kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Scotophilus leucogaster

Scotophilus leucogaster är en fladdermusart som först beskrevs av Philipp Jakob Cretzschmar 1830.  Scotophilus leucogaster ingår i släktet Scotophilus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer främst i Sahelzonen i Afrika. Mindre populationer som troligen tillhör denna art hittades även i södra Afrika. Habitatet utgörs av torra och fuktiga savanner fram till områden där savannen övergår i regnskogar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
leucogaster
Däggdjur i etiopiska regionen
Scotophilus nigrita

Scotophilus nigrita är en fladdermusart som först beskrevs av Johann Christian Daniel von Schreber 1774.  Scotophilus nigrita ingår i släktet Scotophilus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i Afrika. Den första i västra Afrika från Senegal till västra Nigeria och den andra i östra Afrika från Tanzania och sydöstra Kongo-Kinshasa till Moçambique. Habitatet varierar mellan olika slags savanner och fuktiga skogar. Individerna vilar bland annat i trädens håligheter och i byggnader.

Denna fladdermus blir med svans 187 till 195 mm lång och svansen når en längd av 64 till 92 mm. Underarmarna är 78 till 88 mm långa och vikten varierar mellan 88 och 91 g. Scotophilus nigrita är tydlig större än de andra fladdermössen i samma släkte. Svansen är delvis inbäddad i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. På ryggen är pälsen brun och undersidan är täckt av gul- till vitaktig päls. Pälsen på ovansidan kan ha en grön, svart eller röd skugga. Öronen är inte sammanlänkade på hjässan. Artens flygmembran har en svartbrun färg.

Vid viloplatsen kan temperaturer upp till 40 °C förekomma. På grund av tändernas konstruktion antas att arten äter insekter. Andra arter av samma släkte jagade även små ödlor.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
nigrita
Däggdjur i etiopiska regionen
Scotophilus nux

Scotophilus nux är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1904. Scotophilus nux ingår i släktet Scotophilus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är med en underarmlängd av 53 till 60 mm medelstor i sitt släkte. Den har en robust kropp och rödbrun till svartbrun päls på ovansidan. Undersidan är något ljusare i mörkbrun till orangeröd. En hudflik på näsan (bladet) saknas. Svansen är helt eller nästan helt inbäddad i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. Scotophilus nux har ganska korta öron som inte är sammanlänkade med varandra. Arten har fyra kindtänder på varje sida av överkäken och fem kindtänder i de övre käkhalvorna.

Utbredning 
Arten förekommer i västra och centrala Afrika. En population från Sierra Leone till Ghana, en annan population från östra Nigeria till Uganda och en mindre population vid gränsen Uganda/Kenya. Habitatet utgörs av tropiska skogar i låglandet.

Ekologi 
Individerna bildar mindre flockar som vilar under byggnadernas tak eller i trädens håligheter. Två upphittade honor var dräktiga med var sin unge.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
nux
Däggdjur i etiopiska regionen
Scotophilus robustus

Scotophilus robustus är en fladdermusart som beskrevs av Milne-Edwards 1881. Scotophilus robustus ingår i släktet Scotophilus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Madagaskar. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska skogar och av kultiverade områden. Individerna vilar ofta i byggnader.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
robustus
Däggdjur i etiopiska regionen
Scotophilus viridis

Scotophilus viridis är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1852.  Scotophilus viridis ingår i släktet Scotophilus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer i västra, centrala och östra Afrika. Utbredningsområdet sträcker sig från Senegal till Etiopien och sedan söderut till östra Sydafrika. Habitatet utgörs av tropiska savanner och av buskskogar. Individerna vilar ofta i byggnader eller i trädens håligheter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
viridis
Däggdjur i etiopiska regionen
Lasiurus (djur)

Lasiurus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar (Vespertilionidae). 

Det vetenskapliga släktnamnet är sammansatt av de gammalgrekiska orden lasi (fluffig) och urus (svans).

