kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Östlig indigosnok

Östlig indigosnok (Drymarchon couperi) är en ormart som beskrevs av John Edwards Holbrook 1842. Arten ingår i släktet Drymarchon, och familjen snokar. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Östlig indigosnok är Nordamerikas största ormart med en maxlängd på 2,6 m och högsta vikt av 5 kg för hanar; motsvarande värden för honor är 2 m respektive 3 kg. Normalt blir arten dock mellan 1,5 och 2 m lång. Kroppen är täckt av släta, blåsvart glänsande fjäll. Strupen, hakan och kinderna kan dock vara röda, rödorange eller beiga.

Utbredning 
Arten har tidigare funnits i större delen av sydöstra USA men finns numer endast i Florida och södra South Carolina. Inplantationsförsök har dock gjorts i Alabama, Georgia, South Carolina och Mississippi.

Ekologi 
Arten vistas i olika habitat som lövskogar, blandskogar, barrskogar, gärna på sandjord, torra skogsgläntor, snårskog, och prärier. Den kan även hittas på våtmarker samt i växtlighet längs med floder och kanaler.

Under vintermånaderna i den norra delen av utbredningsområdet gräver arten sig ner i sanddyner och -kullar, där den kan använda underjordiska bon som skapades av sköldpaddor från släktet Gopherus. Även i andra delar av utbredningsområdet kan den använda sådana håligheter som skydd.

Födan utgörs till stor del av andra ormar, även giftiga, trots att den östliga indigosnoken själv är ogiftig (den har stor motståndskraft mot skallerormsgift). Andra byten är sköldpaddor, grodor, ödlor, fåglar och mindre däggdjur. Arten kramar inte ihjäl sina byten, utan övermannar dem genom sina kraftiga käkar. Bytet förtärs med huvudet först.

Östlig indigosnok biter vanligen inte när den överraskas av en människa.

Fortplantning  
Ormen leker under vintern, oktober till februari, trots de låga temperaturerna (10 - 15 C). I maj till juni lägger honan mellan 4 till 12 krämfärgade, ovala, omkring 7,5 cm långa ägg per tillfälle. De nykläckta ungarna är omkring 40 cm långa  och 40 g tunga.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Den är dock hotad av habitatförlust till följd av byggnation, sandtäkt, fruktplantage som citrusodlingar och illegal insamling för sällskapsdjurshandeln. Trots dess status som livskraftig är arten fridlyst.

Källor

Externa länkar 

Snokar
Drymarchon
Kräldjur i nearktiska regionen
Drymarchon caudomaculatus

Drymarchon caudomaculatus är en ormart som beskrevs av Wüster, Yrausquin och Mijares-Urrutia 2001. Drymarchon caudomaculatus ingår i släktet Drymarchon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nordöstra Colombia i departementet La Guajira och i nordvästra Venezuela i provinserna Zulia och Falcón. Den lever i låglandet upp till 150 meter över havet. Habitatet utgörs av ganska torra lövfällande skogar och av buskskogar. Ibland besöks angränsande betesmarker. Honor lägger ägg.

Några exemplar dödas av människor som inte vill ha ormar nära sin bostad. Andra individer överkörs när de korsar vägar. Allvarliga hot mot beståndet saknas. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
caudomaculatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Drymarchon melanurus

Drymarchon melanurus är en ormart som beskrevs av Duméril, Bibron och Duméril 1854. Drymarchon melanurus ingår i släktet Drymarchon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har flera från varandra skilda populationer i Central- och norra Sydamerika. Den hittas vid kusten i västra och östra Mexiko samt i södra Mexiko och Guatemala (kanske även Honduras och El Salvador). Andra populationer lever i bergstrakter i Colombia och nordvästra Venezuela. Drymarchon melanurus vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1900 meter över havet. Arten har mer eller mindre torra skogar, savanner, galleriskogar och mangrove som habitat. Nära vatten besöker den även andra landskap.

Individerna är aktiva på dagen eller under skymningen. De vistas på marken och vilar ofta i jordhålor. Ibland används övergivna bon av östliga kindpåsråttor. Ett exemplar hade ätit en annan orm av arten Mastigodryas pleei.

