kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rudolph and Frosty's Christmas in July

Rudolph and Frosty's Christmas in July är en tecknad amerikansk film från 1979.

Handling
Lady Borealis satte för länge sedan en förtrollning på den onde Winterbolt och placerade det sista av sina magiska krafter i den nyfödda renen Rudolfs nos.

Om filmen
Filmen hade premiär i USA den 1 juli 1979, men visades bara i några dagar och blev en flopp.

Röster
Red Buttons – Milton 
Ethel Merman – Lilly Loraine 
Mickey Rooney – Jultomten 
Alan Sues – Scratcher 
Jackie Vernon – Frosty 
Shelley Winters – Crystal 
Paul Frees – Winterbolt/Jack Frost/polis 
Billie Mae Richards – Rudolf 
Harold Peary – Big Ben 
Shelby Flint – Laine
Don Messick – Sam Spangles 
Darlene Conley – Tomtemor

Referenser

Webbkällor

Filmer 1979
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska musikalfilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska julfilmer
Animerade filmer 1979
Animerade julfilmer
John De Andrea

John De Andrea, född 24 november 1941 i Denver i Colorado i USA, är en amerikansk skulptör.

John De Andrea utbildade sig 1961-65 på University of Colorado i Boulder och 1966-68 på University of New Mexico i Albuquerque. Han hade sin första separatutställning 1970 på O.K.Harris Gallery i New York.

Han har huvudsakligen gjort sig känd för sina hyperrealistiska skulpturer av nakna människor i naturlig storlek. Skulpturerna är gjorda efter levande modell genom avgjutning och därefter målade. John De Andrea menar sig vilja göra sina skulpturer till förväxling lika verkliga människor och att de skall förefalla att andas.

Vid documenta 5 i Kassel 1972 deltog han dels med blyertsteckningar i skala 1:1 av en naken ung man och en naken ung kvinna, dels med en skulptur i glasfiberarmerad plast, vilken gjorts genom avgjutningar, vilken avbildade ett par som hade samlag. Han deltog också i documenta 7 1982.

Verk i urval
Couple, glasfiberarmerad plast, 1978, i Museum Ludwig
Allegory: after Courbet, polyvinyl, 1988, i Art Gallery of Western Australia i Perth<ref>{{Webbref |url=http://www.artgallery.wa.gov.au/collections/documents/de_andrea.pdf |titel=Conversations on Allegory: after Courbet på Art Gallery of Western Australias webbplats |hämtdatum=2015-01-21 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20150312210613/http://admin@artgallery.wa.gov.au/collections/documents/de_andrea.pdf |arkivdatum=2015-03-12 }}</ref>

 Källor 
 Nationalencyklopedin'' multimedia plus, 2000

Noter

Externa länkar
Om John De Andrea på Museums Plattform NRW
Bilder av skulpturer på www.lifecasting.com

Amerikanska skulptörer under 1900-talet
Födda 1941
Levande personer
Män
Alumner från University of Colorado Boulder
Alumner från University of New Mexico
Amerikanska skulptörer under 2000-talet
Michel Simon

Michel Simon, född 9 april 1895 i Genève, död 30 maj 1975 i Bry-sur-Marne, var en schweizisk skådespelare verksam i Frankrike.

Biografi 
Simon var en mångsidig skådespelare men särskilt använd i karaktärsroller. Han utmärktes av sin särpräglade röst och säkra diktion och sin dramatiska känslighet. Han fick sina första filmroller på 1920-talet men slog igenom ordentligt i och med ljudfilmens intåg. Jean Renoir gav honom huvudroller i filmerna La chienne från 1931 och Boudu flyter förbi från 1932, vilka banade väg för en rad framgångsrika filmer under 1930-talet. Några av de idag kändaste är Jean Vigos L'Atalante (1934) samt Marcel Carnés Det perfekta brottet (1937) och Dimmornas kaj (1938). År 1951 drabbades han av en förgiftning och hans yrkesutövning fick en längre svacka. Han återkom till rampljuset i början av 1960-talet med flera framgångsrika roller. År 1968 tilldelades han Silverbjörnen för Bästa manliga skådespelare för Pépé och pojken.

