kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anan ben David

Anan ben David var en judisk lärd och asket i Babylonien på 700-talet.

Anan ben David såg rabbinernas tolkningar av den judiska lagen som förts vidare genom muntlig tradition (Talmud, Mishnah och Gemara) som icke auktoritativa och utgick endast från den skrivna Tanakh som en helig skriftsamling. Guds rena och sanna ord fanns således endast i Gamla testamentet, enligt hans lära. Han var grundare av den antirabbinska sekten ananiterna, som motsatte sig rabbinernas tolkning av lagen genom muntlig tradition. Omkring 1770 skrev han riktningens grundläggande verk, Sefer ha-mishwot, "Föreskrifternas bok", där han avvisade delar av de rabbinska muntliga traditionerna till förmån för de bibliska skrifterna. Under inflytande av den ananitiska sekten utbildade sig senare karaiterna, en gren av judendom som också har Tanakh som sin enda religiösa skrift.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000.
 Anan ben David i Encyclopædia Britannica
  Anan ben David i Jewish Encyclopedia

Personligheter inom judendomen
Personer under 700-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Grannelagsrätt

Grannelagsrätt är en sammanfattning av de rättsregler som rör förhållandet mellan ägare eller innehavare av samma eller angränsande fastigheter. En fastighetsägare är för sina grannars skull till viss del begränsad i sitt förfogande över fastigheten. Det gäller bland annat allmänt hänsynstagande, skyldighet att låta en granne ta bort en gren som hänger över ägogränsen, skyldighet att förekomma skada vid grävningsarbeten, och skyldighet att ge tillträde till fastigheten vid byggnadsarbeten med mera.

Viderboende och nabo
I jordabalken i 1734 års lag definieras begreppen viderboende och nabo så att den som äger del i hus och tomt i stad hade viderboenderätt. Den som bodde därintill hade naborätt. Enligt doktrinen föll inte bara ägare av en viss del av en tomt eller fastighet under begreppet viderboende, det omfattade även den som ägde en ideell andel av en sådan. Viderboende och nabor hade lösningsrätt till grannfastigheter. Denna lösningsrätt fanns kvar i Finland till utgången av år 1996.

Källor

Fastighetsrätt
Anas ibn Malik

Anas bin Malik ibn Nadar al-Khazraji Al-Ansari, död omkring 710 (93 Hijri), var en följeslagare till profeten Muhammed och blev en av det tidiga islams mest citerade  traditionalister. Han författade 1286 hadithberättelser.

Han blev som mycket ung tjänare hos Muhammed och stannade hos honom i tio år fram till dennes död 632. Han blev 103 år (månår) gammal.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000
Scribd

Födda okänt år
Avlidna 700-talet
Män
Personligheter inom islam
Personer i Muhammeds liv
Sahaba
Don Draper

Donald Francis "Don" Draper är en fiktiv rollfigur spelad av Jon Hamm i den amerikanska TV-serien Mad Men.

Draper är seriens huvudfigur, född 1 juni 1926. Han är en drickande, kedjerökande chef med ett dunkelt förflutet som lyckats inom reklambranschen. Han är först Creative Director på reklambyrån Sterling Cooper och blir senare en av grundarna till byrån Sterling Cooper Draper Pryce. Drapers riktiga namn är Richard Whitman och detaljer om hans liv ges under seriens gång. Han föddes i Illinois som son till en 22-årig prostituerad kvinna som dog i barnsäng. Han tas senare omhand av sin biologiska far Archibald "Archie" Whitman och styvmodern Abigail. Senare får han en halvbror i Adam. När Don Draper är tio år gammal dör hans far efter att ha blivit sparkad i ansiktet av en häst. Styvmodern flyttar då med sönerna till Pennsylvania och de får en styvfar i "Uncle Mac". Det framkommer också att hans far Archibald gav honom rejält med stryk och att hans styvmor kallade honom "horungen".

