kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Leuhusen

Leuhusen är en belgisk-svensk släkt, ursprungligen stammande från Mechelen i Brabant, i nuvarande Belgien.

En släktmedlem inflyttade omkring 1450 till Stockholm och blev borgare där.

En känd släktmedlem, abbedissan Anna Reinholdsdotter Leuhusen (död cirka 1554) vid Sankta Klara Kloster i Stockholm, behöll det halsband som enligt uppgift hade tillhört klostrets abbedissor sedan Rikissa Magnusdotter av Sverige, under tiden för reformationen i Sverige. Hon gav det till sin släkt Leuhusen, där det gick i arv. Smycket blev sedermera känt som släktklenod under namnet Leuhusenska guldkedjan, som i dag förvaras på Statens historiska museum.

Underståthållaren på Stockholms slott Reinhold Govert Leuhusen (1601-1655) adlades 1645. Hans son, hovmarskalken Peter Leuhusen (1649–1726) upphöjdes 1719 i friherrligt stånd.

I mars 2017 var 60 personer med efternamnet Leuhusen bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Leuhusen

 Adelaide Leuhusen (1828–1923), svensk sångerska och målare
 Alexander Leuhusen (1821–1903), svensk militär
 Anna Reinholdsdotter Leuhusen (död cirka 1554), svensk katolsk nunna
 Carl Herman Leuhusen (1810–1879), svensk militär
 Gustaf Leuhusen (1858–1935), svensk militär
 Gustaf Wilhelm Leuhusen (1812–1909), svensk jurist
 Nils Leuhusen (1897–1974), svensk militär
 Regner Leuhusen (1900–1994), svensk militär
 Reinhold Govert Leuhusen (1601–1655), svensk ämbetsman
 Ulla Leuhusen (1926–2013), gift Wachtmeister, svensk konstnär
 Wilhelm Leuhusen (1841–1916), svensk militär

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Svenska adelsätter
Svensk uppslagsbok
Svenska friherrliga ätter
Xinbin

Xinbin, tidigare romaniserat Sinpin, är ett autonomt härad för manchu-folket som lyder under Fushuns stad på prefekturnivå i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

Häradet tillhör manchufolkets ursprungsområden och var jurchen-fursten Nurhacis födelseplats. Det var här han anlade Hetu Ala ("den breda kullen"), den första huvudstaden för hans dynasti, den senare Jindynastin. Orten bytte namn till Yenden ("uppstigande") år 1636.

Yonglingmausolet (Yongling, 永陵), var flera av Nurhaci anfäder är begravda finns här, och orten och dess minnesmärken har kulturminnesmärkts av Kinas regering.

Källor

WP:Projekt Kina
Wu Sangui

Wu Sangui, född 1612 i Gaoyou, Jiangsu, död 2 oktober 1678 i Hengyang, Hunan, var en kinesisk militär under 1600-talet som är särskilt känd för sin roll i upprättandet av Qingdynastins välde över Kina.

I samband med att rebelledaren Li Zicheng störtat Mingdynastins Chongzhen-kejsare i Peking ingick Wu en allians med den manchuiske prinsregenten Dorgon för att sedan kväsa upproret i slaget om Shanhaiguan. När de manchuiska trupperna väl intagit Peking installerade Dorgon sin brorson Shunzhi som kejsare över Kina.

För sin roll att upprätta Qing tilldelades Wu en förläning i sydöstra Kina. Efter hand uppfattades han som ett hot mot den härskande Qingdynastin och 1673 höjde han upprorsfanan mot Kangxi-kejsaren, men avled innan upproret kvästes.

Källa

Födda 1612
Avlidna 1678
Personer från Yangzhou
Kinesiska militärer
WP:Projekt Kina
Män
Sjögetorp

Sjögetorp är en by med tre gårdar och några torp i Ödeshögs kommun, Östergötland.

Byn var på ett mantal fördelat på Halvgården ½ mantal, Sjögetorp 1:10 och Sjögetorp 1:11, även kallad Berget, vardera på 1/4 mantal.