Filmer i urval
 Salig Mathias Pascal (Feu Mathias Pascal) (1926)
 En kvinnas martyrium (La passion de Jeanne d'Arc) (1928)
 La chienne (1931)
 On purge bébé (1931)
 Boudu flyter förbi (Boudu sauvé des eaux) (1932)
 L'Atalante (1934)
 Attentatet (1935)
 Ett vågat spel (Amants et voleurs) (1935)
 Le mort en fuite (1936)
 Det perfekta brottet (Drôle de drame) (1937)
 Dimmornas kaj (Le quai des brumes) (1938)
 På skuggsidan (Le ruisseau) (1938)
 Spöket i S:t Agil (Les disparus de St. Agil) (1938)
 Bakom fasaden (Derrière la façade) (1939)
 Det brinner en eld (La fin du jour) (1939)
 Grand hotell skumrasket (Circonstances atténuantes) (1939)
 Oss tjuvar emellan (Fric-Frac) (1939)
 Vild passion (Le dernier tournant) (1939)
 Himlens musikanter (Les musiciens du ciel) (1940)
 Det kommer en vän i kväll (...Un ami viendra ce soir...) (1946)
 Panik (Panique) (1946)
 Icke skyldig (Non coupable) (1947)
 Värdshuset Krönta fisken (La taverne du poisson couronné) (1947)
 Djävulens bländverk (La beauté du diable) (1950)
 Giftet (La poison) (1951)
 Den gåtfulla kvinnan (Le due verità) (1952)
 Oss skojare emellan (La vie d'un honnête homme) (1953)
 En mänsklig komedi (L'étrange désir de Monsieur Bard) (1954)
 Brott på ljusa dagen (Es geschah am hellichten Tag) (1958)
 En viss Mr. Joe (Un certain Monsieur Jo) (1958)
 Austerlitz (1960)
 Le diable et les dix commandements (1962)
 Tåget (The Train) (1964)
 Pépé och pojken (Le vieil homme et l'enfant) (1967)
 Huset med de gamla gubbarna (La maison) (1970)
 Blanche'' (1972)

Källor

Externa länkar 

Avlidna 1975
Födda 1895
Personer från Genève
Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Män
Andrea di Bonaiuto

Andrea di Bonaiuto eller Andrea da Firenze, född omkring 1337, död omkring 1377, var en florentinsk målare.

Andrea utförde i Giottos efterföljd en svit stora figurrika fresker i Spanska kapellet i Santa Maria Novella samt i Campo santo i Pisa.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Externa länkar 

Italienska konstnärer under 1300-talet
Födda 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Män
Horvat

Horvat är ursprungligen ett kroatiskt efternamn men är idag med denna eller alternativa stavningar vitt förekommande i stora delar av Centraleuropa. 

Horvat är det vanligaste efternamnet i Kroatien och de flesta bärarna av efternamnet kommer från det kajkaviska dialektområdet.

Utbredning 
Horvat är Kroatiens vanligaste efternamn och det näst vanligaste efternamnet i Slovenien. Horváth som är en alternativ stavning av namnet är det vanligaste efternamnet i Slovakien och det femte vanligaste i Ungern.

Etymologi 
Efternamnet kommer från nationalbeteckningen kroat (hrvat eller horvat i äldre kroatisk stavning). Även om efternamnet betyder "kroat" och ursprungligen betecknade en person med ursprung från Kroatien är det långt ifrån alla bärare som idag identifierar sig som kroater.

Alternativa stavningar 
 Horváth (Ungern och Slovakien)
 Horvát (Ungern)
 Horvat, Hrovat (Slovenien)

Personer med efternamnet Horvat 
 Attila Horváth (född 1967), ungersk diskuskastare
 Bo Horvat (född 1995), kanadensisk ishockeyspelare
 Boldizsár Horvát (1822–1898), ungersk jurist och politiker
 Csaba Horváth (född 1971), ungersk kanotist
 Elena Horvat (född 1958), rumänsk roddare
 Endre Pázmándi Horváth (1778–1839), ungersk skald
 Gábor Horváth (kajakpaddlare) (född 1971), ungersk kanotist
 Gábor Horváth (kanadensarpaddlare), ungersk kanotist
 George Horvath  (född 1960), svensk modern femkampare
 Hrvoje Horvat (född 1946), jugoslavisk (kroatisk) handbollsspelare
 Ivan Horvat (stavhoppare) (född 1993), kroatisk stavhoppare
 László Horváth (femkampare) (född 1946), ungersk modern femkampare
 Lidija Horvat-Dunjko (född 1967), kroatisk operasångerska, sopran
 Magda Horváth, ungersk orienterare
 Mihály Horváth (1809–1878), ungersk historiker och politiker
 Pavel Horváth (född 1975), tjeckisk fotbollsspelare
 Zlatko Horvat (född 1984), kroatisk handbollsspelare
 Zoltán Horváth (född 1937), fäktare
 Ödön von Horváth (1901–1938), tyskspråkig österrikisk-ungersk dramatiker och författare

