kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Personer i Sverige födda i Chile

Till personer i Sverige födda i Chile räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Chile. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 28 000 personer födda i Chile.2019 bodde det i Sverige sammanlagt 58 508 personer som antingen själva var födda i Chile eller hade minst en förälder som var det. 

Den chilenska invandringen till Sverige tog fart på allvar i september 1973, i samband med militärkuppen i Chile.

Historia
Under åren efter 1973 blev chilenska politiska flyktingar de första kvotflyktingarna i Sverige. De flesta av dem var akademiker, studenter och arbetarledare. 1977 publicerades en rapport från Sveriges ambassad i Santiago de Chile, där man redogjorde för den politiska situationen i Chile. Villkoren för Chiles inrikespolitik ansågs då ha normaliserats, och så kallade B-flyktingar och spontana flyktingar ansågs inte bli förföljda om de skickades tillbaka. Den 19 mars 1982 skickades chilenska flyktingar för första gången direkt tillbaka från Arlanda flygplats.

Sedan 1990-talet har migrationen från Chile till Sverige kraftigt minskat, sedan den chilenska demokratin återupprättats och Chiles ekonomi förbättrats.

Åldersfördelning
Åldersfördelningen bland personer födda i Chile boende i Sverige. Siffror från SCB enligt den 31 december 2014:

0–14 år: 353 (1,3 %)
15–64 år: 24 080 (85,3 %)
65 år och äldre: 3 783 (13,4 %)

Svenskar med chilensk bakgrund
Den 31 december 2014 fanns 27 290 personer födda i Sverige med chilensk bakgrund eller chilenskt ursprung (enligt Statistiska centralbyråns definition):

Personer födda i Sverige med båda föräldrarna födda i Chile: 8 224
Personer födda i Sverige med fadern född i Chile och modern i ett annat utländskt land: 2 455
Personer födda i Sverige med modern född i Chile och fadern i ett annat utländskt land: 2 601
Personer födda i Sverige med fadern född i Chile och modern i Sverige: 8 372
Personer födda i Sverige med modern född i Chile och fadern i Sverige: 5 638
Den 31 december 2015 fanns 28 072 personer i Sverige som var födda i Chile, varav 14 162 män (50,4 %) och 13 910 kvinnor (49,6 %). Motsvarande siffra för den 31 december 2000 var 26 842, varav 13 417 män (50,0 %) och 13 425 kvinnor (50,0 %). Den 31 december 2014 fanns 5 969 personer i Sverige med chilenskt medborgarskap.

Historisk utveckling

Se även 
 Chiles ambassad i Stockholm
 Båstadsdemonstrationen 1975
 Lista över kända svenskar födda i Chile

Referenser

Externa länkar 
Chilenare i Sverige: En krönika över exilen

Chile
Relationer mellan Chile och Sverige
Sverige
Anna Karlsson

Anna Karlsson och liknande namn kan syfta på:
 Anna Karlsohn (1852–1935), svensk operasångare
 Anna Wahlgren (född 1942), svensk författare och samhällsdebattör, hette Karlsson som barn
 Anna Carlson (född 1950), svensk skådespelare
 Anna Karlsson (född 1966), ena halvan av författarduon och syskonen Anna och Andreas Karlsson  
 Anna Carlsson (född 1971), svensk skådespelare
 Anna Karlsson (kanotist) (född 1975), flerfaldig svensk VM-medaljör
 Anna Carlsson-Dahlberg (född 1990), svensk fotbollsspelare
 Anna Karlsson (diskuskastare)
Lawler

Lawler är ett engelskt efternamn. Det kan avse:

 Brian Christopher Lawler (född 1972)
 Chris Lawler (född  1943), engelsk fotbollsspelare
 Erika Lawler(född 1987), amerikansk ishockeyspelare
 Fergal Lawler
 Ivan Lawler (född 1966), brittisk kanotist
 Jerry Lawler (född  1949)
 John Lawler (född 1979), skotsk musiker, känd som John Fratelli
 Louise Lawler (född  1947), amerikansk konstnär och fotograf
 Raymond Lawler (född  1921)
 Robbie Lawler (född 1982), amerikansk MMA-utövare
 Rod Lawler (född 1971), engelsk snookerspelare
 T. Jerome Lawler (1887– 1974)

Engelska efternamn
Carl Laemmle Jr.