Skogsavverkningar kan hota det lokala beståndet. Några individer fångas och hölls som sällskapsdjur. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
melanurus
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus

Taeniophallus är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. Släktet tillhör underfamiljen Dipsadinae som ibland listas som familj.

Vuxna exemplar är med en längd mindre än 75 cm små ormar. De förekommer i Sydamerika. Det är nästan inget känt om arternas levnadssätt. För flera arter antas att honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Taeniophallus affinis
 Taeniophallus bilineatus
 Taeniophallus brevirostris
 Taeniophallus nebularis
 Taeniophallus nicagus
 Taeniophallus occipitalis
 Taeniophallus persimilis
 Taeniophallus poecilopogon

The Reptile Database listar dessutom:

 Taeniophallus quadriocellatus

Källor

Externa länkar 

Snokar
Taeniophallus poecilopogon

Taeniophallus poecilopogon är en ormart som beskrevs av Cope 1863. Taeniophallus poecilopogon ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i södra Brasilien, Uruguay och nordöstra Argentina. Habitatet varierar mellan halvtorra skogar, ansamlingar av palmer, buskskogar och gräsmarker. Födan utgörs av groddjur som arter av släktet Dendropsophus och av ödlor. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas av landskapsförändringar. I Uruguay och Brasilien är Taeniophallus poecilopogon fortfarande vanlig förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
poecilopogon
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus affinis

Taeniophallus affinis är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Taeniophallus affinis ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Brasilien från delstaten Piauí i norr till norra regioner i delstaten Rio Grande do Sul. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Taeniophallus affinis lever i skogar och i savannlandskapet Caatinga. Individerna är dagaktiva och de vistas på marken. Födan utgörs av masködlor, av andra ödlor och av grodor. Honor lägger ägg. Arten blir upp till 70 cm lång.

För beståndet är inga hot kända. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Snokar
affinis
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus bilineatus

Taeniophallus bilineatus är en ormart som beskrevs av Fischer 1885. Taeniophallus bilineatus ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Brasilien i delstaterna Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Rio de Janeiro och Minas Gerais. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1610 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Taeniophallus bilineatus är dagaktiv och den vistas på marken. Arten äter ödlor och grodor. Ett exemplar var 27 cm lång från nosen till kloaköppningen. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. I utbredningsområdet finns flera skyddszoner. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
bilineatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus brevirostris

Taeniophallus brevirostris är en ormart som beskrevs av Peters 1863. Taeniophallus brevirostris ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Amazonområdet i norra Brasilien, i regionen Guyana och i angränsande regioner av Colombia, Ecuador och Peru. Kanske når den även Venezuela och Bolivia. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och av angränsande landskap. Födan utgörs främst av ödlor av släktena Coleodactylus, Leposoma, Prionodactylus och Ptychoglossus. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
brevirostris
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus occipitalis

Taeniophallus occipitalis är en ormart som beskrevs av Jan 1863. Taeniophallus occipitalis ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Paraguay, i nästan hela Brasilien och i angränsande områden av Colombia, Peru, Bolivia, Uruguay och norra Argentina. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Habitatet varierar mellan savanner, andra gräsmarker och skogar. Födan utgörs av ödlor och groddjur samt grodornas ägg. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
occipitalis
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus persimilis

Taeniophallus persimilis är en ormart som beskrevs av Cope 1869. Taeniophallus persimilis ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i östra Brasilien i delstaterna Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Rio de Janeiro, Minas Gerais och Espírito Santo. Den lever i bergstrakter från 1200 meter över havet uppåt. Habitatet utgörs av Atlantskogen. Individerna har ödlor och groddjur som föda. Taeniophallus persimilis blir utan svans 31cm lång. Honor lägger ägg.

