kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Auliscomys sublimis

Auliscomys sublimis är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1900.  Auliscomys sublimis ingår i släktet Auliscomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 92 till 118 mm och en vikt av 28 till 44 g är arten lite mindre än andra medlemmar av släktet Auliscomys. Svansen är med en längd av 49 till 64 mm tydlig kortare. Bakfötterna är 21 till 23 mm långa och öronen är 19 till 23 mm stora. Den mjuka pälsen på ovansidan har allmänt en ljus gulbrun färg men några glest fördelade svarta hår förekommer. Huvudet kännetecknas av mer spräcklig päls samt av vitaktiga kinder. Bålens sidor är ljusare än ryggen. Det finns en tydlig gräns mot den ljusgråa till vita undersidan. Fram- och baktassarnas ovansida är täckt med silvervita hår. På öronens insida förekommer fina gula hår. Många exemplar har en ljus fläck bakom varje öra.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i Anderna från södra Peru över västra Bolivia och nordöstra Chile till nordvästra Argentina. Arten vistas där i höga höjder mellan 3800 och 5500 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga områden med glest fördelad gräs. Typiska växter i regionen är fjädergräss, några buskar och Azorella compacta.

Ekologi 
Individerna vilar ibland tillsammans i håligheter under stenar. Auliscomys sublimis hittades även i underjordiska bon av kamråttor (Ctenomys). Denna gnagare är nattaktiv. Födan utgörs av växtdelar. De kompletteras troligtvis beroende på höjdläget med insekter. Hos några undersökta honor registrerades upp till fem ungar. Troligtvis sker fortplantningen under den torra perioden.

Källor 

Hamsterartade gnagare
sublimis
Däggdjur i neotropiska regionen
Atherurus macrourus

Atherurus macrourus är en däggdjursart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Atherurus macrourus ingår i släktet kvastpiggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten har liksom det andra kvastpiggsvinet en ganska smal kropp. Den blir 36,5 till 60 cm lång och väger 1,0 till 4,3 kg. Kroppen är täckt av päls och av många mer eller mindre stela taggar. Taggarna är mjukast på buken, på huvudet och på extremiteterna. De kan vara upp till 10 cm långa och de stela taggarna är avplattade med rännor på ovansidan. Pälsen har på ryggen en svartbrun till grå färg medan buken är ljusgrå till ljusbrun. Namnet kvastpiggsvin syftar på en tofs av borstiga hår vid svansens spets som påminner om en kvast. Huvudet kännetecknas av små ögon och små avrundade öron.

Mellan taggarna på stjärten förekommer borstiga hår med en fjällig yta. När dessa hår skakas framkallas ett skramlande ljud som är en varningssignal.

Utbredning och habitat 
Piggsvinet förekommer i Sydostasien från nordöstra Indien (Assam) och sydöstra Kina till Malackahalvön och Vietnam. Arten vistas främst i låglandet och hittas där i tropiska regnskogar och andra skogar.

Ekologi 
En flock består vanligen av ett föräldrapar och deras ungar från olika kullar. Kullens storlek varierar allmänt mellan fyra och åtta individer. Flocken vilar tillsammans på dagen i en självgrävd underjordisk hålighet med en tunnel som kan vara 3,5 meter lång. Boet fodras med gräs innan nya ungar föds. Under natten letar de vuxna individerna och de äldre ungarna ofta ensam efter föda. De kan vandra upp till 15 km vid dessa tillfällen. Födan utgörs främst av växtdelar som rötter, rotfrukter, bark, unga växtskott, grönsaker och frukter som hittas på marken. I mindre mått äter arten insekter och kadaver.

Med hjälp av taggarna har bra förmåga att försvara sig mot fiender. Trots allt faller några individer offer för större kattdjur, större hunddjur och större ugglor.

I kyligare regioner sker parningen bara under årets varma årstider och i andra områden kan honan para sig hela året. Antalet kullar per år kan vara ett eller två och per kull föds upp till två ungar. De är ganska bra utvecklade och kan öppna sina ögon kort efter födelsen. Ungarna diar sin mor upp till två månader och de blir könsmogna under andra levnadsåret. Hos de äldre ungarna deltar även fadern i uppfostringen. Livslängden antas vara lika som hos andra jordpiggsvin, alltså cirka 15 år i naturen och upp till 23 år i fångenskap.

