kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Runnö

Runnö är en ö i Östersjön, tillhörande Döderhults socken, belägen drygt 10 kilometer sydost om Oskarshamn i Småland. Ön är 589 hektar stor och ingår i ett större naturreservat på totalt 2 385 hektar inklusive vattenområden. Runnö är den största ön i Oskarshamns kommun. I naturreservatet som inrättades 2009, ingår förutom Runnö bland annat öarna Runnö Rödskär i nordost och Littlö, i söder.

Historik 
Runnö var länge bebodd och hade som störst befolkning år 1885 då 90 personer var bofasta på ön. Sysselsättningen har utgjorts av en kombination av fiske, jordbruk och djurhållning. 1931 fick Runnö telefonförbindelse och 1954 fick man elförsörjning. På ön finns två små grannbyar: Norrgården och Sörgården, vilka inte ingår i naturreservatet. Numera har Runnö främst sommarboende, men även en del fiske bedrivs med ön som bas under delar av året. Ön har 2023 tre fastboende.

Se även 
Kung Valdemars segelled

Litteratur
 John Granlund, Runnö i Kalmarsund. En skärgårdsös omvandling. (Stranda härads hembygdsförenings årsskrift, 31-32, 1957-1958) 1958. 113 sidor.
Peter Norman, "Runnö. Självhushållniung och marknadsfiske" i Kung Valdemars segelled red av Gerhard Flink. Utg av Riksantikvarieämbetet, 1995.sid. 76–84.
Torsten Norell, Öliv – en skildring av livet på Runnö. Oskarshamns kulturnämnd. 1987.

Referenser

Källor 
Länsstyrelsen i Kalmar län om Runnö.

Noter

Öar i Oskarshamns kommun
Naturreservat i Oskarshamns kommun
Smålands öar
Svenska öar i Östersjön
Naturskyddsområden bildade 2007
Camilla Grebe

Camilla Christina Grebe, född Eriksson 20 mars 1968 i Enskede, är en svensk författare.

Biografi 
Grebe är uppväxt i Älvsjö Stockholm. Hon har en civilekonomexamen från Handelshögskolan i Stockholm och var bland annat med och grundade ljudbokförlaget Storyside. Hon har även arbetat som marknadschef på Lernia och som vd för ett av Vin & Sprits dotterbolag.

Författarskap 
2009 debuterade hon med deckaren Någon sorts frid, som hon skrev tillsammans med sin syster Åsa Träff.  Året efter kom uppföljaren Bittrare än döden och 2012 utkom den tredje delen: Innan du dog. Del fyra, Mannen utan hjärta, utkom 2013. Den femte delen i serien, Eld och djupa vatten, kom 2015. Bittrare än döden och Innan du dog nominerades båda till Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman 2010 samt 2012.

I maj 2013 kom första delen i thriller-trilogin Moskva Noir, med titeln: Dirigenten från S:t Petersburg. Del två kom 2014 och bär titeln Handlaren från Omsk. Den tredje och avslutande delen, Den sovande spionen, utgavs i december 2016. Samtliga delar i serien är skrivna tillsammans med Paul Leander Engström.

2015 debuterade Grebe som soloförfattare med den psykologiska thrillern Älskaren från huvudkontoret. Romanen har översatts till fler än 20 språk och sålts till ett av USA:s största filmbolag. I samband med utgivningen av den engelska utgåvan, The Ice Beneath Her, utsågs Grebe till en av Amazon UK:s "rising stars" 2016. I september 2017 utkom uppföljaren Husdjuret, som utsågs till årets bästa svenska kriminalroman 2017 av Svenska Deckarakademin. Deras motivering löd: "Intrikat intrigbygge med finstämd skildring av människor i avfolkningsbygd."

I augusti 2018 tilldelades Grebe Skandinaviska Kriminalsällskapets stora pris Glasnyckeln för "Husdjuret". Motiveringen löd: "En välskriven roman om polisen Malin Brundin som återvänder till sin gamla hembygd för att lösa ett fall som har rötter i hennes egna uppväxtår. Två olika berättarröster ger nyanserade redogörelser, samtidigt som romanen är en finstämd skildring av udda personligheter i en avfolkningsbygd."

