notraderna, och siffran '1' till vänster.

Da capo
Da Capo al Fine, "från början till slutet", betecknar att man börjar om från början och spelar till slut eller till beteckningen Fine.

Se även
Call and response
Da capo al fine
 Da capo al segno
Ostinato
 Refräng
Riff

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor

Musikalisk form
Albemarle Corporation

Albemarle Corporation, (), är ett amerikanskt multinationellt företag som verkar i den kemiska industrin och är ledande på att utveckla, framställa och marknadsföra samt distribuera finkemikalier till kunder i över 100 länder världen över.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska kemisk-tekniska företag
Företag bildade 1994
Företag i Baton Rouge
Företag listade på NYSE
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Bastardsvärd

Ett bastardsvärd är en typ av slagsvärd som förekom i Europa under medeltiden. Det är ett mellanting mellan stora och tunga långsvärd som krävde två händer och lättare enhandssvärd. Denna korsning, en-och-en-halv hands svärd, kallades därför bastarder eller bastardsvärd.

Källor

Svärd
Auguste Longnon

Auguste Honoré Longnon, född den 18 oktober 1844 i Paris, död där den 12 juli 1911, var en fransk historiker. 

Longnon var till 1869 skomakare, anställdes 1870 vid nationalarkivet, blev 1879 lärare i fransk historisk geografi vid École des hautes études och 1892 professor i samma ämne vid Collège de France. Sedan 1886 var han ledamot av Institutet. 

Longnon utgav bland annat Géographie de la Gaule au VI:e siècle (1878), Atlas historique de la France, depuis César jusqu’à nos jours (1884–1889), François Villons Oeuvres complètes (1892, med biografi) och Documents relatifs au comté de Champagne et de Brie, 1172-1360 (2 band, 1901–1904).

Källor 

 

Franska historiker
Franska arkivarier
Franska professorer
Personer verksamma vid École pratique des hautes études
Personer verksamma vid Collège de France
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1844
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Forskare från Paris
Adrien Prévost de Longpérier

Henry Adrien Prévost de Longpérier, född den 21 september 1816, död den 14 januari 1882, var en fransk arkeolog.

de Longpérier anställdes 1835 i Paris vid kungliga bibliotekets myntkabinett och 1848 som konservator vid museerna i Louvren samt blev 1854 medlem av Franska institutet. Han offentliggjorde en mängd viktiga uppsatser i "Revue de numismatique" och "L'Athenaeum français", i vilka tidskrifters uppsättande han tagit del. Dessutom utgav han arbeten om sasanidernas och arsacidernas mynt (1840 och 1854), Le musée Napoléon III (29 häften, 1864-74, med planscher) med mera. Han var den förste, som lyckades uttolka ett assyriskt kunganamn i kilskrift (namnet Sargon, 1847). Longpériers skrifter utgavs samlade i 6 band, 1882-84.

Källor 

 

Franska arkeologer
Franska assyriologer
Franska numismatiker
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Arkeologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1816
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Keltisk rit

Uttrycket Keltisk rit används i vår tid retroaktivt som paraplybeteckning om sådana kristna gudstjänstordningar och liturgiska sedvanor som förekom i Britannien och på Irland under fornkyrkan och tidig medeltid, d.v.s. under tiden före den stora schismen mellan västkyrkan och östkyrkorna. Uttrycket användes sannolikt inte av dåtida kristna, och skillnaden mellan lokalkyrkor i det geografiska området och mellan olika tidpunkter under perioden måste ha varit avsevärda. Keltisk rit ersattes stegvis av romersk rit och dog ut helt på 1200-talet.

Den brittiska kyrkan 
Förekomsten av en kristen kyrka i den romerska provinsen Britannien är känd från författarna Tertullianus och Origenes omkring år 200. Britannien beboddes vid denna tid av stammar som talade keltiska språk (släkt med nutidens kymriska), men som i hög utsträckning var tvåspråkiga, med latin som andraspråk. Kulturen söder om Hadrianus mur brukar kallas för romano-brittisk. Arkeologiska fynd visar att den keltiska kyrkans tidiga utbredningsområde måste ha omfattat nuvarande Kent, Sussex, Dorset och Devonshire, d.v.s. de områden som hade den mest intensiva handeln med medelhavsvärlden.

Biskoparna av London, Lincoln och York var närvarande vid ett lokalt kyrkomöte i Arles år 314, och brittiska biskopar deltog i det lokala kyrkomötet i Rimini år 359. Caerleons stift grundades på 400-talet av S:t Dyfrig, men stiftets biskopsstol flyttades på 500-talet till staden Menevia av S:t David av Wales, som givit upphov till Menevias nutida ortnamn: St. Davids.

En första invasion av anglosaxare inträffade vid 400-talets mitt varefter en större expansionsvåg tog sin början på 570-talet. Därvid drevs den kymrisktalande befolkningen västerut till West Country, Wales och Cumbria. Vid tidpunkten utövade de flesta anglosaxare ännu västgermansk religion, och i vad som senare skulle bli Englands centrala delar dog den brittiska kyrkan ut. Under inflytande av keltiskt kristna övergick kung Edwin av det angliska kungariket Northumbria till kristendomen år 627. Genom Augustinus av Canterbury övergick Englands södra delar till kristendomen fr.o.m. 590-talet, men den kyrka som växte fram i södra England följde, till skillnad från den northumbriska kyrkan, vanligtvis romersk rit.

Den irländska kyrkan 
Kyrkan på Irland växte fram i början av 400-talet. Endast ett fåtal missionärer är kända till namnet, främst Palladius och Sankt Patrik.

De skotska stiften 
Genom irländsk mission växte en kyrka fram i Skottland under 400-, 500- och 600-talet. Några av de skotska stiften behöll den keltiska riten längre än engelska och irländska stift.

Gudstjänstliv

Mässan 
Den enda fullständiga källtexten till keltisk mässordning är det s.k. Lorrha-Stowe-missalet. Det s.k. Bobbio-missalet förefaller tillhöra ambrosiansk rit, men uppvisar ett fåtal särdrag som kan vara keltiska, och ordningarna för andra sakrament i Bobbiomissalet är inte ambrosianska.

Officiet 
Den viktigaste källan till kunskap om hur det dagliga officiet (eller tidegärden) firades enligt keltisk rit är det s.k. Bangor-antifonalet.

Referenser 

Riter inom katolska kyrkan

Romersk-katolska kyrkan i Storbritannien