Skogsröjningar påverkar beståndet negativ. I utbredningsområdet ingår flera skyddszoner. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
persimilis
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus nicagus

Taeniophallus nicagus är en ormart som beskrevs av Cope 1868. Taeniophallus nicagus ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i norra Brasilien i delstaterna Amapá, Amazonas och Pará. Den hittas även i Surinam och Guyana. Arten lever i tropiska regnskogar och den är nattaktiv. Födan utgörs främst av grodor. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
nicagus
Kräldjur i neotropiska regionen
Taeniophallus nebularis

Taeniophallus nebularis är en ormart som beskrevs av Schargel, Rivas och Myers 2005. Taeniophallus nebularis ingår i släktet Taeniophallus och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer endemisk på halvön Paria i norra Venezuela. Arten lever i bergstrakter mellan 800 och 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar och fuktiga buskskogar. Honor lägger antagligen ägg.

Beståndet hotas av skogarnas omvandling till jordbruksmark till exempel genom svedjebruk. På halvön finns ett naturskyddsområde. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad.

Källor 

Snokar
nebularis
Kräldjur i neotropiska regionen
Liopeltis

Liopeltis är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. 

Arterna är med en längd upp till 75 cm små och smala ormar. De förekommer i södra Asien och Sydostasien. De flesta släktmedlemmar vistas på marken i tropiska regnskogar. Individerna besöker även jordbruksmark och annan odlingsmark. Födan utgörs antagligen av små djur som ryggradslösa djur, groddjur och ödlor. Honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Liopeltis baliodeirum, listas av The Reptile Database i släktet Gongylosoma.
 Liopeltis calamaria
 Liopeltis frenatus
 Liopeltis herminae, listas av The Reptile Database i släktet Cyclophiops.
 Liopeltis philippinus
 Liopeltis rappi
 Liopeltis stoliczkae
 Liopeltis tricolor

Källor

Externa länkar 

Snokar
Liopeltis calamaria

Liopeltis calamaria är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Liopeltis calamaria ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Nepal, Indien och Sri Lanka. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
calamaria
Kräldjur i orientaliska regionen
Liopeltis frenatus

Liopeltis frenatus är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Liopeltis frenatus ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i nordöstra Indien, i Kina (provinserna Xizang och Yunnan) samt i Laos och Vietnam. Arten lever i låglandet och i bergstrakter mellan 300 och 1900 meter över havet. Liopeltis frenatus vistas i fuktiga skogar. Den har små ryggradsdjur som föda. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas regionalt av skogsröjningar. Hela populationen anses vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
frenatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Ptyas herminae

Ptyas herminae är en ormart som beskrevs av Oskar Boettger 1895. Ptyas herminae ingår i släktet Ptyas och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Med artepitet i det vetenskapliga namnet hedrade Oskar Boettger sin hustru Hermine.

Denna orm förekommer på Yaeyamaöarna (del av Ryukyuöarna) som tillhör Japan och som ligger direkt öster om Taiwan. Arten lever i olika slags skogar som fuktiga och städsegröna lövskogar, brukade skogar med löv- och barrträd samt i torra buskskogar. Pytas herminae hittas i öarna låga och bergiga delar. Den äter jordlevande maskar. Enligt en studie från 2014 lägger honor under augusti cirka åtta ägg. Andra marklevande ormar på Ryukyuöarna lägger sina ägg tidigare under året.

Flera individer dödas av introducerade fiender som mårddjuret Mustela itatsi, påfågel och agapadda. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
herminae
Kräldjur i palearktiska regionen
Liopeltis philippinus

Liopeltis philippinus är en ormart som beskrevs av Boettger 1897. Liopeltis philippinus ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer på Palawan och på andra öar i västra Filippinerna. Den lever i olika slags skogar i låglandet. Arten besöker även angränsande landskap. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
philippinus
Kräldjur i orientaliska regionen
Liopeltis rappi

Liopeltis rappi är en ormart som beskrevs av Günther 1860. Liopeltis rappi ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Himalayas låga delar i Nepal och Indien (delstaterna Himachal Pradesh och Sikkim). En individ upptäcktes vid 360 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska skogar och av odlingsmark. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Arten hittades endast vid ett fåtal tillfällen. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Snokar
rappi
Kräldjur i palearktiska regionen
Liopeltis stoliczkae