Draper gick aldrig klart high school och lämnade föräldrahemmet i 20-årsåldern och skrev in sig i armén och skickades till Koreakriget. Där ställdes han under den riktiga Donald F. Drapers befäl för att bygga upp ett fältsjukhus. När fienden attackerar med artilleri dör den riktiga Draper varpå Whitman byter namnbrickor och antar identiteten som Donald Draper. Han lyckas undvika att träffa den egna familjen då han eskorterar kistan till familjen Whitman. Han blir senare uppsökt av Anna Draper, den riktiga Don Drapers fru, och de blir nära vänner.

Hans rollfigurs uppgång sker i början av 1950-talet. Han möter Roger Sterling då han arbetar som pälsförsäljare och försöker övertyga honom om sina kvalitéer för att jobba på Sterling Cooper. Han blir så småningom Creative Director.

Han var tidigare gift med Elizabeth "Betty" Draper som han har tre barn med. Under säsong tre separerar de och han gifter senare om sig med Megan Calvet.

Referenser 

Fiktiva figurer från delstaten New York
Fiktivt affärsfolk
Fiktiva figurer introducerade 2007
Fiktiva föräldralösa barn
Nordiska museets folkminnessamling

Nordiska museets folkminnessamling är en äldre benämning på den del av Nordiska museets arkiv som berör folkloristiska områden – folktro, sagor, sägner, traditioner, högtider, lekar, ordspråk, gåtor, visor med mera. Folkminnessamlingen (FMS) och Nordiska museets arkiv var under en period skilda verksamheter men på 1990-talet integrerades FMS och arkivet med varandra i gemensamma lokaler. 
Grunden till FMS lades av Nils Edvard Hammarstedt, som på uppdrag av Artur Hazelius dokumenterade och samlade in material om folkloristiska företeelser från början av 1890-talet och fram till sin pensionering 1928. Ett antal medarbetare, vilka på olika sätt bidrog till att bygga upp Nordiska museets folkloristiska profil, knöts med tiden till verksamheten bland andra Louise Hagberg, Nils Keyland, Albert Eskeröd, Gunnar Granberg och Mats Rehnberg. 

Vid mitten av 1940-talet initierade FMS dåvarande chef Carl-Herman Tillhagen ett stort projekt med att excerpera uppteckningsmaterialet. Projektet pågick i cirka trettio år och resulterade i en excerptkatalog med drygt en miljon kort, som dels är ämnesmässigt, dels topografiskt ordnad. Den ursprungliga tanken var att underlätta forskning i materialet. Istället för att gå igenom stora mängder originalmaterial skulle forskare kunna gå direkt till de områden de var intresserade av i excerptkatalogen. I excerptkatalogen finns även material från andra folkminnessamlingar i Sverige samt från litteratur och media. Som forskningsmetod har excerpter sedan länge spelat ut sin roll, i och med att medvetenheten om kontexten betydelse för förståelsen av källmaterial växt fram inom humanistisk forskning, men katalogen tjänar fortfarande som en lättöverskådlig ingång till det folkloristiska materialet i Nordiska museets arkiv. 

Bengt af Klintberg ledde arbetet vid FMS under en tid på 1970-talet och påbörjade bland annat insamling av urban folklore, vilket då var ett nytt område i svensk folkloristik. Mellan 1978 och 1995 ansvarade Ebbe Schön för museets folkloristiska verksamhet.

Referenser 

Berg, Gösta. 1940. Nils Edvard Hammarstedt. I Fatburen. Nordiska museets och Skansens årsbok 1940. Red. Berg, Gösta; Lindblom, Andreas och Svensson, Sigfrid. Stockholm.
 Schön, Ebbe. 1998. Folkminnen och folktro. I Nordiska museet under 125 år. Red. Medelius, Hans; Nyström, Bengt och Stavenow-Hidemark, Elisabeth. Stockholm
 Tisell, Carin. 1998. Arkivet. I Nordiska museet under 125 år. Red. Medelius, Hans; Nyström, Bengt och Stavenow-Hidemark, Elisabeth. Stockholm