Utseende 
Arterna blir 50 till 90 mm långa (huvud och bål) och har en 40 till 75 mm lång svans. De väger 6 till 30 g och har 37 till 58 mm långa underarmar. Den tjocka och täta pälsen har en rödaktig grundfärg och hårens spetsar är vit-, gul- eller svartaktiga vad som resulterar i en silver eller mörk skugga på pälsen. Flygmembranen vid svansen är täckt av tjock päls.

Tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 1/2 M 3/3. Arterna har korta avrundade öron med en ganska kort tragus som är avrundad på toppen.

Utbredning och habitat 
Dessa fladdermöss förekommer i hela Amerika inklusive västindiska öar och en art finns även på Hawaii. De vistas i olika regioner med träd.

Ekologi 
Individerna vilar vanligen ensam. Honor bildar ibland mindre flockar under fortplantningstiden. Viloplatsen utgörs av ett gömställe i den täta växtligheten, av trädens håligheter och av byggnader. Populationer som lever i kalla regioner flyger ibland till varmare trakter före vintern. Ofta bildas för vandringen större flockar med flera hundra medlemmar. Dessutom observerades individer som höll vinterdvala.

Dessa fladdermöss lämnar viloplatsen tidigt under skymningen och jagar flygande insekter. De fångar sina byten vanligen 6 till 15 meter över marken. Lasiurus borealis plockar dessutom insekter från växtligheten på marken. Hos denna art varar dräktigheten 80 till 90 dagar. Allmänt föds två eller tre ungar och sällan en enda unge eller upp till fem ungar.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Lasiurus atratus, region Guyana.
 Lasiurus blossevillii, västra Nordamerika till norra Argentina.
 Lasiurus borealis, östra Nordamerika.
 Lasiurus castaneus, norra Colombia och södra Panama.
 Lasiurus cinereus, Nord- till Sydamerika samt Hawaii.
 Lasiurus degelidus, Jamaica.
 Lasiurus ebenus, södra Brasilien.
 Lasiurus ega, södra Texas (USA) till norra Argentina.
 Lasiurus egregius, södra Brasilien, Panama och kanske Colombia.
 Lasiurus insularis, Kuba.
 Lasiurus intermedius, södra Nordamerika och Centralamerika.
 Lasiurus minor, Bahamas, Hispaniola och Puerto Rico.
 Lasiurus pfeifferi, Kuba.
 Lasiurus seminolus, sydöstra Nordamerika.
 Lasiurus varius, Chile och delar av Argentina.
 Lasiurus xanthinus, sydvästra Nordamerika.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Lasiurus borealis

Lasiurus borealis är en däggdjursart som först beskrevs av Philipp Ludwig Statius Müller 1776.  Lasiurus borealis ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet borealis är det latinska ordet för "nordliga trakter".

Utseende 
Hannar når vanligen en absolut längd (med svans) av 109 mm och svansen är cirka 53 mm lång. Enligt en annan studie är den genomsnittliga kroppslängden (utan svans) 55 mm för hannar och 60 mm för honor. Underarmarna är ungefär 40 mm långa, bakfötternas längd cirka 8 mm och öronens längd cirka 10,5 mm. Påfallande är pälsens röda till rödbruna färg som är tydligast hos hannar. På undersidan förekommer något ljusare päls och på axlarna finns en vitaktig fläck. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är täckt med päls och de utsträckta vingarna har spetsiga kanter. Vikten är oftast 7 till 13 g. Artens tandformeln är I 1/3 C 1/1 P 2/2 M 3/3, alltså 32 tänder. På öronens insida och på spetsarna förekommer ingen päls.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer i östra Nordamerika. Utbredningsområdet sträcker sig i nordväst till sydöstra Saskatchewan (Kanada), i sydväst till nordöstra Mexiko och i nordöst till Nova Scotia. Arten förekommer annars fram till Atlanten. På Bermudas är den troligen utdöd. Lasiurus borealis lever i olika habitat.