Privatliv 
Camilla Grebe gifte sig 1990 med Pär-Jörgen Pärson, men är senare omgift Grebe. Hon har två barn.

Bibliografi

Siri Bergman

Moskva Noir

Flickorna och Mörkret 

 
 
Grebe, Camilla (2018). Dvalan. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 
Grebe, Camilla (2019). Skuggjägaren. Stockholm: Wahlström & Widstrand.  
Grebe, Camilla (2021). Alla Ljuger. Stockholm: Wahlström & Widstrand.
Grebe, Camilla (2022). Välkommen till Evigheten. Stockholm: Wahlström & Widstrand.

Källor

Externa länkar
Ahlanderagency.com/
Nordin Agency
Damm Förlag
Wahlström & Widstrand
massolit.se/

Födda 1968
Svenska författare under 2000-talet
Svenskspråkiga kriminalförfattare
Svenska kriminalförfattare
Levande personer
Kvinnor
Författare från Stockholm
Bie Karlsson

Bie Karlsson, född 7 oktober 1961 i Nacka, är en svensk musiker, låtskrivare och musikproducent.

Biografi
Som artist har Bie verkat sedan slutet av 1970-talet och spelat allt från punk och hårdrock till ska och pop. Han har turnerat med ett flertal band, deltagit i tv- och radioprogram, skrivit jinglar, medverkat på fem fullängdsalbum samt ett antal singlar och samlingsskivor och jobbat med producenter som Dennis Bovell,  Anders Henkan Henriksson, Dan Sundqvist, Kaj Erixson och Stefan Glaumann.

Diskografi
Låtskrivare
Bonefish, Atoms, S-Rock Music Production/FishboneMusic 2017
T-Shirts, To My Love, AMTY 2017
Bonefish, Time to market, FishboneMusic 2014
Bonefish, Revolve, FishboneMusic 2013
Docenterna, Honung, MCA 1995
Docenterna, På lyckliga gatan, EMI 1992
Docenterna, Låt tiden gå 1979-1989, Mistlur 1990
Docenterna, Söderns ros, Mistlur 1989
Gang Bang, Trans, Virgin 1984

Producent
Bonefish, Time to market, FishboneMusic 2014
Bonefish, Revolve, FishboneMusic 2013

Gitarr och sång
Bonefish, Atoms, S-Rock Music Production/FishboneMusic 2017
T-Shirts, To My Love, AMTY 2017
Bonefish, Time to market, FishboneMusic 2014
Bonefish, Revolve, FishboneMusic 2013
Docenterna, Honung, MCA 1995
Docenterna, På lyckliga gatan, EMI 1992
Docenterna, Låt tiden gå 1979-1989, Mistlur 1990
Docenterna, Söderns ros, Mistlur 1989
Gang Bang, Trans, Virgin 1984
Giant steppers, Push Jimmy bond push, Stranded records 1983
Giant steppers, Uptown downtown, Stranded records 1983
Giant steppers, Giant steppers, Stranded records 1983
Gang Bang, Tillåten Erotik, Virgin 1983
Gang bang, Pärlor, Rosa honung(samling) 1983
Gang bang, Softkalas, 1982
T-shirts, You got what it takes, Sonet 1981
T-shirts, Mr Swing, Sonet 1981
T-shirt, I'm the television, Sonet 1981 
T-shirts, T-shirts, Sonet 1980
Taxi, Time in a bottle, Wave records 1980
Zeta, Vicken tjej, 1979
Zeta, ''Swedish tracks' (samling), Sonet 1978

Referenser

Externa länkar 
Bie Karlsson på Discogs

män
Levande personer
födda 1961
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska musiker
Personer från Nacka
Jan Hanuš Máchal

Jan Hanuš Máchal, född 25 oktober 1855 i Nové Dvory, död 3 november 1939 i Prag, var en tjeckisk litteraturhistoriker. 

Máchal var professor i slavisk litteratur vid Prags tjeckiska universitet. Han skrev, förutom studier över slaviska författare (bland andra František Ladislav Čelakovský, Pavel Josef Šafařík, Aleksandr Pusjkin och Lev Tolstoj), en bibliografisk översikt över de slaviska litteraturerna 1848–98 (Dějiny literatur slovanských, 1898) och över den moderna tjeckiska romanen (O ćeském románu novodobém, 1902). 