Källor

Externa länkar 

Kvastpiggsvin
macrourus
Däggdjur i orientaliska regionen
Sydafrikanskt piggsvin

Sydafrikanskt piggsvin (Hystrix africaeaustralis) är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1852. Hystrix africaeaustralis ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 2 underarter.

Utseende 
Arten blir med svans 71 till 76 cm lång och den väger 12 till 18 kg. Liksom hos andra piggsvin är bålens ovansida täckt av långa taggar som är försedda med band i svart och vit, dessutom är några mindre taggar inblandade. På huvudet och på halsens topp samt sidorna förekommer en man av långa hår. Andra delar av kroppen är täckta med mer eller mindre styva hår. Vid båda sidor av nacken kan det finnas en bredare vit strimma. Taggarna vid svansen är delvis ihåliga och de rasslar vid hastiga rörelser. Individer som känner sig hotade kan rikta upp taggarna.

Utbredning och habitat 
Piggsvinet förekommer i södra Afrika från Kongo-Brazzaville och Kenya till Sydafrika. Arten vistas i mera öppna habitat som busk- och gräsmarker. Den undviker täta skogar.

Ekologi 
Vanligen bildar ett föräldrapar och ungarna från olika kullar en liten flock som delar samma bo (eller upp till tre bon) i reviret. Boet övertas vanligen från jordsvinet (Orycteropus afer) och modifieras av piggsvinet. Tunnelsystemet är komplext med många ingångar och flera kamrar. Individerna är aktiva på natten och de äter olika växtdelar. Ofta gräver arten i marken för att komma åt rötter och rotfrukter. I regioner med jordbruk äter den bland annat potatis, pumpa, majs och frukter som ligger på marken. Sydafrikanskt piggsvin kan äta några växter som är giftiga för människor och boskapsdjur. Arten gnager gärna bark från Burkea africana och från andra träd. Träden har efteråt mindre motstånd mot bränder.

Honor kan vara brunstiga under olika årstider. Under andra tider är vaginan täckt med en membran. De flesta ungar föds under sommaren efter 93 eller 94 dagar dräktighet. Ofta föds bara en unge per kull men tvillingar och trillingar förekommer likaså. Nyfödda ungar har redan korta mjuka taggar. De diar sin mor 3 till 4 månader. Även fadern deltar i uppfostringen, till exempel genom att bevaka ungarna när de vistas utanför boet. Skulle ungarna under de första månaderna falla offer för ett rovdjur kan honan få ytterligare en kull under samma år.

Hanar och honor blir tidigast könsmogna efter två år men de parar sig först när de har lämnad föräldrarnas flock.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i etiopiska regionen
Vithalsat piggsvin

Vithalsat piggsvin (Hystrix indica) är en däggdjursart som beskrevs av Kerr 1792. Hystrix indica ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten är med en vikt av 11 till 18 kg en medelstor medlem i släktet egentliga piggsvin. Den blir 70 till 90 cm lång (huvud och bål) och har en 8 till 10 cm lång svans. Ovansidan är täckt av många taggar som varierar i längd och tjocklek. Kortare taggar är vanligen tjockare. De längsta taggarna med en längd på 15 till 30 cm börjar vid axlarna. Taggarna har brun eller svart grundfärg och flera vita band. Några taggar är ihåliga och med deras hjälp kan det vithalsade piggsvinet framkalla ett skallande ljud för att varna artfränder för fiender. På svansen är taggarna kortare och vitaktiga. Arten är dessutom utrustad med breda tassar och bakfötter som bär kraftiga klor. Det svenska trivialnamnet syftar på vitaktiga borstiga hår på halsens undersida som förekommer hos flera, men inte alla individer.

Utbredning och habitat 
Piggsvinet förekommer i västra och sydvästra Asien från västra Turkiet och Israel till Kazakstan, Indien och Sri Lanka. Isolerade populationer finns i Saudiarabien och Jemen. Arten vistas i olika habitat som skogar, busk- och gräsmarker samt jordbruksmark och trädgårdar.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i grottor, i bergssprickor eller i underjordiska håligheter. Boet grävs vanligen själv och har en längre tunnel samt en större kammare. Vithalsat piggsvin äter främst växtdelar som frukter, spannmål och rötter. Ibland gnager det på ben eller på mineraler. I jordbruksområden betraktas arten som skadedjur på grönsaker.