Carl Laemmle, Jr. (egentligen Julius Laemmle), född 28 april 1908 i Chicago, Illinois, död 24 september 1979 i Beverly Hills, Kalifornien, var en amerikansk filmproducent.

Laemmle var son till Carl Laemmle, grundare till Universal Pictures. Laemmles far gjorde honom till produktionschef kring 1928. Han producerade framgångsrika filmer som den Oscarbelönade På västfronten intet nytt (1930) och Universals populära skräckfilmer, såsom Frankenstein, Dracula (båda 1931), Mumien vaknar (1932) och Den osynlige mannen (1933). Några av hans filmer var mer påkostade än Universal egentligen hade råd med. För att finansiera Teaterbåten (1936) tvingades han låna pengar, vilket ledde till att han förlorade kontrollen över Universal till sina fordringsägare, Standard Capital. Detta blev slutet för Laemmles karriär i Hollywood; han producerade aldrig någon film efter det. 

Laemmle dog den 24 september 1979, på dagen 40 år efter sin fars död.

Externa länkar

Amerikanska filmproducenter
Personer från Chicago
Män
Födda 1908
Avlidna 1979
Undead (låt)

"Undead" är en låt av det amerikanska rap-rockbandet Hollywood Undead. Låten är det första spåret samt andra singeln från deras debutalbum, Swan Songs. Musikvideon för låten regisserades av den svenske filmregissören Jonas Åkerlund.

Mottagande
Låten nådde plats #10 på Billboards Hot Mainstream Rock Tracks-topplista, #12 på Hot Modern Rock Tracks-listan och #4 på Bubbling Under Hot 100-listan. "Undead" släpptes som 7-tumssingel i Storbritannien på HMV, med "Circles" som b-sida.

Under Super Bowl XLIII medverkade "Undead" i en trailer som sändes för filmen G.I. Joe: The Rise of Cobra. Låten medverkar även i TV-spelet UFC 2009 Undisputed från THQ och utgör en del av soundtracket till Madden NFL 09.
MMA-utövaren Josh Neer använde låten som sin entrémusik under galan UFC 101. Den användes även i New York Knicks introvideo inför säsongen 2009-2010 och det NBC-sända WrestleMania XXV, där den lyfte fram matchen mellan The Undertaker och Shawn Michaels. Senast användes låten i en TV-trailer för 2011 års remake av Conan the Barbarian.

Milwaukee Admirals i American Hockey League använde under säsongen 2011-2012 låten för deras spelarintroduktioner innan matcherna.

År 2012 remixades låten av Deuce, tidigare frontman i Hollywood Undead, under namnet "Nine Lives". Den här versionen består av att Deuce framför den ursprungliga refrängen, men skriker "Nine Lives" i stället för "Undead". Deuce sjunger även över Johnny 3 Tears vers, där han gör vissa ändringar i texten. Spåret användes för att marknadsföra Deuces soloalbum Nine Lives, och släpptes som gratis nedladdning på hans officiella webbplats.

Arrangemang
Låtens huvudriff är detsamma som det från "Crazy Train" av Ozzy Osbourne, spelat på en synth i stället för en gitarr och i en annan tonart. Som med alla låtar från bandets debut, sjunger Deuce refrängen. Johnny 3 Tears rappar första versen, Charlie Scene rappar den andra versen och J-Dog rappar den tredje. Den ursprungliga versionen av låten gick under namnet "Out the Way" och innehöll ytterligare text under J-Dogs vers. Det är oklart varför dessa ord klipptes bort på det slutgiltiga spåret, men bandet framför denna version under sina liveuppträdanden.