Bland Máchals många studier om slavisk folkpoesi märks Nákres slovanského bájesloví (Om slavisk mytologi, 1891), Úvod ve studium ruskych bylín (Om ryska byliner, samma år) och O bohatyrském epose slovanském (Om slavernas folkepik, 1894).

Källor

Tjeckiska litteraturvetare
Tjeckiska slavister
Tjeckiska professorer
Födda 1855
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Personer från Böhmen
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Antikens Karthago

Antikens Karthago (från feniciskan ) var en semitisk civilisation centrerad i den feniciska stadsstaten Karthago, som ligger i Nordafrika i Tunisbukten, utanför vad som nu är Tunis i Tunisien. 

Karthago grundades ursprungligen omkring år 814 f.Kr. i Nordafrika av fenicier från Tyrus. Kring grundläggningen har åtskilliga myter spunnits, vilka överlevt i grekisk och latinsk litteratur. Enligt traditionen grundades staden av drottning Dido som flytt Tyrus sedan hennes makthungrige bror Pygmalion mördat hennes make. Medförande stadsguden Melqart slog hon först läger i Byrsa. Staten blev en stormakt och en framstående handelsstat, som dominerade västra delen av Medelhavet redan innan Rom grundlagts som stad.

Karthago kom att överleva sin feniciska moderstad Tyrus, som erövrades av Alexander den store år 332 f.Kr. Under det tidiga 200-talet f.Kr. hamnade Karthago i konflikt med de grekiska stadsstaterna på Sicilien, och Pyrrhus, kung av Epirus, anlände till ön för att försvara de grekiska stadsstaterna där. Detta krig, det pyrriska kriget, slutade utan tydlig segrare. Karthago hamnade efter detta på kollisionskurs med Rom, vars makt ökat på den italienska halvön, och en serie krig bröt ut mellan Rom och Karthago. Dessa krig med Rom kallas de puniska krigen.

Det karthagiska handelsväldet sträckte sig från Gibraltar sund i väster, längs Afrikas Medelhavskust ända till nuvarande Libyen i öster. Även nuvarande Spaniens sydkust, Mallorca och delar av Sicilien låg under Karthagos välde. Konflikterna som uppstod med den romerska republiken kom att resultera i de tre puniska krigen (puner är den romerska benämningen för fenicier). Den mest kände av de kartaghiska ledarna var Hannibal som blev Roms huvudfiende i det andra puniska kriget.

Den romerske politikern Cato den äldre brukade avsluta många av sina anföranden i senaten med "För övrigt anser jag att Karthago bör förstöras" (latin: "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam"). Till slut kom detta att bli något av en introduktion till det tredje puniska kriget 149–146 f.Kr. Staden förstördes fullständigt och enligt legenden spreds salt ut på de omkringliggande åkrarna för att göra området obeboeligt och obrukbart. Detta är dock omstritt, då salt var en mycket dyrbar vara på den tiden och området i sig var mycket omfattande.

År 44 f.Kr. återuppbyggdes Karthago som romersk koloni av Caesar och blev huvudstad i provinsen Africa terra. Med tiden blev Karthago västra Medelhavsregionens största stad efter Rom. Kulturlivet var rikt och staden var tillfälligt högkvarter för romerska kejsare, bland andra Gordianus I. Märkligt nog syns vissa traditioner ha levt kvar från det feniciska Karthago, som titulaturen på lokala styresmän. Under folkvandringstiden intogs Nordafrika av den germanska vandalstammen, som gjorde Karthago till sin huvudstad. Under den östromerske kejsaren Justinianus I krossades vandalriket och Karthago blev på nytt en romersk besittning. Staden förstördes åter år 698 då araberna slutligen erövrade Nordafrika från bysantinska riket.

Referenser
Halsrevben

Halsrevben är ett övertaligt, oftast underutvecklat, revben som utgår från den sjunde (nedersta) halskotan. Detta förekommer hos ca en procent av alla människor.

Halsrevben ger vanligen inga besvär men kan ibland utöva tryck på de kärl och nerver från halsryggen som går till armen och ge upphov till smärtor och domningar i handen eller underarmen samt rubba blodförsörjningen till fingrarna.  Detta beror på ett fibröst band till det första ordinarie revbenet.

