kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mesophylla macconnelli

Mesophylla macconnelli är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1901. Mesophylla macconnelli är ensam i släktet Mesophylla som ingår i familjen bladnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Denna fladdermus blir 40 till 50 mm lång (huvud och bål), har 29 till 34 mm långa underarmar och väger 5 till 9 g. Arten saknar svans. Den tjocka pälsen har på huvudet och på ovansidan en ljusbrun till vitaktig färg och den blir fram till bakdelen mörkare. Undersidan är ännu ljusare till vit. Mesophylla macconnelli har en gråbrun flygmembran. Påfallande är den gula färgen på öronen, på hudfliken vid näsan (bladet) och på delar av underarmarna, inklusive tummen. Det som skiljer arten från alla andra bladnäsor är konstruktionen av gommen som bildas bland annat av en porös benplatta.

Arten kan skiljas från Vampyressa pusilla genom att den saknar en ljus strimma i ansiktet. Dessutom är den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen naken. De inre knölarna på de andra molarerna i underkäken är hos Mesophylla macconnelli små eller de saknas helt. Hos Vampyressa är de däremot stora.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i Central- och Sydamerika från södra Nicaragua till Bolivia och till den brasilianska delstaten Mato Grosso do Sul. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1100 meter över havet. Mesophylla macconnelli vistas vanligen i ursprungliga städsegröna skogar och i delvis förändrade regnskogar. I torra landskap hittas den ibland nära vattendrag.

Ekologi 
Individerna vilar i träd eller i buskar. De bygger ett slags tält av stora blad från palmer. I tältet sover upp till åtta fladdermöss tillsammans. Enligt Walkers tillåter honor med ungar inga andra vuxna djur i boet men hos Kunz & Pena finns delvis motstridiga uppgifter. I reviret finns ofta flera tält och flockens medlemmar byter mellan dessa. Ett tält används vanligen 4 till 5 månader. Mera sällan utnyttjas trädens håligheter som viloplats. Mesophylla macconnelli äter främst frukter som kompletteras med pollen.

Honor har en kull med en unge per år. Tidpunkten för födelsen varierar beroende på utbredning.

Bevarandestatus 
Denna fladdermus har bra förmåga att anpassa sig till landskapsförändringar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
macconnelli
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllops falcatus

Phyllops falcatus är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1839.  Phyllops falcatus är ensam i släktet Phyllops som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.
 P. f. falcatus
 P. f. haitiensis

Den senare listades tidigare som självständig art.

Beskrivning 

Denna fladdermus når en kroppslängd av cirka 48 mm och en svans saknas. Pälsen har en mörkbrun färg, ibland med grå skugga. Frän släktet Artibeus skiljer sig Phyllops falcatus i detaljer av skallens och tändernas konstruktion. Arten har en bra utvecklad hudflik (blad) på näsan och en vit fläck på varje axel. Några fingerben är böjda som en skära.

Arten förekommer på Kuba, Hispaniola och Caymanöarna. Habitatet utgörs av skogar med tät undervegetation. Exemplar som troligen var på vandring hittades på ögruppen Florida Keys som tillhör USA.

Individerna vilar bland annat i byggnader och i trädens kronor. Där bildar de små flockar med upp till fem medlemmar. Födan utgörs främst av frukter. Upphittade honor hade en unge.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
falcatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllostomus

Phyllostomus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Utseende 
Större arter som Phyllostomus hastatus blir 100 till 130 mm långa (huvud och bål), har en underarmlängd av 83 till 97 mm och en vingspann av cirka 457 mm. De kan väga 50 till 142 g. Mindre arter som Phyllostomus discolor når en kroppslängd (huvud och bål) av ungefär 75 mm, en underarmlängd av 55 till 65 mm och en vikt mellan 20 och 40 g. Svansen är hos släktet 10 till 25 mm lång. Arternas päls har på ovansidan en mörkbrun, rödbrun eller gråbrun färg. Undersidan är vanligen lite ljusare.

Liksom de flesta andra medlemmar av familjen bladnäsor har dessa fladdermöss ett blad (hudflik) på näsan. Öronen står långt ifrån varandra och skallen är kraftig byggd. Vid underläppen finns en V-formig grop samt små vårtor. Arterna har en säckformig körtel på strupen som är bättre utvecklad hos hanar.