Referenser

Noter

Se även
 Lista över de vanligaste ungerska efternamnen

Kroatiska efternamn
Falujungfrun

Falujungfrun är en svarvad kvinnofigur i trä med tätt pålimmade armar. 

Dockan har tillverkats i Dalarna sedan 1800-talet, men kan vara äldre än så. Träfigurens påmålade dräkt påminner om barockmodet och ger därmed en antydning om dess ålder. Den användes förr som leksak och friargåva och såldes bland annat på marknaden under Tomasmäss i Falun. 

Falu ättika började 1945 att använda en bild av dockan på sina etiketter, vilket gjorde figuren känd över hela Sverige.

Källor

Dalarnas tidning

Dalarna
Folkkonst
Hantverk
Kultur i Sverige
Traditioner
Karl Meyer

Karl Martin Meyer, född den 9 november 1862 i Köpenhamn, död den 20 maj 1935, var en dansk kemist, bror till Jacob Frederik, Leopold och Emil Laurids Meyer. 

Meyer blev polyteknisk kandidat 1884, deltog i ledningen av åtskilliga fabriker och var 1890-1914 medarbetare i ett analytisk-kemiskt laboratorium i Köpenhamn. Han hade ett utomordentligt mångsidigt kemiskt vetande och utgav bland annat "Meyers Vareleksikon" (1907; 3:e upplagan 1918 ff.) och redigerade "Karl Meyers Konversationsleksikon" (4 band, 1920-21).

Källor

Noter 

Födda 1862
Avlidna 1935 

Danska kemister
Personer inom Danmarks näringsliv under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Män
Hedda Wrangel

Hedda (Anna Hedvig) Wrangel, född Lewenhaupt den 11 december 1792 i Västra Tunhem, Älvsborgs län, död 24 juli 1833 i Färlöv, Kristianstads län, var en svensk friherrinna och tonsättare.

Biografi
Anna Hedvig Lewenhaup föddes 1792 på Forstena i Västra Tunhem som dotter till översten greve Gustaf Julius Lewenhaupt av adelsätten Lewenhaupt och Anna Helena Alströmer född i adelsätten Alströmer. 

Hon gifte sig 1810 på Karlberg med överstekammarjunkare friherre Henning Wrangel af Adinal; maken ska ha varit känd för sitt häftiga lynna, sitt kärleksliv och sina dueller. Hon hade inga barn. Paret bosatte sig senaste 1814 på Sperlingsholm i Övraby. 

Hedda Wrangel avled 24 juli i Färlövs socken och begravdes 2 augusti samma år i Träne församling. Där hon var bosatt.

Efter hennes död skrev Fredrika Bremer:

Musikverk

Sång och piano
Tre sånger ur Frithiofs saga för sång och pianoforte. Texten är skriven av Esaias Tegnér och verket tillägnades honom. Den gavs ut 1828 i Stockholm.
Frithiofs frieri, Andante. 
Kung Ring, Moderato.
Frithiofs frestelse, Allegretto. Duett för sopran och tenor eller alt.

Ave verum för sång och piano.

Dedikationer
Omkring 1826 tillägnades hon pianostycket Polonaise brillante, op. 25 av pianisten Henri Herz.

Esaias Tegnér tillägnade henne 1827 en dikt, där det heter:

Referenser 

 adelsvapen.se Wrangel af Adinal nr 199

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Födda 1792
Avlidna 1833
Kvinnor
Svenska friherrinnor
Svenska musiker under 1800-talet
Hedda
Höganäsmagasinet

Höganäsmagasinet var Höganäsbolagets magasinsbyggnad vid Norra Blasieholmshamnen 7, nuvarande Nybrokajen, på Blasieholmen i Stockholm.