Sjögetorp elektrifierades 1944 .

Torp 
Grenadjärtorpet nr 111 i Vadstena kompani ingick i roten för Sjögetorp, Råby, Rödebol och Ugglehult.

Grenadjär 
Den tidigast kände grenadjären hette Anders Siöman och bodde på torpet före 1709. Den siste var Johan August Sköld f 1868, soldat  1891 - 1924. Han dog 1929 men hans änka fick bo var några år eftersom ingen ny soldat utsågs sedan indelningsverket upphört.

Noter 

orter i Ödeshögs kommun
Jussberg

Jussberg är en by i Heda socken,  Ödeshögs kommun, Östergötland.

Jussberg var järnvägsstation på Mjölby–Hästholmens Järnväg. Persontrafiken upphörde 1958 och järnvägen lades ner 1990.

Vid Heda kyrka finns flera gravfält och gravhögar. De visar att området varit tätt befolkat redan under stenåldern.
Vid Jussberg finns ett stort gravfält med över hundra gravar.

500 meter väst-syd-väst om Heda kyrka ligger ett gravfält med cirka 125 synliga gravar, en oval stensättning, en treudd och några runda stensättningar. Väster om gravfältet ligger på en höjd med tre högar varav en kungshög, kallad Jussbergs kulle. Den stora högen är 30–35 meter i diameter och cirka 4 meter hög. Den bedöms vara från bronsåldern.

I närheten finns Alvastra stenåldersboplats i Dags mosse.

Noter 

Orter i Ödeshögs kommun
Spelartrupper under sydamerikanska U20-mästerskapet i fotboll 2013

Denna artikel innehåller samtliga spelartrupper under sydamerikanska U20-mästerskapet i fotboll 2013 som spelades i Argentina från den 9 januari till 3 februari 2013.

Argentina
Förbundskapten: Marcelo Trobbiani

Bolivia
Förbundskapten: Marcelo Barrero

Brasilien
Förbundskapten: Emerson Ávila

Chile
Förbundskapten: Mario Salas

Colombia
Förbundskapten: Carlos Restrepo

Ecuador
Förbundskapten: Julio César Rosero

Paraguay
Förbundskapten: Víctor Genés

Peru
Förbundskapten: Daniel Ahmed

Uruguay
Förbundskapten: Juan Verzeri

Venezuela
Förbundskapten: Marcos Mathias

Källor
 Listas de Jugadores - Sudamericano Sub-20 Argentina 2013 CONMEBOL.com Läst 24 januari 2013.

2013
Sydamerikanska U20-mästerskapet i fotboll 2013
Walk the Moon

Walk the Moon är ett indierockband från Cincinnati i Ohio, USA. Frontfigur i bandet är sångaren Nicholas Petricca som startade bandet 2008. Mest kända är de för albumet Walk the Moon från 2012. Två singlar har släppts från albumet, "Tightrope" och "Anna Sun" som är deras största hits tillsammans med ”Shut up and dance” från albumet ”Talking is Hard”. Basisten Kevin Ray fick lämna bandet 2020 .

Medlemmar 
 Nicholas Petricca: sång, synthesizer
 Sean Waugaman: trummor, bakgrundssång
 Eli Maiman: gitarr, bakgrundssång

Diskografi

Album 
 The Other Side: B-Sides and Rarities (2009)
 I Want! I Want! (2010)
 Walk the Moon (2012)
 Talking Is Hard (2014)
What if nothing (2017)

EP 
 The Anthem (2008)
 Anna Sun (2012)
 Tightrope (2013)

Referenser 

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 2008
Lejonansikte, Bengt Nilssons ätt

Lejonansikte, Bengt Nilssons ätt är en nutida benämning på en medeltida ätt som förde ett lejonansikte i vapnet. Samma vapenbild fördes också av Hemming Ödgislasons ätt. Någon släktskap mellan de två ätterna har inte gått att påvisa. Ätten utdog innan Sveriges Riddarhus grundades 1625, varför den aldrig introducerades där som adelsätt.