Externa länkar 
Om folkminnessamlingen på Nordiska museets webbplats

Nordiska museet
Folkloristik
Doylestown

Doylestown kan syfta på¨:
Doylestown, Ohio – USA
Doylestown, Pennsylvania – ett borough i Bucks County, USA
Doylestown Township – i Bucks County i USA
Doylestown, Franklin County, Pennsylvania – i Franklin County i USA
Doylestown, Wisconsin – USA
Doylestown, Pennsylvania

Doylestown är en kommun (borough) i Bucks County i Pennsylvania, USA, ca 43 km norr om Philadelphia. Vid folkräkningen 2010 var folkmängden 8 380 personer. Doylestown är huvudort (county seat) i Bucks County.

Personer från Doylestown 
 Amos W. Barber
 Oscar Hammerstein
 Margaret Mead
 James Michener
 Pink
 Timothy Stack

Se även 
 Doylestown Township
 James A. Michener Art Museum

Referenser

Externa länkar 

Orter i Pennsylvania
Bucks County
Puckel

Puckel kan syfta på:

 Puckelrygg – en missbildning eller förvärvad deformation av övre ryggrade
 Puckel – en kroppsdel på kameler
 Puckel – för att sänka trafikens hastighet, se farthinder
 Puckelpist – en utförsskidåkningsgren där banan avsiktligt är opistad
Anawrahta

Anawrahta, även kallad Aniruddha, var den förste regenten som enade Burma till ett kungarike. Anawrahta regerade mellan 1044 och 1077 med Pagan som huvudstad.

Anawrahta blev kung vid 29 års ålder. Han införde ett välordnat administrativt styre i sitt rike och lät bygga bevattningssystem som gjorde effektiv risodling möjlig, något som också gynnade handeln. Hans rikedom växte och han blev en av de främsta kungarna i området.

På 1050-talet påbörjade Anawrahta en mer expansiv politik och etablerade en krigsmakt som han riktade mot monfolket. 1057 intog han monfolkets stad Thaton och det ledde till att ledare för mon underkastade sig Anawrahta vars imperium därmed var grundat. 30 000 människor fördes till Pagan som krigsbyte,  samt en mängd heliga skrifter och reliker. I och med detta kom riket i kontakt med indisk kultur och religion samt monfolkets skriftspråk.  Anawrahta själv konverterade till theravadabuddhismen under ledning av en monmunk, Shin Arahan. Anawrahta strävade efter att få sitt folk att överge den då dominerande tantriska trosinriktningen till förmån för theravadabuddismen som sedan kom att bli den dominerande trosinrikningen. Huvudstaden Pagan blev en framstående stad med pagoder och tempel.

Anarwahta rike sträckte sig till Nanzhao i norr, Arakan i väster, till det som idag är Rangoon i söder och nuvarande norra Thailand i öster. Han hade diplomatiska förbindelser med Vijayabahu, kung av Ceylon som 1071 behövde hjälp av  burmesiska munkar att revitalisera den buddhistiska tron på ön.

Källor

Personer i Myanmars historia
Regenter under 1000-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Christian Wenster den äldre

Christian Wenster, född 1704, död 1779, var en svensk organist.

Christian Wensters far, även han med namnet Christian Wenster, invandrade i slutet av 1600-talet från Republiken Förenade Nederländerna till Sverige och var musikunderofficer och oboist ("hautboist") i Landskrona. Sonen inledde sin musikerbana i Lunds domkyrka och flyttade till Kristianstad omkring 1730 där han var organist i Heliga Trefaldighets kyrka till 1739. Från Kristianstad flyttade han till S:t Petri kyrka i Ystad där han efterträdde Baltzar Knölcke som utsetts till domkyrkoorganist i Linköping 1739. Två år senare flyttade Wenster vidare till Karlshamn där han efterträdde organisten Gottfried Lindemann.