Byggnaden uppfördes 1889-91. Byggherren önskade att huset i sig skulle vara en reklampelare för företagets egna produkter så som det eldfasta teglet. Arkitekten Ludwig Peterson skapade en byggnad i en kraftladdad tegelfantasi med mönstermurningar i exklusivt tegel i olika schatteringar. Fasaden dominerades av de tunga bågöppningarna.  Byggnaden uppfördes i en brytningstid då flera arkitekter vände sig mot de historiserande stilarna. Höganäsmagasinet kan sägas inleda Petersons romantiska fas där han avlägsnade sig från läroböckerna och istället skapade associativt. Utgångspunkten var den franska nyromantik han mött i sydfrankrike under sina studieresor. Byggnaden berömdes av samtiden för sin ärlighet i de naturliga materialen och att byggnadens inre funktioner, så som trappans markering i hörnet, gick att utläsa på utsidan.

Ludwig Peterson ritade även det intilliggande Strand Hotel som restes 1911-12 i likartat utförande. Komplexet med dess tornpartier kom att kallas Lilla Bastiljen. Helhetsbilden förändrades dock 1930 då Höganäsmagasinet revs och ersattes av en modernistisk byggnad av Bernt Lundahl. Den nya byggnaden restes på Höganäsmagasinets gamla betonggrund, vilken varit den första gjutna grunden i staden, och som vid rivningen funnits välbehållen.

Bilder

Referenser

Noter

Källor
 Svenskt biografiskt lexikon:J Ludvig Peterson (art av Krister Malmström), hämtad 2012-12-17

Blasieholmen
Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Var är Alaska?

Var är Alaska? (originaltitel: Looking for Alaska) är den amerikanska författaren John Greens första utgivna bok som gavs ut i mars 2005 i USA. På svenska gavs boken ut 2007. Boken var till stor del inspirerad av hans tid på Indian Springs School.

Filmrättigheterna till romanen köptes 2005 av Paramount Pictures. Manuset kommer potentiellt att bli skriven och regisserad av Josh Schwartz, men på grund av bristande intresse från Paramount Studios har produktionen lagts på hyllan på obestämd tid.

Den 9 maj 2018 meddelades det att Hulu skulle göra en miniserie baserat på boken. Serien hade premiär den 18 oktober 2019.

Handling 
Miles Halter har fått nog av sitt trygga och förutsägbara liv, som hittills varit en enda stor icke-händelse. Han är besatt av berömda personers sista ord och detta har fått honom att längta alltmer efter "the Great Perhaps", "det Stora Kanske". Han åker till den ibland galna, men allt annat än tråkiga världen på Culver Creeks internatskola och hans liv förändras i grunden. I samma korridor bor en flicka, Alaska Young, som Halter finner vara underbar, smart, rolig, sexig, självdestruktiv, skruvad och ytterst fascinerande. Han blir plötsligt en del av hennes värld och hela hans liv förändras i grunden.

Referenser 

Skönlitteratur 2005
Engelskspråkig litteratur
Amerikansk skönlitteratur
Late for the Sky

Late for the Sky är ett musikalbum av Jackson Browne som lanserades i september 1974. Albumet blev nominerat till en Grammy och bemöttes mestadels positivt av musikkritiker. "Fountain of Sorrow" och "Walking Slow" släpptes som singlar från albumet, men listnoterades inte. Skivans titelspår användes i filmen Taxi Driver 1976. Albumet hade enligt RIAA sålt guld 1974, och 1989 hade det sålt platinum. År 2003 listade magasinet Rolling Stone skivan som #372 i listan The 500 Greatest Albums of All Time.

Jackson Browne inspirerades av René Magrittes målning L'Empire des Lumieres från 1954 till skivomslaget. På omslaget kunde man också läsa texten "Skivomslagskoncept av Jackson Browne, om det går för sig för Magritte".

