kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orla Bundgård Povlsen

Orla Bundgård Povlsen, född 22 april 1918 i Köpenhamn, död 10 oktober 1982 i Lyngby-Tårbæks kommun, var en dansk journalist, författare och poet. Han var gift med författaren Grete Povlsen och far till journalisten Klaus Bundgård Povlsen.

Orla Bundgård Povlsen var son till snickaren Holger Povlsen (1883–1970) och kökschefen Ellen Augusta Olsson (1888–1967). Han växte upp i Rødovre utanför Köpenhamn. Han var utlärd bronssmed, men var mer intresserad av att skriva. Han gick journalistutbildningarna på Roskilde och Askovs folkhögskolor (1940–1944) och arbetade sedan som journalist på Sønderjyden, Hejmdal, Holbæk Amtstidende och Berlingske Tidende (1944–1954). Han var sedan konsult för Gyldendal (1954–1964) och anställd på tidskriften Vindrosen. Hans författardebut kom 1943, då han fick sin första novell publicerad i Social-Demokratens söndagsbilaga. Han gav därefter ut sina första diktsamlingar; Ponny og Pegas (1944) och Festens Vilkaar (1945). Han gav därefter ut den experimentella romanen I Vorherres biograf (1947). Han fortsatte därefter med att skriva dikter, som ofta utgick från människors vardag.

Bibliografi 
 Ponny og Pegas (1944)
 Festens Vilkaar (1945)
 I Vorherres biograf (1947)
 Hverdagsdigte (1953)
 Vågetid (1955)
 Stenbro (1957)
 Vartegn (1959)
 Mur og rum (1962)
 Spor (1964)
 Døgndrift (1966)
 Tidsdigte (1967)
 Tegn i naturen (1969)
 Flammekrebsen (1971)
 Dagligdag (1974)
 Vor tid og fortid (1977)

Priser och utmärkelser 
 Morten Nielsens Mindelegat (1954)
 Frøken Suhrs Forfatterlegat (1957)
 Henrik Pontoppidans Mindefond (1958)
 Emma Bærentzens Legat (1959)
 Adam Oehlenschläger Legatet (1964)
 Holger Drachmann-legatet (1967)
 Jeanne og Henri Nathansens Fødselsdagslegat (1970)
 Johannes Ewals Legat (1977)

Referenser 

Födda 1918
Avlidna 1982
Män
Författare från Köpenhamn
Danska journalister
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Resistograf

Resistograf är ett testinstrument som mäter motståndet som uppstår under borrning, och avger detaljerad information om trädstammar, rötter och timmers insida. Instrumentet uppfanns 1993 av Frank Rinn.

En resistograf används för att undersöka ett träd för att avslöja till exempel röta, sprickor och ihåligheter. Man kan också kontrollera årsringarna samt trädets struktur och tillväxt.  Resistografen arbetar snabbt och orsakar minimal skada på trädet.

Referenser 

Mätinstrument
Kummelby

Kummelby är område och tidigare gård i kommundelen Helenelund i Sollentuna kommun, beläget öster om Sollentunavägen och väster om området Edsviken.

Kummelby gård
Kummelby var en gård redan i förhistorisk tid och på gårdens mark ligger en mängd gravar.  Namnet kommer från ordet kummel som betyder stenröse som markerar en grav. Invid Helenelundsskolan finns ett gravfält med 17 runda låga gravar som är från cirka år 600 till 1000. Utmed Åsgårdsvägen ligger Kummelbyåsens gravfält med en treudd och rektangulära stensättningar. Gravarna tillhör med stor sannolikt dem som bott på Kummelby gård.

