kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alexander Bulatovitj

Alexander Ksaverievitj Bulatovitj (Алекса́ндр Ксаве́рьевич Булато́вич), född 26 september 1870, död 5 december 1919, var en rysk arméofficer, upptäcktsresande och munk.

Alexander Bulatovitj föddes i en adelsfamilj från Orjol. Han utbildade sig på  Tsarskoje Selo Lyceum, och tjänstgjorde sedan i regementet Livgardets husarer. År 1896 deltog han i en rysk rödakorsmission i Abessinien, där han stiftade bekantskap med kejsaren Menelik II.  Åren 1896-99 var han militärrådgivare till Menelik II i landets krig med  Italien och med stammar i södra delen av landet. Alexander Bulatovitj blev den förste europé som vetenskapligt beskrev Kaffaprovinsen. Han var också den förste europé, som nådde mynningen av Omofloden. 

Alexander Bulatovitj mottog efter sin återkomst till hemlandet Rysslands geografiska sällskaps silvermedalj för sina arbeten från Abessinien och blev först löjtnant och senare ryttmästare vid Livgardets husarer, med tjänstgöring i Sankt Petersburg. Han deltog i strider i Manchuriet juli oktober 1900. År 1903 tog han avsked från armén och blev munk under namnet fader Antonij i Sankt Andreasklostret, nära Sankt Panteleimonklostret, i  munkrepubliken Athos i Grekland. 

Efter att ha tagit intryck av den 1907 utkomna boken I Kaukasus berg av munken  Ilarion, blev han en av ledarna för namnförhärligande-sidan i den efter boken uppkomna och uppslitande konflikten om Guds namn inom den ryska ortodoxa kyrkan. Vid den straffexpedition till det ryska Sankt Penteleimoklostret i Athos i juni 1913, när rörelsen proklamerades som kättersk och upplöstes av en rysk militärstyrka , befann han sig i Sankt Petersburg för att plädera för de namnförhärligandes sak. Han fortsatte sin kamp för erkännande av denna rörelse, skrev flera böcker om dess teologiska syn, erhöll audiens hos tsar Nikolaj II och lyckades slutligen nå en partiell rehabilitering för egen del och för andra meningsfränder. De tilläts att återvända till sina ställningar inom kyrkan utan att göra avbön. 

Under första världskriget tjänstgjorde fader Antonij som militärpräst. Efter återkomst från kriget deltog han åter i debatten i frågan om gudsnamnet. I oktober 1918 återkallade den ryska kyrkans synod den tidigare tillåtelsen för de namnförhärligande att delta i kyrkans mässor. I januari 1919 avbröt fader Antonij sina kontakter med den ryska ortodoxa kyrkans ledning och drog sig tillbaka till familjens egendom  i Lebjedinka. Där grundade han en liten munkkoloni och levde som eremit. Han mördades i december 1919 av oidentifierade rånare.

Bibliografi 
 A. K. Bulatovitj: Ethiopia Through Russian Eyes: Country in Transition, 1896-1898, engelsk upplaga 2000,

Källor
Tom E. Dykstra: Heresy on Mt. Athos: Conflict over the Name of God Among Russian Monks and Hierarchs 1912-1914. magisteruppsats 21 maj 1988, läst 2013-01-06
Economist 22 december 2012, sidorna 46-48

Noter

Ryska munkar
Ryska upptäcktsresande
Ryska officerare
Personer i Ryssland under första världskriget
Ryska militärer under 1800-talet
Ryska militärer under 1900-talet
Personer från Orjol
Födda 1870
Avlidna 1919
Män
Grigoriopol

Grigoriopol (; moldaviska: Григориопол; ryska: Григорио́поль, Grigoriopol; ukrainska: Григоріо́поль, Hryhoriopol) är en stad i den autonoma regionen Transnistrien i Moldavien. Staden hade 9 381 invånare (2014). Den ligger på Dnestrs västra flodbank.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Moldavien
Transnistrien
Mats Ödeen

Mats Kjell Ödeen, född 24 maj 1937 i Stockholm, död 16 juni 1997 i Stockholm, var en svensk dramatiker. Han var medarbetare i Entré, Allt om böcker med flera tidskrifter. Ödeen var sekreterare i Sveriges Dramatikerförbund åren 1972–1982. Han var också ordförande i stiftelsen Svensk dramatik.