Arten jagas av stora kattdjur som tiger och leopard samt av människor.

En hane och en hona lever vanligen i monogama par. Efter dräktigheten som varar cirka 240 dagar föds två till fyra ungar. Ungarna har vid födelsen öppna ögon och redan mjuka taggar.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Kortsvansat piggsvin

Kortsvansat piggsvin (Hystrix brachyura) är en däggdjursart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Hystrix brachyura ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer däremot mellan 5 underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 56 till 73,5 cm, en svanslängd av 8 till 11,5 cm och en vikt av 10 till 18 kg. Den har 7,5 till 9,3 cm långa bakfötter och 2,5 till 3,8 cm stora öron. På främre bålen är taggarna bruna med vita spetsar vad som syns som vita streck. De långa taggarna på bakkroppen är däremot vita med en brun sektion i mitten. De ihåliga taggarna på svansen är 20 till 30 cm långa och de frambringar ett skallrande läte när de skakas. Hos honor förekommer tre par spenar.

Piggsvinet förekommer i Sydostasien från östra Nepal och sydöstra Kina över Malackahalvön till Sumatra och Borneo. Arten vistas där i låglandet och i upp till 1300 meter höga bergstrakter. Habitatet varierar mellan skogar, gräsmarker och jordbruksmark. Den bygger boet i skyddet av stenar eller bergssprickor.

I boet lever en liten grupp som oftast är en familj. Kortsvansat piggsvin är aktiv på natten och äter rötter, rotfrukter, bark, gröna växtdelar och frukter som ligger på marken. Individerna som känner sig hotade skallrar med svansen och trummar med foten på marken. De kan även hoppa baklänges och såra fienden med bakkroppens taggar. Honor har upp till två kullar per år. Efter cirka 110 dagar dräktighet föds oftast tvillingar och ibland tre ungar.

Arten jagas för köttets och för andra kroppsdelars skull som används i den traditionella asiatiska medicinen. Beståndet påverkas även av landskapsförändringar. Kortsvansat piggsvin hittas i flera nationalparker och i andra naturskyddsområden. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i orientaliska regionen
Hystrix javanica

Hystrix javanica är en däggdjursart som först beskrevs av F.Cuvier 1823.  Hystrix javanica ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Piggsvinet förekommer på Java och flera mindre öar i samma region (Små Sundaöarna). Arten vistas främst i låglandet och hittas där i olika habitat.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
javanica
Däggdjur i orientaliska regionen
Grovtaggigt piggsvin

Grovtaggigt piggsvin (Hystrix crassispinis) är en däggdjursart som först beskrevs av Albert Günther 1877.  Hystrix crassispinis ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Piggsvinet är endemiskt för Borneo och förekommer där i nästan alla habitat. Arten vistas i låglandet och i upp till 1200 meter höga bergstrakter.

Svansen är kort i jämförelse till övriga kroppen (huvud och bål) och den bär inga taggar vid svansspetsen. Jämförd med kortsvansat piggsvin som likaså förekommer på Borneo har arten taggar vid bakkroppen som huvudsakligen är bruna med vita band nära basen och vid taggarnas spets. Kortsvansat piggsvin har däremot taggar som främst är vita med några svarta band. Grovtaggigt piggsvin har ljusbruna taggar på svansens undersida.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i orientaliska regionen
Filippinskt piggsvin

Filippinskt piggsvin (Hystrix pumila) är en däggdjursart som först beskrevs av Albert Günther 1879.  Hystrix pumila ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 42 till 60 cm (sällan upp till 93 cm), en svanslängd av 2,5 till 19 cm och en vikt mellan 3,8 och 5,4 kg. Kroppen är liksom hos andra jordpiggsvin täckt av avplattade taggar och dessutom förekommer borstiga hår. Taggarna har ljusa spetsar vad som ger ovansidan en mörkbrun till svartaktig färg med ljusa punkter. Dessutom finns en ränna på varje taggarna på undersidan är mjukare och ljusare. Det korta avrundade huvudet kännetecknas av små ögon och öron. Filippinskt piggsvin har fyra fingrar vid framtassarna och fem tår vid bakfötterna. Alla är utrustade med korta klor. Taggarna på svansen är ihåliga vid spetsen och när de skakas framkallas ett rasslande ljud.

