kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sibirisk hästspringråtta

Sibirisk hästspringråtta (Allactaga sibirica) är en däggdjursart som först beskrevs av Forster 1778.  Sibirisk hästspringråtta ingår i släktet hästspringråttor, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten tillhör undersläktet Orientallactaga som ibland godkänns som släkte.

Beskrivning 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 130 till 170 mm, en svanslängd av 180 till 230 mm och en vikt av 82 till 140 g. Den har 67 till 76 mm långa bakfötter och 41 till 57 mm stora öron. Pälsens färg på ovansidan kan variera mellan blek brun med några ljusare streck, sandfärgad eller andra nyanser av ljusbrun. På låren förekommer en påfallande vit fläck och dessutom är undersidan vit. I ansiktet är området kring munnen och näsan mörkare. Svansens främre del är täckt av lite rödaktig päls och vit slutet finns en vit tofs med en svart längsgående strimma på ovansidan. Vid bakfötterna förekommer fem tår.

Denna gnagare förekommer i södra Sibirien och angränsande delar av centrala Asien. Utbredningsområdet sträcker sig över Kazakstan, västra Uzbekistan, nordvästra Turkmenistan, Mongoliet och norra Kina. Direkt norr om Mongoliet finns arten även i Ryssland. Habitatet utgörs av stäpper och halvöknar.

Individerna gräver enkla bon som bara används korta tider och komplexare bon som används flera månader. De senare kan ligga 65 cm under markytan och tunnlarna är upp till 5 m långa. Sibirisk hästspringråtta håller allmänt mellan september och april vinterdvala men tiden beror på utbredningsområdet. Födan utgörs av växtknopp, blad och frön samt av insekter och andra småkryp. Honor kan para sig två gånger per år och per kull föds upp till 9 ungar, oftast 2 till 5.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
Däggdjur i palearktiska regionen
Fyrtåig hästspringråtta

Fyrtåig hästspringråtta (Scarturus tetradactyla) är en däggdjursart som först beskrevs av Lichtenstein 1823.  Fyrtåig hästspringråtta ingår i släktet Scarturus och familjen hoppmöss. Inga underarter finns listade.

Arten var en längre till ensam i undersläktet Scarturus (bland hästspringråttor) som under 2010-talet blev godkänd som släkte. Dessutom infogades arterna från undersläktet Paralactaga i Scarturus.

Denna gnagare förekommer i Egypten och Libyen i en smal remsa längs Medelhavets kust. Habitatet utgörs av salthaltigt marskland och öknar.

Den fyrtåiga hästspringråttan blir 10,2 till 11,9 cm lång (huvud och bål), har en 15,4 till 18,0 cm lång svans och väger 48 till 56 g. Bakfötterna är 5,1 till 5,9 cm långa och öronen är 3,7 till 4,3 cm stora. Arten har mörk orangegrå päls på ovansidan samt vitaktig päls på undersidan. Svansen har främst samma färg som bålens ovansida förutom den avplattade yviga tofsen som är först vit, sedan svart och vid spetsen åter vit. Scarturus tetradactyla har inga styva borstar på bakfötternas undersida och de svartaktiga håren är istället mjuka.

På grund av tändernas konstruktion antas att arten äter suckulenter och andra gröna växtdelar. Individerna är nattaktiva. Informationer angående förekomst av vinterdvala saknas. Den fyrtåiga hästspringråttan gräver enkla underjordiska bon med de djupaste delarna 60 till 150 cm under markytan.

Scarturus tetradactyla hotas av habitatförstöring genom landskapets omvandling till jordbruksmark, etablering av trafikstråk och turistanläggningar samt genom olika krigshandlingar mellan 1995 och 2010. Tillfredsställande informationer angående beståndets storlek och kvarvarande lämpliga biotoper saknas. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
Däggdjur i etiopiska regionen
Allactaga vinogradovi

Allactaga vinogradovi är en däggdjursart som beskrevs av Anatol I. Argyropulo 1941. Allactaga vinogradovi ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade.

Arten tillhör undersläktet Scarturus som ibland listas som släkte.

Vuxna exemplar är 100 till 130 mm långa (huvud och bål), har en 175 till 200 mm lång svans och väger 63 till 78 g. De har 53 till 60 mm långa bakfötter och 35 till 42 mm långa öron. Hannar är större än honor. Pälsen på ovansidan har en ockra färg med gråa nyanser och undersidan är vit. Svansens främre del har samma färg som ovansidan och vid svansens spets finns en avplattad tofs som är 30 till 35mm lång. Den är först vit, sedan svart och vid slutet åter vit. Bakfötternas tår har inga hår på undersidan. Arten har vit tandemalj på framtänderna.