Kummelby gård var en förhållandevis stor gård. 1608 skänkte Karl IX gården till sin slottsfogde Erik Jöransson Tegel. Vid en räfst fråndömdes Tegel flera gårdar, bland annat Kummelby. Därefter skänkte Gustav II Adolf gården till finansmannen Erik Larsson von der Linde vars änka sedan sålde gården till Johan Oxenstierna. Johans fars kusin, Gabriel Oxenstierna som höll på att bygga upp Edsbergs gods fick köpa gården 1641. Kummelby gård låg sedan under Edsbergs gods i 200 år. Under 1700-talet låg torp som Alhem, Bergsäter, Eriksberg, Erikslund, Hedvigsdal, Kummelby sjöstuga, Tegelhagen och Helenelund med flera under Kummelby gård.

Kummelby blir bostadsområde
Gårdens mark köptes upp 1918 och bostadshus började byggas. Avtog för att upphöra under 1930-talet. Kummelby gårds byggnader revs 1953. När husen revs upptäckte man en stor runsten, Kummelbystenen. Kummelby kyrka, som uppfördes 1957, ligger på den gamla gårdens mark, men ligger utanför det moderna området Kummelby. Kyrkan blev för liten och revs för att byggas upp igen i något större format. År 2000 invigdes den nya kyrkan.  
 
Helenlundsskolan kom till stånd 1927. Helenelunds biograf byggdes 1936. När biografen lades ner på 1960-talet flyttade baptistkyrkan in. Helenelundskyrkan, ett samfund inom Evangeliska frikyrkan, finns nu i lokalen. Sollentunas första egentliga flerbostadshus från 1943 ligger i Kummelby utmed Vallarestigen och Anhaltsvägen och kallades kaninburarna. Husen var omdiskuterade på när de var nya.

Källor

Helenelund
Sollentuna kommun
Johan Ahlbäck

Johan Adolf Ahlbäck, född 23 februari 1895 i Norrbärke församling, i dåvarande Kopparbergs län, död 3 maj 1973 i samma församling, var en svensk målare. Under fem decennier skapade han tusentals bilder från Bergslagens industrimiljöer. Idag visas delar av Johan Ahlbäcks konst i Ahlbäckssalen på Smedjebackens bibliotek. Johan Ahlbäcks enkla vindsateljé, där han arbetade åren 1951-71, har iordningställts för besökare och ingår i Ekomuseum Bergslagen.

Liv och verk
Hans far var valsverksarbetaren Johan Ahlbäck och hans mor Anna Grandell. Han var verksam som valsverksarbetare hemma i Smedjebacken till 1922 men blev sedan elev vid Wilhelmsons målarskola, han bedrev studier i etsning för Emil Johanson-Thor och Harald Sallberg vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1926–1931. I studiesyfte företog han resor till Paris, Argentina, Uruguay och Brasilien. Hans verk bestod av målningar, teckningar och gravyrer med industrimotiv och placerades bland annat i skolor, Folkets hus, församlingslokaler och kontor. Ahlbäcks verk köptes också in av bland andra Växjö museum och Tekniska museet i Stockholm. Han förblev ogift.

Hans namn lever också vidare i föreningen Johan Ahlbäcks Vänner,  Ahlbäcksstiftelsen och inte minst Ahlbäckpriset som delas ut varje år sedan 1993.

Hans bror Detlof Ahlbäck var också konstnär.

Källor

Noter

Externa länkar
Johan Ahlbäck på Konstnärslexikonett Amanda. Åtkomst 20 november 2012.
Ahlbäck, Johan på Tekniska museets webbplats. Åtkomst 20 november 2012.

Svenska målare under 1900-talet
Personer från Norrbärke socken
Födda 1895
Avlidna 1973
Män
Ekomuseum Bergslagen
Josef Andersson

Josef Andersson, född 16 oktober 1891 i Sibräcka, Tjörn, död 19 februari 1961 i Dals Långed, var en svensk folkskollärare. 

Josef Andersson grundade tillsammans med folkskollärarkollegan Erland Borglund först 1929 Steneby hemslöjdsförening och senare 1934 Stenebyskolorna. Stenebyskolorna har haft olika namn under sin långa verksamhetstid. I dag del av Göteborgs universitet benämnd Stenebyskolan.

