kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hydrophis schistosus

Hydrophis schistosus är en ormart som beskrevs av Daudin 1803. Hydrophis schistosus ingår i släktet Hydrophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
De största exemplaren är cirka 140 cm långa. Liksom hos andra havsormar är svansen och bålen avplattad. Kännetecknande är den lite utskjutande främre delen av överkäken som påminner om en kort näbb. Denna del är även lite nedåt böjd. Grundfärgen varierar hos vuxna exemplar mellan olivgrön och ljus gröngrå på ovansidan samt vit på undersidan. På grundfärgen förekommer många mörka tvärband som är bredast på ryggens topp. Mönstret blir otydlig hos gamla exemplar.

Utbredning 
Arten förekommer vid kusterna i havet från Persiska viken över norra Indiska oceanen och den sydostasiatiska övärlden till Nya Guinea och norra Australien. Den dyker vanligen ner till 30 meter under havsytan. Hydrophis schistosus besöker även angränsande floder och insjöar nära floderna. Havets eller flodernas botten behöver vanligen vara mjuk.

Ekologi 
Individerna jagar främst malartade fiskar samt andra vattenlevande djur. Denna orm kan vara aktiv på dagen och på natten. Hydrophis schistosus hittar sin föda med hjälp av känselsinnet. Bytesdjuret lamslås med hjälp av giftet och det slukas sedan helt.

Honor av en viss population får sina ungar ungefär samtidig och därför ökar det lokala beståndet vid dessa tillfällen markant. Hydrophis schistosus lägger inga ägg utan föder levande ungar. De största honorna kan föda 30 ungar per tillfälle. Ungarna är vid födelsen 21 till 24 cm långa (utan svans). Könsmognaden infaller för honor efter 18 månader och den första kullen föds när honan är ungefär 24 månader gammal. Endast 10 till 20 procent av ungarna blir äldre än ett år och ungefär 6 procent av honorna blir tillräcklig gamla för att fortplanta sig. Enstaka individer lever fyra år. I de flesta regioner sker parningen mellan september och oktober.

Från artens gift är 1,5 milligram tillräcklig för att döda en människa.

Bevarandestatus 
Många exemplar dör som bifångst i samband med fiske. Troligtvis påverkas beståndet negativt av vattenföroreningar. Artens gift kan döda en människa och därför dödas Hydrophis schistosus själv när den hittas i fiskenät. I Thailand fångas individer för att komma åt giftet som har olika användningsområden. Denna orm är fortfarande vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
schistosus
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Hydrophis zweifeli

Hydrophis zweifeli är en ormart som beskrevs av Kharin 1985. Hydrophis zweifeli ingår i släktet Hydrophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den amerikanska herpetologen Richard G. Zweifel.

Arten är känd från en enda individ som hittades i mynningen av floden Sungai Sepik (Papua Nya Guinea). Fyndet gjordes 1966. Antagligen besöker den vikar och sund mellan de mindre öarna i närheten. Enligt en teori är djuret identisk med Hydrophis schistosus. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
zweifeli
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus

Aipysurus är ett släkte av ormar. Aipysurus ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

De flesta arter blir upp till en meter lång och Aipysurus laevis kan nå en längd av två meter. Släktets medlemmar förekommer i norra Australien, Nya Guinea och Nya Kaledonien och de vistas där vid strandlinjen. Arterna jagar antagligen fiskar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Aipysurus apraefrontalis
 Aipysurus duboisii
 Aipysurus eydouxii
 Aipysurus foliosquama
 Aipysurus fuscus
 Aipysurus laevis
 Aipysurus tenuis

The Reptile Database listar ytterligare två arter:

 Aipysurus mosaicus
 Aipysurus pooleorum

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Aipysurus
Aipysurus apraefrontalis

Aipysurus apraefrontalis är en ormart som beskrevs av Smith 1926. Aipysurus apraefrontalis ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på mindre öar som tillhör Western Australia. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Havsormar
apraefrontalis
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus duboisii