Utbredning och habitat 
Piggsvinet är endemiskt för östra Filippinerna. Arten hittas i låglandet på Palawan och mindre öar i samma region. Habitatet varierar mellan skogar, gräsmarker och jordbruksmark.

Ekologi 
När honor inte är brunstig lever varje individ ensam. Enligt en annan källa förekommer små familjegrupper liksom hos de andra egentliga piggsvin. De är aktiva på natten och vandrar ibland 16 km för att hitta föda. Filippinskt piggsvin äter främst växtdelar som rötter, nedfallna frukter eller kokosnöt, jordstam och bär. I mindre mått ingår insekter och kadaver i födan. Arten gnager på ben för att få kalcium och på trä eller bark för att hålla framtänderna korta.

På dagen vilar arten i bergssprickor eller bland trädens rötter. Piggsvinet kan även sova i självgrävda håligheter eller i underjordiska bon som skapades av andra djur. När det känner sig hotad riktar det taggarna upp. När fienden inte försvinner trampar piggsvinet med foten på marken och det skapar ett rasslande läte med svansens taggar. Samtidig utförs en rörelse mot fienden med baksidan framåt.

Honor kan vara brunstiga mellan mars och december. När ett par har hittat sig håller det ihop hela säsongen. Efter parningen är honan 93 till 105 dagar dräktig och sedan föds en eller sällan två ungar. Ungarna börjar med fast föda efter två veckor men först efter tre till fyra månader slutar honan helt med digivning. Könsmognaden infaller efter 9 till 18 månader. Filippinskt piggsvin kan leva 9 till 15 år.

Filippinskt piggsvin och människor 
Detta piggsvin jagas för köttets skull och taggarna används inom konsthantverk. I områden där kokosnötpalmer eller andra träd odlas betraktas arten som skadedjur. Några insekter som parasiterar på piggsvinet kan överföra sjukdomar.

Förutom jakten hotas arten av skogsavverkningar. Ibland fångas den för att hålla den som sällskapsdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i orientaliska regionen
Sumatrapiggsvin

Sumatrapiggsvin (Hystrix sumatrae) är en däggdjursart som först beskrevs av Lyon 1907.  Hystrix sumatrae ingår i släktet egentliga piggsvin och familjen jordpiggsvin. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten blir 45 till 56 cm lång (huvud och bål), har en 2,5 till 19 cm lång svans och väger 3,8 till 4,6 kg. Pälsen har allmänt en mörkbrun färg. På ryggen och på kroppssidorna förekommer många taggar som kan vara upp till 16 cm långa och som är avplattade. Många taggar har vita spetsar vad som framkallar ett fläckigt utseende. Hos vuxna individer växer ihåliga taggar nära svansen. När de skakas hörs ett skallrande ljud. Pälsen bildar ingen man vid halsen.

Utbredning och habitat 
Piggsvinet är endemiskt för Sumatra där arten vistas i låglandet. Habitatet varierar mellan skogar, gräsmarker och jordbruksmark.

Ekologi 
Sumatrapiggsvinet gräver underjordiska bon och ingången göms ofta under stenar eller under omkullkastade träd. Under fortplantningstiden lever ett föräldrapar och deras unge tillsammans men relationen håller bara några månader. Individerna är främst aktiva på natten och de går vanligen på marken. Simförmågan är ganska bra utvecklad.

Parets revir markeras med sekret från analkörtlarna och individerna varnar varandra genom att trumma med foten på marken eller genom att skramla med de ihåliga taggarna. Arten livnär sig av olika växtdelar som örter, frukter, bark, rötter och grönsaker. Kanske äter den i mindre mått kadaver, liksom andra medlemmar av samma släkte. Allmänt vandrar individerna flera kilometer under natten när de letar efter föda.

Fortplantningssättet och livslängden antas vara lika som hos de andra egentliga piggsvinen.

Källor

Externa länkar 

Egentliga piggsvin
Däggdjur i orientaliska regionen
Kustkänguruspringmus

Kustkänguruspringmus (Dipodomys agilis) är en däggdjursart som beskrevs av William Gambel 1848. Dipodomys agilis ingår i släktet känguruspringmöss, och familjen påsmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life, men Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter, D. a. agilis och D. a. perplexus.

Denna gnagare hittas i södra Kalifornien norr om Los Angeles. Den vistas där i kulliga områden och bergstrakter som är täckta av buskar och hed (chaparral) samt på bergstoppar med barrskog.