Ekologi 
Släktets medlemmar lever i olika habitat. De fångades i täta skogar och i öppna landskap. Ofta vistas de nära vattenansamlingar men de kan leva i torra områden. Individerna vilar i grottor, i vägtrummor, i byggnader och i trädens håligheter. Där bildar de mer eller mindre stora kolonier. Mindre kolonier av Phyllostomus elongatus hade upp till 15 medlemmar och stora kolonier av Phyllostomus hastatus kan ha flera tusen medlemmar.

Födans sammansättning är beroende på art och utbredningsområde. Mindre arter äter nektar, pollen, frukter och insekter. Större arter livnär sig dessutom av mindre ryggradsdjur som ödlor eller små fladdermöss. En studie från Centralamerika hittade nästan uteslutande rester av insekter i arternas mage.

Hos Phyllostomus hastatus och Phyllostomus discolor registrerades grupper inom en koloni med en dominant hane och flera honor, liksom ett harem. Dessutom förekommer ungkarlsgrupper med upp till 17 hanar. I kolonier som består av haremsgrupper föds ungarna nästan samtidig. Hos andra kolonier är fortplantningstiden fördelad över hela året eller ungarnas födelse är kopplad till regntiden.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Phyllostomus discolor, förekommer från södra Mexiko till centrala Bolivia och sydöstra Brasilien.
 Phyllostomus elongatus, lever i norra Sydamerika öster om Anderna, likaså till centrala Bolivia och sydöstra Brasilien.
 Phyllostomus hastatus, har nästan samma utbredningsområde som Phyllostomus discolor men når bara norrut till södra Belize.
 Phyllostomus latifolius, hittas i Amazonområdet norr om Amazonfloden. I Colombia finns en isolerad population norr om bergstrakterna.

IUCN listar alla arter som livskraftiga (Least Concern).

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Phyllostomus
Phyllostomus discolor

Phyllostomus discolor är en fladdermusart som beskrevs av Wagner 1843. Phyllostomus discolor ingår i släktet Phyllostomus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Arten når en absolut längd av 90 till 102 mm, inklusive en 9 till 17 mm lång svans. Underarmarna är 60 till 66 mm långa, bakfötternas längd är 16 till 20 mm, öronen är 17 till 22 mm stora och vikten ligger mellan 30 och 45 g. Liksom hos andra bladnäsor förekommer en hudflik (bladet) på näsan med en grundform som liknar en hästsko samt en spetsig övre del. Pälsens grundfärg är allmänt rödbrun. Hos hannar blir framsidan vitaktig på grund av den vita vätskan från en körtel på bröstet. Svansen är helt inbäddad i den smala svansflyghuden.

Utbredning 
Arten förekommer i Central- och Sydamerika från södra Mexiko till Bolivia och området kring São Paulo i Brasilien. Fladdermusen kan anpassa sig till flera olika habitat. Den hittas främst i låglandet upp till 600 meter över havet och ibland upp till 1160 meter.

Ekologi 
Phyllostomus discolor jagar insekter och äter frukter, nektar samt pollen. Den vilar i trädens håligheter och i grottor. En koloni med upp till 25 exemplar består av en eller flera haremsgrupper med en hanne och upp till 12 honor. Allmänt förekommer ingen fast parningstid. I några regioner som Costa Rica föds ungarna oftast vid början av regntiden.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
discolor
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllostomus elongatus

Phyllostomus elongatus är en fladdermusart som först beskrevs av E. Geoffroy 1810.  Phyllostomus elongatus ingår i släktet Phyllostomus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i norra Sydamerika öster om Anderna söderut till Bolivia och området kring Sao Paulo i Brasilien. Habitatet utgörs främst av tropiska regnskogar. Nära vattendrag kan Phyllostomus elongatus hittas i torrare landskap.