Listplacering

Medverkande
Hollywood Undead
Charlie Scene - sång, sologitarr
J-Dog – keyboard, synthesizer, kompgitarr, sång, screams
Deuce - ren sång
Da Kurlzz – trummor, slagverk, screams, sång
Funny Man – sång
Johnny 3 Tears – sång

Produktion
Don Gilmore - exekutiv producent, inspelning, programmering
Danny Lohner - producent
Deuce - producent
Ben Grosse - mixning

Referenser

Musiksinglar 2008
Engelskspråkiga sånger
Musikvideor regisserade av Jonas Åkerlund
Elizabeth Cromwell

Elizabeth Cromwell, född Bourchier 1598, död 1665, var gift med Oliver Cromwell, Lord Protector av England, Skottland och Irland. Hon kallas ibland för Lady Protectress eller Protectress Joan, den feminina versionen av makens titel och intog en drottninglik ställning under makens regeringstid.

Biografi 
Elizabeth Cromwell var dotter till Sir James Bourchier, Knt. of Felsted i Essex, och Frances Crane. Hennes far var en förmögen läderhandlare och jordägare från London. Hon gifte sig med Oliver Cromwell 1620. Äktenskapet gav Oliver Cromwell viktiga kontakter med både Londons borgarklass och den icke adliga puritanska jordägarklassen. Relationen mellan Elizabeth och Oliver beskrivs som lycklig och harmonisk. Paret fick nio barn.

Under engelska inbördeskriget blev Elizabeth Cromwell måltavla för smutskastning från de så kallade kavaljererna, makens politiska motståndare rojalisterna. Hon presenterades vid ett tillfälle för Karl I under dennes fångenskap på Hampton Court. 

Elizabeth Cromwell omtalades på sin tid för att ägna sig åt intriger och uppmuntra maken i hans politiska ambitioner. Några belägg för detta finns dock inte. Maken behandlade henne med respekt, men det finns inget som bekräftar att han ska ha behandlat henne som en politisk rådgivare. Tvärtom ska hon förgäves ha uppmanat honom att återkalla Karl II till England. Hon beskrivs som enkel, blygsam och husligt lagd, och med ett alldagligt utseende.

Efter hennes makes, och därefter hennes sons, avsättning 1660 erbjöds hon en statlig pension på rekommendation av armén. När det upptäcktes att hon försökte ta med sig delar av de före detta kungliga juvelerna då hon lämnade det före detta kungapalatset, blev dock erbjudandet tillbakadraget och lösöret konfiskerat. Hon drog sig tillbaka till Wales och när uppståndelsen kring restaurationen ebbat ut, bosatte hon sig hos sin svärson i Norborough i Northhamptonshire, där hon avled.

Referenser

Noter 

Personer i England under 1600-talet
Avlidna 1665
Födda 1598
Kvinnor
Marie Luise von Degenfeld

Marie Luise von Degenfeld, född den 28 november 1634, död den 18 mars 1677, var morganatisk gemål till Karl I Ludvig av Pfalz.

Biografi
Hon var dotter till baron Christoph Martin von Degenfeld och Maria Anna Adelmann von Adelmannsfelden och blev 1650 hovdam hos Karl I Ludvigs gemål Charlotte av Hessen-Kassel. 

Vigseln mellan Karl I Ludvig och Luise Degenfeld ägde rum år 1658. Äktenskapet tilldrog sig stor uppmärksamhet och uppfattades av vissa som bigami, eftersom Karl I Ludvigs skilsmässa inte ansågs laglig. Äktenskapet var morganatiskt och hon fick titeln Raugrafin utan ändelsen "av Pfalz". Hon fick åtta barn med Karl I Ludvig, som också fick motsvarigheten till hennes egen titel.