"Ö tillägnade sig en grundläggande teatererfarenhet som skådespelare, regissör, dekoratör m m under flera års verksamhet vid Sth:s studentteater. ... Övers Ionesco, Arrabal, Piaget m fl." (Litteraturlexikon, 1974)

Mats Ödeen var son till Kjell Ödeen och brorson till Stig Ödeen. Han ligger begravd i kvarter 43 på Skogskyrkogården i Stockholm.

Pjäser 
Pjäser för scen, radio och TV av Mats Ödeen:
 Svart och vitt, 1960
 Hur så? (1960)
 Fem livstycken (1963)
 Kärlek måste vi ha (radiopjäs, 1964)
 Picnic med kyckling och rött vin i Haga, 1966
 Svindlande perspektiv (radiopjäs, 1967)
 Flickan i kulturhuset, 1968
 Vad händer på andra sidan?: ett konstaterande (för Helsingborgs stadsteater 1968)
 Den bittra sanningen om Helmer Citron, 1969
 Oskuld och arsenik, 1972
 Det är barnens århundrade (radiopjäs, 1973)
 Den förälskade datamaskinen, 1975
 Mordet på stormarknaden, 1975
 Duell i gryningen, TV-pjäs, 1977
 Almas hundra sånger, 1977
 Det enda raka (TV-pjäs, 1978). Tryckt i Fem pjäser för amatörteaterbruk. Del 2 (Författarförl, 1978)
 Jag lever och törstar efter blod, 1979
 De vilda barnen (barnpjäs, 1979) [Baserad på Leonid Pantelejevs berättelse Petja och klockan]
 Fasta förbindelser, TV-pjäs, 1979
 Stark & svag, 1980
 Bärgningen, 1981
 Liten Karin, TV-pjäs, 1981
 Drama ombord på ångfartyget Prins Carl, 1981
 Pojken som besegrade jätten, 1982
 Riket och staden, 1982
 Mannen i gondolen (1982). Tryckt i Svenska radiopjäser. 1982 (Sveriges radio, 1982)
 Aristofanesfreden, 1982
 Nya himlar och en ny jord, 1984
 Trubadurens återkomst (1984)
 Änglaverket, 1984
 Grand Hotel Royal, 1985
 Kuriren, 1988
 Mögel, 1990
 Vad gör vi?, 1991

Böcker 
 Dramatiskt berättande: om konsten att strukturera ett drama (Carlsson, 1988)
 Den upplysta scenen: om konsten att se teater (Carlsson, 1991)
 Skådespelarna tar makten: om teatern och den nya klassen under två decennier (Carlsson, 1993)

Källor 
 
 Litteraturlexikon: svensk litteratur under 100 år (Natur och kultur, 1974), s. 249

Svenska dramatiker
Svenska översättare
Män
Födda 1937
Avlidna 1997
Författare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Översättare från Stockholm
Uppdraget

Uppdraget kan syfta på:

Filmer 
 Uppdraget (1977) – svensk film från 1977 med Christopher Plummer i huvudrollen
 Uppdraget (2003) – amerikansk film från 2003 med Al Pacino och Colin Farrell i huvudrollerna, (originaltitel: The Recruit)
 Uppdraget (2006) – amerikansk film från 2006, (originaltitel: Hoot)

Övrigt 
 Uppdraget (TV-program) – TV-program som sändes 1993–1995 av TV4
Ilarion (Domratjev)

Ivan Ivanovitj Domratjev, munken Ilarion, född omkring 1845 i Viatsko-Polianskidistriktet i Ryssland , död efter 1919 i nuvarande Abchazien, var en rysk munk.

Ivan Domratjev studerade vid ett prästseminarium under fyra år och arbetade under en kort period som lärare. År 1872 reste han till munkrepubliken Athos i Grekland och blev munk i Sankt Panteleimonklostret under namnet Ilarion. Han vistades där ungefär 20 år, varefter han flyttade till Kaukasus och Novy Afonklostret (Nya Aténklostret) i närheten av staden Suchumi i nuvarande Abchazien.

Ilarion utgav 1907 boken I Kaukasus berg (Na gorakh Kavkaza), i vilken naturen av Guds namn diskuterades. Den godkändes av den ryska kyrkans censur och en ny upplaga trycktes 1912. Boken blev populär bland annat av de ryska munkarna i Athos, vilka kom att bilda en löst sammanhållen rörelse av namnförhärligande, vilket några år efter utgivandet ledde till hård teologisk konflikt med etablissemanget inom den ryska ortodoxa kyrkan. Konflikten ledde sommaren 1913 till en straffexpedition av den ryska flottan till Sankt Panteleimonklostret, varvid munkar fördes till Ryssland för bestraffning. 