Christian Wenster samlade på musikalier av samtidens tonsättare. Samlingen gick i arv till sonen Christian Wenster den yngre och sedermera till dennes son Emanuel Wenster som i sin tur donerade den till Lunds universitet. Samlingen innehåller musik av bland andra Johann Adolph Hasse, Johann Christoph Pepusch, Johann Gottlieb Graun, Christian Ludwig Boxberg och Gottfried Lindemann, samt några rariteter av Dieterich Buxtehude.

Referenser 

Svenska organister under 1700-talet
Födda 1704
Avlidna 1779
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska musikaliesamlare
Christian Wenster

Christian Wenster kan syfta på

Christian Wenster den äldre (1704–1779), den nedanståendes far
Christian Wenster den yngre (1735–1823), den ovanståendes son
Rudolfo Anaya

Rudolfo Alfonso Anaya, född 30 oktober 1937 i Pastura, Guadalupe County, New Mexico, död 28 juni 2020 i Albuquerque, New Mexico, var en amerikansk författare med mexikansk bakgrund.

Anaya tillhör chicanolitteraturens företrädare, bland annat genom den uppmärksammade romanen Bless me, Ultima (1972) som ger en bild av mexikanamerikanskt byliv i New Mexico i författarens barndom. Bland Anayas övriga verk märks A Chicano in China (1986), Lord of the Dawn (1987) samt deckarna Zia Summer (1995) och Rio Grande Fall (1996).

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000
 

 

Amerikanska författare under 1900-talet
Personer från Guadalupe County, New Mexico
Födda 1937
Avlidna 2020
Män
Författare från New Mexico
Alumner från University of New Mexico
Vladimir Dedijer

Vladimir Dedijer, född den 4 februari 1914 i Belgrad, död den 30 november 1990 i Boston, Massachusetts, USA, var en jugoslavisk författare, historiker och politiker. Han var Josip Broz Titos officielle levnadstecknare.

Biografi
Dedijers familj kom från Cepelica, Bileca i Bosnien och Hercegovina. År 1941 blev han politisk kommissarie för den jugoslaviska partisanenheten i Kragujevac. Under andra världskriget var han redaktör för Jugoslaviens kommunistiska partis tidning Borba, och medlem av generalstabens agitations- och propagandaenhet.

Efter kriget var han en medlem av jugoslaviska delegationen vid fredskonferensen i Paris 1946 och i flera sessioner av FN:s generalförsamling (1945–1952). År 1952 blev han medlem av Jugoslaviens kommunistförbunds centralkommitté och följande år utsågs han till ledamot av den federala församlingen. 

År 1955 anklagades han för att ha försvarat Milovan Djilas rätt att sprida "fientlig propaganda", och dömdes till sex månaders fängelse, som han dock aldrig avtjänade. Han avsattes från politiken efter rättegången och beviljades pass av jugoslaviska myndigheter 1959, och fick lämna landet med sin familj. Därefter fokuserade Dedijer på sin verksamhet som historiker. Han undervisade främst vid Belgrads universitet, men var även verksam som gästprofessor vid bland annat Paris universitet och Stockholms universitet samt flera olika lärosäten i Storbritannien och USA. 

Dedijer blev senare verksam i den självutnämnda Russelltribunalen. Han var tillsammans med Jean-Paul Sartre ordförande och president för sessioner vid 1966 års Russelltribunal, och medlem av den vetenskapliga kommittén för Russelltribunalen i Rom 1974.

År 1982 lanserade han en stämningsansökan mot Kosta Nađ och Ivica Racan.

Dedijer dog i Boston 1990 och är begravd i Ljubljana, Slovenien.

Bibliografi i urval
 Partisan Diary (1945),

 Tito Speaks (1952),

 The beloved land (1962),

 The Road to Sarajevo (1966, 2:a uppl.)

 The Yugoslav Auschwitz and the Vatican (1992, 2:a uppl.).