De äldsta kända medlemmarna av ätten är två bröder:  Nils (utan patronymikon) och Brud Benason.

Riddaren, riksrådet och lagmannen i Småland Nils Estridsson nämns första gången 1287 då han beseglar ett dokument. Vid detta tillfälle kallas han ”riddare Nils Sestridasson”. Han använder alltså matronymikon. Vidare nämnd 1287-1299. Han nämns sista gången 1301. Han har antagits vara far till Bengt Nilsson – utan egentliga bevis för att det faktiskt är så.

I Bengt Nilssons morgongåvobrev från 1315 kallar han Brud Benason farbror. Bengt nämns senast 1341. Hans var gift två gånger – först med Birgitta Magnusdotter och sedan med en syster till Johan Bengtsson (lejon över balk), som kallar honom ”gener”, dvs svåger. Han hade två söner: Nils och Bengt.

Brud Benason nämns som levande 1310-1320. Han var en av kung Birgers löftesmän vid riksdelningen 1310. Han hade två söner: Jöns och Bengt.

Jöns Brudsson nämns som levande 1336-1366. Han nämns som häradshövding i Uppvidinge härad i Småland 1358 och 1362. Arvskiftet efter honom förrättades 1418. Han var gift två gånger – först med Holmfrid och sedan med Kristina Hemmingsdotter, dotter till Hemming Tanner. Han hade fyra barn: Kristina, Hemming, Sten och en son eller dotter som var far eller mor till Jöns Bengtsson på Svenneby i Östergötland, som förde ättens vapen och var svärfar till riksråden Erik Magnusson (Örnfot) och Ulf Pedersson (Roos).

Källor 

Medeltida svenska ätter
Kliff

"Kliff" är en sång från 1975 av den svenske musikern Ola Magnell. Den finns med på hans andra studioalbum Nya perspektiv (1975).

Låten spelades in i Metronomes studio och producerades av Anders Burman och Thommie Fransson. Tekniker var Janne Hansson, Lasse Holmberg och Rune Persson. Den tog sig in på Svensktoppen, med en fjärdeplats som främsta merit.

"Kliff" var tänkt som en Elvis Presley-parodi, men Magnell tyckte att den lät mer som Cliff Richard och döpte därför låten till just "Kliff".

Låten har tolkats av flera andra artister. Nils Dacke spelade in den 1976 på albumet Nils Dacke spelar partyorgel och Lars Demian tolkade låten på tributalbumet Påtalåtar - en hyllning till Ola Magnell (2005). Därutöver har låten i Magnells version medtagits på flertalet samlingsalbum, både hans egna och sådana med blandade artister.

Medverkande 
 Lasse Englund – gitarr
 Björn Linder – gitarr
 Ola Magnell – sång, gitarr
 Christian Paulin – elbas
 Peter Sundell – trummor

Källor

Fotnoter

Tryckta källor 
 

Svenskspråkiga sånger
Sånger 1975
Svensktoppsmelodier 1976
Sånger av Ola Magnell
Finnish Communication and Internet Exchange

Finnish Communication and Internet Exchange (FICIX) är knutpunkt för de finländska Internet-leverantörerna (ISP). Den största delen av internettrafiken mellan finska internetleverantörer går via Ficix.

FICIX medlemmarna skall ha autonoma system, och ingen operatör får använda FICIX kuntpunkter för att ta betalt av en annan medlem. Föreningen fungerar enligt självkostnadsprincipen och föreningen strävar inte efter att göra kommersiell vinst.

Medlemmar 

Medlemmar i FICIX (23 november 2009).