Liopeltis stoliczkae är en ormart som beskrevs av Sclater 1891. Liopeltis stoliczkae ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer med flera från varandra skilda populationer i nordöstra Indien, Myanmar, Laos och Kambodja. Liopeltis stoliczkae hittas främst i kulliga områden som är täckta av skogar. Ett exemplar klättrade i bambu. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas regionalt av skogsröjningar. Liopeltis stoliczkae har antagligen bra anpassningsförmåga. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
stoliczkae
Kräldjur i orientaliska regionen
Liopeltis tricolor

Liopeltis tricolor är en ormart som beskrevs av Schlegel 1837. Liopeltis tricolor ingår i släktet Liopeltis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Sydostasien. Den dokumenterades i södra Vietnam, på södra Malackahalvön, på Borneo, på Sumatra, på Java, på Palawan och på flera mindre öar i regionen. Denna orm lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Individer hittades i olika slags skogar. Några exemplar var gömda i lövskiktet och andra klättrade i träd 3 meter ovanför marken. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Populationens storlek är okänd men Liopeltis tricolor har ett stort utbredningsområde. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
tricolor
Kräldjur i orientaliska regionen
Pantherophis

Pantherophis är ett släkte av ormar. Pantherophis ingår i familjen snokar. 

Arterna är med en längd av 150 till 300 cm medelstora till stora ormar. De förekommer i Nordamerika (inklusive Mexiko) och vistas i varierande habitat, till exempel skogar, träskmarker, prärien och öknar. Individerna jagar gnagare och andra små däggdjur. Honor lägger ägg.

Några arter är mångfärgade och de hölls gärna som terrariedjur.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Pantherophis bairdi
 Pantherophis emoryi
 Pantherophis flavirufus
 Pantherophis gloydi
 Pantherophis guttatus
 Pantherophis obsoletus
 Pantherophis vulpinus

The Reptile Database listar dessutom:

 Pantherophis alleghaniensis
 Pantherophis ramspotti
 Pantherophis slowinskii
 Pantherophis spiloides

Källor

Externa länkar 

Snokar
Pantherophis emoryi

Pantherophis emoryi är en ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Pantherophis emoryi ingår i släktet Pantherophis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra USA och i norra Mexiko. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
emoryi
Kräldjur i nearktiska regionen
Pseudelaphe flavirufa

Pseudelaphe flavirufa är en ormart som beskrevs av Cope 1867. Pseudelaphe flavirufa ingår i släktet Pseudelaphe och familjen snokar. 

Arten förekommer från centrala Mexiko till Nicaragua. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. f. flavirufa
 P. f. matudai
 P. f. pardalinus
 P. f. polystichus

Källor

Externa länkar 

Snokar
flavirufa
Kräldjur i nearktiska regionen
Kräldjur i neotropiska regionen
Pantherophis gloydi

Pantherophis gloydi är en ormart som beskrevs av CONANT 1940. Pantherophis gloydi ingår i släktet Pantherophis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Enligt The Reptile Database är taxonet ett synonym till Pantherophis vulpinus.

Källor

Externa länkar 

Snokar
gloydi
Himle tingslag

Himle tingslag var till 1948 ett tingslag i Hallands län i Hallands mellersta domsaga. Tingsplatsen var i Varberg.

Tingslaget omfattade Himle härad. 

Tingslaget uppgick 1948 i Hallands mellersta domsagas tingslag.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Varbergs tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Hallands län
Pantherophis obsoletus

Pantherophis obsoletus är en ormart som beskrevs av Say 1823. Pantherophis obsoletus ingår i släktet Pantherophis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i centrala och östra USA söderut till Texas samt i södra Kanada. Honorna lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Snokar
obsoletus
Kräldjur i nearktiska regionen
Pantherophis vulpinus

Pantherophis vulpinus, den västra rävormen, är en ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Pantherophis vulpinus ingår i släktet Pantherophis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Ormen är mellan 91 och 137 cm lång. Rekordet för den längsta rävormen som hittats är 179 cm.

Det vuxna utseendet skiljer sig markant från den unga ormen. Vid vuxen ålder är skinnet fläckigt med ljusbruna och svarta fläckar. Rävormen har i genomsnitt 41 fläckar på skinnet. Färgen på huvudet varierar från brun till rödaktigt. När den har ett rödaktigt huvud är den lätt att missta för ormarten kopparhuvud. På magen är ormen gul med svart rutor. Fjällen på skinnet är svagt krängda.