Aipysurus duboisii är en ormart som beskrevs av Bavay 1869. Aipysurus duboisii ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet och vid kusterna från Timor (östra Indiska oceanen) över norra Australien och Nya Guinea till Nya Kaledonien (sydvästra Stilla havet). Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Havsormar
duboisii
Kräldjur i australiska regionen
Kräldjur i orientaliska regionen
Aipysurus eydouxii

Aipysurus eydouxii är en ormart som beskrevs av Gray 1849. Aipysurus eydouxii ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet och vid kusterna i Sydostasien och fram till Nya Guinea. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
eydouxii
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus foliosquama

Aipysurus foliosquama är en ormart som beskrevs av Smith 1926. Aipysurus foliosquama ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Fjällen på ormens kropp överlappar varandra och de liknar blad i utseende. Ovansidan har oftast en rödbrun till violett färg. Nära svansen förekommer ljusare band. Aipysurus foliosquama är vanligen 60 till 90 cm lång och honor är allmänt större än hanar.

Utbredning 
Arten förekommer på mindre öar mellan nordvästra Australien och Nya Guinea. Den vistas även i havet. Öarna tillhör delstaten Western Australia. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Ekologi 
När ormen simmar i havet vistas den vanligen vid kanten av klippor och den dyker inte djupare än 10 meter. En population vid Shark Bay håller vanligen i områden där havets botten är täckt av sjögräs.

Individerna lever vanligen ensam och grupper dokumenteras endast tillfällig. Denna orm har fiskar som sömnfiskar (Eleotridae) och arter av släktet Halichoeres som föda. Ibland ingår ålartade fiskar i födan. För att hitta födan letar Aipysurus foliosquama med huvudet i klippornas eller korallrevens håligheter.

Mellan parningen och ungarnas födelse ligger vanligen 6 till 7 månader. Vid varje tillfälle föds endast ett fåtal ungar. Individerna blir könsmogna efter ungefär två år. Denna orm kan leva 8 till 10 år.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
foliosquama
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus fuscus

Aipysurus fuscus är en ormart som beskrevs av Tschudi 1837. Aipysurus fuscus ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet och vid kusterna från Timor till västra Australien och Nya Guinea. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Havsormar
fuscus
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus laevis

Aipysurus laevis är en ormart som beskrevs av Lacépède 1804. Aipysurus laevis ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet kring Nya Guinea och Australien samt västerut till Timor. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
laevis
Kräldjur i australiska regionen
Aipysurus tenuis

Aipysurus tenuis är en ormart som beskrevs av Lönnberg och Andersson 1913. Aipysurus tenuis ingår i släktet Aipysurus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid nordvästra Australien. Den simmar främst i havet, antagligen i områden med sandig grund eller med sjögräs.

Källor 

Havsormar
tenuis
Kräldjur i australiska regionen
Emydocephalus

Emydocephalus är ett släkte av ormar. Emydocephalus ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arterna är med en längd upp till en meter små till medelstora ormar. De förekommer i havsområden mellan det sydostasiatiska fastlandet och norra Australien. Individerna vistas nära rev i närheten av kusten. De äter främst fiskrom. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Emydocephalus annulatus
 Emydocephalus ijimae

The Reptile Database listar ytterligare en art:

 Emydocephalus szczerbaki

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Emydocephalus
Emydocephalus annulatus

Emydocephalus annulatus är en ormart som beskrevs av Krefft 1869. Emydocephalus annulatus ingår i släktet Emydocephalus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet nära kusten i Sydostasien och i den australiska regionen. Den registrerades bland annat vid centrala Filippinerna, vid norra Australien och fram till Nya Kaledonien. Individerna når fram till cirka 40 meter under havsytan. Grunden kan utgöras av klippor, sand och korallrev. Födan utgörs uteslutande av fiskägg, främst från frökenfiskar, slemfiskar och smörbultar. Emydocephalus annulatus vilar på havets botten intill klippor. Ofta syns grupper av flera exemplar tillsammans som antagligen har ett socialt liv.