Vid symtom kan en kirurgisk delning av det fibrösa bandet ge lindring, men ibland kan det rudimentära halsrevbenet behöva tas bort för att erhålla lindring av symtomen.

Hos djur är halsrevbenen små och vanligen fast förenade med respektive halskota. De förekommer hos kloakdjur, vissa kräldjur och hos fåglar.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1975
http://www.netdoktor.se/manlig-halsa/fraga-doktorn/vad-ar-halsrevben-29876/

 

 
huvud och hals
Skelettet
Tullfiskal

Tullfiskal var i Sverige och Finland en titel inom tullväsendet. Ursprungligen avsågs en bisittare i den 1678 grundade sjötullrätten och senare i accisrätten.

Finland 
Under den ryska tiden var tullfiskalen en särskild åklagare vid tullverket som på förordnande drev tullmål i underrätterna. Efter självständighetsförklaringen 1917 var det samlande benämning på tjänstemän vid tullverket som stod till tullstyrelsens förfogande när det gällde inspektering, övervakning och expediering.

Sverige 
Tullfiskalen förde på 1920-talet tullverkets talan vid allmän domstol för tullmål som överlämnats till denne. Vissa typer av mål krävde generaltullstyrelsens förordnande. I övriga fall fördes tullverkets talan av respektive tullförvaltning.

Tullfiskalen hade även på uppdrag av generaltullstyrelsen uppgift att bevaka och föra tullverkets talan i tvistemål och ekonomiska ärenden samt att på sin stationeringsort utöva viss kontroll av tullavgifter, verkställa inventeringar av tullager och liknande uppgifter. I beslagsmål, införselbrott med oriktig ursprungsbeteckning och liknande mål som hanterades av generaltullstyrelsen hade tullfiskalen rätt att yttra sig i målet. Denne kunde även kräva vittnesförhör vid domstol och i viss mån fullfölja sin talan till Regeringsrätten.

Tullfiskalen i Stockholm var ombudsman för tullstatens enskilda pensionsinrättning och i denna egenskap självskriven ledamot i direktionen för generaltullstyrelsen. Tullfiskalen avlönades med tullverkets anslagsmedel och fick dessutom 12 procent av statens andel i de beslagsmål som denne bevakade vid lägre rättsinstanser.

På 1920-talet fanns fyra tullfiskaler stationerade i Stockholm, Göteborg, Malmö och Haparanda med ett länsvis uppdelat ansvar. De fyra distrikten omfattade hela landet. I mitten av 1950-talet fanns det tre tulfiskaler i landet, stationerade i Stockholm, Göteborg och Malmö.

Se även
Ordet fiskal kommer av latinets fiscus och är en ämbetsman eller tjänsteman som är åklagare och har rätt att bestraffa lagöverträdelser och i vissa fall även bevaka statskassans rättigheter. Se även Advokatfiskal, Landsfiskal och Stadsfiskal.

Källor
 Svensk uppslagsbok (1955), Förlagshuset Norden AB, Band 29, sp 1148
   Nordisk familjebok, Uggleupplagan (1920), Band 30, sp 279

Noter 

Svensk rättshistoria
Yrken inom rättsväsen
Titlar i statsförvaltning
Gollenberg

Gollenberg kan syfta på:

Polen 
 Gollenberg – tyskt namn på en ort nära Sławno, se Chełmno Słowieńskie
 Gollenberg – tyskt namn på ett berg nära Koszalin, se  Góra Chełmska

Tyskland 
 Gollenberg, Havelland, kommun i Landkreis Havelland, Brandenburg.
 Gollenberg (berg) – ett berg som givit kommunen dess namn och var platsen för Otto Lilienthals tidiga glidflygexperiment.
 Gollenberg, Birkenfeld – en kommun i Landkreis Birkenfeld, Rheinland-Pfalz.
 Gollenberg (höjd) – en höjd i Landkreis Südliche Weinstrasse, Rheinland-Pfalz.
Samling (musikgrupp)

Samling är en svensk rockgrupp från Stockholm. Musiken har beskrivits som psykedelisk rock, folkrock och progg.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Max Groundstroem – sång, gitarr
Victor Hvidfeldt – basgitarr
Erik Sainz – congas
John Lindblom – gitarr
Karl-Johan Liljeberg – trummor
Petter Karlsson – gitarr 
Tobias ”Topi” Okko Öhman – percussion