Referenser

Noter

Externa länkar

Tyska hovdamer
Personer i Tyskland under 1600-talet
Födda 1634
Avlidna 1677
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Personer från Strassburg
Camilla Faà

Camilla Faà, född 1599, död 1662, var en italiensk författare, morganatisk gemål till hertig Ferdinand I Gonzaga av Mantua. Hon spärrades in i kloster av sin make efter att han förskjutit henne. Hennes självbiografi anses vara den första i prosa författad av en italiensk kvinna. Hon är föremål för dramat Camilla Faa da Casale av Paolo Giacometti. 

Camilla Faà var dotter till en greve, och hovdam hos Margareta av Savojen vid hovet i Mantua. 

Hon uppvaktades av Ferdinand I Gonzaga, men vägrade att gå med på samlag förrän de hade gift sig. Han gick med på äktenskap, och paret vigdes i hemlighet 1616. Hon blev kort därefter gravid. Äktenskapet blev snart avslöjat och ledde till sådana trakasserier från Ferdinandos släkt att Camilla lämnade Mantua och reste till Casale. Ferdinand ville initialt bevara äktenskapet och gav henne bland annat ett markisat. Han gjorde henne senare sällskap i Casale och erkände deras son vid födseln, men utropade honom inte till sin tronföljare. 

1617 övertalades Ferdinand att förskjuta henne, bad påven om en annullering och gifte sig med Katarina de Medici. Camilla fick order om att återvända till Mantua, men vägrade att återvända till hovet och bosatte sig i kloster för att undvika det. 1618 tvingade Ferdinand henne att bli novis, och 1622 avgav hon sina löften som medlem i klosterorden. Hennes son omhändertogs av Ferdinand.

Källor 

Italienska memoarskrivare
Italienska nunnor
Födda 1599
Avlidna 1662
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Italiensk adel
Italienska författare under 1600-talet
Memoarskrivare under 1600-talet
Italienska hovdamer
Lucia Migliaccio

Lucia Migliaccio, född 1770, död 1826, var morganatisk gemål till kung Ferdinand I av Bägge Sicilierna. 

Hon var dotter till Vincento Migliaccio och Doretta Borgia och gifte sig med prins Benedict III Grifeo av Partanna. 

Den 27 november 1814 gifte hon sig med Ferdinand I av Bägge Sicilierna i Palermo på Sicilien. Äktenskapet var morganatiskt, och Lucia fick därför inte titeln drottning. Ferdinands första maka Maria Karolina av Österrike hade dött i 8 september samma år. 

Maria Karolina hade ansetts vara rikets verkliga regent, men Lucia var inte politiskt aktiv och hade bara ett begränsat inflytande. Ferdinand hade själv i praktiken i allt utom namnet överlåtit makten till sin son Frans. Den 8 december 1815 återförenades Neapel och Sicilien, och Lucia följde Ferdinand till Neapel, där Frans blev sin fars regent och hon officiell gemål. Lucia och Frans ska inte ha kommit väl överens. 

1823 lät Ferdinand uppföra två villor i nyklassistisk stil, Villa Floridiana och Villa Lucia, bredvid varandra i en park, där paret bodde till sin död.

Källor 

 https://dbe.rah.es/biografias/26649/maria-lucia-migliaccio

Födda 1770
Avlidna 1826
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Personer från Sicilien
Henriette Mendel

Auguste Henriette Mendel, född den 31 juli 1833 i Darmstadt, död den 12 november 1891 i München, var en tysk skådespelerska, morganatisk gemål till hertig Ludwig Wilhelm i Bayern. 

Henriette Mendel var engagerad som skådespelerska vid hovteatern i Darmstadt, där hon mötte Ludwig Wilhelm och inledde ett förhållande med honom. Ludwig Wilhelm var kusin till Bayerns monark och bror till kejsarinnan Elisabet av Österrike. Paret fick ett barn 1858. När ännu ett barn väntades 1859, beslöt de att gifta sig. För att kunna göra det avsade sig Ludwig Wihelm sin arvsrätt till Bayerns tron 9 maj 1859, samma dag Henriette nedkom med deras son. Hon fick titeln friherrinna von Wallersee 19 maj, och paret gifte sig 28 maj 1859.