Denna hästspringråtta förekommer i södra Kazakstan och i östra Uzbekistan. Habitatet utgörs av halvöknar och låga bergstrakter. I bergstrakter når arten 1200 meter över havet.

Allactaga vinogradovi äter frön, rötter och gröna växtdelar samt några småkryp. Den bygger tillfälliga och permanenta underjordiska bon. I de senare håller hästspringråttan mellan oktober och februari/mars vinterdvala. De längsta tunnlarna kan vara 1,8 meter långa och ligga 0,9 meter under markytan. Individerna är aktiva på natten och lever utanför parningstiden ensam. Honor kan para sig under våren och hösten. Per kull föds upp till sex ungar.

Källor

Externa länkar 

 Foto, ursprungligen från Arkive

Hästspringråttor
vinogradovi
Däggdjur i palearktiska regionen
Bobrinskis hästspringråtta

Bobrinskis hästspringråtta (Allactodipus bobrinskii) är en däggdjursart som beskrevs av Kolesnikov 1937. Bobrinskis hästspringråtta anses i allmänhet vara ensam i släktet Allactodipus, men räknas ibland i stället till släktet hästspringråttor. I vilket fall hör den till familjen hoppmöss. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd av 11 eller 12 cm och en svanslängd av cirka 17 cm. Bakfötterna är liksom hos andra springråttor med nästan 6 cm längd påfallande stora. Håren på ovansidan är gulbrun med mörkare eller gråa spetsar. På huvudet finns vita fläckar och även buken är vit. Bobrinskis hästspringråtta skiljer sig från andra hästspringråttor genom styva hår på undersidan av de tre mellersta tårna vid bakfoten. Dessutom finns differenser i skallens konstruktion.

Den långa smala svansen har en tofs vid slutet. Vikten ligger vid 65 gram.

Utbredning 
Denna springråtta förekommer i centrala Asien i Kazakstan öster om resterna av Aralsjön (enligt IUCN:s karta) samt med några från varandra skilda populationer i Uzbekistan och Turkmenistan. Habitatet utgörs av öknar med lera som jordmån och med några glest fördelade växter.

Ekologi 
Vid matbrist går individerna i ide - vanligen mellan april och juni samt mellan september och oktober. Födan utgörs av gröna växtdelar och några frön. Under våren äter Bobrinskis hästspringråtta ganska många insekter. Honor kan ha tre kullar per år med upp till 8 ungar men 3 eller 4 ungar är vanligare.

Individerna har enkla bon som används bara en eller några dagar och mera komplexa bon som används längre tider. Bobrinskis hästspringråtta är nattaktiv. För övrigt antas att levnadssättet motsvarar de andra hästspringråttornas beteende.

Hot 
För beståndet är inga hot kända. En studie i öknen Kyzylkum hittade 1995 på en vandringssträcka fyra till fem exemplar per kilometer. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar 

 Teckning föreställande Bobrinskis hästspringråtta, på Animal Diversity Web

Hoppmöss
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista armenica

Sicista armenica är en däggdjursart som beskrevs av Nikolai Nikolaevich Sokolov och Marina I. Baskevich 1988. Sicista armenica ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten har en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 6,6 cm, en svanslängd av 9,8 till 10,1 cm och en vikt av 6,4 till 6,7 g. Bakfötterna är 1,6 till 1,8 cm långa och öronen är 0,9 till 1,0 cm stora. På ovansidan förekommer rödbrun till rödgrå päls och undersidan är täckt av ljusgrå till vit päls. En mörk längsgående strimma över ryggen saknas. Sicista armenica har ljusare kinder och ljusare kroppssidor på grund av att svarta hårspetsar saknas vid dessa ställen. Svansen är tydlig delad i en mörk ovansida och en ljus undersida. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 36 kromosomer (2n=36).

Utbredning 
Arten förekommer i en mindre region i centrala Armenien. Området ligger i Kaukasus låga delar vid 2000 till 2200 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar och av gläntor i bergsskogar.