Låtlista
(alla låtar skrivna av Jackson Browne)
"Late for the Sky" – 5:36
"Fountain of Sorrow" – 6:42
"Farther On" – 5:17
"The Late Show" – 5:09
"The Road and the Sky" – 3:04
"For a Dancer" – 4:42
"Walking Slow" – 3:50
"Before the Deluge" – 6:18

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #14

Källor

Musikalbum 1974
Engelskspråkiga musikalbum
Tommy James

Tommy James, ursprungligen Thomas Gregory Jackson, född 29 april 1947 i Dayton, Ohio, är en amerikansk popsångare. Han blev först känd som ledare och sångare i popgruppen Tommy James & the Shondells som bildades 1964. Gruppen var mycket framgångsrik i USA under andra hälften av 1960-talet med låtar som "I Think We're Alone Now" (1967) och "Mony Mony" (1968) men bröt upp 1970. Tommy James blev soloartist och fick en hit 1971 med låten "Draggin' the Line". Han släppte under 1970-talets början ett flertal andra singlar, men dessa blev bara mindre framgångar. 1980 nådde han åter Billboardlistan med låten "Three Times in Love".

Externa länkar 

 Tommy James på Allmusic

Amerikanska popsångare
Amerikanska popgitarrister
Födda 1947
Män
Levande personer
Personer från Dayton
Musiker från Ohio
Andrea di Giusto Manzini

Andrea di Giusto Manzini eller Andrea da Firenze, född omkring 1400, död 2 september 1450, var en florentinsk ungrenässansmålare.

Andrea arbetet tillsammans med Fra Angelico bland annat i arbetet med freskerna i San Marcoklostret i Florens.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Noter

Florentinska målare
Födda okänt år
Avlidna 1450
Män
Valerij Ljukin

Valerij Ljukin (ryska: Валерий Викторович Люкин), född den 17 december 1966 i Aqtöbe i Kazakstan, är en sovjetisk gymnast.

Han tog OS-guld i lagmångkampen, OS-guld i räck, OS-silver i den individuella mångkampen och OS-silver i barr i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 1988 i Seoul.

Referenser

Källor
 Denna artikel är helt eller delvis översatt från motsvarande artikel på engelska wikipedia.

Externa länkar
Sports-reference.com 

Sovjetiska gymnaster
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1988
Personer från Aqtöbe
Födda 1966
Levande personer
Män
Hans Stark (SS-Untersturmführer)

Hans Stark, född den 14 juni 1921 i Darmstadt, död 29 mars 1991 i Darmstadt, var en tysk SS-officer. Han tjänstgjorde i Sachsenhausen, Buchenwald och Dachau, innan han i december 1940 kommenderades till Auschwitz. Från maj 1941 var han verksam vid den politiska avdelningen (Lager-Gestapo) i Auschwitz, underordnad Maximilian Grabner. Stark deltog både i arkebuseringar och gasningar av lägerfångar. Vid minst ett tillfälle hällde han ner Zyklon B – som var i granulär form – via en ventil i gaskammarens tak.

Stark greps av sovjetiska soldater i maj 1945, men rymde efter några dagar. Vid den första Auschwitzrättegången 1963–1965 dömdes Stark till 10 års fängelse, men frisläppts redan år 1968. Enligt expertvittnet Dr. Helmut Lechler var Stark en lägerfunktionär utan samvete.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 
 

Födda 1921
Avlidna 1991
Män
Personer från Darmstadt
Förintelsen
Personal i Auschwitz
Personal i Buchenwald
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Untersturmführer
I Think We're Alone Now

I Think We're Alone Now är en låt skriven av Ritchie Cordell som släpptes som singel av popgruppen Tommy James & the Shondells 1967. Låten kom att bli gruppens andra stora singelhit efter genombrottet med "Hanky Panky" 1966. Den nådde fjärdeplatsen på Billboard Hot 100 i mars 1967. Låten handlar om två personer som måste hålla sin kärlek hemlig och gömma sig i intima situationer.

1977 spelades den in av powerpop-gruppen The Rubinoos. Låten blev åter en stor hit 1987 då sångerskan Tiffany spelat in den till sitt debutalbum. Hennes version blev singeletta både i USA och Storbritannien.

Källor
Allmusic om låten

Musiksinglar 1967
Musiksinglar 1987
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Vladimir Novikov

Vladimir Novikov född den 4 augusti 1970 i Almata, Kazakstan, är en sovjetisk gymnast.

Han tog OS-guld i lagmångkampen i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 1988 i Seoul.

Referenser

Källor
 Denna artikel är helt eller delvis översatt från motsvarande artikel på ryska wikipedia.

Externa länkar
Sports-reference.com 

Sovjetiska gymnaster
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1970
Levande personer
Personer från Almaty
Katherine-teorin

Katherine-teorin (Originaltitel: An Abundance of Katherines) är en ungdomsbok av den amerikanska författaren John Green som gavs ut år 2006 i USA.