Tidigare räknades flera andra populationer i västra USA, Centralamerika och Sydamerika till arten. De godkänns sedan början av 2000-talet som självständiga arter.

Ekologi 
Individerna vilar i träd, gömda bakom täta bladansamlingar. De jagar olika insekter. Parningen sker under hösten och sedan förvaras hanens sädesceller i honans könsdelar. Äggens befruktning äger rum först under våren. Vanligen föds två ungar per kull. De är i början nakna och väger cirka 1,5 g. Ungefär fem veckor efter födelsen kan ungarna flyga och jaga självständig.

Populationer som lever i norra delen av utbredningsområdet vandrar före vintern till varmare trakter. När lufttemperaturen inte når 20 C° stannar fladdermusen i gömstället och intar ett stelt tillstånd (torpor). Under sommaren är de vanligen ensamma vid viloplatsen med under vandringen bildas ofta flockar. Lasiurus borealis börjar vanligen jaga en eller två timmar efter solnedgången. Den har flygande insekter som byten samt andra insekter som plockas från växtligheten eller från marken.

Arten faller själv offer för tamkatter, för nordamerikansk opossum, för falkfåglar och ugglor samt för medelstora fåglar som blåskrika eller tuppgökar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
borealis
Däggdjur i nearktiska regionen
Lasiurus xanthinus

Lasiurus xanthinus är en fladdermus i familjen läderlappar som förekommer i sydvästra Nordamerika och norra Centralamerika. Populationen listades tidigare som underart till Lasiurus ega. Efter en genetisk studie av Baker et al. från 1988 godkänns Lasiurus xanthinus som art.

Utseende 
Liksom Lasiurus ega har arten gulaktig päls på ovansidan och båda arter är svår att skilja från varandra. Hos Lasiurus xanthinus är ryggens hår mer blek gul medan håren på svansflyghuden har en intensiv gul färg. Hos Lasiurus ega har svansflyghudens hår samma färg som ovansidans päls. Några populationer av Lasiurus ega har svartaktiga ställen i ansiktet som liknar en ansiktsmask. En liknande mask finns inte hos Lasiurus xanthinus. Tandraden i överkäken är hos honor av Lasiurus xanthinus allmänt längre. En hane som undersöktes i Texas var med svans 10,7 cm lång och den vägde 12 g. Individen hade 4,3 cm långa underarmar. I verket som publicerade måtten påpekades att exemplaret var lite mindre än sedan tidigare kända individer. Vuxna exemplar i Mexiko är med svans 11,5 till 12 cm långa och de väger cirka 16 g.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från södra Kalifornien, södra Arizona och sydvästra New Mexiko i USA till halvön Baja California samt till delstaten Puebla i centrala Mexiko. Lasiurus xanthinus vistas i torra landskap som torra skogar, savanner, odlingsområden och ödemark. Enstaka exemplar hittades i Texas. Arten förekommer främst i låglandet och den når ibland 2300 meter över havet.

Ekologi 
Arten är ofta kopplad till palmer som prästpalm eller till arter av palmliljesläktet (Yucca). Den håller sig fast på bladens undersida när den vilar. I områden där dessa växter inte förekommer sover den i andra träd. I varje träd hittas ett eller några få exemplar tillsammans. Några honor var dräktiga med fyra embryon men två ungar per kull är vanligare. Parningen sker under hösten och ungarna föds i juni. Denna fladdermus jagar insekter.

Lasiurus xanthinus blir aktiv redan före skymningen och de flyger längs vattendrag eller ovanför vattenpölar för att hitta byten.