Ekologi 
Individerna är aktiva mellan skymningen och gryningen. Arten är sällsynt. Antalet infångade individer var 3 respektive 6 procent av alla små däggdjur (gnagare och näbbmöss) som registrerades under studier 1980 samt 1986. Födan utgörs av frukter, insekter och frön. Exemplar i fångenskap matades framgångsrik med gräshoppor, majsflingor, fruktkött från aprikoser och valnötkärnor. Hanar med aktiva testiklar dokumenterades mellan slutet av juni och juli.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
armenica
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista caucasica

Sicista caucasica är en däggdjursart som beskrevs av Boris Stepanovich Vinogradov 1925. Sicista caucasica ingår i släktet buskmöss och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Kaukasus i Georgien och Ryssland. Den lever i regioner som ligger 1400 till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar och delvis av öppna bergsskogar. Individerna håller länge vinterdvala och är bara 3 till 3,5 månader aktiv. Individer i fångenskap åt insekter, bär och frön. Honor föder 4 till 6 ungar per kull.

Arten blir 43,5 till 69 mm lång (huvud och bål), har en 84 till 106 mm lång svans och väger 5,8 till 7,2 g. Den har 17,5 till 22 mm långa bakfötter och 9 till 13 mm långa öron. På ovansidan förekommer ockra päls med röd skugga och några hår har svartbruna spetsar. I motsats till flera andra buskmöss har Sicista caucasica ingen mörk längsgående strimma på ryggens topp. Fram mot undersidan blir pälsen ljusgrå eller vit utan tydlig gräns. Svansen kan vara enfärgad eller uppdelad i en brunaktig ovansida samt en ljus undersida. Tummen vid framtassarna är mycket kort men den har en liten nagel. Arten har i överkäken på varje sida en framtand, ingen hörntand, en premolar och tre molarer. I underkäken saknas den premolara tanden.

Den sällsynta arten Sicista armenica har i princip samma utseende. Skillnader mot Sicista caucasica finns i hannarnas könsdelar och i genetiken.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
caucasica
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista caudata

Sicista caudata är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1907. Sicista caudata ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir 59 till 67 mm lång (huvud och bål), har en 96 till 115 mm lång svans och väger cirka 8 g. Bakfötterna är 16 till 18 mm långa och öronen är ungefär 13 mm stora. Ovansidan är täckt av ljus gråbrun päls som har en gul skugga. Liksom den egentliga buskmusen har arten en mörk längsgående strimma på ryggens mitt på grund av svartbruna hårspetsar. På undersidan finns vit päls med gulgrå skugga. Även den långa svansen har en gulgrå färg.

Arten förekommer i östra Ryssland vid Japanska havet, i angränsande områden av Kina och på ön Sachalin. Habitatet utgörs av den öppna taigan i bergstrakter, av öppna blandskogar och av stäpper. Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i underjordiska bon. De håller minst 6 månader vinterdvala och äter främst frön. Honor föder 4 till 6 ungar per kull.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
caudata
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista concolor

Sicista concolor är en däggdjursart som först beskrevs av Eugen Büchner 1892.  Sicista concolor ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir 51 till 76 mm lång (huvud och bål), har en 86 till 109 mm lång svans och väger 5 till 8 g. Bakfötterna är 17 till 18 mm långa och öronen är 11 till 14 mm stora. I den mörka rödaktiga pälsen på ovansidan är flera svarta hår inblandade. I motsats till den vanliga buskmusen (Sicista betulina) finns ingen svart längsgående strimma på ryggens topp. Undersidan är täckt av ljusgrå päls. På händer och fötter förekommer några vita hår. Sicista concolor har orange övre framtänder och vita nedre framtänder.

Arten förekommer med tre från varandra skilda populationer i Asien. Den första i norra Pakistan och norra Indien och de andra två i centrala Kina. Sicista concolor lever i bergstrakter eller på högplatå mellan 2100 och 4000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar, bergsängar och buskskogar. Arten besöker även odlade områden.

Denna buskmus är aktiv på natten och äter främst bär, frukter och frön. Boet är en boll av gräs som göms i bergssprickor eller i buskar. Honor har antagligen en kull per år med 3 till 6 ungar. Arten uppsöker före vintern en jordhåla och håller dvala.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
concolor
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista kazbegica

Sicista kazbegica är en däggdjursart som beskrevs av Sokolov, Baskevich och Kovalskaya 1986. Sicista kazbegica ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Vuxna exemplar är 6,2 till 6,7 cm långa (huvud och bål), har en 9,5 till 11 cm lång svans och väger 6,5 till 8 g. Bakfötterna är 1,7 till 1,9 cm långa och öronen är 0,9 till 1,1 cm stora. Pälsens färg på ovansidan är rödbrun till gulbrun med inslag av grått. Ryggens topp är mörkare än sidorna på grund av svarta spetsar vid några hår. På undersidan förekommer ljusgrå till vit päls. Svansen är bara lite ljusare på undersidan vad som skiljer arten från andra buskmöss i samma region. Arten har beroende på population en diploid kromosomuppsättning med 40 eller 42 kromosomer.

Utbredning 
Arten är bara känd från två mindre regioner i Kaukasus i Georgien och Ryssland. Den lever i områden som ligger 1500 till 2300 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och bergsängar.

Ekologi 
Sicista kazbegica är aktiv på natten och äter främst frukter samt insekter. Den håller ungefär 6 månader vinterdvala. Honor föder 4 till 7 ungar per kull.

Troligen lever varje individ ensam när honan inte är brunstig. I regioner som Georgien där buskar och högt gräs försvann på grund av landskapsförändringar och betande boskapsdjur blev Sicista kazbegica mer sällsynt. Arten håller liksom andra släktmedlemmar vinterdvala och syns tidigast under senare maj. Den är minst 3 eller 3,5 månader aktiv. Det är inte känt var denna buskmus håller sin dvala men den har antagligen samma gömställen som andra buskmöss.

Parningen sker troligen när arten blir aktiv efter dvalan. Per kull föds 4 till 7 ungar.

Hot 
Intensivt bruk av gräsmarker är det största hotet mot arten. I utbredningsområdet finns inga skyddszoner. Sicista kazbegica är allmänt sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
kazbegica
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista kluchorica

Sicista kluchorica är en däggdjursart som beskrevs av Sokolov, Kovalskaya och Marina I. Baskevich 1980. Sicista kluchorica ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Kaukasus i Georgien och Ryssland. Den lever i regioner som ligger minst 2100 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsskogar, bergsängar och klippiga områden.

Denna buskmus är främst aktiv under skymningen och gryningen. Den håller vinterdvala under den kalla årstiden. Honor har en kull per år.

Sicista kluchorica når en kroppslängd (huvud och bål) av 6,1 till 7,0 cm, en svanslängd av 8,6 till 10,8 cm och en vikt av 5,9 till 8,6 g. Den har 1,6 till 2,2 cm långa bakfötter och 0,8 till 1,1 cm stora öron. Håren på ovansidan är gulbruna till gulgråa med inslag av rött och på grund av några inblandade hår med svarta spetsar är pälsfärgen spräcklig. De svarta spetsarna saknas på nedre delen av bålens sidor samt på kinderna. På undersidan förekommer ljusgrå päls. Svansens undersida är tydlig ljusare jämförd med ovansidan.

Låga växter i utbredningsområdet förutom gräs är örter som palsternackor och småkörvlar. Exemplar i fångenskap matades framgångsrik med frukter, frön och ryggradslösa djur. Efter parningen lever de vuxna djuren ensam.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
kluchorica
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista napaea

Sicista napaea är en däggdjursart som beskrevs av Hollister 1912. Sicista napaea ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Sicista napaea når en kroppslängd (huvud och bål) av 65 till 79 mm, en svanslängd av 82 till 103 mm och en vikt av 9 till 19 g. Den har 16 till 20 mm långa bakfötter och 9 till 16 mm stora öron. I den gråbrun pälsen på ovansidan kan rödbrun eller gula nyanser förekomma. Några exemplar är intensivare färgad än andra buskmöss. Även på den gråvita undersidan kan inslag av gult eller rött förekomma. Håren som bildar pälsen på ryggen har svarta spetsar vad som ger ett mörkare utseende jämförd med kinderna. Hos de flesta men inte hos alla individer är svansen på ovansidan brun och på undersidan vitaktig.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Ryssland och östra Kazakstan. Den lever i regioner som ligger 400 till 2200 meter över havet. Habitatet utgörs av öppna skogar, ängar och områden med glest fördelade buskar.

Denna buskmus är aktiv mellan skymningen och gryningen. Den håller vinterdvala under den kalla årstiden och äter främst bär, frön och ryggradslösa djur. Honor har en kull per år med 4 till 5 ungar. Vinterdvalan kan sträcka sig från september till början av maj. Även under sommaren kan Sicista napaea inta ett stelt tillstånd (torpor) när temperaturen är låg. Vuxna exemplar lever troligtvis ensam när honan inte är brunstig.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
napaea
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista pseudonapaea

Sicista pseudonapaea är en däggdjursart som beskrevs av Strautman 1949. Sicista pseudonapaea ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna buskmus blir 65 till 77 mm lång (huvud och bål), har en 82 till 102 mm lång svans och väger 10 till 13,3 g. Bakfötterna är 12 till 18 mm långa och öronen är 12 till 17 mm stora. I den grå till gråbruna pälsen på ovansidan är nära glest fördelade svarta hår inblandade. Håren på kinderna har inga svarta spetsar vad som gör området ljusare. En mörk strimma på ryggens topp saknas. På undersidan förekommer ljusgrå päls. Svansen har en brun ovansida och en vitaktig undersida.