Steneby hemslöjdsförening bildades 1929 av folkskollärarna Erland Borglund och Josef Andersson, vilka bland forna elever i Dals Långed brukssamhälle, Steneby socken, grundade studiecirklar med slöjdkurser efter Carl Malmstens slöjdprinciper. Småningom började man saluföra alstren, och en andelsförening bildades. Flera lärare anställdes, slöjdgrenarna utvidgades från att ha omfattat blott smärre bruksting i trä även till metallstakar, halmföremål, lergods och textilier. Steneby hemslöjdsförening uppköper även och saluför alster av slöjdare i hela Älvsborgs län. Företaget står som ekonomisk garant för den 1934 organiserade undervisningsanstalten Steneby skolor för yrkesundervisning, med dels 4-veckorskurser i en mängd slöjdgrenar, dels 4-åriga verkstads- och lärlingsskolor för måleri, smide och möbelsnickeri, dels decentraliserad utbildning för tapetserare, svarvare med mera. I samarbete med Pensionsstyrelsen förekommer här även utbildning av vanföra. Konstnärlig ledare och föreståndare är Erland Borglund. Steneby hemslöjdsförening har varit representerad på ett stort antal utställningar inom och utom Sverige. Produktionen saluföres över hela landet. 

Josef Andersson var gift med Gun Alsholm (1905-1998).

Referenser

Noter

Tryckta källor
om stenby hemslöjdsförening i Svensk uppslagsbok

Externa länkar
skolans webbplats

Födda 1891
Avlidna 1961
Svenska lärare under 1900-talet
Män
Personer från Stenkyrka socken, Bohuslän
Personer inom svensk hemslöjdsrörelse
Culcairn Railway Station

Culcairn Railway Station är en järnvägsstation belägen i byn Culcairn i New South Wales i Australien. Järnvägsstationen betjänas av tågbolaget NSW Trainlink och ligger på banan mellan huvudstäderna Sydney och Melbourne. Stationen, som ligger 596,82 km från Sydney C, öppnades den 1 september 1880. Stationsbyggnaden är av trä, och stationens före detta andra plattform har rivits. Culcairn Railway Station är med på delstaten New South Wales kulturskyddsregister State Heritage Register.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Järnvägsstationer i New South Wales
Järnvägsstationer invigda 1880
1880 i Australien
Hungry Heart

Hungry Heart är en låt skriven och lanserad av Bruce Springsteen. Den släpptes som första singel från albumet The River 1980. Låten blev Bruce Springsteens första hitlåt som nådde topp 10-placering i USA. Den blev även en hit i några europeiska länder, men endast en mindre framgång i Storbritannien. Springsteen hade först tänkt att ge bort låten The Ramones, något hans producent Jon Landau avrådde ifrån. Detta efter att Springsteen gett bort låten "Because the Night" till Patti Smith som fick en stor hit med den.

Låten har funnits med i filmerna Föräldrafritt (1983), The Wedding Singer (1998), och Den perfekta stormen (2000).

Listplaceringar
Billboard Hot 100, USA: #5
UK Singles Chart, Storbritannien: #44
Nya Zeeland: #24
Österrike: #11
Topplistan, Sverige: #17

Källor

Musiksinglar 1980
Sånger av Bruce Springsteen
Engelskspråkiga sånger
Balmoral

Balmoral kan syfta på,

 Balmoral Castle – ett slott i Skottland
 Balmoral – en förort till Brisbane i Australien
Hendrick Mommers

Hendrick Mommers, född i Haarlem omkring 1623, död 1693 eller 1697, var en nederländsk konstnär.

Mommers studerade troligen för Nicolaes Pieterszoon Berchem och Italien och verakde därefter huvudsakligen i Haarlem. Han målade främst landskap och genremåleri.

Källor 
 Holländska mästare i svensk ägo, Nationalmusei utstälningskatalog 309, 1967

Externa länkar 
 
 

Nederländska målare under 1600-talet
Födda 1600-talet
Avlidna 1690-talet
Män
Personer från Haarlem
Gy 2007

Gy 2007 (Gymnasieskola 2007) var en planerad utbildningsreform som skulle innebära stor förändringar i den svenska gymnasieskolan. Reformen stoppades av, den då nytillträdde skolministern, Jan Björklund i oktober 2006. Delar av reformen, bland annat lärlingsutbildningar, infördes senare med utbildningsreformen Gy 2011.