En hane, några honor och deras ungar bildar en liten flock som liknar ett harem. Dessutom finns ungkarlsflockar. Flera flockar vilar tillsammans i trädens håligheter eller i grottor. Arten äter främst frukter samt lite nektar, pollen och insekter. Den är aktiv efter skymningen och före gryningen. Insekter fångas ovanpå trädens kronor.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
elongatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllostomus hastatus

Phyllostomus hastatus är en fladdermusart som först beskrevs av Peter Simon Pallas 1767.  Phyllostomus hastatus ingår i släktet Phyllostomus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 11,8 till 13,8 cm, en vingspann av 51,5 till 56,2 cm samt en vikt av 80,5 till 120,4 g vad som gör den till Amerikas näst största fladdermus efter stor spjutnäsa. Den har cirka 8 cm långa underarmar. Honor är allmänt lite mindre och lättare än hannar. Den korta pälsen varierar i färgen mellan svartbrun, bruns, gråbrun eller rödbrun. Djurets flygmembran, öronen och hudflikarna på näsan (bladet) är svartaktiga. Näsans blad består av en hästskoformig del och en uppsatt del som liknar ett spjut. Phyllostomus hastatus har en säckformig kroppsdel på strupen som innehåller en körtel. Kroppsdelen är tydligast hos hannar. I varje käkhalva finns 2 framtänder, en hörntand, 2 premolarer och 3 molarer. Arten saknar vita hårspetsar vad som skiljer den frän Phyllostomus discolor. I motsats till Phyllostomus elongatus finns inga vita ställen på flygmembranen.

Utbredning 
Arten förekommer från Guatemala och Belize i Centralamerika till centrala Bolivia och den brasilianska delstaten São Paulo. Habitatet varierar mellan skogar, jordbruksmark och stadsnära områden. Individerna vilar även i byggnader.

Ekologi 
Hos denna fladdermus förekommer flockar med en vuxen hanne och flera honor samt ungkarlsflockar. När Phyllostomus hastatus letar efter föda är varje exemplar ensam men de håller inget långt avstånd från varandra. Födosöket sker främst under kvällen. Viloplatsen används antingen av en enda flock eller flera flockar bildar en koloni som kan ha upp till 585 medlemmar.

Arten jagar flygande insekter med hjälp av ekolokaliseringen och ljudets frekvens ligger mellan 32 och 55 kHz. Dessutom äter Phyllostomus hastatus frukter, nektar och pollen. I sällsynta fall ingår mindre gnagare, småfåglar eller andra fladdermöss i födan.

Efter parningen som sker mellan oktober och december samt dräktigheten föder honan i april eller maj en enda unge. Under de första dagarna följer ungen med på moderns rygg under utflykter. Äldre ungar stannar i boet. Ungen diar sin mor cirka 50 dagar och efter ungefär 2 månader kan den själv flyga. Könsmognaden infaller efter två år.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
hastatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Phyllostomus latifolius

Phyllostomus latifolius är en fladdermusart som först beskrevs av Thomas 1901.  Phyllostomus latifolius ingår i släktet Phyllostomus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i norra Sydamerika i Colombia, Venezuela, regionen Guyana och norra Brasilien. Troligen föredrar Phyllostomus latifolius samma habitat som andra fladdermöss av samma släkte. Den vilar bland annat i grottor, ibland tillsammans med fladdermöss av släktet Carollia.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
latifolius
Däggdjur i neotropiska regionen
Lionycteris spurrelli

Lionycteris spurrelli är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1913. Lionycteris spurrelli är ensam i släktet Lionycteris som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna blir cirka 50 mm långa (huvud och bål) och har en cirka 10 mm lång svans. Deras päls är rödbrun till brun. Liksom närbesläktade bladnäsor har Lionycteris spurrelli en långsträckt nos och en lång tunga med små knölar. Hudfliken vid näsan (bladet) är kortare och bredare än hos släktet Lonchophylla. Arten skiljer sig dessutom genom en avvikande tandkonstruktion från andra bladnäsor. Djuret väger cirka 9 g och hanar är i genomsnitt lite tyngre än honor.

Denna fladdermus förekommer i norra Sydamerika från Amazonområdet norrut och kanske i södra Panama. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Habitatet utgörs bland annat av regnskogar och fuktiga savanner. Lionycteris spurrelli besöker även fruktträdodlingar och trädgårdar.