Vid ung ålder är de svarta fläckarna på skinnet oftast mörkbruna med svarta eller riktigt mörka bruna kanter. På huvudet sitter en mörk linje från käkarna till ögonen och tvärgående mellan ögonen. Denna linje försvinner ju mer ormen åldras.

Rävormen blir i genomsnitt 17 år gammal (uppmätt i fångenskap).

Utbredning och reproduktion 
Rävormen förekommer enbart i USA öster om Mississippifloden, där den finns i delstaterna Michigan, Wisconsin, Minnesota, Illinois, Iowa, Indiana, Missouri, Nebraska och South Dakota. Den lever främst på torra marker såsom prärie, gräsland, odlad mark och skogsdungar. Oftast befinner de sig nära vatten såsom sjöar eller vattendrag.

Reproduktionen sker varje år mellan april och juli. I slutet av juli och början på augusti lägger honan äggen. Äggen är oftast mellan 6 och 29 i antalet och har en läderkänsla i skalet. De är mellan 3,8 och 5 cm långa. Från sent augusti till oktober kläcks äggen och ut kommer ormar som är mellan 25,5 och 33 cm långa.

Beteende 
Rävormen är bra på att klättra men den håller sig oftast på marken. När den blir rädd, hotad eller irriterad skakar den på svansen likt en skallra. Skakandet på svansen gör att rävormen ofta kopplas ihop med skallerormar. Den biter bara om den blir provocerad. Trots att ormen egentligen inte är så harmfull dödas den ofta eftersom den dels är så stor och dels har beteendet med att skaka på svansen.

Ormen äter mest små däggdjur och ibland någon fågel. Exempel på vad den äter är sorkar, möss, ägg, småfåglar och nyfödda kaniner. Rävormen dödar sitt byte genom att dra samman musklerna när djuret är svalt och därmed inne i kroppen. Bytet krossas alltså till döds av ormen.

Källor

Externa länkar 

Snokar
vulpinus
Kräldjur i nearktiska regionen
Salvadora (djur)

Salvadora är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. 

Arterna blir upp till en meter långa och de är smala ormar. Släktets medlemmar förekommer i Nord- och Centralamerika. De lever i torra landskap där marken är sandig eller stenig. Individerna kan röra sig snabb och de jagar ödlor samt andra ormar. Släktmedlemmarna är dagaktiva. Honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Salvadora bairdi
 Salvadora deserticola
 Salvadora grahamiae
 Salvadora hexalepis
 Salvadora intermedia
 Salvadora lemniscata
 Salvadora mexicana

Enligt The Reptile Databas är Salvadora deserticola ett synonym till Salvadora hexalepis.

Källor

Externa länkar 

Snokar
Salvadora bairdi

Salvadora bairdi är en ormart som beskrevs av Jan 1860. Salvadora bairdi ingår i släktet Salvadora och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter i centrala Mexiko. Utbredningsområdet ligger 1200 till 2400 meter över havet. Habitatet utgörs av torra skogar och dessutom besöks jordbruksmark. Salvadora bairdi äter grodor, små ödlor och små däggdjur. Honor lägger ägg.

Källor 

Snokar
bairdi
Kräldjur i nearktiska regionen
Salvadora deserticola

Salvadora deserticola är en ormart som beskrevs av Schmidt 1940. Salvadora deserticola ingår i släktet Salvadora och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i delstaterna Arizona, New Mexico och Texas i södra USA samt i delstaterna Sonora, Chihuahua och Sinaloa i Mexiko. Honor lägger ägg.

Referenser 

Snokar
deserticola
Kräldjur i nearktiska regionen
Salvadora grahamiae

Salvadora grahamiae är en ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Salvadora grahamiae ingår i släktet Salvadora och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i delstaterna Arizona, New Mexico och Texas i södra USA samt i norra Mexiko. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1980 meter över havet. Habitatet varierar mellan savanner, öppna skogar med barrträd och ekar samt av buskskogar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. g. grahamiae
 S. g. lineata

Källor 

Snokar
grahamiae
Kräldjur i nearktiska regionen