 24 Online Oy
 Academica Oy
 AinaCom Oy
 Anders Business Group Ltd.
 AT&T Global Network Services
 BT Global Services
 DNA Oy
 Elisa Oyj
 Euroopan Runkoverkot Oy
 FNE-Finland Oy
 Fujitsu Services Oy
 Funet / CSC – Tieteen tietotekniikan keskus Oy
 IP-Only Telecommunication Networks Finland Ab
 JNT / Multi.fi
 Nebula Oy
 Netsonic
 Nokia Oyj
 RETN
 Sanoma Television Oy / Welho
 Saunalahti Group Oyj
 TDC Oy
 Telekarelia Oy
 Telenor Oy
 TeliaSonera Finland Oyj
 TNNet Oy
 Verizon
 WLANnet Finland

Källor 
 https://archive.is/20130213061615/http://www.ficix.fi/english/main.php

Externa länkar 

Organisationer i Finland
Internet i Finland
Värnamo tingsrätt

Värnamo tingsrätt var en tingsrätt i Jönköpings län. Värnamo tingsrätts domsaga omfattade vid sin upplösning Värnamo kommun, Vaggeryds kommun, Gnosjö kommun och Gislaveds kommun. Tingsrätten och dess domsaga ingick i domkretsen för Göta hovrätt. Tingsrätten hade kansli i Värnamo. År 2005 uppgick tingsrätten och domsagan i Jönköpings tingsrätt och domsaga.

Administrativ historik
Vid tingsrättsreformen 1971 bildades denna tingsrätt i Värnamo från häradsrätten för Östbo och Västbo tingslag som var placerad där. Domkretsen bildades av Östbo och Västbo tingslag, med undantag av de områden som ingick i Ljungby kommun. Dessutom från de delar av Tveta, Vista och Mo tingslag som varit del av Mo härad och som inte ingick i Jönköpings kommun samt de delar ur Njudungs tingslag som ingick i Värnamo och Vaggeryds kommuner. Från 1971 ingick områdena för Värnamo kommun, Vaggeryds kommun, Gnosjö kommun, Gislaveds kommun, Unnaryds kommun och Hylte kommun. År 1974 upplöstes Unnaryds kommun där delar uppgick i Hylte, Gislaveds och Ljungby kommuner. Hylte kommun överfördes samtidigt till Hallands län och dess område utgick ur denna tingsrätts domsaga.

Tingsrätten och domsagan uppgick 26 september 2005 i Jönköpings tingsrätt och domsaga.

Lagmän
1971–1981: Malte Nilsson
1981–1998: Stig Wenker
1998–2005: Peter Brusewitz

Referenser

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Värnamo tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Historiska tingsrätter i Sverige
Upplösningar 2005
Byggnader och anläggningar i Värnamo
Nya perspektiv (sång)

"Nya perspektiv" är en sång från 1975 av den svenske musikern Ola Magnell. Den finns med på hans andra studioalbum Nya perspektiv (1975).

Låten spelades in i Metronomes studio och producerades av Anders Burman och Thommie Fransson. Tekniker var Janne Hansson, Lasse Holmberg och Rune Persson. 

Låten vänder sig till den som upplever en livskris där etablerade sanningar ifrågasätts och vänner sviker, men vänder detta till något positivt, att det är "då, först då som saker börjar hända, det är då som du kan börja skönja nya perspektiv".

I satirisk form exemplifierade Magnell krisartade omvälvningar med samtida personer som råkade ut för absurda, otänkbara fiktiva företeelser, till exempel att Sven Stolpe skulle få Das Kapital i läxa, att den välkände skatteplanerande Mogens Glistrup skulle bli dömd för skattebrott eller att Donny Osmond skulle bli vald till Norges president. Tillvarons omvälvande natur blev i någon mening besannad när Mogens Glistrup 1983 faktiskt blev dömd för skattebrott.

Sanna Carlstedt tolkade låten på tributalbumet Påtalåtar - en hyllning till Ola Magnell (2005). Därutöver har låten i Magnells version medtagits på samlingsalbumet Ola Magnell: 74-87 (1994) samt Ola Magnell: Guldkorn (2000).

Medverkande 
 Lasse Englund – gitarr
 Jesper Lindberg – banjo
 Ola Magnell – sång, gitarr, munspel
 Christian Paulin – elbas

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar
Sångtext på Ola Magnells officiella hemsida

Svenskspråkiga sånger
Sånger 1975
Sånger av Ola Magnell
Hans Peder Pedersen-Dan

Hans Peder Pedersen-Dan, född 1 augusti 1859 i Itzehoe, död 21 april 1939 i Hellerup, var en dansk skulptör.