Källor 

Morganatiska gemåler
Tyska skådespelare under 1800-talet
Personer från Darmstadt
Födda 1833
Avlidna 1891
Kvinnor
Emilie Ortlöpp

Emilie Ortlöpp, född 1791, död 1843, var först mätress och därefter morganatisk gemål till hertig Vilhelm II av Hessen-Kassel. 

Hon var dotter till guldsmeden Johann Christian Ortlöpp och Agnes Louise Sophie Weissenberg. Hon mötte Vilhelm i Berlin 1812, och följde honom 1813 till Kassel, där hon blev hans officiella mätress. Deras förhållande ledde till att Vilhelm separerade från sin maka 1815. Emilie fick titeln grevinna 1821 och en österrikisk titel 1824. Relationen var så impopulär att paret mottog dödshot. Emilie ansågs utöva destruktivt politisk inflytande och blev syndabock för Vilhelms politiska misstag. Efter upproret 1830 valde paret att inte återvända till Kassel. Efter Vilhelms makas död 1841 gifte sig paret. Paret hade åtta barn tillsammans.

Källor

Noter

Morganatiska gemåler
Tyska mätresser
Personer från Berlin
Kvinnor
Födda 1791
Avlidna 1843
Tyska grevinnor
Philippine Welser

Philippine Welser, född 1527, död 24 april 1580, var morganatisk gemål till hertig Ferdinand av Tyrolen. 

Hon var dotter till den förmögne borgaren Friedrich Welser från Augsburg och Anna Adler. Under sin uppväxt gjorde hon sig känd för sitt intresse för köpmanskap, naturvetenskap och för sin skönhet. Det är inte känt hur hon blev bekant med kejsarens son Ferdinand. Hennes faster Catharina von Loxan mötte Ferdinand i maj 1556, och det är möjligt att det var hon som presenterade dem för varandra; de möttes troligen hösten 1556. I januari 1557 gifte sig Welser och Ferdinand i hemlighet. Äktenskapet avslöjades av Ferdinands far år 1559. Denne blev upprörd i egenskap av politiker, eftersom det omöjliggjorde ett arrangerat politiskt äktenskap för sonen, men som privatperson ska han ha varit tolerant. Enligt den överenskommelse som slöts med Ferdinands far skulle äktenskapet officiellt sett hållas hemligt, och eventuella barn skulle inte ha någon arvsrätt till dynastins Habsburgs arv, dock efter parets personliga tillgångar. De barn de fick skulle officiellt sett betraktas som hittebarn och upptas i familjen som fosterbarn. Paret fick två söner och därefter tvillingar, som dock avled i barndomen. Deras son Andreas blev 1576 kardinal som erkänsla för hans börd, vilket gjorde att äktenskapet erkändes.  

Philippine Welser fick titlarna markgrevinna av Burgau, lantgrevinna av Mellenburg och grevinna av Ober- och Niederhohenberg. Maken överlät flera gårdar på henne, och hon blev omtyckt av den lokala befolkningen. Hon levde främst på slottet Ambras, där hon ägnade sig åt naturvetenskapliga studier genom örtodling och farmakologi. Hon författade en skrift om farmakologi, och lämnade efter sig ett manuskript på 200 recept på örtmediciner. Detta förvarades sedan i Nationalbiblioteket i Wien. Det användes senare av bland andra Dr Georg Handsch. Hon skrev också en kokbok och en bönbok.

Källor 

Födda 1527
Avlidna 1580
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Mätresser
Personer från Augsburg
Personer i Österrike under 1500-talet
Amalia Fahlstedt

Amalia Vilhelmina Fahlstedt, född 8 januari 1853 i Stockholm, död 29 januari 1923 i Djursholm, var en svensk skolföreståndare, författare och översättare. Signatur: Rafael.