Diskografi
Studioalbum
 När mullret dövar våra öron blir vi rädda (2011)
 Annanstans (2013)
 Sen glömmer jag hur du ser ut (2015)

EP
 Anna (2011)

Singlar
 "Dra täcket över huvudet" / "Dra täcket över huvudet (edit)" (2011)
 "Normal" / "Stackars lilla värsting" (2011)
 "Aldrig sätta sig på tvären (Name In Lights Remix)" / "Aldrig sätta sig på tvären" (2012)
 "Stackars lilla värsting (D. Lissvik Remix)" (2012)
 "Varje sekund, varenda minut" (2013)
 "Varulv" (2015)
 "Tomma på allt" (2015)
 "Avgå Alla" (2021)

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2011
Musikgrupper från Stockholm
Norra vattentornet

Norra vattentornet kan syfta på:

Norra vattentornet, Oskarshamn
Norra vattentornet, Örebro

Se även
Guldhedens norra vattentorn
Vikvägg

En vikvägg är en typ av fristående möbel som består av flera ramar eller paneler, vilka ofta är förbundna med gångjärn eller på annat sätt. Vikväggar kan utformas på många olika sätt och med olika typer av material. Vikväggar har många praktiska och dekorativa användningsområden. En typ, med ursprung i det gamla Kina, spreds så småningom till Östasien och Europa.

Referenser

Artikeln är översatt från engelska wikipedias artikel Folding screen, läst den 10 mars 2013.

Möbler
Kultur i Kina
Västergötlands runinskrifter 4

Runinskrift Vg 4 är ristad på en runsten som står på Kungsbacken i Vackerborg och Stora Ek utanför Mariestad i Västergötland.

Stenen 
Stenen står nu på åkerholmen Kungsbacken och intill en krök av gamla vägen i Vackerborg, vilket enligt en sockenkarta från 1600- och 1700-talen är dess ursprungliga plats. På 1800-talet lär den ha stått en tid på Ingarud innan den på markägarens initiativ återbördades. Runstenen av grå granit har två olika runristningar; en med runtext på framsidan och en ornamental på baksidan. Dessa är ristade med olika stilbegrepp och möjligen vid olika tillfällen. Den bakre sidan är försedd med ett aggressivt lejon i Ringerikestil. Motivet på det framrusande lejonet med sporrar och blottade hörntänder har ytan 55 x 65 centimeter.

Inskriften är ett intressant dokument över "Udd skald" och hans son Torsten och deras arv, egendomar och skiften. Den handlar också om ett brobygge. Den från runor översatta texten lyder enligt nedan:

Inskriften

Se även 
Lista över Västergötlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källa 
 Riksantikvarieämbetet och Runverkets hemsida
 Riksantikvarieämbetet - Fornsök

Västergötlands runinskrifter
Lascia ch'io pianga

Lascia ch'io pianga är en aria för sopran komponerad av Händel. Arian har blivit ett vanligt konsertstycke, och har sitt ursprung i en asiatisk dans från hans opera Almira från 1705. Som aria användes den först i hans oratorium Il trinfo del Tempo e del Disinganno från 1707, även om den då hade både ett annat namn - "Lascia la spina" - och en annan text. 

Händel omarbetade verket till operan Rinaldo från 1711, och lät karaktären Almirena - vid uruppsättningen spelad av Isabella Girardeau - spela huvudkaraktären i akt II. Rinaldo var ett större genombrott för Händel och det är till det här verket som arian huvudsakligen associeras. Den har sedan dess spelats in av många olika artister och medverkar i flera filmer, såsom Farinelli, Lust och fägring stor av Bo Widerberg, L.I.E. av Michael Cuesta och i filmen Antichrist likväl som Nymphomaniac av Lars von Trier. 

Melodin kan höras i introduktionen och codan till Tsuki Amanos sång Zero no Chōritsu.

Text från versionen 1707 av Almira
Lascia la spina, cogli la rosa;
tu vai cercando il tuo dolor.
Canuta brina per mano ascona,
giungerá quando nol crede il cuor.