Familj 
Hans Peder Pedersen-Dan var son till vaktchefen Ole Pedersen-Dan och Elisabeth Sophie Johansen. Hans bror, Christian Pedersen-Dan, var ryttmästare.

Den 20 augusti 1892 i Köpenhamn ingick Pedersen-Dan äktenskap med dottern till författaren Georg Emil Betzonich, Johanne Agnete Theresia Betzonich. Hon var också skulptör, och makarna utförde några verk tillsammans.

Liv 
Efter att ha utbildat sig till stenhuggare i Århus företog Pedersen-Dan en Europaresa. Under 1880-talet studerade han skulptur i Tyskland och Italien, bland annat hos Georg Christian Freund. I Rom läste han vid den konstindustriella skolan Museo artistico industriale samt vid den romerska konstakademin. Efter avslutad utbildning 1887 reste han runt i Medelhavsområdet fram till sin återkomst till Danmark. Under sitt fortsatta liv vistades han i perioder i Italien och Frankrike.

Konstnärskap 
Pedersen-Dan arbetade främst i brons och marmor. Hans konstnärskap karakteriserades av nationalromantiska motiv och en naturalistisk stil. Bland hans mest kända verk finns bronsstatyn Landsoldaten med den lille hornblæser i Köpenhamn och Holger Danske i Kronborgs slott. Han utförde även dopfunterna i Frederikshavn Kirke och Esajas Kirke i Köpenhamn.

Hans debututställning ägde rum i Rom 1886. Under sitt liv utställde han bland annat på Nordiska utställningen i Köpenhamn 1888, på världsutställningen i Paris 1889 samt flera gånger i danska Charlottenborg.

Utmärkelser 
Utbildningen vid Museo artistico industriale avslutade Pedersen-Dan med en bronsmedalj, och den vid Konstakademin i Rom med två silvermedaljer. Han erhöll det danska konstakademiens lilla guldmedalj 1889 för reliefen Jakob tilvender sig sin fader Isaks velsignelse och mottog flera stipendier. År 1898 utnämndes han till riddare av Dannebrogsorden.

Källor 

Danska skulptörer
Mottagare av Dannebrogorden
Skulptörer under 1800-talet
Skulptörer under 1900-talet
Danska konstnärer under 1800-talet
Danska konstnärer under 1900-talet
Personer från Itzehoe
Födda 1859
Avlidna 1939
Män
Mary Surratt

Mary Elizabeth Jenkins Surratt, född i maj 1823 i Waterloo, Maryland, död 7 juli 1865 i Washington, D.C., var en amerikansk pensionatsägare som dömdes för att ha deltagit i konspirationen för att mörda president Abraham Lincoln. Hon dömdes till döden och hängdes och blev därmed den första kvinnan som avrättats av USA:s federala regering. Hon var mor till John H. Surratt Jr, som senare blev åtalad men inte dömd för mordet.

Rättegången, som genomfördes av en militär domstol, mot Mary Surratt skildras i spelfilmen The Conspirator från 2010, producerad och regisserad av Robert Redford.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Födda 1823
Avlidna 1865
Personer som blivit avrättade genom hängning i USA
Personer som blivit avrättade av USA under 1800-talet
Kvinnor
Personer från Maryland
Ungmön dansar

"Ungmön dansar" är en sång från 1975 av den svenske musikern Ola Magnell. Den finns med på hans andra studioalbum Nya perspektiv (1975).

Låten spelades in i Metronomes studio och producerades av Anders Burman och Thommie Fransson. Tekniker var Janne Hansson, Lasse Holmberg och Rune Persson. 

Triple & Touch tolkade låten på albumet T & T (1993). Därutöver har låten i Magnells version medtagits på samlingsalbumen Ola Magnell: 74-87 (1994) och Ola Magnell: Guldkorn (2000).