Individerna vilar i grottor och bergssprickor. Där bildar de ibland kolonier med upp till tusen medlemmar. Troligen har Lionycteris spurrelli samma föda som släktet Lonchophylla, alltså nektar, pollen, frukter och insekter.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
spurrelli
Däggdjur i neotropiska regionen
Trachops cirrhosus

Trachops cirrhosus är en fladdermusart som först beskrevs av Johann Baptist von Spix 1823.  Trachops cirrhosus är ensam i släktet Trachops som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Arten blir 76 till 88 mm lång (huvud och bål), har en 12 till 21 mm lång svans och 57 till 64 mm långa underarmar. Den väger cirka 32 g. Pälsen har på ryggen en mörkbrun till svartbrun färg, ibland med röd skugga. Undersidan är ljusare till gråbrun. Trachops cirrhosus kännetecknas av vårtor på munnen. Dessutom är öronen större än huvudet.

Denna fladdermus förekommer i Centralamerika och i Sydamerika öster om Anderna. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Mexiko till centrala Bolivia och södra Brasilien. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Habitatet utgörs främst av fuktiga städsegröna skogar. Ibland uppsöker Trachops cirrhosus lövfällande skogar nära vattenansamlingar.

Individerna vilar i grottor, bergssprickor, trädens håligheter, vägtrummor och byggnader. Där bildar de vanligen mindre grupper med cirka 6 medlemmar. Sällan förekommer större kolonier. De jagar insekter samt mindre ryggradsdjur som grodor, ödlor, småfåglar och små däggdjur (även andra fladdermöss). Några individer fångar främst grodor och därför fick arten det engelska trivialnamnet "frog-eating bat". De kan skilja mellan giftiga och ätliga grodor när de tolkar grodornas läten. Vissa ofarliga grodor i Panama ändrade därför sina läten.

Parningstiden varierar troligen beroende på utbredning. Honor föder en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
cirrhosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Nycteris arge

Nycteris arge är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1903. Nycteris arge ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra och centrala Afrika från Sierra Leone till Uganda och västra Kenya samt söderut till Kongo-Kinshasa och norra Angola. Habitatet varierar mellan regnskogar, savanner, öppna landskap med några träd samt galleriskogar. Individerna vilar på dagen under träd som ligger på marken samt i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
arge
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris gambiensis

Nycteris gambiensis är en fladdermusart som först beskrevs av K. Andersen 1912.  Nycteris gambiensis ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Som alla hålnäsor har arten ett hål i näsan och bredvid finns hudflikar. Med 35 till 44 mm långa underarmar är arten en liten till medelstor medlem i familjen. Pälsens färg på ovansidan är medelbrun, sepiabrun eller beige. Ibland är avsnittet nära hårens rot mörkare. På undersidan är pälsen lite ljusare. Nycteris gambiensis har en tragus i örat som liknar en omvänd päron. Vingarna är svartbruna och svansflyghuden är brun. Framtänderna i överkäken har två knölar pa toppen. Med undantag av könsorganen har honor och hannar samma utseende. Hos den liknande arten Nycteris thebaica är skillnaden mellan den mörka ovansidan och den ljusa undersidan tydligare.

Kroppslängden (huvud och bål) är 45 till 50 mm, svansen är 45 till 55 mm lang, bakfötternas längd är 11 till 13 mm, öronen är 24 till 30 mm stora och vikten ligger vid 7 till 9 g.

Arten förekommer i västra Afrika från Senegal och södra Mali till centrala Nigeria. Habitatet utgörs främst av savanner. Nycteris gambiensis besöker även människans samhällen och ödemark. Individerna vilar på dagen i grottor eller i byggnader. De bildar kolonier som kan ha några tiotal eller några hundra medlemmar.

Några populationer påverkas av landskapets omvandling till jordbruksmark. I lämpliga regioner är Nycteris gambiensis talrik. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
gambiensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris grandis

Nycteris grandis är en fladdermusart som beskrevs av Peters 1865. Nycteris grandis ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus är med en kroppslängd av cirka 16 cm (med svans) och en vikt av 36 till 43 g den största arten i familjen hålnäsor. Den har ungefär 6,4 cm långa underarmar och en vingspann av cirka 35 cm. Öronen är i genomsnitt 3,1 cm långa. På ovansidan förekommer rödbrun päls och undersidan är täckt av ljusare päls med grå skugga.