Fader Ilion levde under åren med intensiv konflikt mellan de båda sidorna i frågan om gudsnamnets natur  i sitt kloster i Kaukasus berg och deltog inte själv i den teologiska strid som hans bok var ursprung till.

Bibliografi
 Ilarion: Na gorakh Kavkaza,  Moskva 1907

Se även
Den ryska kyrkliga straffexpeditionen till Athos

Källor
G.M. Hamburg: The origins of 'heresy' on Mount Athos: Ilarion's '"Na Gorakh Kavkaza" (1907), essä på American Association for the Advancement of Slavic Studies konferens i Philadelphia i november 2002, hämtad från www.georgefox.edu/
Economist 22 december 2012

Ryska teologer
Ryska munkar
Födda 1840-talet
Avlidna 1900-talet
Män
John Lambert

John Lambert kan syfta på bland andra:

 John Lambert (död 1538), engelsk martyr
 John Lambert (1619-1683), engelsk general
 John Lambert (1746-1823), amerikansk politiker
Historien om Doktor Död

Historien om Doktor Död (originaltitel: You Don't Know Jack) är en amerikansk TV-film från 2010 i regi av Barry Levinson och med Al Pacino i huvudrollen som Jack Kevorkian. Filmen producerades av HBO.

Rollista

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska biografifilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Barry Levinson
Engelskspråkiga filmer
Robin Packalen

Robin Packalen (mer känd som bara Robin), född 24 augusti 1998 i Åbo, är en finländsk sångare.

Karriär

Tidiga åren 
Robin började sjunga när han var fem år då han kopierade det som han hörde på radion. År 2008, då han var tio år, vann han Staraskaba, en finsk sångtävling för ungdomar. Året därpå representerade han Finland i New Wave Junior i Moskva, barnversionen av musiktävlingen New Wave.

2012 
Efter att han fått ett skivkontrakt med Universal Music Group påbörjades hans professionella musikkarriär år 2012. Hans debutsingel "Frontside Ollie" blev en enorm succé och toppade den finska singellistan. Den följdes snart upp med en andra singel med titeln "Faija skitsoo", vars musikvideo hade fler än två miljoner visningar på Youtube i januari 2013. Hans debutalbum "Koodi" släpptes den 22 februari 2012. Albumet sålde fler än 60 000 exemplar redan den första dagen och då han i juni samma år nådde 100 000 sålda album blev han som 14-åring den yngsta finländska artisten någonsin som sålt så många album. "Hiljainen tyttö" gavs ut som albumets tredje singel.

Senare samma år gavs en ny singel ut med titeln "Puuttuva palanen" som hans första singel från sitt uppkommande andra studioalbum. Den 5 oktober gavs albumet "Chillaa" ut och det dröjde inte innan albumet toppade den finska albumlistan. Innan året var slut gavs "Luupilla mun korvissa" ut som albumets andra singel.

Vid MTV Europe Music Awards år 2012 vann han priset för "bästa finländska artist", vilket även gjorde honom till en av de nominerade till priset för "bästa europeiska artist", som dock vanns av Dima Bilan (Ryssland).

Diskografi

Album 
2012 – Koodi
2012 – Chillaa
2013 – Boom Kah
2014 – Boombox
2014 – 16
2015 - Yhdessä
2017 (samling) - Me tehtiin tää 2012-2017

Singlar 
2012 – "Frontside Ollie"
2012 – "Faija skitsoo"
2012 – "Hiljainen tyttö"
2012 – "Puuttuva palanen (feat. Brädi)"
2012 – "Luupilla mun korvissa"
2013 – "Haluan sun palaavan"
2013 – "Boom Kah (feat. Mikael Gabriel & Uniikki)"
2013 – "Erilaiset"
2014 – "Onnellinen"
2014 – "Tilttaamaan (feat. Lord Est)"
2014 - "Kesärenkaat"
2014 - "Parasta just nyt (feat. Nikke Ankara)"
2023 - ”Girls Like You”

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Finländska popsångare
Musiker från Åbo
Födda 1998
Levande personer
Män
Finländska musiker under 2000-talet
Dödsfällan

Dödsfällan kan syfta på:

 Dödsfällan (1951) – en amerikansk film från 1951 av Ted Tetzlaff, originaltitel Under the Gun
 Dödsfällan (1982) – en amerikansk film från 1982, originaltitel Deathtrap
 Dödsfällan (1992) – en amerikansk TV-film från 1992, originaltitel Deadbolt
 Dödsfällan (1993) – en svensk TV-film från 1993 av Mats Arehn
 Dödsfällan (pjäs) – en pjäs från 1978 av Ira Levin, originaltitel Deathtrap
 Beck – Dödsfällan – en svensk film från 2022
Bjärreds saltsjöbad

Bjärreds saltsjöbad är ett kallbadhus i Bjärred vid Öresund i Skåne. Kallbadhuset, som är ett av de nyare i Sverige, invigdes 2004. Kallbadhuset ägs och drivs av Föreningen Bjerreds Saltsjöbad.