Flera exemplar dör när de hamnar som bifångst i fiskenät. Aktiviteter som är negativ för korallrev och för fiskar som är beroende av korallrev påverkar även denna orm negativ. Vid några korallrev minskade den lokala populationen markant. I andra regioner är Emydocephalus annulatus fortfarande vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Havsormar
annulatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Emydocephalus ijimae

Emydocephalus ijimae är en ormart som beskrevs av Stejneger 1898. Emydocephalus ijimae ingår i släktet Emydocephalus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet nära kusten vid södra Japan (främst kring Ryukyuöarna), Taiwan och sydöstra Kina. Individerna dyker vanligen till ett djup av 40 meter. Havsgrunden kännetecknas av klippor och korallrev. Emydocephalus ijimae äter uteslutande fiskrom. Enligt ett fåtal studier parar sig honor för första gången under andra eller tredje sommaren efter födelsen. Hos arten sker ingen äggläggning. Ormens bett är giftigt.

Aktiviteter som har negativ påverkan på korallreven drabbar även ormen. I området registrerades olika korallsjukdomar. I lämpliga habitat är Emydocephalus ijimae fortfarande vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
ijimae
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i orientaliska regionen
Hydrophis stokesii

Hydrophis stokesii är en ormart som beskrevs av Gray 1846. Hydrophis stokesii ingår i släktet Hydrophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i havet nära kusterna från Iran och Oman över Indien, Malackahalvön och den sydostasiatiska övärlden till Filippinerna, södra Nya Guinea och norra Australien. Den når vid västra Stilla havet norrut till Taiwan och östra Kina. Individerna vistas i områden som är upp till 50 meter djupa. Havets grund kan vara klippig, sandig eller slammig. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Hydrophis stokesii besöker även korallrev. Den jagar främst fiskar av familjen smörbultar (Gobiidae) men även andra fiskar som ungar av släktet Synanceia. Flera exemplar kan väga över 2 kg och den tyngsta kända individen vägde 5,14 kg.

Några exemplar dör som bifångst i fiskenät. I delar av utbredningsområdet är Hydrophis stokesii vanligt förekommande och i andra delar är den sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Havsormar
stokesii
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Laticauda

Laticauda är ett släkte av ormar. Laticauda ingår i familjen giftsnokar. 

Arterna är med en längd av upp till 1,5 meter medelstora till stora ormar. De förekommer i Sydostasien och fram till norra Australiens kust. De vistas vid steniga stränder och i områden som liknar vadehavet. Släktets medlemmar jagar fiskar. Hos de flesta arter lägger honor ägg. Äggen göms ofta i grottor.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Laticauda colubrina
 Laticauda crockeri
 Laticauda guineai
 Laticauda laticaudata
 Laticauda saintgironsi

The Reptile Database listar ytterligare tre arter:

 Laticauda frontalis
 Laticauda schistorhyncha
 Laticauda semifasciata

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
Laticauda
Laticauda colubrina

Laticauda colubrina är en ormart som beskrevs av Schneider 1799. Laticauda colubrina ingår i släktet Laticauda och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid östra Indiska oceanen och kring Stilla havet från östra Indien och Sri Lanka över Sydostasien, Australien och Japan till Centralamerika och södra Mexiko. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
colubrina
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Kräldjur i neotropiska regionen
Laticauda crockeri

Laticauda crockeri är en ormart som beskrevs av Slevin 1934. Laticauda crockeri ingår i släktet Laticauda och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på ön Rennell som tillhör Salomonöarna. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
crockeri
Kräldjur i australiska regionen
Laticauda saintgironsi

Laticauda saintgironsi är en ormart som beskrevs av Cogger och Heatwole 2005. Laticauda saintgironsi ingår i släktet Laticauda och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Nya Kaledonien och vid angränsande ögrupper. Den vistas främst i havsvattnet till ett djup av 80 meter. Individerna jagar huvudsakligen ålfiskar. De besöker även landet upp till 100 meter över havet och honor lägger sina ägg på land. Vandrande exemplar dokumenterades vid Indien, Karolinerna och Nya Zeeland. På land gömmer sig Laticauda saintgironsi ofta under stenar, mellan trädens rötter och i bon av kilstjärtslira.