Status 
I USA bearbetas palmer med jämna mellanrum för att ge de ett snyggare utseende. Dessa aktiviteter är inte gynnsam för Lasiurus xanthinus. Även bekämpningsmedel mot insekter kan skada beståndet. Flera exemplar faller offer för tamkatter, fåglar, ödlor och gnagare. Allmänt är arten inte sällsynt. Den listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser 

Läderlappar
xanthinus
Däggdjur i nearktiska regionen
Lasiurus ega

Lasiurus ega är en fladdermusart som först beskrevs av Paul Gervais 1856.  Lasiurus ega ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Arten har ungefär samma utseende som andra medlemmar av släktet Lasiurus. Pälsen är gulvit med inslag av orange, brun och svart. Vikten ligger mellan 10 och 18 g. Lasiurus ega blir med svans 118 till 126 mm lång, svanslängden är 50 till 52 mm och den genomsnittliga vikten är 12,3 g. Den har 45 till 48 mm långa underarmar, cirka 10 mm långa bakfötter och cirka 19 mm långa öron. Flygmembranen har främst en mörk färg med undantag av den del som ligger mellan bakbenen som är ljus.

Denna fladdermus förekommer i södra Texas (USA) och sedan söderut över Centralamerika och norra Sydamerika till norra Argentina. Arten lever i områden med palmer eller med andra träd.

Individerna vilar i bladverket, i trädens håligheter eller i byggnader. Där sover de ensam eller i flockar med upp till 20 medlemmar. Före ungarnas födelse kan honor bilda egna kolonier som är skilda från hanarna. I dessa kolonier kan några hundra individer ingå.

Lasiurus ega jagar olika insekter som den fångar under flyget eller som plockas från växter. I tempererade områden sker parningen under sensommaren. Sedan lagrar honan hanens sädesceller i sina könsorgan fram till nästa vår innan äggen befruktas. Dräktigheten varar 80 till 90 dagar och en kull har 2 till 3 ungar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
ega
Däggdjur i neotropiska regionen
Däggdjur i nearktiska regionen
Lasiurus intermedius

Lasiurus intermedius är en fladdermusart som beskrevs av Harrison Allen 1862. Lasiurus intermedius ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten blir 12 till 13 cm lång (inklusive svans) och väger 17 till 22 g. Hanar är vanligen mindre än honor. Pälsen är på ovansidan gulbrun till gulorange. Undersidan och flygmembranen är bara glest täckt med hår.

Denna fladdermus förekommer i östra Nordamerika och i Centralamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från New Jersey (USA) över Florida, Texas och Mexiko till Honduras. Enstaka fynd finns från Costa Rica. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av blandskogar och av buskskogar.

Individerna vilar på spansk mossa som är fäst på ett träd, på palmblad och på andra växtdelar. I motsats till andra arter av samma släkte förekommer ofta mindre flockar och före ungarnas födelse bildar honor kolonier. I norra delar av utbredningsområdet föds i maj eller juni 2 till 4 ungar. Jakten på insekter sker cirka 3 till 4 meter över marken i öppna landskap. Vanliga byten är skalbaggar, myggor, flygande myror, dvärgstritar och trollsländor. Fladdermusen jagas själv av tornugglan. Lasiurus intermedius är aktiv över hela året. Bara under särskild kalla nätter kan den falla i ett stelt tillstånd (torpor). Ungar föds nakna och de är i början mycket osjälvständig. Redan i slutet av juni eller i början av juli kan de flyga. Ungarna stannar vanligen vid viloplatsen när modern jagar.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
intermedius
Däggdjur i nearktiska regionen
Däggdjur i neotropiska regionen
Lasiurus seminolus

Lasiurus seminolus är en fladdermusart som först beskrevs av Samuel N. Rhoads 1895.  Lasiurus seminolus ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten listades länge som en underart till Lasiurus borealis. Sedan mitten av 1900-talet är den godkänd som art.