Referenser

Gymnasieutbildning i Sverige
Sveriges utbildningshistoria
2006 i Sverige
Utbildningsåret 2006
Paulus Moreelse

Paulus Moreelse, född 1571 i Utrecht, död där 1638, var en nederländsk konstnär.

Moreelse var lärjunge bland annat till Michiel Janszoon van Miereveld i Delft. 1598-1601 verkade han i Italien och återvände därefter 1602 till Utrecht. Moreelse var även verksam som arkitekt och poet. Han hade talrika lärjungar. Bland Moreelses motiv märks bibliska och mytologiska motiv samt porträtt- och genremåleri.

Moreelse är representerad på Rijksmuseum i Amsterdam med en grupp av ett skyttegille från 1616 samt ett självporträtt, och finns även i flera andra tyska och nederländska samlingar. Kunstmuseet i Köpenhamn har ett damporträtt, på Nivaagaard finns ett herrporträtt. En målning på Nationalmuseum, Porträtt av en man med svart hatt i handen tillskrevs tidigare Moreelse, men bedöms inte längre vara målat av honom.

Som arkitekt utförde han bland annat Katarinaporten och fasaden till Slakthuset i Utrecht.

Källor 

 Holländska mästare i svensk ägo, Nationalmusei utstälningskatalog 309, 1967

Externa länkar 

Nederländska arkitekter
Nederländska konstnärer
Födda 1571
Avlidna 1638
Män
Personer från Utrecht
Henty Railway Station

Henty Railway Station, tidigare Doodle Cooma Railway Station, är en järnvägsstation belägen i byn Henty i New South Wales i Australien. Järnvägsstationen betjänas av tågbolaget NSW Trainlink och ligger på banan mellan huvudstäderna Sydney och Melbourne. Stationen öppnades 1880 som Doodle Cooma Railway Station och bytte den 4 februari 1891 namn till Henty Railway Station. Stationens nuvarande träbyggnad byggdes 1904. Henty Railway Station är med på delstaten New South Wales kulturskyddsregister State Heritage Register.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Järnvägsstationer i New South Wales
Järnvägsstationer invigda 1880
1880 i Australien
Claes Corneliszoon Moeyaert

Nicolaes "Claes" Corneliszoon Moeyaert eller Moyaert, född 1592 i Amsterdam, död där troligen 1669, var en nederländsk konstnär.

Moeyaert reste i Italien, där han särskilt tog intryck av Paul Bril, Adam Elsheimer och Caravaggio. 1618 är han åter påvisbar i Amsterdam. Moyaert påverkades av Pieter Lastman och caravaggisterna i Utrecht, senare av Rembrandt. Han målade främst bibliska, mytologiska och historiska motiv samt porträtt.

Källor 
 Holländska mästare i svensk ägo, Nationalmusei utstälningskatalog 309, 1967

Nederländska målare under 1600-talet
Födda 1592
Avlidna 1600-talet
Män
Konstnärer från Amsterdam
Upplands runinskrifter 43

Runinskrift U 43 är en runsten som står på vänstra sidan om infartsvägen till en gård i Törnby i Skå socken och Ekerö kommun i Uppland. Där placerades stenen 1937. Dess ursprungliga plats var en liten bit längre bort och ute på fältet vid sidan om gatan.

Stenen 
Stenen är av ljusgrå granit och 2,35 meter hög, varav 20 cm befinner sig under markytan. Inskriften befinner sig på två sidor, nämligen på ena bredsidan som vetter mot ÖSÖ och på högra kortsidan som vetter mot NNÖ. Stenen är relativt smal men något bredare längst ner. Runorna följer rundrakens kropp som lägger sig utmed yttre stenkanten. På stenens övre del syns ett stort kristet kors. Ristningen är tydlig och välbevarad. Runornas höjd är 7-9 cm  och ornamentiken går i Urnesstil. 