Medverkande 
 Ola Magnell – sång, gitarr

Källor

Fotnoter 

Svenskspråkiga sånger
Sånger 1975
Sånger av Ola Magnell
När jag dör

"När jag dör", egentligen "Unrequited to the Nth Degree", är en sång från 1975 av Loudon Wainwright III. I Sverige är den mest känd i Ola Magnells översättning med titeln "När jag dör". Wainwrights version finns med på albumet Unrequited (1975) och Magnells på Nya perspektiv (1975). 

Magnells version spelades in i Metronomes studio och producerades av Anders Burman och Thommie Fransson. Tekniker var Janne Hansson, Lasse Holmberg och Rune Persson. 

Wainwrights version har senare tolkats av John Ewbank och Flying Fish Sailors. Jesper Odelberg tolkade Magnells version på albumet Jesper Odelberg. Därutöver har låten i Magnells version medtagits på samlingsalbumen Ola Magnell: 74-87 (1994) och Ola Magnell: Guldkorn (2000).

Medverkande (Magnells version)
 Lasse Englund – gitarr
 Ola Magnell – sång, gitarr

Källor

Fotnoter 

Svenskspråkiga sånger
Engelskspråkiga sånger
Sånger 1975
Sånger av Ola Magnell
Atilla Kiss B.

Atilla Kiss B. (ungersk namnordning Kiss B. Atilla), född 28 januari 1963 i Huedin i Rumänien, är en ungersk operasångare (tenor). Han debuterade vid den ungerskspråkiga operan i Cluj-Napoca 1993, och har alltsedan dess spelat uteslutande huvudroller i såväl ungerska som internationella operauppsättningar. 2002 spelade och sjöng han titelrollen i filmatiseringen av Ferenc Erkels opera Bánk bán.

2002 mottog han det ungerska Frans Lizst-priset, och 2015 Kossuth-priset.

Ungerska operasångare
Födda 1963
Män
Levande personer
Ungerska sångare under 1900-talet
Ungerska sångare under 2000-talet
Bronsåldersfigurinen från Sankt Olofs socken

Bronsåldersfigurinen från Sankt Olofs socken i Skåne är en liten massiv kvinnofigurin av brons som hittades i ett grustag i mitten av 1800-talet. Hon räknas tillhöra yngre bronsålder, 900–500 f.Kr. (Montelius period V–VI).  Den lilla figurinen är avbildad naken med undantag av en eller möjligen en dubbel ring runt halsen. Hon håller armarna i midjan så att de bildar en krok och händerna är särskilt markerade. Delar av benen saknas. Längden är 10,95 cm och största bredden över armarna 4,3 cm.  Ytterligare sex figuriner av samma typ är hittade i Skåne samt en i Västergötland. Vidare är tre kända från Själland och en från Pommern. Ser man till utbredningen koncentrerar de sig till båda sidor Öresund. Alla ligger nära kusten, med undantag av figurinen från Västergötland.
Figurinerna är bland arkeologer tolkade som prästinnor eller gudinnor och kopplas samman med de så kallade offerfynden av halsringar i brons som finns från samma tid. Halsringarna är i naturlig storlek och hittade i mossar eller grunda vatten, antingen ensamma eller i par. I några fall ligger många tillsammans. Halsringarna ser likadana ut som de som de små figurinerna har om halsen. Tillsammans anses figurinerna och halsringarna vara uttryck för en fruktbarhetsgudinna i slutet av bronsåldern. Halsringarna har hittats i många olika delar av Skandinavien och har därmed en vidare utbredning än de hittills funna figurinerna.

En alternativ tolkning av figurinerna har framförts av professor Mats P. Malmer. Den går ut på att figurerna också kan ha utgjort viktlod i ett viktsystem med anknytning till östra Medelhavsområdet varifrån sådana system är kända från bronsåldern.

Den exakta fyndplatsen för figurinen är okänd – den ingick tidigare i friherre Claes Kurcks samling, och enda kända fyndinformationen var att den hittats i ett grustag i denna socken. En tid innan hans samling deponerades till Historiska museet lämnade han in en kopia av figuren. 

Figurinen från Sankt Olofs socken är utställd på Historiska museet i Stockholm.