Källor

Externa länkar 

Känguruspringmöss
Dipodomys
Däggdjur i nearktiska regionen
Dipodomys californicus

Dipodomys californicus är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1890. Dipodomys californicus ingår i släktet känguruspringmöss, och familjen påsmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i norra Kalifornien och i angränsande områden av Oregon. Den lever i gräsmarker, i öppna buskskogar (Chaparral) och i regioner med glest fördelade träd.

Individerna lever i underjordiska bon som grävs själv eller som övertas av en jordekorre. De äter frön, gröna växtdelar och mindre frukter. Honor har mellan februari och september en eller flera kullar med 2 till 4 ungar per kull.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 D. c. eximias
 D. c. californicus

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare en underart, D. c. saxatilis.

Källor

Externa länkar 

Känguruspringmöss
californicus
Däggdjur i nearktiska regionen
Dipodomys compactus

Dipodomys compactus är en däggdjursart som beskrevs av Frederick W. True 1889. Dipodomys compactus ingår i släktet känguruspringmöss och familjen påsmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Allmänt är hannar lite större än honor men de har ett mindre kranium i förhållande till andra kroppsdelar. Flera hanar var med svans 21,6 till 23,0 cm långa och svanslängden var 11,1 till 12,6 cm. De hade 3,6 till 3,8 cm långa bakfötter. Två exemplar av hankön vägde 47 respektive 60 g och två honor hade en vikt av 44 respektive 46 g. Hos några populationer varierar ovansidans pälsfärg mellan gråbrun och rödbrun beroende på årstid. Vid ryggens topp kan inslag av svart förekomma. Arten har vita kinder, bruna öron och två bruna strimmar på svansen – en på toppen och den andra på undersidan.

En annan medlem av samma släkte som allmänt har samma utseende är Dipodomys ordii. Som avvikelse har Dipodomys compactus en kortare svans och nästan inget inslag av orange i ovansidans päls. Dessutom finns skillnader i tofsens form vid svansens spets.

Arten förekommer i södra Texas (USA) och i angränsande regioner av Mexiko, inklusive på de långsträckta öarna framför staternas kustlinje. Den lever i sanddyner, i buskskogar och i savanner. Individerna vilar på dagen i underjordiska bon och de letar på natten efter föda. Dipodomys compactus äter frön och andra växtdelar. Den håller inte vinterdvala. En upphittad hona var dräktig med två ungar.

Källor

Externa länkar 

Känguruspringmöss
compactus
Däggdjur i nearktiska regionen
Texas känguruspringmus

Texas känguruspringmus (Dipodomys elator) är en däggdjursart som beskrevs av Clinton Hart Merriam 1894. Dipodomys elator ingår i släktet känguruspringmöss, och familjen påsmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitet elator i det vetenskapliga namnet är grekiska. Det syftar på djurets goda hoppförmåga.

Arten når en absolut längd av 260 till 345 mm, inklusive en 161 till 205 mm lång svans. Den har 42 till 49 mm långa bakfötter, 10 till 16 mm långa öron och den är vanligen 65 till 90 g tung. Några exemplar kan väga upp till 100 g. Ovansidan är täckt av ljusbrun päls med svart skugga på vissa ställen och undersidans päls är vit. Dipodomys elator kännetecknas av en svartaktig nos och en tjock svans som har en tofs vid slutet. I varje käkhalva finns en framtand, ingen hörntand, en premolar och tre molarer.

Arten lever i en mindre region i Texas i USA nordväst om Dallas. Den vistas där i leriga om råden som är täckta av gräs. Ibland finns ansamlingar av busken eller trädet Prosopis glandulosa. Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i underjordiska tunnelsystem. De äter frön, andra växtdelar och insekter. Dipodomys elator kan uthärda längre tider med endast den vätska som finns i födan. Reviret markeras med luktande vätskor.

Boets tunnlar har tillsammans en längd av cirka 2,5 meter och de ligger ungefär 45 cm under markytan. Det är allmänt ett system med 6 gångar som är sammanlänkade. Dessutom förekommer en kammare som fodras med torrt gräs och minst två utgångar. Boet används även som förrådslager. Texas känguruspringmus går inte i ide. Arten "badar" ibland i sanden för att vårda pälsen och för att markera reviret med doftämnen.

Källor

Externa länkar 

Känguruspringmöss
Däggdjur i nearktiska regionen