Bjärred utvecklade sig till en populär havsbadort för framför allt lundabor vid sekelskiftet 1800/1900. Besöksantalet ökade med anläggandet av Lund-Bjärreds Järnväg, som invigdes 1901.

I badanläggningen ingick bland annat ett kallbadhus, som låg längst ut i det grunda vattnet på en 450 meter lång brygga. Kallbadhuset förstördes i en brand våren 1950.

Bygget
Idén till ett nytt bad väcktes år 2000 och finansierades till stora delar genom insamlingar av Föreningen Bjerreds Saltsjöbad, som bildades år 2001 med avsikt att uppföra ett kallbadhus. Lomma kommun såg positivt på projektet och lovade att upp till 1,5 miljoner kronor ställa upp med lika mycket pengar till bygget, som föreningen kunde samla in. Kommunen lovade även att gå i borgen, om föreningen skulle behöva ta mindre lån till bygget. Byggkostnaderna kunde hållas nere tack vare att mycket arbete utfördes ideellt av badföreningens medlemmar. Kallbadhuset är ritat av Oliver Lühr.

Den nya bryggan löper parallellt strax söder om den nuvarande. Arbetet väntas färdigställas under våren 2023. Den nya bryggan är något bredare och har fler rastplatser utmed den ca 500 meter långa promenaden ut till Bjärreds saltsjöbad.

Externa länkar
 Bjärreds saltsjöbads webbplats

Bjärred
Kallbadhus i Sverige
Badorter i Sverige
Byggnader och anläggningar i Lomma kommun
Mölle kallbadhus

Mölle kallbadhus var ett kallbadhus i Mölle i nordvästra Skåne. Badhuset var placerat på havssidan av piren i Mölle hamn. Byggnaden förstördes i den svåra isvintern 1942. Ett äldre kallbadhus hade ursprungligen uppförts på samma plats i slutet av 1800-talet, men detta hade svepts bort i den stora julorkanen 1902.

Kallbadhuset hade herr- och damavdelning. Det fanns bastu.

Varmbadhuset
Även ett varmbadhus fanns i Mölle fram till 1960-talet. På detta badhus erbjöds bland annat varma tångbad. Varmbadhuset hade adressen Norra Strandvägen 50.

Externa länkar
Info om badlivets historia i Mölle: https://web.archive.org/web/20140503233043/http://www.molle.se/startsida/m%C3%B6lles-historia-7742861
Journalstumfilm som skildrar badlivet i Mölle kring sekelskiftet 1900: http://www.filmarkivet.se/sv/Film/?movieid=58

Kallbadhus i Sverige
Ej längre existerande byggnader i Sverige
Byggnader och anläggningar i Mölle
Den ryska kyrkliga straffexpeditionen till Athos

Den ryska kyrkliga straffexpeditionen till Athos är en episod i Grekland sommaren 1913.

Inom den ryska ortodoxa kyrkan hade omkring 1910 en teologisk strid blossat upp, vilken gällde naturen av Guds ord. Den hade sitt ursprung i boken Från Kaukasus berg av munken Ilarion, vilken hade publicerats i Moskva 1907 och då utan problem passerat den religiösa censuren. Boken publicerades också i en ny upplaga 1912. Boken fick en stor läsekrets bland de ryska munkarna i Sankt Panteleimonklostret och i andra kloster i munkrepubliken Athos i Grekland, av vilka många blev anhängare av Ilarions teser om heligheten i orden på Gud och Jesus, namnförhärligarna.