Stenen restes i 1000-talets mitt av de tre bröderna Ofeg, Sigmar och Fröbjörn till minne av deras far Jörund. Modern i familjen hette Gunna. Den från runor översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften 
Runsvenska: ofaikr : ok : sikmar : ok : fraibiarn : þiR : raistu : at : iarut : faþr : sin : bota : gunum : irnfastr : iuk : runaR : þasi : 

Normaliserad: OfæigR ok Sigmarr ok Frøybiorn þæiR ræistu at Iarund, faður sinn, bonda GunnuR. Ærnfastr hiogg runaR þessi.

Nusvenska: Ofeg och Sigmar och Fröbjörn de reste (stenen) efter Jörund, sin fader, Gunnas man. Ärnfast högg dessa runor.

Formler 
Stenens inskrift inleds med en minnesformel; även kallad för resarformel: OfæigR ok Sigmarr ok Frøybiorn þæiR ræistu at Iarund, faður sinn, bonda GunnuR, där det framgår att stenen restes av bröderna Ofeg, Sigmar och Fröbjörn till minne av deras far Jörund. Vi får även veta att Jörund varit gift med Gunna, som antagligen även är mor till de tre bröderna. Inskriften innehåller varken nekrolog eller förbön. Den avslutas med ristarsignaturen som befinner sig på stenens högra kortsida: Ærnfastr hiogg runaR þessi, ristaren hette således Ärnfast.

Datering 
Runstenen är från vikingatiden . Enligt Gräslunds datering efter stilperioder av ornamentiken skulle stenens rundjur och helhetsintrycket kunna klassas som Pr3 . Detta tyder på att stenen är rest mellan åren 1025 och 1075.

Ristaren 
Ristaren Ärnfast har varit verksam inom Färentuna härad, Sollentuna härad och Danderyds skeppslag. Han har tillverkat ytterligare tre runinskrifter nämligen U41, U79 och U123. Även U51 kan med stor sannolikhet attribueras till honom.

Se även 
Runologi
Lista över Upplands runinskrifter
Lista över fasta fornminnen i Ekerö kommun
Lista över runristare

Referenser

Noter

Externa länkar 

Avritning av U43 hos Stockholms läns musueum
Nuvarande plats U43, Eniro
Ursprunglig plats U43, Eniro

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Ekerö kommun
Ahlbäckpriset

Ahlbäckpriset är ett pris som utdelas till konstnärer som verkar i konstnären Johan Ahlbäcks anda. Johan Ahlbäckstiftelsen i Smedjebacken delar sedan 1993 ut denna utmärkelse för att främja arbetarkonst och arbetarkultur.

Mottagare av priset
1993 – Hans Tollsten från Borlänge
1995 – Julie Leonardsson från Smedjebacken
1996 – Ulla Zimmerman från Borås
1997 – Gösta Backlund från Borlänge
1998 – Stefan Teleman från Norrköping
1999 – Åse Marstrander (född 1944), grafiker och tecknare från Mariefred
2000 – Ulla Wennberg från Stockholm
2001 – Svante Rydberg från Ludvika
2002 – Roine Jansson, bildkonstnär från Österbybruk
2003 – Ulla Grytt från Stockholm
2004 – Jean Hermansson, fotograf från Malmö
2005 – Ingmar Aldenhov från Trelleborg
2006 – Maria Söderberg från Stockholm
2007 – Jan Annerborn (född 1956), bildkonstnär från Sandviken
2008 – Britt-Marie Rydberg (född 1951), textilkonstnär från Ludvika
2009 – Robert Nyberg från Farsta
2010 – Yngve Svedlund från Skärholmen
2011 – Lennart Engström (född 1953), dokumentärfotograf från Uppsala
2012 – Reino Laitasalo (född 1929), målare från Finland
2013 - Lars R. Melander (född 1946), tecknare från Uddevalla
2014 – Peter Nyblom (född 1945), fotograf från Fagersta
2015 – Ulrika Mars (född 1976), textilkonstnär från Stockholm
2016 – Erik Styrbjørn Pedersen (född 1946) bildkonstnär från Danmark
2017 – Stefan F. Lindberg (född 1951), dokumentärfotograf och författare
2018 – Anders Björnhager (född 1958), bildkonstnär från Borlänge
2019 – Helene Schmitz (född 1960), fotograf från Stockholm
2020 – Jessica Fleetwood
2021 – Ulrika Linder (född 1984), serietecknare
2022 – 
2023 – Kalle Brolin, konstnär