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Externa länkar
 The Massacre at Koritska Gorge, Bosnia-Hercegovina, 1941 by Vladimir Dedijer

Män
Födda 1914
Avlidna 1990
Författare från Belgrad
Jugoslaviska politiker
Jugoslaviska författare
Jugoslaviska partisaner
Serbiska politiker under 1900-talet
Serbiska författare under 1900-talet
Serbiska historiker
Serbiska journalister
Percival Proctor Baxter

Percival Proctor Baxter, född 22 november 1876 i Portland, Maine, död där 12 juni 1969, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Maines guvernör 1921–1925.

Baxter utexaminerades 1898 från Bowdoin College och avlade 1901 juristexamen vid Harvard Law School. Efter juristutbildningen arbetade han aldrig som jurist utan var verksam inom affärslivet i olika familjeföretag. Senare ärvde han en stor summa pengar efter fadern James Phinney Baxter.

Guvernör Frederic Hale Parkhurst avled 1921 i ämbetet och efterträddes av Baxter. År 1925 efterträddes Baxter i sin tur av Owen Brewster. Baxter deltog i republikanernas konvent inför 1920, 1924 och 1928 års presidentval. Han var emot Ku Klux Klan som han kallade "an insult and affront to American citizens" ("en förolämpning och en skymf mot amerikanska medborgare").

Referenser

Noter

Födda 1876
Avlidna 1969
Guvernörer i Maine
Män
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Bowdoin College
Flamingokvintetten 6

Flamingokvintetten 6 är ett studioalbum av Flamingokvintetten, utgivet 1975. Det toppade den svenska albumlistan den 27 november 1975.

Låtlista
 Sjätte september (Peter Himmelstrand)
 Stupid Cupid (Neil Sedaka, Howard Greenfield)
 Hälsa till Marie från mej (Peter Himmelstrand, bearbetning av Just a Closer Walk with Thee)
Misaluba (Giosy Capuano, Mario Capuano)
Alltid ensam (Mister Lonely) (Gene Allan, Bobby Vinton, Hasse Carlsson)
Lilla Angeline (Poor Little Angeline) (Will Grosz, S. Wilson)
Gamla kära tuffa tuff-tuff-tåget (Bert Månson)
Lyckans vindar (Quanto e Bella Lei) (Daniele Pace, Mario Panzeri, Lorenzo Pilat, Hasse Carlsson)
Blue Moon (Richard Rodgers, Lorenz Hart)
Han måste gå (He'll Have To Go) (Joe Allison, Audrey Allison, Rose-Marie)
Vägen hem (Karl-Gerhard Lundkvist)
Köp ringar (Der Rattenfänger) (A. Engelhardt, Stikkan Anderson)
When the Saints Go Marching In (traditionell, arr. Av Hasse Carlsson)

Listplaceringar

Listföljd

Källor

Fotnoter

Album av Flamingokvintetten
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 1975
Svenskspråkiga musikalbum
Josef Merk

Josef (eller Joseph) Merk, född den 15 mars 1795, död den 16 juni 1852, var en österrikisk violoncellist.

Merk var medlem av operaorkestern i Wien och lärare vid konservatoriet. Han gjorde vidsträckta konsertresor och utgav bland annat förträffliga etyder för sitt instrument. Han komponerade konserter, fantasier och rondo et cetera.

Källor

Noter 

Österrikiska cellister
Österrikiska kompositörer
Personer i Österrike under 1800-talet
Födda 1795
Avlidna 1852
Män
Salmonsens
Frederick Robie

Frederick Robie, född 12 augusti 1822 i Gorham, Maine, död där 3 februari 1912, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Maines guvernör 1883–1887.

Robie utexaminerades 1841 från Bowdoin College och avlade 1844 läkarexamen vid Jefferson Medical College i Philadelphia. Därefter var han verksam som läkare i Maine. Under amerikanska inbördeskriget befordrades han till överstelöjtnant.