På grund av urbanisering vid kusten som etablering av turistanläggningar blir lämpliga områden för äggläggning mindre och färre. Laticauda saintgironsi gömmer sig i korallrev och när korallreven försvinner saknar ormen skydd. Ormen är fortfarande vanligt förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Havsormar
saintgironsi
Kräldjur i australiska regionen
Laticauda guineai

Laticauda guineai är en ormart som beskrevs av Heatwole, Busack och Cogger 2005. Laticauda guineai ingår i släktet Laticauda och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid södra kusten av Nya Guineas östra halvö. Den vistas främst i havsvattnet till ett djup av 10 meter. Individerna jagar huvudsakligen ålfiskar. De besöker även landet och honor lägger sina ägg på land.

På grund av urbanisering vid kusten blir lämpliga områden för äggläggning mindre och färre. Laticauda guineai gömmer sig i korallrev och när korallreven försvinner saknar ormen skydd. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
guineai
Kräldjur i australiska regionen
Salomonelaps par

Salomonelaps par är en ormart som beskrevs av Boulenger 1884. Salomonelaps par är ensam i släktet Salomonelaps som ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir vanligen lite längre än en meter. Den förekommer på Bougainville samt på Salomonöarna. Salomonelaps par vistas främst i skogar. Den jagar ödlor som kompletteras med groddjur och andra ormar.

Källor 

Havsormar
par
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis

Pseudechis är ett släkte av ormar. Pseudechis ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arterna är med en längd upp till 2 meter stora ormar. De förekommer i Australien och på Nya Guinea. Habitatet varierar mellan tropiska fuktiga skogar och öknar. Släktets medlemmar jagar bland annat groddjur, ödlor, mindre ormar och små däggdjur. Honor lägger ägg. Det giftiga bettet är mycket farligt för människor.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Pseudechis australis
 Pseudechis butleri
 Pseudechis colletti
 Pseudechis guttatus
 Pseudechis pailsei
 Pseudechis papuanus
 Pseudechis porphyriacus

The Reptile Database listar ytterligare 2 arter:

 Pseudechis rossignolii
 Pseudechis weigeli

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Pseudechis pailsei

Pseudechis pailsei är en ormart som beskrevs av Hoser 1998. Pseudechis pailsei ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Australien i norra Queensland. Honor lägger ägg.

Källor 

Havsormar
pailsei
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis australis

Pseudechis australis, ofta kallad mulga, är en ormart som beskrevs av Gray 1842. Pseudechis australis ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i nästan hela Australien med undantag av de sydligaste delarna. Habitatet varierar mellan fuktiga skogar och öknar. Pseudechis australis är främst dagaktiv i södra Australien och nattaktiv i norra Australien. Födan utgörs av små däggdjur, av groddjur och av kräldjur. Ibland äts exemplar av samma art. Äggen kläcks inuti honans kropp (ovovivipari).

Flera exemplar dödas av den introducerade agapaddan. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Havsormar
australis
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis butleri

Pseudechis butleri är en ormart som beskrevs av Smith 1982. Pseudechis butleri ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Western Australia i Australien. Habitatet varierar mellan buskskogar och skogar som domineras av Acacia aneura. Pseudechis butleri kan vara dag- och nattaktiv. Födan utgörs främst av ödlor och av andra ormar. Honor lägger 7 till 12 ägg per tillfälle. Artens bett är giftigt.