Källor

Noter

Externa länkar
Johan Ahlbäckstiftelsen: Pristagare genom åren Smedjebackens kommuns webbplats. Åtkomst 20 november 2012.

Priser och utmärkelser instiftade 1993
Konstpriser och -stipendier i Sverige
Kultur i Smedjebackens kommun
The Rock Railway Station

The Rock Railway Station, tidigare Kingston Railway Station och Hanging Rock Railway Station, är en järnvägsstation belägen i byn The Rock i New South Wales i Australien. Järnvägsstationen betjänas av tågbolaget NSW Trainlink och ligger på banan mellan huvudstäderna Sydney och Melbourne. Stationen öppnades den 1 september 1880 som Kingston Railway Station och bytte den 28 december 1892 namn till Hanging Rock Railway Station, som i sin tur bytte den 10 februari 1893 namn till Henty Railway Station. Stationens murtegelplattform och träbyggnad byggdes 1880. The Rock Railway Station är med på delstaten New South Wales kulturskyddsregister State Heritage Register.

Referenser

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Järnvägsstationer i New South Wales
Järnvägsstationer invigda 1880
1880 i Australien
Hägerstensåsens medborgarhus

Hägerstensåsens medborgarhus (fastigheten Valutan 1) är ett medborgarhus i hörnet Riksdalervägen / Sparbanksvägen i stadsdelen Hägerstensåsen i södra Stockholm. Fastigheten är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär "särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt".

Bakgrund
Medborgarhuset i Hägerstensåsen är ett exempel på ett Community centre, ett modebegrepp bland 1940-talets arkitekter och stadsplanerare. Ett Community center var hjärtat i de grannskapsförorter som var rådande stadsbyggnadsideal i Storbritannien och som introducerades i Sverige i mitten av 1940-talet. Arkitekt Uno Åhrén översatte "Community center" med "Medborgarhus" och han ritade ett av de första i Årsta centrum. Tanken var att medborgarhusen skulle efterträda Folkets Hus som sociala mötespunkter. Till skillnad från Folkets hus skulle medborgarhusen vara allaktivitetshus, öppet alltid för alla.

Beskrivning
I utbyggnaden av Hägerstensåsen reserverades mark för ett medborgarhus i stadsplanen från 1943. För utformningen av stadsplanen svarade arkitektfirman Ancker-Gate-Lindegren. Fyra år senare bildades föreningen som skulle stå för administration och skötsel av ett framtida medborgarhus. Arkitekten Bengt Gate på Ancker-Gate-Lindegren reste 1949 tillsammans med föreningens ordförande, Olsson & Rosenlunds direktör Fritz Eriksson, på en studieresa till London för att hämta inspiration bland nyuppförda Community centers. 

Huset uppfördes i rött murtegel av byggnadsfirman Erik Wallin AB. Beställare var Stockholms stads fastighetskontor. Komplexet är delat i två hälfter, en vuxenflygel och en ungdomsflygel. Huvudentrén är dock gemensam. På grund av sviktande finanser invigdes det först i september 1957.

Arne Jones stod för den konstnärliga utsmyckningen med en relief i betong över portiken mellan de båda huskropparna. Medborgarhuset innehåller bland annat föreningslokaler, vilka förvaltas av den 1977 bildade ideella föreningen Hägerstensåsens medborgarhusförening.

Källor

Noter

Externa länkar

Hägerstensåsens medborgarhus webbplats

Medborgarhus i Sverige
Hägerstensåsen
Byggnader och anläggningar i Söderort
Kulturhus i Sverige
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Wagga Wagga Railway Station

Wagga Wagga Railway Station, tidigare South Wagga Wagga Railway Station, är en järnvägsstation belägen i staden Wagga Wagga i New South Wales i Australien. Järnvägsstationen betjänas av tågbolaget NSW Trainlink och ligger på banan mellan huvudstäderna Sydney och Melbourne. Stationen öppnades den 1 september 1879 som South Wagga Wagga Railway Station och bytte den 1 mars 1882 namn till Wagga Wagga Railway Station. Stationens plattform och byggnad, båda av murtegel, byggdes 1879. Wagga Wagga Railway Station är med på delstaten New South Wales kulturskyddsregister State Heritage Register.

Referenser

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Järnvägsstationer i New South Wales
Järnvägsstationer invigda 1879
1879 i Australien
Pyssestenen

Pyssestenen är en fornlämning utanför Röke i Hässleholms kommun. Stenen är försedd med hällristningar i form av 25 skålgropar, samt en avlång och en rännformig fördjupning. Skålgroparna finns på stenblockets ovansida och varierar i storlek mellan fyra och tio centimeter i diameter och är mellan en halv och fyra centimeter djupa.

Källor 
, Riksantikvarieämbetet.

Fornminnen i Skåne
Hällristningar i Sverige
Hässleholms kommuns historia
Skålgropar
Skånes förhistoria
Hedda Gunneng

Hedda Gunneng, under en period Roll, född 2 november 1945 i Oslo, är en svensk latinist och medeltidsforskare. Hon är prefekt för institutionen för humaniora och samhällsvetenskap vid högskolan på Gotland. Hon är mor till musikerna Johanna Roll och Nora Roll samt Vibeke Gunneng.
 
Gunneng blev filosofie kandidat i Stockholm 1967, filosofie doktor i latin i Stockholm 1973 på avhandlingen Hans Brask: Latinsk korrespondens 1523 som handlar om en svensk senmedeltida latinsk handskrift, och docent i latin vid Lunds universitet 1980. Hon var redaktör vid enheten för Svenskt Diplomatarium på Riksarkivet 1973–1981, blev docent i kvinnoforskning vid Stockholms universitet 1986 och föreståndare för Centrum för kvinnoforskning och kvinnliga forskare vid Stockholms universitet 1987. Utöver medeltidsfilologi har hon också forskat kring medeltida kvinnohistoria.

Hedda Gunneng växte delvis upp i Stockholm och är dotter till ambassadören Arne Gunneng och hans andra hustru Ingrid, född Fleischer. Hon gifte sig 1967 med civilingenjören och musikern Johan Roll (född 1940), son till tandläkaren Hans Roll och bror till skådespelaren Anna Roll. Sedan 1978 är hon omgift med docent Börje Westlund (född 1939), tidigare chef för Kungliga bibliotekets handskriftsavdelning.

Bibliografi i urval
1981 – Kvinnans ekonomiska ställning under nordisk medeltid : uppsatser framlagda vid ett kvinnohistoriskt symposium i Kungälv red. Hedda Gunneng och Birgit Strand
1981 – Vad har Spegelberg skrivit?
2004 – Stiftelsen Skandinaviska Kiropraktorhögskolan och Naprapathögskolan AB – utbildningar för yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvård
2006 – Utvärdering av ämnena litteraturvetenskap och retorik vid svenska universitet och högskolor
2008 – Utvärdering av utbildning i toxikologi vid Karolinska institutet
2009 – Granskning av utbildningarna i pedagogik, innehåll: Maria Södling och Hedda Gunneng

Källor

Noter

Externa länkar
Hedda Gunneng på Libris.
 

Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Forskare från Oslo
Latinister
Svenska filologer under 1900-talet
Svenska genusvetare