Utseende 
Enligt två olika studier är den genomsnittliga kroppslängden (inklusive svans) 97,7 respektive 103,5 mm, svanslängden 39,7 respektive 45,5 mm och underarmlängden 39,7 respektive 40,7 mm. Vikten varierar mellan 9,3 och 13,8 g. Pälsen har en rödbrun färg med en något ljusare undersida. Ofta förekommer vita hårspetsar vad som ger pälsen ett frostigt utseende. Vitaktig päls vid halsen påminner om en krage. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är på undersidan täckt av päls.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i sydvästra USA från Texas i väst till Florida i öst och norrut till Arkansas och Virginia. Mindre avskilda populationer hittas utanför denna region. Arten föredrar skogar med lövfällande träd och med några barrträd.

Ekologi 
Lasiurus seminolus jagar flygande insekter som flugor, skalbaggar, bin, getingar eller gräshoppor. Jakten sker vanligen över trädens toppar 6 till 15 meter över marken. Ibland jagar fladdermusen över dammar, vid skogens kanter eller i närheten av lampor. Under jakten använder arten ekolokalisering.

Individerna vilar vanligen ensam eller i mindre flockar. De håller sig fast på trädstammen 1,5 till 6,1 meter över marken. Vanligen sitter de på ansamlingar av spansk mossa (Tillandsia usneoides) och sällan direkt på barken. När fladdermusen lämnar viloplatsen faller den för en bit innan den börjar flyga. Lasiurus seminolus jagar inte när lufttemperaturen är lägre än 21°C, bara vid ökad luftfuktighet kan den vara aktiv vid lägre temperaturer. Arten håller ingen vinterdvala men den kan tidvis falla i ett stelt tillstånd (torpor). Några populationer flyger en kortare sträcka söderut före vintern. Äldre individer var oftast honor och därför antas att hanar har en kortare livslängd.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
seminolus
Däggdjur i nearktiska regionen
Lasiurus minor

Lasiurus minor är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1931. Lasiurus minor ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på Hispaniola, på Puerto Rico och på södra Bahamas. Den lever i alla habitat som finns på öarna.

Individerna vilar gömda i bladverket, i trädens håligheter, i grottor eller i byggnader. De lever främst ensamma och jagar flygande insekter som nattfjärilar, flygande myror och termiter. Jakten sker oftast över öppna landskap.

Källor 

Läderlappar
minor
Däggdjur i neotropiska regionen
Lasiurus blossevillii

Lasiurus blossevillii är en fladdermusart som först beskrevs av René-Primevère Lesson och Prosper Garnot 1826.  Lasiurus blossevillii ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Utseende 
Arten blir med svans ungefär 103 mm lång och svanslängden är cirka 49 mm. Lasiurus blossevillii har 35 till 45 mm långa underarmar, 10 mm långa bakfötter och 13 mm stora öron. Den skiljer sig från Lasiurus borealis genom avvikande detaljer av skallens konstruktion. Kroppen är täckt av rödaktig till rödbrun päls. Päls finns även på den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. På det yttersta avsnittet av denna flygmembran förekommer bara glest fördelade hår.

Utbredning och habitat 
Artens utbredningsområde sträcker sig från sydvästra Kanada över västra USA, Centralamerika och norra Sydamerika till norra Argentina. Lasiurus blossevillii vistas i olika områden med träd och hittas även i städer. Den äter insekter.

Ekologi 
Individerna vilar på dagen ensam i växternas bladverk och de blir under skymningen aktiva. De jagar nattfjärilar och andra flygande insekter med hjälp av ekolokalisering. Lasiurus blossevillii håller sig under jakten ofta nära ljuskällor och den besöker därför människans samhällen. Före den kalla årstiden vandrar några populationer till varmare trakter och andra stannar i samma revir. Olika individer håller vinterdvala men de kan vakna under varma dagar och vara aktiva.