Några exemplar fångas och hölls som terrariedjur. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
butleri
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis colletti

Pseudechis colletti, ibland kallad Colletts orm eller Colletts kobra, är en giftig ormart som beskrevs av George Albert Boulenger år 1902. Pseudechis colletti ingår i släktet Pseudechis, och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade. Pseudechis colletti finns i Queensland i Australien.

Arten är med en genomsnittlig längd av 1,5 meter en medelstor till stor orm. Bålen har i tvärsnitt nästan en cirkelrund form. Den är täckt av mörkbruna och rödbruna fjäll som skapar ett kopparfärgat mönster. Fjällen på huvudet är betydlig större än på andra kroppsdelar.

Individerna är under sommaren nattaktiva och under den kalla årstiden aktiva på dagen. De vistas i gräsmarker och i öppna skogar. Antagligen gömmer sig arten i jordhålor eller bakom tät växtlighet. Troligen jagar arten groddjur, mindre ormar och små däggdjur. Fortplantningssättet är inte känt. Hos de flesta andra släktmedlemmar lägger honor ägg men Pseudechis porphyriacus föder levande ungar (vivipari).

Källor 

Havsormar
colletti
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis guttatus

Pseudechis guttatus är en ormart som beskrevs av De Vis 1905. Pseudechis guttatus ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Australien i sydöstra Queensland och nordöstra New South Wales. Den lever bland annat i skogar, i klippiga områden med glest fördelad växtlighet, nära vattendrag och i tillfälliga träskmarker. Individerna är vid varmt väder nattaktiva och annars dagaktiva. De gömmer sig ofta under träbitar eller i underjordiska bon som skapades av andra djur. Födan utgörs av små groddjur, kräldjur och däggdjur. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas regionalt av intensivt jordbruk. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
guttatus
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis papuanus

Pseudechis papuanus är en ormart som beskrevs av Peters och Doria 1878. Pseudechis papuanus ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer på södra och sydöstra Nya Guinea. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 650 meter över havet. Individerna lever i savanner, i skogar och i träskmarker. De är vanligen dagaktiva med de vilar under dagens hetaste timmar. Födan utgörs av små groddjur, kräldjur, däggdjur och kanske fåglar. Honor lägger 7 till 11 ägg per tillfälle.

Flera exemplar dör när de äter den introducerade och giftiga agapaddan. Pseudechis papuanus är allmänt sällsynt. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Havsormar
papuanus
Kräldjur i australiska regionen
Pseudechis porphyriacus

Pseudechis porphyriacus är en ormart som beskrevs av Shaw 1794. Pseudechis porphyriacus ingår i släktet Pseudechis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Denna orm förekommer i östra och södra Australien i Queensland, New South Wales, Victoria och sydöstra South Australia. Arten kan leva i olika habitat men den hittas oftast intill vattenansamlingar. Födan utgörs främst av groddjur och ödlor som kompletteras med små fåglar, däggdjur och andra ormar. Honor lägger inga ägg utan föder 8 till 40 ungar under våren.

Många individer dör när de äter den introducerade och giftiga agapaddan. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Trots att det är en giftorm anses dess gift inte nödvändigtvis vara dödligt för människor. Cirka 20 dokumenterade fall av personer som har blivit bitna av ormen i Australien sedan 2005 har inte resulterat i några dödsfall.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. p. porphyriacus
 P. p. eipperi
 P. p. rentoni

Källor

Externa länkar 

Havsormar
porphyriacus
Kräldjur i australiska regionen
Oxyuranus temporalis

Oxyuranus temporalis är en ormart som beskrevs av Doughty, Maryan, Donnellan och Hutchinson 2007. Oxyuranus temporalis ingår i släktet taipaner, och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Australien.

Oxyuranus temporalis har en ljusbrun färg på ovansidan och huvudet är ännu ljusare brun. På bålen kan olivgråa skuggor förekomma. Ormens undersida är gulvit och ögonen har en svart färg.

Källor

Externa länkar 

Taipaner
temporalis
Kräldjur i australiska regionen