kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Atropoides

Atropoides är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Släktets medlemmar är med en längd omkring en meter och en kraftig bål små till medelstora ormar. De lever i regnskogar och molnskogar i Centralamerika. Arterna äter groddjur, kräldjur och mindre däggdjur. Det giftiga bettet är så vid känt inte dödligt för människor. Honor föder levande ungar (ovovivipari).

Arter enligt Catalogue of Life:

 Atropoides nummifer
 Atropoides olmec
 Atropoides picadoi

The Reptile Database listar ytterligare tre arter:

 Atropoides indomitus
 Atropoides mexicanus
 Atropoides occiduus

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Atropoides
Atropoides nummifer

Atropoides nummifer är en ormart som beskrevs av Rüppell 1845. Atropoides nummifer ingår i släktet Atropoides och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna huggorm förekommer i bergstrakter i sydöstra Mexiko nära Mexikanska golfen. Den vistas i regioner som ligger 670 till 1800 meter över havet. Arten lever i fuktiga skogar som regnskogar, molnskogar eller andra lövfällande skogar. Den besöker angränsande odlingsmarker.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. n. mexicanus
 A. n. nummifer
 A. n. occiduus

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
nummifer
Kräldjur i neotropiska regionen
Atropoides olmec

Atropoides olmec är en ormart som beskrevs av Pérez-Higareda, Smith och Juliá-Zertuche 1985. Atropoides olmec ingår i släktet Atropoides och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna huggorm förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Mexiko och Guatemala. Den vistas i låga bergstrakter mellan 800 och 1500 meter över havet. Arten lever i regnskogar och i molnskogar. Den besöker även skogar med skogsbruk samt angränsande betesmarker.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
olmec
Kräldjur i neotropiska regionen
Atropoides picadoi

Atropoides picadoi är en ormart som beskrevs av Dunn 1939. Atropoides picadoi ingår i släktet Atropoides och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Ormen förekommer i Costa Rica och Panama. Honor föder levande ungar (vivipari). Arten lever i låglandet och i bergstrakter mellan 15 och 1930 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och betesmarker.

Några exemplar dödas på grund av det giftiga bettet. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Huggormar
picadoi
Kräldjur i neotropiska regionen
Eristicophis macmahoni

Eristicophis macmahoni är en ormart som beskrevs av Alcock och Finn 1897. Eristicophis macmahoni är ensam i släktet Eristicophis som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Iran, södra Afghanistan och västra Pakistan. Den lever där i sandiga öknar. Eristicophis macmahoni är mindre än 75 cm lång. Den äter ödlor och små däggdjur.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
macmahoni
Kräldjur i palearktiska regionen
Protobothrops sieversorum

Protobothrops sieversorum är en ormart som beskrevs av Ziegler, Herrmann, David, Orlov och Pauwels 2000. Protobothrops sieversorum ingår i släktet Protobothrops och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk i Vietnam.

Referenser 

Huggormar
sieversorum
Kräldjur i orientaliska regionen
Montatheris hindii

Montatheris hindii är en ormart som beskrevs av Boulenger 1910. Montatheris hindii är ensam i släktet Montatheris som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Kenya och kanske i andra regioner i östra Afrika. Den når i bergstrakter 3500 meter över havet. Montatheris hindii är bara upp till 30 cm lång. Den vistas i myr i bergstrakter. Ormen äter troligen grodor och mindre ödlor. Honor föder levande ungar (ovovivipari).

Källor 

Huggormar
hindii
Kräldjur i etiopiska regionen
Zhaoermia mangshanensis

Zhaoermia mangshanensis är en ormart som beskrevs av Er-mi Zhao 1990. Zhaoermia mangshanensis är ensam i släktet Zhaoermia som ingår i familjen huggormar. Släktnamnet har bildats av auktorens för- och efternamn. IUCN listar arten däremot i släktet Protobothrops.

Inga underarter finns listade.

Arten är bara känd från en lokal, i Pingkeng, Mangshan (Mang-bergen), på 700 - 900 meter höjd över havet. Mang-bergen ligger i Hunan-provinsen, Kina.

Habitat 
Ormen förekommer framför allt i skogsområden med tät vegetation. Den vilar ofta på stockar och andra naturliga utsiktsplatser vid djurstigar, för att kunna överraska sitt byte. Den återfinns också ofta i grottor i området. Temperaturen i Mang-bergen närmar sig på vintern nollgradigt, medan sommartemperaturen är 30 grader Celsius eller högre.

Källor 

Huggormar
mangshanensis
Kräldjur i palearktiska regionen
Deinagkistrodon acutus

Deinagkistrodon acutus är en ormart som beskrevs av Günther 1888. Deinagkistrodon acutus är ensam i släktet Deinagkistrodon som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i sydöstra Kina, Laos, Taiwan och Vietnam. Den är med en längd mellan 1,5 och 3 meter en stor orm. Deinagkistrodon acutus vistas i skogar i kulliga områden och i bergstrakter. Den äter ödlor, groddjur, andra ormar och mindre däggdjur. Artens giftiga bett kan medföra människans död. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
acutus
Kräldjur i orientaliska regionen
Feas huggorm

Feas huggorm (Azemiops feae) är en ormart som beskrevs av George Albert Boulenger 1888. 

Azemiops feae är ensam i släktet Azemiops och i underfamiljen Azemiopinae som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Namnet syftar på Leonardo Fea som var en naturforskare från Genua.

Denna orm blir vanligen 60 till 98 cm lång. Den vilar på dagen i ett fuktigt gömställe bland stenar eller växter och är aktiv på natten. Födan hittas vanligen i det tjocka lövskiktet på marken. Arten är känslig för vattenbrist och undviker torra eller halvtorra platser. Äggen kläcks efter cirka 90 dagar. Fjällen har på ovansidan en svart färg och ofta gråa kanter. Påfallande är 14 eller 15 smala, vita till rosa ringar som kan ha en klaff på buken. Huvudet är främst gulaktigt och har ibland två bruna strimmor på ovansidan. Pupillerna i de små ögonen är vertikala.

Arten förekommer från centrala Kina söderut till norra Vietnam och Myanmar. Den vistas i låglandet och i bergstrakter från 100 till 2200 meter över havet. Feas huggorm föredrar öppna landskap som klippiga områden och gräsmarker men den hittas även i skogar, buskskogar och i mindre samhällen.

Det är inte utrett vad ormen äter i naturen. I fångenskap tog den bland annat möss som föda. Honor lägger cirka 6 ägg per tillfälle. Liksom flera andra huggormar jagar arten med gift. Individer som lever i bergstrakter håller under den kalla årstiden en slags vinterdvala men de vaknar ibland.

Feas huggorm är ganska sällsynt i hela utbredningsområdet men beståndets minskning anses vara måttlig. Arten fångas för att sälja den som terrariedjur. Den har svårt att fortplanta sig i fångenskap och därför fångas med jämna mellanrum nya individer. Även bland ormuppfödare är arten ovanlig och marknaden har bara mindre betydelse för hela populationen. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar Feas huggorm globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Azemiops
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i palearktiska regionen
Atheris barbouri

Atheris barbouri är en ormart som beskrevs av Loveridge 1930. Atheris barbouri ingår i släktet Atheris och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med två populationer i bergstrakter i västra Tanzania. Utbredningsområdet ligger 1700 till 1900 meter över havet. Atheris barbouri lever i fuktiga skogar med några buskar och bambuväxter. Den besöker även jordbruksmark.

Källor 

Huggormar
barbouri
Kräldjur i etiopiska regionen
Proatheris superciliaris

Proatheris superciliaris är en ormart som beskrevs av Peters 1855. Proatheris superciliaris är ensam i släktet Proatheris som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en längd av 50 till 60 cm. Den förekommer i östra Afrika samt på några öar nära kustlinjen. Ormen vistas där på marskland eller på liknande områden som ofta översvämmas. Den jagar främst mindre däggdjur. Honor föder levande ungar (ovovivipari).

Källor

Externa länkar 

Huggormar
superciliaris
Kräldjur i etiopiska regionen
Ophryacus

Ophryacus är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Släktets medlemmar är små ormar med en längd upp till 70 cm. De lever i centrala Mexiko i blandskogar och molnskogar. Arterna äter troligen ödlor och mindre däggdjur. Honor föder levande ungar (ovovivipari).

Arter enligt Catalogue of Life:

 Ophryacus melanurus
 Ophryacus undulatus

The Reptile Database listar ytterligare två arter. Ophryacus melanurus listas istället i släktet Mixcoatlus.:

 Ophryacus smaragdinus
 Ophryacus sphenophrys

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Ophryacus
Auguste Arthur de la Rive

Auguste Arthur de la Rive, född 9 oktober 1801 i Genève, död 27 oktober 1873, var en schweizisk fysiker, son till Charles-Gaspard de la Rive.

de la Rive blev professor i fysik i Genève 1823. Han sysslade i tidigare år med bestämning av värmekapaciteter för gaser och andra ämnen. de la Rives viktigaste arbeten faller inom elektricitetslärans område, där han bland annat bidrog till teorin för elektrolysen och konstruerade en apparat för demonstration av elektrodynamiska fenomen samt utförde en del för galvanoplastiken fundamentala experiment. de la Rive uppfann och demonstrerade 1820 den elektriska ljusbågen mellan kolelektroder.

Källor

Noter

Schweiziska fysiker
Schweiziska professorer
Personer i Schweiz under 1800-talet
Personer från Genève
Födda 1801
Avlidna 1873
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society
Mixcoatlus melanurus

Mixcoatlus melanurus är en ormart som beskrevs av Müller 1923. Mixcoatlus melanurus ingår i släktet Mixcoatlus och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter i södra Mexiko. Utbredningsområdet ligger 1600 till 2400 meter över havet.

Referenser 

Huggormar
Viperidae
Kräldjur i neotropiska regionen
Ophryacus undulatus

Ophryacus undulatus är en ormart som beskrevs av Jan 1859. Ophryacus undulatus ingår i släktet Ophryacus och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter i södra Mexiko. Den lever i regioner som ligger 1800 till 2800 meter över havet. Habitatet utgörs av lövskogar, blandskogar och molnskogar. Ophryacus undulatus besöker även jordbruksmark. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Huggormar
undulatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Hypnale

Hypnale är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Släktets medlemmar är med en längd av 30 till 55 cm små ormar. De lever i södra Indien samt i Sri Lanka. Habitatet varierar mellan regnskogar, odlade områden och andra kulturlandskap. Arterna äter groddjur, ödlor, andra ormar och små däggdjur. Det giftiga bettet medför vanligen inga allvarliga reaktioner hos människor. Honor föder levande ungar (ovovivipari).

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Hypnale hypnale
 Hypnale nepa
 Hypnale walli

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Hypnale
Hypnale hypnale

Hypnale hypnale är en ormart som beskrevs av Merrem 1820. Hypnale hypnale ingår i släktet Hypnale och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra Indien och på Sri Lanka.

Referenser

Externa länkar 

Huggormar
hypnale
Kräldjur i orientaliska regionen
Hypnale nepa

Hypnale nepa är en ormart som beskrevs av Laurenti 1768. Hypnale nepa ingår i släktet Hypnale och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever i bergstrakter på Sri Lanka. Den vistas mellan 1250 och 1850 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga bergsskogar och bergsängar. Hypnale nepa besöker även odlingsmark och trädgårdar.

Ormen är främst aktiv på natten och den klättrar ibland i växtligheten. Den vilar gömd under stenar, under träklumpar som ligger på marken eller i lövskiktet.

Källor 

Huggormar
nepa
Kräldjur i orientaliska regionen
Hypnale walli

Hypnale walli är en ormart som beskrevs av Gloyd 1977. Hypnale walli ingår i släktet Hypnale och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Populationens taxonomiska status är omstridd. The Reptile Database listar den som synonym till Hypnale nepa.

Källor 

Huggormar
walli
Varanus albigularis

Varanus albigularis är en ödleart som beskrevs av  François Marie Daudin 1802. Varanus albigularis ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 V. a. albigularis
 V. a. angolensis
 V. a. ionidesi
 V. a. microstictus

Källor

Noter

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
albigularis
Varanus auffenbergi

Varanus auffenbergi är en ödleart som beskrevs av  Robert Sprackland 1999. Varanus auffenbergi ingår i släktet Varanus och familjen varaner. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk på ön Pulau Roti öster om Timor i Indonesien. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 400 meter över havet. Exemplaren vilar i bergssprickor eller i palmer av arten Borassus flabellifer. Skogar besöks inte. Varanus auffenbergi blir efter 18 till 24 månader könsmogen. Honor lägger 4 till 6 ägg per tillfälle och äggen kläcks efter 119 till 154 dagar. Nykläckta ungar är 14 till 16 cm långa.

Flera exemplar fångas och säljs som sällskapsdjur. Utbredningsområdet är uppskattningsvis  km² stort. IUCN listar arten som starkt hotad (EN).

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
auffenbergi
Kräldjur i australiska regionen
Varanus baritji

Varanus baritji är en ödleart som beskrevs av King och Horner 1987. Varanus baritji ingår i släktet Varanus och familjen varaner. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. För arten används ibland det vetenskapliga namnet Varanus insulanicus. Artepitetet baritji i det vetenskapliga namnet är bildat betyder i ursprungsbefolkningens språk vit. Det syftar på läkaren Neville White som hittade holotypen.

Arten förekommer i delstaten Northern Territory i Australien. Denna ödla lever i klippiga regioner med glest fördelad växtlighet. Den vilar i underjordiska bon mellan stenar och i termitstackar. Honor lägger 5 till 9 ägg per tillfälle. Ungarna är cirka 58 mm långa när äggen kläcks.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Varaner
baritji
Kräldjur i australiska regionen
Varanus beccarii

Varanus beccarii är en ödleart som beskrevs av  Giacomo Doria 1874. Varanus beccarii ingår i släktet Varanus och familjen varaner. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk i Kabupaten Kepulauan Aru som tillhör Indonesien. Honor lägger ägg.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Varaner
beccarii
Kräldjur i australiska regionen
Varanus bengalensis

Varanus bengalensis är en ödleart som beskrevs av Daudin 1758. Varanus bengalensis ingår i släktet Varanus och familjen varaner. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utbredningsområdet sträcker sig från sydvästra Iran och Afghanistan över södra Asien till Sri Lanka och Java. Arten saknas i vissa områden av Indien, Sri Lanka och Bangladesh. Även populationen på Sumatra antas vara utdöd. Varanus bengalensis lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Den vistas i öknar, buskskogar, skogar, jordbruksmark och nära vattendrag.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 V. b. bengalensis
 V. b. irrawadicus
 V. b. vietnamensis

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Varaner
bengalensis
Kräldjur i orientaliska regionen
Varanus bogerti

Varanus bogerti är en ödleart som beskrevs av Robert Mertens 1950. Varanus bogerti ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Varanus bogerti är uppkallad efter den amerikanska herpetologen Charles Mitchill Bogert.

Artens utbredningsområde är ögrupperna Bismarckarkipelagen och Trobriandöarna som tillhör Papua Nya Guinea.

Källor

Noter

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
bogerti
Kräldjur i australiska regionen
Varanus brevicauda

Varanus brevicauda är en ödleart som beskrevs av  George Albert Boulenger 1898. Varanus brevicauda ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitetet i det vetenskapliga namnet är sammansatt av de latinska orden brevis (kort) och cauda (svans).

Arten förekommer i delstaterna Northern Territory, Queensland, South Australia och Western Australia i Australien. Honor lägger ägg. Denna ödla lever i torra regioner med ett täcke av gräs. Exemplaren gräver underjordiska bon.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Bilder på sajten Kingsnake.com

Varaner
brevicauda
Kräldjur i australiska regionen
Varanus caerulivirens

Varanus caerulivirens är en ödleart som beskrevs av Ziegler, Böhme och Philipp 1999. Varanus caerulivirens ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på olika indonesiska öar väster om Nya Guinea (bland annat Halmahera). Honor lägger ägg.

På huvudet, på ovansidan och på extremiteternas utsida finns inslag av blå eller turkos vad som skiljer arten från nära besläktade varaner. Grundfärgen på dessa kroppsdelar är gråbrun till svart. Den rosa tungan är endast vid spetsen lite mörkare. Varanus caerulivirens har en gulaktig, beige eller lite blåaktig undersida. Vid svansens bakre del förekommer mörka tvärstrimmor på ovansidan som är gråblåa till svarta. Liknande strimmor finns på undersidan men de är inte lika tydliga. Den stora strupen har alltid en gulaktig färg, ibland med mörkare strimmor.

Hannar blir med svans upp till 104 cm långa och endast huvud och bål är maximal 40 cm långa. Honor blir utan svans upp till 37,5 cm långa och med svans är maximallängden 98,5 cm.