Denna teologiska strömning i frågan om Guds namns natur väckte dock motstånd inom det kyrkliga etablissemanget i Ryssland. Athos är en självstyrande statsbildning inom Grekland, men Ryssland hade en viss jurisdiktion över Sankt Panteleimonklostret. Konflikten ledde till den ryske tsaren i maj 1913 organiserade en flottstyrka med kanonbåten Donets och transportfartygen Tsar och Kherson sändes till Athos. Ombord var den ryske ärkebiskopen Nikon av Vologda med uppgift att tala nu styrande gruppen munkar på namnförhärligndesidan på Sankt Panteleimonklostret tillrätta. Sedan detta misslyckades efter långdragna förhandlingar, gick den medföljande truppen marinsoldater till angrepp den 31 juli med vattenkanoner och i handgemäng. Det är oklart om några munkar dödades, men ett fyrtiotal fångar bedömdes för allvarligt skadade för att tas i fängsligt förvar och transporteras till Ryssland. Fler än 800 munkar fördes till Odessa, där 40 munkar dömdes till fängelse, åtta frikändes och sändes tillbaka till Athos och de övriga fråntogs sin ställning som munkar och deporterades till olika delar av det ryska imperiet.

Källor
G.M. Hamburg: The origins of 'heresy' on Mount Athos: Ilarion's '"Na Gorakh Kavkaza" (1907), essä presenterad på American Association for the Advancement of Slavic Studies konferens i Philadelphia i november 2002, hämtad på www.georgefox.edu.
Economist 22 december 2012

1913
Rysk-ortodoxa kyrkan
Athos
Porsarp

Porsarp är en liten by i Lysings härad, Ödeshögs kommun, Östergötland.

Byn består av tre gårdar på tillsammans 3/4 mantal och med en areal av 64 ha. Byn gränsar i norr till Narbäck, i öster till Lakarp, i söder till Norra Kärr och Kleven som ligger i Småland.

Skiften 
Porseryd har kartlagts vid fyra tillfällen. Den första gången var en geometrisk ägoavmätning 1639 i samband med en gränstvist med Lakarp och Narbäck.
Andra gången var vid en arealavmätning 1694.
Tredje gången var vid storskiftet 1786 och fjärde gången vid laga skiftet 1840.

Torp

Soldattorp 
I Porsarp har funnits ett soldattorp. Här har bott indelta soldater sedan 1680-talet och fram till omkring år 1906. Den första soldaten var Per Bengtsson Pärra, som rymde 1685.

Vid generalmönstring med Första Livgrenadjärregementet på Malmen 18 juni 1806 fick Jonas Porselin, 45 år, från Porsarp, avsked som livgrenadjär.

Lidholms torp 
Torpet låg högt och vackert med utsikt över Vättern Det är uppkallat efter Gustaf Lidholm som bosatte sig där 1859. Lidholm lät avstycka marken och den blev en egen gård, omfattande 3/28 mantal, senare 73/728 mantal.

Lilla Lyckan 
Lilla Lyckan var egna hus som uppförts på soldattorpets mark. De bör ha varit vad som idag betecknas som byggnad på ofri grund. Här bodde troligen en av soldaterna, Samuel Palm, sedan han tjänat ut.

Historik 
Porsarp hörde vid mitten av 1600-talet till Brahes grevskap. Sedan ägdes det av släkten Ribbing och gick därefter till kronan. Porsarp skatteköptes 29/5 1759.

Holavedsvägen 
Västra Holavedsvägen, som utgjorde en del av den gamla landsvägen mellan Östergötland och Småland gick genom byn. Här har alltså kungar passerat på sin Eriksgata.

Gränsby 
Porsarp var en by vid gränsen mot Småland.
Vid ting i Gränna 1657 kunde Bengt i Havrekullen berätta att gränsen hade sedan länge följt Narbäcken (Stavbäcken), över Tykaberg, Blåhallsberget, Rösten, Seglarö och Bråtaro.
Tykaberg var ett berg på Porsarps ägor, Blåhall låg vid Gyllingesjön, eller Stavsjön.

Referenser 

Orter i Ödeshögs kommun
Tunaläns tingslag

Tunaläns tingslag var ett tingslag i Kalmar län och från 1858 i Sevede och Tunaläns domsaga. Det bildades 1680 och upplöstes 1 januari 1936 då dess verksamhet överfördes till Sevede och Tunaläns domsagas tingslag. Tingsplats var Ishult.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Tunaläns härad.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Västerviks tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Kalmar län
Nån gång måste man landa...

Nån gång måste man landa... är den svenska proggruppen Löpande bandets första och enda studioalbum, utgivet på skivbolaget MNW 1975. Skivan utgavs på LP.