Handling 
När det kommer till relationer är Colin Singletons typ tjejer som heter Katherine. Och när det kommer till tjejer som heter Katherine blir Colin alltid dumpad. Nitton gånger, för att vara exakt. Efter det senaste uppbrottet åker Colin på en långresa många mil hemifrån. Detta underbarn har 10.000 dollar i fickan, en blodtörstig vild gris i sina spår, sin överviktige Judge Judy-älskande bästa vän vid namn Hassan Harbish vid sin sida, men inga Katherines. Colin är på ett uppdrag för att bevisa satsen för Grundläggande Katherines Förutsägbarhet, som han hoppas kommer att förutsäga framtiden för varje relation, hämnas sina ex överallt, och få honom att till slut få tjejen. Alla svaren får vi när Colin hamnar i Gutshot, Tennessee.

Referenser 

Amerikanska romaner
Skönlitteratur 2006
Engelskspråkig skönlitteratur
Dmitrij Bilozertjev

Dmitrij Vladimirovitj Bilozertjev (ryska: Дмитрий Владимирович Билозерчев), född den 22 december 1966 i Moskva, Ryssland, är en sovjetisk gymnast.

Han tog OS-guld i lagmångkampen, OS-guld i ringar, OS-guld i bygelhäst och OS-brons i den individuella mångkampen i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 1988 i Seoul.

Referenser

Källor
 Denna artikel är helt eller delvis översatt från motsvarande artikel på engelska wikipedia.

Externa länkar
Sports-reference.com 

Sovjetiska gymnaster
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Födda 1966
Levande personer
Idrottare från Moskva
Amanda Sandborg Waesterberg

Amanda Teresia Waesterberg, född Sandborg 16 december 1842 i Stockholm, död 3 januari 1918, var en svensk pianist och kompositör.

Biografi
Amanda Sandborg Waesterberg föddes 1842 i Stockholm som dotter till Carl Sandborg (1793–1862), kantor i Maria Magdalena kyrka samt vid Kungliga operan, och  Frederica Cecilia, född Hagberg. Efter inledande musikskolning i hemma antogs hon till sångklasserna vid Kungliga Musikaliska Akademien. Hon gifte sig med handlanden Lars Magnus Waesterberg och blev svärmor till industrialisten Fredrik Ljungström.

Från 1875 och framåt komponerade  Amanda Sandborg Waesterberg hundratals verk under signaturen "A S-g" och var även aktiv som pianopedagog, bland annat vid Richard Anderssons skola. Som medlem i frikyrkan var många av hennes verk psalmer, publicerade i Svenska Missionsförbundets sångbok. Omkring hälften av psalmerna var ämnade för sång, från enstämmiga till flerstämmiga för kör.

Amanda Sandborg Waesterberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Vidare läsning

Källor

Externa länkar
 http://www.levandemusikarv.se/tonsattare/sandborg-waesterberg-amanda
 http://efsidag.blogspot.com/2018/11/till-minne-av-amanda-sandborg.html

 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska pianister
Kyrkomusikkompositörer
Svenska koralkompositörer
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Pianister under 1800-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Alumner från Kungliga Musikhögskolan i Stockholm
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1842
Avlidna 1918
Kvinnor
Mony Mony

Mony Mony är en låt lanserad som singel 1968 av popgruppen Tommy James & the Shondells. Låten kom att bli en av gruppens största hitsinglar, och i Storbritannien blev den deras enda stora hitsingel med en förstaplacering på singellistan. Tommy James lär ha inspirerats att döpa låten efter att ha tittat upp mot skyskrapan Mutual of New York Building vid adressen 1740 Broadway på Manhattan. Där fanns en röd neonskylt med texten "MONY" under många år uppsatt.

Billy Idol spelade in låten 1981, och fick senare en hitsingel 1987 med en liveversion av låten som lanserades för att marknadsföra samlingsalbumet Vital idol. I samband med Idols inspelning gjorde "Weird Al" Yankovic en parodiversion med titeln "Alimony". Status Quo spelade in låten på albumet Famous in the Last Century som utgavs år 2000.

Listplaceringar, Tommy James

Listplaceringar, Billy Idol

Referenser

Noter

Källor
Allmusic om låten

Musiksinglar 1968
Musiksinglar 1987
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA