kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rhinolophus lepidus

Rhinolophus lepidus är en fladdermusart som beskrevs av Edward Blyth 1844. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter:
 Rhinolophus lepidus lepidus Blyth, 1844
 Rhinolophus lepidus cuneatus K. Andersen, 1918
 Rhinolophus lepidus feae K. Andersen, 1907
 Rhinolophus lepidus monticola K. Andersen, 1905
 Rhinolophus lepidus refulgens K. Andersen, 1905

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är uppsättningen hudflikar ganska smal och täcker inte helt nosens bredd. Rhinolophus lepidus har två färgformer: En med mörkgrå päls, och en med rödbrun. Oavsett färgform är hårspetsarna ljusa. Även buksidan är ljus. Arten är liten, med en underarmslängd mellan 3,9 och 4,3 cm, svanslängd mellan 1,8 och 2,4 cm, huvudlängd mellan 1,6 och 1,7 cm, öron som är 1,7 till 1,9 cm långa, och en vikt mellan 4,5 och 8 g. Ekolokalisationslätet har en frekvens mellan 98 och 100 kHz.

Utbredning 
Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Asien från Afghanistan och regionen Kashmir till Vietnam, Malackahalvön och Sumatra. Den största sammanhängande populationen hittas i Bangladesh, Indien och Myanmar.

Ekologi 
I södra delarna av utbredningsområdet utgörs habitatet främst av låglänt regnskog. I övriga delar lever arten företrädesvis i torra löv- och blandskogar. I bergstrakter kan Rhinolophus lepidus gå upp till 2 340 meter över havet. Individerna söker sovplatser i grottor, i övergivna gruvor och i byggnader som sällan används av människor. I tätbebyggda samhällen har arten anpassat sig att även söka sovplatser i tunnlar och kulvertar. Jakten på olika insekter sker vanligen nära marken.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
lepidus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus luctus

Rhinolophus luctus är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1835. Den ingår i släktet hästskonäsor, och familjen Rhinolophidae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life listar 6 underarter:
 Rhinolophus luctus luctus Temminck, 1834
 Rhinolophus luctus foetidus K. Andersen, 1918
 Rhinolophus luctus lanosus K. Andersen, 1905
 Rhinolophus luctus morio Gray, 1842
 Rhinolophus luctus perniger Hodgson, 1843
 Rhinolophus luctus spurcus Allen, 1928

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, delvis med ett hästskoliknande utseende. Hos denna art är hudflikarna grå. Dessa brukas för att rikta de ultraljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av ultraljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen. Pälsen är lång och nästan svart. Arten är stor, med en vikt på 29 till 37 g, en underarmslängd på 6 till nästan 7 cm, samt en kroppslängd mellan 7,5 och 9,5 cm, ej inräknat den 3,5 till 6 cm långa svansen.

Ekologi 
Arten lever i skogar, inklusive kulturskog. Under dagtid sover den ensam eller i små grupper i grottor, under klipputskott och klippskrevor, i håligheter i marken och i ihåliga träd. I Kina förekommer det också att arten söker vila i tunnlar och gamla gruvgångar. Individerna börjar flyga tidigt på kvällen, och håller sig nära marken under flykten. Födan består av insekter som bland annat skalbaggar och termiter. Det förekommer också att de håller sig stilla, hängande från exempelvis en gren, för att kasta sig ut och fånga bytet om ett lämpligt sådant flyger förbi.

Rhinolophus luctus har ingen speciell parningstid utan kan få ungar året om.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar sydöstra Kina, Sydasien från Indien (spridda populationer) över Bangladesh, Nepal, Myanmar, Thailand, Laos, Vietnam och Myanmar till Indonesien (Sumatra, Java och Bali) samt Borneo.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
luctus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus maclaudi

Rhinolophus maclaudi är en fladdermusart som beskrevs av Eugene de Pousargues 1897. Rhinolophus maclaudi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i kulliga områden i Guinea. Den hittades även på Île de Tombo där landets huvudstad Conakry ligger. Habitatet utgörs av savanner med några träd och buskar samt av galleriskogar. Rhinolophus maclaudi vilar i grottor och ibland i byggnader.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
maclaudi
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus macrotis

Rhinolophus macrotis är en däggdjursart som beskrevs av Edward Blyth 1844. Den ingår i släktet hästskonäsor och familjen Rhinolophidae.

Underarter 
Catalogue of Life listar 6 underarter:

 Rhinolophus macrotis macrotis Blyth, 1844
 Rhinolophus macrotis caldwelli Allen, 1923
 Rhinolophus macrotis dohrni K. Andersen, 1907
 Rhinolophus macrotis episcopus Allen, 1923
 Rhinolophus macrotis hirsutus K. Andersen, 1905
 Rhinolophus macrotis topali Csorba and Bates, 1995

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, delvis med ett hästskoliknande utseende. Dessa brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen. Arten är liten, med stora öron. Pälsen är brun med vitaktig underull, och blekare på undersidan. Kroppslängden är omkring 5 cm, ej inräknat svansen på 1 till 3 cm.

Ekologi 
Fladdermusen söker daglega i grottor och övergivna gruvor i skogar på höjder mellan 200 och 1 700 m.

Utbredning 
Arten förekommer i Syd- och Sydostasien från Pakistan, norra och nordöstra Indien, Bangladesh, Nepal, sydöstra Kina, norra Myanmar, norra Thailand, norra Laos, Vietnam och Malackahalvön till Sumatra och Filippinerna.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Arten är inte vanlig, men populationen är stabil. I delar av utbredningsområdet utgör dock skogsavverkning ett hot, liksom turistindustrin i Nepal.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
macrotis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus malayanus

Rhinolophus malayanus är en fladdermusart som beskrevs av Bonhote 1903. Rhinolophus malayanus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 36 till 56 mm, en svanslängd av 15 till 27 mm och en vikt av 4,5 till 10 g. Den har 38 till 44 mm långa underarmar, 6 till 9,5 mm långa bakfötter och 13 till 19 mm stora öron. Pälsen på ovansidan har oftast en brun färg och undersidan är tydlig ljusbrun till vitaktig. Liksom hos andra släktmedlemmar är huvuddelen av hudflikarna på näsan (bladet) hästskoformig. På toppen av bladet finns en flik som liknar en lansett i formen. Hela bladet är i mitten rosa och på kanten grå.

Arten förekommer i Sydostasien från centrala Myanmar, Laos och Vietnam till centrala Malackahalvön. Kanske finns den även i sydöstra Kina. Rhinolophus malayanus lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Den har anpassat sig till regionens kulturlandskap. Individerna vilar i kalkstensgrottor.

Rhinolophus malayanus jagar med hjälp av ekolokalisering och lätets frekvens är 75 till 80 kHz. Vid viloplatsen kan flera hundra exemplar sova tillsammans.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
malayanus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus marshalli

Rhinolophus marshalli är en fladdermusart som beskrevs av Kitti Thonglongya 1973. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är den inre, hästskoformade delen av hudflikarna mycket bred. Öronen är mycket stora, med en längd på 2,5 till 3 cm. Själva kroppen är omkring 4 cm lång, med en svans på 1,5 till 2,5 cm, en underarmslängd på 4 till 5 cm och en vikt på 6 till 7,5 g. Ekolokalisationslätets frekvens har uppmätts till 40 till 41 kHz i Laos, 39 till 45 kHz i Kina.

Utbredning 
Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i Sydostasien, en på södra Malackahalvön samt den andra i östra Myanmar, Laos, Vietnam, Thailand och sydvästra Kina, i Yunnanprovinsen, där den upptäcktes 2003.

Ekologi 
Fladdermusen finns i skogar från låglandet upp till kuperade områden 800 meter över havet. Rhinolophus marshalli har även anpassat sig till regionens kulturlandskap. Individerna söker daglega i kalkstensgrottor och i bergssprickor. Arten förefaller solitär; den har alltid upptäckts enstaka, aldrig i grupper.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
marshalli
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus megaphyllus

Rhinolophus megaphyllus är en fladdermusart som beskrevs av Gray 1834. Rhinolophus megaphyllus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Utseende 
Arten når en längd av 66 till 81 mm, inklusive en kort svans som är gömd i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. Vikten varierar mellan 7 och 10,5 g. Liksom andra släktmedlemmar har Rhinolophus megaphyllus en hästskoformig hudflik på näsan samt en liten spetsig hudflik. Pälsfärgen är någon slags gråbrun och undersidan är vanligen ljusare. Arten byter pälsfärg när den blir äldre och det finns små färgskillnader mellan hannar och honor. Populationen i den australiska delstaten Queensland är mera rödbrun.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer i östra Australien, på östra Nya Guinea och på olika öar som tillhör Bismarckarkipelagen. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Rhinolophus megaphyllus lever i täta tropiska skogar och den besöker trädgårdar samt odlingsmark.

Ekologi 
Kolonier med hanar och honor vilar främst i varma fuktiga grottor. Sedan européernas ankomst i Australien använder fladdermusen även gruvor som sovplats. En koloni har allmänt omkring 50 medlemmar och i sällsynta fall upp till 2000 medlemmar. Per kull föds en unge.

Arten jagar liksom sina släktingar under natten med hjälp av ekolokalisering. Dessutom har den olika läten och doftämnen för kommunikationen. Rhinolophus megaphyllus jagar flygande insekter och andra ryggradslösa djur. Den söker ofta i det täta bladverket efter byten och undviker öppna landskap.

Parningen sker under hösten (februari och mars på södra jordklotet) men den egentliga dräktigheten börjar först under juni. Fyra månader senare föds ungen. Honor bildar före ungarnas födelse egna kolonier som är skilda från hannarna. Ungen diar sin mor 6 till 8 veckor och den blir könsmogen efter 2 eller 3 år.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
megaphyllus
Däggdjur i australiska regionen
Rhinolophus mitratus

Rhinolophus mitratus är en fladdermusart som beskrevs av Edward Blyth 1844. Rhinolophus mitratus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus är bara känd från en liten region i delstaten Jharkhand i östra Indien. Den lever i ett kulligt område vid cirka 300 meter över havet. Individer av arten hittades 1844. Nyare iakttagelser är inte dokumenterade.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
mitratus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus monoceros

Rhinolophus monoceros är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus monoceros ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus lever endemisk på ön Taiwan. IUCN godkänner Rhinolophus monoceros inte som art. Den listas där som synonym till Rhinolophus pusillus.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
monoceros
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus nereis

Rhinolophus nereis är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus nereis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus är bara känd från ön Pulau Siantan som tillhör Anambasöarna i Indonesien. Informationer angående artens levnadssätt saknas.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
nereis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus osgoodi

Rhinolophus osgoodi är en fladdermusart som beskrevs av Sanborn 1939. Rhinolophus osgoodi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 52 till 54 mm och en svanslängd av 17 till 21 mm. Den har 8 till 9 mm långa bakfötter, 12 till 20 mm stora öron och 41 till 46 mm långa underarmar. Liksom hos andra familjemedlemmar förekommer hudflikar (bladet) på näsan där grundformen liknar en hästsko. Håren som bildar ovansidans päls är grå nära roten och ljusbrun på spetsen. Undersidans päls är ännu ljusare brun. Arten liknar främst Rhinolophus shortridgei men detaljer av näsbladet har en avvikande utformning.

Denna fladdermus är bara känd från en liten region i provinsen Yunnan i södra Kina. Artens holotyp upptäcktes i en grotta.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
osgoodi
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus paradoxolophus

Rhinolophus paradoxolophus är en fladdermusart som först beskrevs av René Léon Bourret 1951.  Rhinolophus paradoxolophus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Asien från sydöstra Kina till Thailand, Laos och norra Vietnam i syd. Denna fladdermus hittades bland annat i mera torra barrskogar. Några individer upptäcktes vilande i en kalkstensgrotta.

Denna fladdermus har i genomsnitt en 47m m lång kropp (huvud och bål) och en 24 mm lång svans. Underarmarna är 50 till 63 mm långa och bakfötterna är cirka 10 mm långa. Påfallande stor är de 26 till 39 mm långa och ungefär 21 mm breda öron. Liksom andra familjemedlemmar har Rhinolophus paradoxolophus hudflikar på näsan (bladet). Arten liknar Rhinolophus rex i utseende som har en brunaktig päls.

Frekvensen av lätet som används för ekolokaliseringen är med 22 till 43 kHz ganska låg.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
paradoxolophus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus pearsonii

Rhinolophus pearsonii är en fladdermusart som beskrevs av Thomas Horsfield 1851. Rhinolophus pearsonii ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer med en större och några mindre populationer i södra Asien från norra Indien och Nepal i väst till sydöstra Kina i öst och Thailand samt Vietnam i syd. Denna fladdermus vistas i låga och höga bergstrakter mellan 610 och 3077 meter över havet. Den lever i skogar, i områden med bambu och den besöker även jordbruksmark. I Vietnam hittas den ofta i regioner med kalkstensklippor. Individerna vilar vanligen i grottor.

Denna fladdermus har en 61 till 68 mm lång kropp (huvud och bål) och en 16 till 29 mm lång svans. Underarmarna är 47 till 56 mm långa, öronen är 23 till 29 mm stora och bakfötterna är cirka 12 mm långa. Kroppen är täckt av mörkbrun päls. Rhinolophus pearsonii har liksom andra familjemedlemmar hudflikar på näsan (bladet) där grundformen liknar en hästsko. Arten liknar Rhinolophus yunanensis i utseende.

Lätet som används för ekolokaliseringen har en frekvens av 65 kHz. Ungarna föds troligen i maj och juni.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
pearsonii
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus philippinensis

Rhinolophus philippinensis är en fladdermusart som beskrevs av Waterhouse 1843. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter:
 Rhinolophus philippinensis philippinensis Waterhouse, 1843
 Rhinolophus philippinensis achilles Thomas, 1900
 Rhinolophus philippinensis alleni Lawrence, 1939
 Rhinolophus philippinensis maros Tate and Archbold, 1939
 Rhinolophus philippinensis robertsi Tate, 1952
 Rhinolophus philippinensis sanborni Chasen, 1940

Beskrivning 
Arten har lång, mjuk, gråbrun päls som är ljusare på buksidan. Den förekommer i åtminstone två former: En större, med inslag av gult till orange i pälsen på ansikte och de enorma öronen, och en mindre, som saknar den gulaktiga färgskiftningen på huvudet. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Kroppslängden är 6 till 6,5 cm, öronlängden 2,5 till 3,5 cm, och vikten 10 till 16 g.

Utbredning 
Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Sydostasien och i den australiska regionen från Filippinerna och norra Borneo till Nya Guinea och Kap Yorkhalvön (i norra Queensland i nordöstra Australien).

Ekologi 
Arten lever i kuperade områden och i bergstrakter mellan 200 och 1 500 meter över havet. Habitatet utgörs av urskog (inklusive tropisk regnskog, som är dess huvudsakliga habitat), kulturskog och andra, öppnare landskap med träd. 

Fladdermusen är nattaktiv, och jagar senare än de flesta andra hästskonäsor. Födan består av flygande insekter som bland annat nattfjärilar som oftast fångas i låg flykt nära marken. Den har emellertid också observerats flygande i höjd med trädtopparna. Likt många insektsätande fladdermöss lokaliserar den sitt byte genom ultraljudsinpulser. Individerna sover ensamma eller i mindre kolonier i grottor och övergivna gruvor.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Man vet litet om populationsutvecklingen, men konstaterar att arten är sällsynt i många delar av dess utbredningsområde. Inga generella hot är kända, men i Australien har arten påverkats starkt av habitatförlust genom att gamla gruvor har stängts. Skogsavverkning och stenbrytning (i Sydostasien) samt artinsamling är andra, möjliga hot.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
philippinensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i australiska regionen
Rhinolophus pusillus

Rhinolophus pusillus är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1834. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 
Catalogue of Life skiljer mellan 9 underarter:
 Rhinolophus pusillus pusillus Temminck, 1834 
 Rhinolophus pusillus blythi K. Andersen, 1918
 Rhinolophus pusillus calidus G. M. Allen, 1923
 Rhinolophus pusillus gracilis K. Andersen, 1905
 Rhinolophus pusillus lakkhanae Yoshiyuki, 1990
 Rhinolophus pusillus minutillus Miller, 1906
 Rhinolophus pusillus pagi Tate and Archbold, 1939
 Rhinolophus pusillus parcus Allen, 1928
 Rhinolophus pusillus szechwanus K. Andersen, 1918

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är den mittersta, hästskoliknande delen av hudflikarna tämligen vid. Pälsen är mörkbrun på ryggsidan, gråvit på buken. Arten är mycket liten, med en underarmslängd på 3,4 till 4,2 cm och en vikt mellan 3 och 8 g.

Utbredning 
Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i östra och södra Asien från norra Indien och Nepal i väst till sydöstra Kina och Japan i nordöst samt till Bali och Borneo i sydöst.

Ekologi 
Rhinolophus pusillus habitat utgörs främst av tropiska, fuktiga urskogar och kulturskogar. Denna fladdermus undviker öppna landskap. I Sydasien förekommer den från 200 till 1 370 meter över havet.

Individerna sover i grottor, gärna med fladdermöss från andra arter, samt i halmtak i byggnader. I grottor bildar de kolonier med upp till 1 500 medlemmar; i byggnader tenderar kolonierna att vara mindre. Arten söker sin föda i skogen eller vid bambusnår på kalkstensjordar. Födan består framför allt av tvåvingar och fjärilar, men även av skalbaggar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
pusillus
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Rhinolophus rex

Rhinolophus rex är en fladdermusart som beskrevs av Glover Morrill Allen 1923. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Hos denna art är den hästskoformade mittdelen påtagligt bred. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Pälsen är mycket lång, på ryggen kan hårlängden uppgå till 16 mm. Färgen är brun på ovansidan, blek på buken. Arten är liten; kroppslängden är omkring 5 cm, ej inräknat den 2 till 3 cm långa svansen.

Utbredning 
Arten är endemisk till sydöstra Kina, där den förekommer med två populationer, en i Sichuan och Guizhou, samt en i Guangdong.

Ekologi 
Arten förmodas främst leva i urskogar. Individerna söker sin daglega i grottor, byggnader, lövverk och ihåliga träd.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationerna minskar emellertid, främst beroende på habitatförlust till följd av skogsavverkning.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
rex
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus robinsoni

Rhinolophus robinsoni är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1918. Rhinolophus robinsoni ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus har 43 till 46 mm långa underarmar, en 19 till 25 mm lång svans och 19 till 23 mm stora öron. Vikten är 7,2 till 8,9 g. Kroppen är på ovansidan täckt av brun till rödbrun päls och undersidan är lite ljusare. Huvuddelen av hudflikarna på näsan (bladet) har liksom hos andra familjemedlemmar en hästskoform. Ett utskott på toppen liknar en lansett i formen men den är bredare och mer trekantig än hos de flesta andra hästskonäsor.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer på Malackahalvön i Malaysia och Thailand. Habitatet utgörs av lövfällande skogar, bland annat med dipterokarpväxter. Individerna vilar i bergssprickor och i den täta växtligheten.

Rhinolophus robinsoni jagar med hjälp av ekolokalisering och lätet har en frekvens av 64 till 68 kHz.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
robinsoni
Däggdjur i orientaliska regionen