Låtlista 
 A
 "Socionomens mardröm" – 3:14
 "Den ständiga kampen" – 4:30
 "En kvinna bland alla andra" – 4:03
 "Vägen ingenstans" – 7:59

 B
 "Den evige läraren" – 6:06
 "Nattskiftsrock" – 3:14
 "Drömmar om sagoslott" – 4:58
 "De e dags nu" – 3:45
 "Den sista paradoxen" – 5:42

Medverkande 
 Pelle Höglund – congas
 Ludde Lindström – trummor
 Lotta Sandberg – sång
 Rolf Wikström – gitarr
 Jan Zetterqvist – bas

Källor

Fotnoter 

Svenska debutalbum
Debutalbum 1975
Musikalbum 1975
Svenska rockalbum
Proggalbum
Album utgivna på MNW
John Pierpont

John Pierpont, född den 6 april 1785 i Litchfield County i Connecticut, död den 27 augusti 1866, var en amerikansk författare. 

Pierpont, som var unitarisk präst i Boston, skrev hymner och fosterländska oden; bland hans dikter märks särskilt de abolitionistiska The jugitive slave’s apostrophe to the north star och Warren’s address to the american soldiers.

Källor 
 

Engelskspråkiga poeter
Personligheter inom antitrinitarism
Amerikanska poeter under 1800-talet
Personer från Litchfield County
Födda 1785
Avlidna 1866
Män
Ugglan
Västerviks domsaga

För tingsrättens domsaga, se Västerviks tingsrätt.
Västerviks domsaga var en domsaga med häradsrätt som bildades 1 januari 1969 i Kalmar län. Häradsrätten och domsagan ingick i domkretsen för Göta hovrätt. Häradsrätten ombildades 1971 till Västerviks tingsrätt med en oförändrad domsaga. Tingsplats var Västervik och Vimmerby.

Västerviks tingsrätt och dess domsaga uppgick i Kalmar tingsrätt och domsaga 2005.

Administrativ historik
Domsagan bildades 1 januari 1969 när Tjusts domsaga och större delen av Sevede och Tunaläns domsaga med sina tingslag slogs samman och bildade denna domsaga med en häradsrätt med tingsplats i Vimmerby och Västervik. Häradsrätten och domsagan ombildades 1971 till Västerviks tingsrätt med oförändrad domsaga.

I domsagan ingick ett tingslag, Västerviks domsagas tingslag

Referenser

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Västerviks tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Historiska domsagor i Kalmar län
Bildanden 1969
Upplösningar 1971
Sevede och Tunaläns domsagas tingslag

Sevede och Tunaläns domsagas tingslag var ett tingslag i Kalmar län och från 1858 i Sevede och Tunaläns domsaga. Det bildades 1 januari 1936 av Sevede tingslag och Tunaläns tingslag och upplöstes 1 januari 1969 då dess verksamhet överfördes till Västerviks domsagas tingslag och Oskarshamns domsagas tingslag. Tingsplats var Vimmerby.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Sevede och Tunaläns härader.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Västerviks tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Kalmar län
Olaf den klarsynte

Olaf den klarsynte  (hin skygne) var en sagokung som skall ha styrt Närke i början av 600-talet. Inga uppgifter finns om hans föräldrar och hustru. Hans dotter skall ha hetat Alof Olafsdotter och varit gift med Algot Götreksson, kung av Västergötland och son till Götrek Götsson. Deras dotter Göthild Algotsson och skall ha varit gift med Ingjald Illråde. Algot Götreksson är en av de tolv småkungarna som av Ingjald Illråde skall dödat.

Källor
 
 Saxo: Gesta Danorum, 

Svenska sagokungar
Henry Hugo Pierson

Henry (eller Heinrich) Hugo Pierson, ursprungligen Henry Hugh Pearson, född den 12 april 1815 i Oxford, död den 28 januari 1873 i Leipzig, var en engelsk-tysk tonsättare.

Pierson studerade medicin och musik, det senare facket från 1839 i Tyskland och Prag för Rinck, Tomaschek och Reissiger. Han var 1844-46 professor i musik vid universitetet i Edinburgh, men levde därefter som tonsättare i Hamburg, Stuttgart och Leipzig. Starkast påverkad av Mendelssohn och Schumann, komponerade han 4 operor, oratoriet Jerusalem, musik till andra delen av Goethes "Faust", symfonin Macbeth, uvertyrer till Shakespearedramer, körer, solosånger med mera.

Källor

Tryckta källor

Noter

Födda 1815
Avlidna 1873
Tyska klassiska kompositörer
Brittiska klassiska kompositörer
Brittiska professorer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Personer verksamma vid Edinburghs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Oxford
Män