Parningsbeteendet är antagligen lika som hos nära besläktade fladdermöss. Parningen sker under hösten och sedan lagras hannens sädesvätska i honans könsdelar innan dräktigheten börjar. Under våren föds upp till 5 ungar. Ungarna får efter 3 till 6 veckor flygförmåga. För övrigt antas ungarnas uppfostring vara lika som hos Lasiurus borealis.

Denna fladdermus faller offer för olika rovlevande fåglar samt för tamkatter och för nordamerikansk opossum.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
blossevillii
Däggdjur i nearktiska regionen
Däggdjur i neotropiska regionen
Lasiurus castaneus

Lasiurus castaneus är en fladdermusart som beskrevs av Charles O. Handley 1960. Lasiurus castaneus ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus hittades i Costa Rica, Panama och norra Sydamerika. I flera fall blev inte utredd om individen tillhör Lasiurus castaneus eller en annan art av släktet.

Källor 

Läderlappar
castaneus
Däggdjur i neotropiska regionen
Lasiurus egregius

Lasiurus egregius är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1870.  Lasiurus egregius ingår i släktet Lasiurus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus är bara känd från enstaka fynd i Panama, Colombia och Brasilien. Den jagar flygande insekter. Några individer fångades i ett nät som var placerad över en bäck i en städsegrön skog.

Arten når i genomsnitt (mått från 3 honor) en kroppslängd (huvud och bål) av 60 mm, en svanslängd av 53 mm, en vikt av 14 g och en vingspann av 390 mm. Den har cirka 8,5 mm långa bakfötter och 14 mm stora öron. Den tjocka pälsen har främst en gulbrun till rödaktig färg. Håren på ovansidan är mörk nära roten, gul i mitten och rödaktig vid spetsen. På undersidan saknas det gula avsnittet i mitten. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är nära bålen täckt med hår. Flygmembranen har allmänt en mörkbrun färg men intill fingrarna, underarmarna och bakbenen är den ljusare. Lasiurus egregius har breda öron.

Lasiurus egregius jagar med hjälp av ekolokalisering. Skriket är cirka 5 millisekunder lång vad som är kortare än hos andra släktmedlemmar. Mellan två skrik ligger ungefär 200 millisekunder. Frekvensen avtar under skriket från cirka 45 kHz till 27 kHz.

Källor 

Läderlappar
egregius
Däggdjur i neotropiska regionen
Chalinolobus

Chalinolobus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar.

Utseende 
Dessa fladdermöss når en kroppslängd (huvud och bål) av 42 till 75 mm och en svanslängd av 32 till 60 mm. De väger mellan 4 och 18 gram. Pälsen har allmänt en brun- till svartaktig färg, ibland med röd skugga. På buken kan håren ha vita spetsar. Vid varje sida av munnen finns små knölar som påminner om vårtor.

Utbredning och habitat 
Arterna förekommer i Australien, Nya Guinea, Nya Zeeland och på mindre öar i regionen. De vistas i olika habitat och vilar i trädens håligheter, gömda bakom löv, i grottor och bergssprickor.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och bildar vid viloplatsen kolonier med cirka 30 medlemmar. De äter huvudsakligen insekter. I kalla och torra områden kan de tillfällig falla i dvala (torpor). Hos vissa arter förvarar honorna hanens sädesceller i kroppen efter parningen och äggen befruktas senare. Den egentliga dräktigheten varar ungefär tre månader. Beroende på art föds en eller två ungar per kull.

Systematik 
Enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN utgörs släktet av följande arter:
 Chalinolobus dwyeri
 Chalinolobus gouldii
 Chalinolobus morio
 Chalinolobus neocaledonicus
 Chalinolobus nigrogriseus
 Chalinolobus picatus
 Chalinolobus tuberculatus

Afrikanska arter som bland annat Catalogue of Life listar till detta släkte, flyttades till släktet Glauconycteris.

Status 
IUCN listar en art på Nya Kaledonien som starkt hotad (EN), en art som sårbar (VU), två arter som nära hotad (NT) och de andra som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Chalinolobus