Ett exemplar i fångenskap hade bra förmåga att klättra i växtligheten och den besökte vattenställen. Enligt undersökningar av individernas maginnehåll har arten skorpioner, kräftdjur, gräshoppor och grodor som föda.

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
caerulivirens
Kräldjur i australiska regionen
Varanus caudolineatus

Varanus caudolineatus är en ödleart som beskrevs av George Albert Boulenger 1885. Varanus caudolineatus ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i delstaten Western Australia i Australien. Honor lägger ägg. Ödlan vistas i torra skogar, savanner och i klippiga regioner. Den klättrar på träd och på klippor. Exemplaren gömmer sig bakom stenar, i bergssprickor och under lösa barkskivor. Födan utgörs av insekter och små ödlor.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
caudolineatus
Kräldjur i australiska regionen
Varanus cerambonensis

Varanus cerambonensis är en ödleart som beskrevs av Philipp, Böhme och Ziegler 1999. Varanus cerambonensis ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på öar i Indonesien väster om Nya Guinea och kanske på Nya Guinea. Honor lägger ägg.

Referenser

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
cerambonensis
Kräldjur i australiska regionen
Varanus doreanus

Varanus doreanus är en ödleart som beskrevs av Meyer 1874. Varanus doreanus ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Niu Briten i Bismarckarkipelagen och på Kap Yorkhalvön i nordöstra Australien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
doreanus
Kräldjur i australiska regionen
Dumerils varan

Dumerils varan (Varanus dumerilii) är en ödleart som beskrevs av Hermann Schlegel 1839. Dumerils varan ingår i släktet Varanus, och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade.

Geografisk utbredning 
Dumerils varan är känd från Thailand, Myanmar, Malackahalvön, Borneo och Sumatra, liksom från några mindre öar som Bangka, Belitung och Kepulauan Riau.

Beskrivning 
Dumerils varan har ett platt, brett huvud med pinnlika, trubbiga tänder. Näsborrarna är förseglade med vattentäta lock av skinn, så att ödlan kan uppehålla sig under vatten.

Diet
Dumerils varan äter krabbor, men den har också setts äta sniglar
insekter, mollusker, fisk, grodor och mindre gnagare.
Inte mycket är känt om denna art jämfört md andra varaner.

Utseende och levnadssätt 
Dumerils varan är en distinkt markerad mellanstor ödla som lever både i skog och i vatten i städsegröna skogar och mangroveskogar i sydöstra Asien. Vilka vanor Dumerils varan har som vild är föga känt och det beror antingen på att den antingen är sällsynt, eller för att den är skygg. Arten är emelletid välkänd som tamdjur och har uppfötts framgångsrikt i fångenskap. Närvaron av Dumerils varan i Singapore baserades på ett exemplar som rapporterades av den ungerske zoologen G. J. Fejervary år 1935 och den var också listad av Lim & Lim 1992. Det finns inga anteckningar om arten sedan dess, och det anses att arten nu är utdöd i Singapore.

Källor

Externa länkar 

Varaner
Kräldjur i orientaliska regionen
Varanus eremius

Varanus eremius är en ödleart som beskrevs av Lucas och Frost 1895. Varanus eremius ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Australien i Western Australia och Northern Territory samt i angränsande områden av South Australia och Queensland. Honor lägger ägg. Ödlan lever i låglandet och i kulliga områden. Den vistas i halvöknar och gräsmarker. Födan utgörs av insekter och små ödlor.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
eremius
Kräldjur i australiska regionen
Varanus finschi

Varanus finschi är en ödleart som beskrevs av Böhme, Horn och Ziegler 1994. Varanus finschi ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Niu Ailan som ingår i Bismarckarkipelagen, på Nya Guinea och på Kap Yorkhalvön i Australien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
finschi
Kräldjur i australiska regionen
Varanus flavescens

Varanus flavescens är en ödleart som beskrevs av  Thomas Hardwicke och Gray 1827. Varanus flavescens ingår i släktet Varanus och familjen Varanidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Bangladesh, Indien, Nepal och Pakistan. Kanske även i Bhutan. Varanus flavescens vistas nära de stora floderna. Honor lägger ägg.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
flavescens
Kräldjur i orientaliska regionen