Biografi
Amalia Fahlstedt var dotter till handlanden Anders Gustaf Fahlstedt och Johanna Wilhelmina Bergström. 
Hon hade fem syskon, bland andra Frans Eugène Fahlstedt. Hon fick sin utbildning på Jenny Rossanders lärokurs för lärarinnor och förblev ogift hela livet. Tillsammans med systern Bertha startade hon en skola för yngre barn i hemmet. Efter moderns död levde syskonen Amalia, Bertha och Frans Eugène Fahlstedt tillsammans med Augusta som blivit änka med sex barn. Ett av dem var Elsa Beskow och miljön med mostrarna och morbrodern sägs ha inspirerat till sagofigurerna Tant Grön, tant Brun, tant Gredelin och farbror Blå. 

1892 grundade hon tillsammans med Ellen Key och Elna Tenow föreningen Tolfterna, vars syfte var att erbjuda ett forum för bildning, diskussion och utbyte av kvinnors erfarenheter över klassgränserna.

Fahlstedt tillhörde realismen och skrev såväl barn- och ungdomslitteratur som litteratur för vuxna. Hennes debutbok I flygten utkom 1883. 

Utöver författarkarriären verkade hon som översättare, bland annat från italienska och nederländska, och som lärare.

En av Fahlstedt förordnad stipendiestiftelse delar varje år ut stipendium till manliga studerande av Norrlands nation; stiftelsen administreras idag av Uppsala Akamediförvaltning.

Bibliografi 
    
    
    

    
    
     - Med teckningar av Elsa Beskow.
    
    
     - Med illustrationer av Elsa Beskow.
 - Innehåller författarens Herr och fru Berg hämtad ur Ax och halm.

Översättningar (urval) 
 Frederik van Eeden: Ut bland människorna: berättelse (Wahlström & Widstrand, 1906)
 Antonio Fogazzaro: Ett helgon (Il santo) (Björck & Börjesson, 1907)
 Jan Ligthart: Frihet och disciplin i uppfostran (Nordiska förlaget, 1910)
 Georges Ohnet: Herr Derblays giftermål (Le maitre de forges) (Nordiska förlaget, 1912)
 Leonard Trelawny Hobhouse: Liberalismen (Liberalism) (Tiden, 1913)
 Charles Dickens: Mrs Lirriper och hennes hyresgäster samt andra berättelser (Wahlström & Widstrand, 1921)

Källor

Fotnoter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Novellen Plantor i Nornan 1889
 

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från nederländska
Översättare från italienska
Översättare från engelska
Översättare från franska
Översättare från danska
Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Författare från Stockholm
Lärare från Stockholm
Översättare från Stockholm
Födda 1853
Avlidna 1923
Kvinnor
William Heard Kilpatrick

William Heard Kilpatrick, född 20 november 1871 i White Plains, Georgia, död 13 februari 1965 i New York, var en amerikansk pedagog.

Kilpatrick var från 1918 professor i undervisningsfilosofi vid Teachers college i Columbia. Han har bland annat utgett The Montessori system examined (1914), Froebel's Kindergarten principles critically examined (1916), Source book in the philosophy of education (1923), Foundations of method (1925), Education for a changing civilisation (1926).

Källor 
 

Amerikanska pedagoger
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Greene County, Georgia
Födda 1871
Avlidna 1965
Män
Stavgard

Stavgard är ett fornminnesområde vid havsviken Bandelunda i Burs socken på Gotlands östra kust. I området ligger även vikingagården Stavgard

Fornminnen 
I området finns en boplats från äldre järnåldern vid Kärne, ibland även benämnd Stavars hus Den är omkring 60 meter lång och är Gotlands och Nordens största husgrund från folkvandringstiden. I området ligger ett helt nät av husgrunder, fornvastar, bronsåldersrösen och gravar. Längre ned mot Bandelundaviken och nära Häffinds Brye även kallad Stavars brye (en brye är ett vattenhål för djur). Stavars brye har förmodligen varit en gammal offerkälla. Här hittade en skolklass 1975 en stor silverskatt av arabiska silvermynt från 900-talet.

Sägner
Skatten har förknippats med den i sägnerna omtalade Stavars skatt. Sägnerna berättar att Store Stavar gömde en stor skatt nära Häffinds Brye innan han föll i en kamp mot norrmännen. Stavar och hans män hade mött norrmännen till havs men räddat sig in till sin gård innanför Bandelundaviken, dit norrmännen inte kunde följa efter eftersom de inte kände farvattnen. Det är mycket stenigt utanför. De gick dock iland längre söderut vid Grötlingbo och så småningom stod ett slag där Stavar och alla hans män stupade. Sägnen om Stavars skatt och att Stavar fortfarande vakade över den levde vidare genom århundradena och för några hundra år sedan mötte bonden på Häffinds gård Stavar när bonden var på väg hem från ett kalas. Bonden fick åka med i Stavars vagn, men förstod inte vem som körde förrän vagnen var högt över trädtopparna. Stavar skulle se till sin skatt och lovade att ge skatten till bonden, men bonden var rädd och vågade inte ta emot den. Stavar lovade då att bondens barnbarns barnbarn skulle få den. Efter mötet med Stavar ska Häffindarbonden ha varit vilse i mörkret, känt igen sig vid Häffinds Brye och därifrån hittat hem.

Vandringsled
Från järnåldersgården utgår en ca 3 km lång vandringsled som går förbi några av områdets många fornminnen:

Sliprännestenar
 ”Sockertoppen”, en upprest sten i vars närhet skolklassen  år 1975 fann ”Stavars skatt”.
 Häffinds Brye även kallad Stavars brye.  Bryen anses vara en gammal offerbrye -offerkälla- och ligger nära platsen där skatten hittades.
 Bevattningsdamm med rikt fågelliv. Här låg förmodligen också en av Gotlands settingshamnar. Burs setting var en av Gotlands sex settingar.
 Snäckhuset som varit ett båthus och där den gamla inseglingsrännan ännu kan skönjas.
 Lämningar av stenvastar och båtlänningar från olika tider vid kusten.
 Gravrösen på strandvallarna.

Referenser

Fornminnen på Gotland
Förhistoriska boplatser i Sverige
Offerkällor
Järnåldern
Fornminnen från vikingatiden i Sverige
Folkvandringstiden
Edvard Kilpeläinen

Kaarlo Edvard Kilpeläinen, född 4 oktober 1879 i Nastola, död 28 mars 1941 i Helsingfors, var en finländsk kyrkoman och politiker.

Kilpeläinen prästvigdes 1903, var kyrkoherde och prost i Bjärnå 1926–31 och i Raumo från 1931. Han var ledamot av kyrkomötena 1918, 1923 och 1928, av riksdagen för Finska nationella samlingspartiet 1922–27 samt åter från 1929, och Finlands socialminister 1931–32.

Källor 
 

Finländska präster
Ledamöter av Finlands riksdag
Finlands ministrar
Födda 1879
Avlidna 1941
Män
Personer från Nastola
Kaaleb Kilpi

Oskar Kaaleb Kilpi, född 1878, död 1937, var en finländsk nationalekonom.

Kilpi blev docent i Helsingfors 1918, professor i nationalekonomi vid Handelshögskolan i Helsingfors 1920. Bland Kilpis huvudarbeten märks undersökningar om jordbruksbefolkningens yrkesfördelning i Åbo och Björneborgs län (1906) och Vasa län (1908). På finska utgav Kilpi bland annat Finlands yrkesanställda befolkning och dess samhällskalasser åren 1815-75.

Källor 
 

Finländska professorer i nationalekonomi
Födda 1878
Avlidna 1937
Män