Robie efterträdde 1883 Harris M. Plaisted som guvernör och efterträddes 1887 av Joseph R. Bodwell. År 1912 avled han 89 år gammal och gravsattes på Eastern Cemetery i hemstaden Gorham.

Referenser

Externa länkar

Födda 1822
Avlidna 1912
Guvernörer i Maine
Män
Alumner från Bowdoin College
Alumner från Thomas Jefferson University
Bästa kramgoa låtarna

Bästa kramgoa låtarna är ett samlingsalbum av Vikingarna, utgivet den 27 maj 2004. Den toppade den svenska albumlistan den 4-11 juni 2004. Den 3 juli samma år gjorde bandet sin avskedsspelning i Arvika.

Låtlista
Kan man älska nå'n på avstånd
Jackpot
Du gav bara löften
Den stora dagen
Hallelujah
Jag minns det som igår
Leende guldbruna ögon
Änglasjäl
En vän som du
Vi lever nu
I kväll
Sju ensamma kvällar
Du gav mej ljusa minnen
Mississippi
Varma vindar
Liljor
Du är min sommar Marie
Livet går ej i repris
Gå inte nu
En vissnad blomma
My Way
Nyanser
Ljus och värme (Lys og varme)
Djingis Khan (Dschinghis Khan)
Jag har en dröm
Lördagsafton
Love Letters in the Sand
Håll mig hårt
På världens tak (Top of the World)
Du försvann som en vind
Är du ensam i kväll
Höga berg, djupa hav
Tre röda rosor
För dina blåa ögons skull
Skomakar-Anton
Ett liv i kärlek
Om du var här hos mig
Hallå
Våran lilla hemlighet
Du får mig att längta hem
Till mitt eget Blue Hawaii
Tack och farväl

Listplaceringar

Listföljd

Källor

Fotnoter

Engelskspråkiga samlingsalbum
Samlingsalbum 2004
Samlingsalbum av Vikingarna
Svenska samlingsalbum
Svenskspråkiga samlingsalbum
Sveriges herrlandskamper i fotboll 2013

Sveriges herrlandskamper i fotboll 2013 utgjordes av de resterande kvalmatcherna och playoffmatcherna till Världsmästerskapet i fotboll 2014 samt ett antal träningsmatcher.

Matcher
Notera att matchtabellerna är färgade beroende på hur matcherna slutade för Sverige.
 grön bakgrund avser vinst för Sverige
 blå bakgrund avser oavgjort resultat efter full tid
 röd bakgrund avser förlust för Sverige

Externa länkar
 Sveriges landskamper 2013 på Svenska Fotbollförbundets webbplats

Fotbollsåret 2013
2013
John H. Reed

John Hathaway Reed, född 5 januari 1921 i Fort Fairfield, Maine, död 31 oktober 2012 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker och diplomat. Han var Maines guvernör 1959–1967.

Reed utexaminerades 1942 från University of Maine och tjänstgjorde i fyra år i USA:s flotta. Efter andra världskriget var han verksam som jordbrukare precis som fadern som var en framstående potatisodlare i Fort Fairfield.

Guvernör Clinton Clauson avled 1959 i ämbetet och efterträddes av Reed. År 1967 efterträddes Reed i sin tur av Kenneth M. Curtis. Efter den politiska karriären tjänstgjorde Reed som USA:s ambassadör i Colombo 1976–1977 och 1982–1985.

År 2012 avled Reed i en ålder av 91 år på universitetssjukhuset George Washington University Hospital i Washington, D.C.

Referenser

Födda 1921
Avlidna 2012
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Maine
USA:s ambassadörer i Sri Lanka
Män
Alumner från University of Maine
Swarco

Swarco är ett multinationellt företag som är specialiserat på trafikledning inom och utanför städer. Till företagets produkter hör bland annat tillverkning, leverans och skötsel av trafiksignaler och deras styrning samt vägmarkeringsmålning med reflekterande färg. Paraplyorganisationen är Swarco Holding AG i Wattens, Österrike. I koncernen ingår över 80 bolag i 20 länder. Koncernen ägs till 100 procent av Manfred Swarovski, som grundade firman 1969.