Källor

Externa länkar 
 Föremålsbild på Flickr (Historiska museet, Stockholm)
 Gudar och gudinnor (webbplats Historiska museet, Stockholm)

Fornfynd i Sverige
Skånes historia
Fornfynd från bronsåldern
Föremål på Statens historiska museum
Figuriner
Lejonansikte, Hemming Ödgislessons ätt

Lejonansikte, Hemming Ödgislasons ätt är en nutida benämning på en medeltida ätt som förde ett lejonansikte i vapnet. Samma vapenbild fördes också av Bengt Nilssons ätt. Någon släktskap mellan de två ätterna har inte gått att påvisa. Ätten utdog innan Sveriges Riddarhus grundades 1625, varför den aldrig introducerades där som adelsätt.

Hemming Ödgislason nämns tidigast 1303 och var då riddare. 1321 var han riksråd och 1323 svenskt sändebud vid Nöteborgsfreden. Han levde ännu 1328. Han hade en dotter och fyra söner:
Gunhild Hemmingsdotter nämns från sitt första gifte 21 januari 1323 då hon fick morgongåva av Kettil Kettilbjörnsson (Gren). Hon var i ett senare gift med marsken Anund Finvidsson (Stallare), och tredje gången gift med Jöns Algotsson (Hjorthorn, Algot Jonssons ätt).
Jon Hemmingsson nämns 1333-1349. Han var väpnare 1335 och blev riddare mellan 1340 och 1343.
Nils Hemmingsson nämns första gången 1340. 3 juli 1343 ger han som morgongåva två gårdar till hustrun Ingeborg Ulfsdotter (Ulv).
Bengt Hemmingsson nämns första gången 1340. Arvskiftet efter honom hölls 1343.
Arvid Hemmingsson var kanik i Uppsala 1344 och nämns sista gången 1349.
Jon Hemmingsson var far till riddaren Anund Jonsson (Lejonansikte).

Källor

Noter 

Medeltida svenska ätter
Elisabeth Helms

Elisabeth Helms, född 25 juni 1946, är en svensk översättare.

Hon har översatt spanskspråkig litteratur från främst Latinamerika av bland andra Carlos Fuentes, Mario Vargas Llosa, José Maria Arguedas, Antonio Muñoz Molina, Juan Carlos Onetti, Octavio Paz och Carlos Ruiz Zafón. Hon har även översatt dansk och engelskspråkig litteratur, bland annat flera av Minette Walters kriminalromaner.

Priser
1991 – Svenska Akademiens översättarpris

Källor
Världslitteratur.se
Libris

Noter

Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Översättare från spanska
Översättare från engelska
Översättare från danska
Mottagare av Svenska Akademiens översättarpris
Vällingklockan

Vällingklockan, även När vällingklockan ringde, är en sång från 1977 av den svenske musikern Ola Magnell. Den finns med på hans tredje studioalbum Höstkänning (1977).

Låten spelades in 4 juni 1977 i Muscle Shoals Sound Studio, Sheffield, Alabama, USA och producerades av Anders Burman. Medverkade gjorde Magnell (sång), Barry Beckett (klaviatur), Ken Bell (gitarrer), Jimmy Johnson (gitarrer), David Hood (bas) och Roger Hawkins (trummor). Även Marie Bergman medverkade på sång.

Bergman tolkade låten på Närma mej (1977) och Kristofer Åström och Ronny Eriksson gjorde en version tillsammans på tributalbumet Påtalåtar - en hyllning till Ola Magnell (2005). Därutöver har den i Magnells version medtagits på samlingsalbumet Ola Magnell: 74-87 (1994) samt Ola Magnell: Guldkorn (2000).

Medverkande 
 Barry Beckett – klaviatur
 Ken Bell – gitarrer
 Marie Bergman – sång
 Roger Hawkins – trummor
 David Hood – bas
 Jimmy Johnson – gitarrer
 Ola Magnell – sång

Se även
 Vällingklocka

Källor

Fotnoter 

Svenskspråkiga sånger
Sånger 1977
Sånger av Ola Magnell