Arten förekommer med två populationer i Afrika. En från Guinea Bissau till östra Kongo-Kinshasa och den andra i östra Tanzania, östra Zambia, östra Zimbabwe och norra Moçambique. Habitatet varierar mellan savanner, skogar i låglandet och öppna landskap med flera träd. Nycteris grandis vilar främst i trädens håligheter samt i byggnader och i vägtrummor. Den kan även sova i bergssprickor eller i andra gömställen.

Nycteris grandis jagar huvudsakligen insekter som kompletteras med små fiskar, grodor och även andra fladdermöss. Honor föder en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
grandis
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris hispida

Nycteris hispida är en fladdermusart som först beskrevs av Johann Christian Daniel von Schreber 1775.  Nycteris hispida ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus blir med svans ungefär 9 cm lång. Den har 3,6 till 4,5 cm långa underarmar, en vingspann av cirka 28 cm och ungefär 2,5 cm långa öron. Andra hålnäsor har allmänt större öron. Ovansidan är täckt av mörkbrun päls och på undersidan är pälsen något ljusare. Öronen och flygmembranen är däremot mörkare brun. Liksom hos andra hålnäsor är hudflikarna på näsan (bladet) uppdelade i mitten. En T-formig struktur vid den långa svansens slut förekommer likaså. Öronen är längre än huvudet.

Arten förekommer i stora delar av Afrika från södra Mauretanien i väst till Etiopien i öst och söderut till Angola och Zambia. En liten avskild population finns i östra Sydafrika. Habitatet varierar mellan savanner, skogar i låglandet och träskmarker. Nycteris hispida vilar i trädens håligheter, i grottor, i termitstackar eller i den täta växtligheten. Där sover individerna ensam eller i mindre grupper med upp till 20 medlemmar.

Denna fladdermus jagar olika flygande och marklevande insekter, ofta nära ljuskällor. Därför besöker den ibland byggnader under födosöket. Arten använder ekolokalisering för att hitta sina byten och dessutom finns olika läten för kommunikationen, främst mellan ungar och modern. Nycteris hispida har en eller kanske två parningstider per år under våren och hösten och per kull föds en unge. Allmänt antas att fortplantningssättet är lika som hos andra släktmedlemmar. Fladdermusen jagas av ugglor och kärrhökar samt vid viloplatsen av olika landlevande rovdjur.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
hispida
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris intermedia

Nycteris intermedia är en fladdermusart som beskrevs av Paul Aellen 1959. Nycteris intermedia ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus blir 84 till 105 mm lång, inklusive en 41 till 53 mm lång svans. Den har 36 till 38 mm långa underarmar, en vingspann av 235 till 255 mm, 7 till 10 mm långa bakfötter, 20 till 24 mm långa öron och en vikt av 6 till 9 g. På ovansidan förekommer brunaktig päls i flera olika nyanser och undersidans päls är vanligen lite ljusare. Nycteris intermedia har mörkbruna till svarta öron med undantag av insidan nära huvudet som är ljusare. På nosen finns bara glest fördelade hår och köttfärgad hud. Fladdermusens flygmembran har en brun till svart färg. Oberoende av artepitet intermedia (latin för medelstor) i det vetenskapliga namnet är arten en av de minsta i familjen hålnäsor. Namnet syftar däremot på fladdermusens medelstora öron (i jämförelse med kroppslängden).

Arten förekommer i västra och centrala Afrika från Sierra Leone till Ghana respektive från Kamerun till västra Tanzania och söderut till nordöstra Angola. Individerna vistas främst i fuktiga skogar i låglandet och dessutom besöker arten galleriskogar och fuktiga savanner.

Mindre flockar av Nycteris intermedia vilar i trädens håligheter. Dessutom registrerades ensam sovande exemplar i grottor och i byggnader. Arten jagar insekter genom att plocka de från växtligheten eller även från marken. Antagligen föds bara en unge per kull, liksom hos andra familjemedlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
intermedia
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris javanica

Nycteris javanica är en fladdermusart som beskrevs av E. Geoffroy 1813. Nycteris javanica ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer på Java, på östra Timor och på mindre öar i samma region. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2500 meter över havet. Individerna vilar ensam eller i par i grottor som ligger intill skogar eller nära trädodlingar. Kanske använder Nycteris javanica liksom andra hålnäsor trädens håligheter som sovplats.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
javanica
Däggdjur i orientaliska regionen