Historik
På 1890-talet började familjen Swarovski att tillverka kristallglas i Wattens. År 1969 startade Manfred Swarovski sin första fabrik i Wattens för tillverkning av speciella glaspärlor som reflektorer i markeringsmålning på vägar och för reflekterande vägskyltar. Fyra år senare fick firman uppdrag för markeringsmålning i Österrike och kort därpå etablerade man sig i USA. År 1999 bildades bolaget Swarco Holding AG och 2000 startades tillverkning trafiksignaler med LED-belysning. Mellan 2003 och 2004 tillkom kompletta trafikledningssystem i bland annat Skandinavien. År 2011 hade Swarco en omsättning på 440 miljoner euro och sysselsatte cirka 2400 medarbetare.

Swarco i Sverige
Swarco Sverige AB har 120 medarbetare och huvudkontor i Stockholm samt avdelningskontor i Göteborg och Karlstad. Sedan 1 februari 2010 skötts övervakning av trafiken i Stockholm och skötsel av signalanläggningarna av Swarco Sverige. I upphandlingen ingår för närvarande (2012) bland annat 123 trafiksignalanläggningar, varav 87 är signalreglerade korsningar, 36 är signalreglerade övergångsställen respektive cykelöverfarter och fyra är signalanläggningar för rampstyrning vid påfarter till Essingeleden.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Österrikiska företag
Trafik
Företag bildade 1969
Kenneth M. Curtis

Kenneth Merwin Curtis, född 8 februari 1931 i Leeds, Maine, är en amerikansk demokratisk politiker och diplomat. Han var Maines guvernör 1967–1975.

Curtis studerade juridik och deltog åren 1956 och 1958 i James C. Olivers kampanjer till USA:s representanthus.

Curtis efterträdde 1967 John H. Reed som guvernör och efterträddes 1975 av James B. Longley. Han var ordförande för demokraternas federala partistyrelse Democratic National Committee 1977–1978. Efter den politiska karriären tjänstgjorde Curtis som USA:s ambassadör i Ottawa 1979–1981.

Referenser

Guvernörer i Maine
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
USA:s ambassadörer i Kanada
Alumner från University of Maine School of Law
Personer från Leeds, Maine
Födda 1931
Levande personer
Män
Mälarhöjdens skola

Mälarhöjdens skola är en kommunal grundskola i stadsdelen Mälarhöjden i Stockholms kommun. Skolan har undervisning för barn i årskurs F-9 och år 2016 över 1100 elever.

Historik
Den första skolan i Mälarhöjden var en tvåvåningsbyggnad med rödmålad träpanel och vitmålade knutar. Den togs i bruk höstterminen 1905 under namnet Johannisdals folkskola. Byggnaden, som från början hade tre klassrum, kallas idag Röda stugan, är fortfarande en del av Mälarhöjdens skola och används för undervisning.  Åren 1924-25 uppfördes en ny skolbyggnad i fyra våningar och en lägre flygel, bägge i slammat tegel efter ritningar av Georg A. Nilsson. Denna byggdes ut under 1930-talet.

År 1954 (ännu 8-årig folkskola) tillkom tegellängan mot Slättgårdsvägen med matbespisning och klassrum efter ritningar av arkitekt Paul Hedqvist. Skolan har därefter successivt byggts ut med nya mindre byggnader och paviljonger.

Inom skolområdet finns Nils G. Stenqvists bronsskulptur Snäckor.

Fotogalleri

Källor
Bo G. Hall: Mälarhöjden med omnejd, Liber förlag, Stockholm 1986, 
Skolans historia på Stockholms stads webbplats, läst 15 november 2012

Noter 

Grundskolor i Stockholm
Mälarhöjden
Georg A. Nilsson
Byggnader och anläggningar i Söderort