Aila Meriluoto

Aila Marjatta Meriluoto-Paakkanen, född Meriluoto den 10 januari 1924 i Pieksämäki, död 21 oktober 2019 i Helsingfors, var en finländsk författare, en av de första representanterna för den nya lyriken samt en av de mest betydande kvinnliga lyrikerna i efterkrigstidens Finland.

Biografi 
Meriluoto föddes i Pieksämäki 1924. Hennes far var rektor och hennes mor lektor. Hon tog studentexamen 1943 och studerade vid Helsingfors universitet 1943–1947.

Meriluoto var gift med Lauri Viita 1948–56. De träffades 1947 och gifte sig med presidentens tillstånd, då han hade inte varit skild två år från sin tidigare fru. Meriluoto hjälpte till att skriva rent Viitas Moreeni (1950), som blev en framgång, medan Meriluotos eget skapande krympte. De bodde först i Pieksämäki,  sedan från 1951 på en ö i Ruovesi och från 1952 i Helsingfors. Förlaget såg till att placera Viita på mentalsjukhuset i Lapinlahti. De fick ytterligare två barn. Viita diagnosticerades som schizofren 1955 och paret skildes 1956. De fick totalt fyra barn.

Hon bodde i Sverige 1962–74. Hon gifte om sig 1979 med nationalekonomen och professorn  (1928–2004).

Författarskap 
I hennes debutsamling Lasimaalaus ("Glasmåleriet", 1946), som blev en stor framgång, hördes för första gången efterkrigsungdomens röst. Vidare har hon gett ut samlingarna Kootut runot ("Samlade dikter", 1976) och Ruusujen sota ("Rosornas krig", 1988). 

År 2001 kom memoarboken Mekko meni taululle ("Klänningen gick till tavlan"). Likaså skrev Meriluoto en biografi över sin förre man, Lauri Viita.

Meriluoto skrev två romaner som handlar om invandrare och krigsbarn.där den första Peter-Peter: Dokument kring en kärlekshistoria finns på svenska. Den handlar om en kärlekshistoria i Sverige mellan en ensamstående mamma och en medelålders man. Meriluoto har avslöjat att förebilderna är hon själv och den etniske författaren . Den andra romanen Kotimaa kuin mies (1977, "Hemland som en man") handlar om ett före detta finskt krigsbarn som invandrar till Sverige. Den förstnämnda romanen filmades 1972 som Haluan rakastaa Peter ("Jag vill älska Peter") med Matti Kassila som regissör och Panu Rajala som manusförfattare.

Meriluoto har också verkat som översättare och skrivit barn- och ungdomslitteratur. 

Hon erhöll Pro Finlandia-medaljen 1962 och fick Aleksis Kivipriset 2002, samt Den dansande björnen 2002.

Bibliografi

Poesi
  Lasimaalaus : runoja, WSOY, 1946
  Sairas tyttö tanssii : runoja, WSOY, 1953
  Valikoima runoja, WSOY, 1958
  Pahat unet, WSOY, 1958
  Portaat : runoja, WSOY, 1961
  Asumattomiin : runoja, WSOY, 1963
  Tuoddaris : runoja, WSOY, 1965
  Silmämitta : runoja, WSOY, 1969
  Elämästä, WSOY, 1972
  Kootut runot, WSOY, 1976
  Varokaa putoilevia enkeleitä : runoja, WSOY, 1977
  Talvikaupunki : runoja, WSOY, 1980
  Ruusujen sota : runoja, WSOY, 1988
  Kimeä metsä, WSOY, 2002
  Miehen muotoinen aukko, WSOY, 2005
  Tämä täyteys, tämä paino, WSOY, 2011

Romaner 
  Kotimaa kuin mies, WSOY, 1977
  Peter-Peter : erään rakkauden asiapaperit, WSOY, 1971
  Peter-Peter: Dokument kring en kärlekshistoria, [översättning från finska av Thomas Warburton], 1972
  Sisar vesi, veli tuli : spänningsroman, WSOY,  1979

Självbiografier 
  Lasimaalauksen läpi : Lasimaalaus ja päiväkirja vuosilta 1944-47, WSOY, 1986
  Vaarallista kokea : päiväkirjat vuosilta 1953-1975, WSOY, 1996
  Mekko meni taululle, WSOY, 2001
  Tältä kohtaa : päiväkirja vuosilta 1975-2004, Siltala, 2010

Biografier 
  Lauri Viita : legenda jo eläessään, WSOY, 1974

Barn- och ungdomsromaner
  Pommorommo, WSOY, 1956
  Meidän linna, WSOY, 1968

Översättningar

 Gunnel Beckman: Tyttö vailla nimeä (Flickan utan namn), 1971
 : Kasper, Jesper ja Joonatan : kolme iloista rosvoa  (Folk og røvere i Kardemomme by), 1997
 Johann Wolfgang Goethe: Taru Käärmeestä ja Liljasta(Das Märchen), 1982
 : Nuoren naisen päiväkirja luonnontapahtumista 1906, (The country diary of an Edwardian lady.), översättning av dikterna, 1979[1906]
 Astrid Lindgren: Se Eemeli, se Eemeli (Den där Emil),    1973
 Astrid Lindgren: Vaahteramäen Eemeli ( Emil i Lönneberga), 1970
 Astrid Lindgren: Eemelin uudet metkut (Nya hyss av Emil i Lönneberga),    1971
 Astrid Lindgren: Eemelin kootut metkut, översatt tillsammans med Kerttu Piskonen (Stora Emil-boken),    1972
 Astrid Lindgren: Eemelin suuri kuvakirja, översatt tillsammans med Kerttu Piskonen, 2004
 Harry Martinson: Kulkijan pilvilinnat, Aniara (Vägen till Klockrike, Aniara),  1976
 Gunhild Sehlin: Marian pieni aasi (Marias lilla åsna)

Utmärkelser 
Statspriset för litteratur 1947, 1953 och 1959
Kalevi Jäntti-priset 1947
F. E. Sillanpää-priset 1958
V. A. Koskenniemi-priset 1960
 Pro Finlandiamedaljen 1962
Statspriset för litteratur till översättare 1975
Statlig konstnärspension 1986
Finlands författarförbunds hederspris 1998
Savonialitteraturpriset 2002
Yles Den dansande björnen 2002
Aleksis Kivipriset 2002

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Finländska poeter
Finskspråkiga poeter
Finländska översättare
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1924
Avlidna 2019
Kvinnor
Personer från Pieksämäki
Översättare från svenska
Översättare från norska
Översättare från tyska
Översättare från engelska
Finskspråkiga översättare
Finländska författare av barn- och ungdomslitteratur
Finländska memoarskrivare
Finskspråkiga romanförfattare
Memoarskrivare under 1900-talet