Arten förekommer i bergstrakten Altaj i östra Kazakstan och nordvästra Kina. Den vistas mellan 1000 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av ängar, buskskogar och öppna skogar.

Individerna är främst aktiva vid skymningen och gryningen. De äter ryggradslösa djur och frön. Under den kalla årstiden håller arten vinterdvala. Honor har en kull per år. Sicista pseudonapaea kan inta ett stelt tillstånd (torpor) under sommaren när vädret är kalt. Individerna vilar i underjordiska bon som skapades av andra djur och i bergssprickor. Fortplantningstiden sträcker sig från maj till mitten av juli. De flesta honor har fyra ungar per kull. Endast ett fåtal exemplar övervintrar två gånger.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
pseudonapaea
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista severtzovi

Sicista severtzovi är en däggdjursart som beskrevs 1935 av Sergej Ognew. Arten ingår i släktet buskmöss och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna buskmus förekommer i Ukraina och sydvästra Ryssland. Arten lever huvudsakligen väster om floden Don men en liten avskild population finns också öster om floden. Habitatet utgörs av stäpp och gräsmarker med grupper av träd. De lever ensamma och äter frön och insekter. De håller vinterdvala och parar sig kort därefter.

Arten har en svartaktig längsgående strimma på ryggens mitt och även på sidorna finns mörka strimmor.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
severtzovi
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista strandi

Sicista strandi är en däggdjursart som först beskrevs av Alexander N. Formozov 1931.  Sicista strandi ingår i släktet buskmöss och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den norska zoologen Embrik Strand.

Arten har en svartaktig längsgående strimma på ryggens mitt. Grundfärgen av ryggens päls är i låglandet brun med inslag av gult. I bergstrakter har individerna en mer rödbrun ovansida. Förutom strimman är några helt svarta hår inblandade i ovansidans päls. Undersidan är täckt av vitaktig päls som kan ha inslag av gult eller röd. Även svansen är tydlig uppdelad i en brun ovansida samt en vit undersida. Unik inom släktet buskmöss är artens diploida kromosomuppsättning med 44 kromosomer (2n = 44). Individerna blir 6,6 till 7,7 cm långa (huvud och bål), har en 8,5 till 10,1 cm lång svans och väger 9,5 till 13,2 g. Bakfötterna är 1,6 till 1,9 cm långa och öronen är 0,9 till 1,4 cm stora.

Denna buskmus förekommer i norra delar av Kaukasus och i det angränsande låglandet i sydvästra Ryssland och östra Ukraina. Habitatet utgörs av stäpper och av regioner med gräsmarker och skogar. Individerna lever främst ensamma och äter frön, bär och insekter. De håller vinterdvala (oktober till april) och parar sig kort därefter. Exemplar i bergstrakter går längre i ide.

Beståndet påverkas bara lite av stäppbränder. Per kull föds 3 till 5 ungar (enligt en enda studie).

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
strandi
Däggdjur i palearktiska regionen
Sicista tianshanica

Sicista tianshanica är en däggdjursart som först beskrevs av Salensky 1903.  Sicista tianshanica ingår i släktet buskmöss, och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna buskmus blir 67 till 73 mm lång (huvud och bål), har en 99 till 114 mm lång svans och väger 9 till 14 g. Den har på ovansidan en halmfärgad päls som blir ljusare fram till kroppssidorna. En mörk längsgående strimma på ryggens topp saknas. Undersidan är täckt av ljusgrå till gulaktig päls. På hakan och strupen är pälsen nästan vit.

Arten förekommer i bergstrakten Tianshan i Kazakstan, Kirgizistan och västra Kina. Den vistas mellan 500 och 3200 meter över havet. Habitatet utgörs av ängar, stäpper, buskskogar och öppna skogar.

Individerna är främst aktiva vid skymningen och gryningen. De äter ryggradslösa djur, bär och frön. Under den kalla årstiden håller arten 3 till 5 månader vinterdvala. Honor har en kull per år med 3 till 7. Individerna vilar ofta i håligheter i delvis förmultnade trädstubbar.

Källor

Externa länkar 

Buskmöss
tianshanica
Däggdjur i palearktiska regionen