Låt törnet vara, tag rosen;
du går runt och söker din smärta.
Grå frost från en gömd hand
uppstår när ditt hjärta minst väntar det.

Text ur Giacomo Rossis libretto
Lascia ch'io pianga
mia cruda sorte,
e che sospiri 
la libertà.

Il duolo infranga
queste ritorte
de' miei martiri
sol per pietà.

Låt mig begråta
mitt grymma öde,
och låt mig längta
efter frihet.

Måtte min sorg 
slita dessa 
mitt lidandes bojor
om än blott av medlidande.

Referenser

Tryckta källor
 Ursprungligen släppt 1987.

Verk 1711
Verk 1707
Italienska operaarior
Operor av Georg Friedrich Händel
Mullvadsoperan

Mullvadsoperan var en massteaterföreställning som uppfördes i Stockholm 1978 i samband med Mullvadsockupationen. Operamusiken gavs samma år ut som LP-skiva av Musiknätet Waxholm.

Om Mullvadsoperan 
Ett par hus i kvarteret Mullvaden på Södermalm i Stockholm ockuperades under elva månader 1977–78. I samband med husockupationen tog teatergruppen Jordcirkus initiativet till skapandet och uppförandet av massteaterföreställningen Mullvadsoperan. Operan hade premiär den 26 augusti 1978 och framfördes som ett kollektivt körverk med orkester. I denna gatumusikal fick publiken vandra med från plats till plats under tre akter som utspelade sig på Mariatorget, Södermalmsskolan och vid kvarteret Mullvaden på Krukmakargatan. Mullvadsoperan uppfördes senare på scen i Malmö, Köpenhamn, Helsingfors, Göteborg, och Oslo.

Vinylalbum 
Mullvadsoperan gavs ut som LP på MNW (Musiknätet Waxholm) 1978, samma år som den uppfördes. Texterna skrevs av Erkki Lappalainen.
Skivan innehåller följande sånger:
Vintern är kall
Jovisst är det svårt och tungt
Jordskiftet
Om du är listig och smart
Vi jobbar och sliter
Vi ställer er mot väggen
Arbetarna samlas
Här i landet slockande elden
Städerna växer
Kommersen
Ensamma människans klagan
Ni i krisens tid
Maskinerna ska dansa
Vi ockuperar!
Därför tänds nu elden åter
Mullvaden bara början...

Referenser 

Svenska musikaler
Teateråret 1978
Musikalbum 1978
Album utgivna på MNW
Stockholm i kulturen
Stockholm under 1970-talet
Virsehatts naturreservat

Virsehatt är ett naturreservat i Enslövs socken i Halmstads kommun i Halland.

Naturreservatet utgörs av ett gnejsmassiv som ligger utmed Senneåns dalgång. På berget växer lövskog med dominerande inslag av ek och bok. Här växer örter som vårlök, ormbär och blåsippa. I söder och väster finns betade hagar. Området avgränsas i väster av Senneån där det även finns ett raserat vattenkraftverk. Virsehatt är 70 m högt och ligger 122 m över havet. Via trappor kan man ta sig upp till en utsiktspunkt.
År 1936 invigde landshövding Hilding Kjellman naturparken Virsehatt. Då invigdes även Enslövs hembygdsgård, den så kallade Virshultsstugan. Enslövs hembygdsförening begärde att få Virsehatt fridlyst redan 1934 men det dröjde några år innan deras mål kunde uppnås. 1937 blev Virsehatt fridlyst och Halland fick därmed sitt första naturreservat. Stugan var byggd av Hembygdsföreningen av till stor del gammalt timmer och med delar av gamla stugor.

Källor
Virsehatt, Länsstyrelsen i Hallands län
Enslövs Hembygdsförening

Externa länkar
Virshultsstugan

Naturreservat i Halmstads kommun
Natura 2000-områden i Hallands län
Naturskyddsområden bildade 1937
Leinajaure

Leinajaure är en sjö i Troms fylke, norra Norge vid svenska gränsen. Sjön har en yta av 30,5 kvadratkilometer.

I äldre tid gick vintervägen från Barudalen i Norge till Jukkasjärvi socken över Leinajaure.

Källor 

 

Insjöar i Troms fylke
Pietro Pavesi

Pietro Pavesi, född den 24 september 1844 i Pavia, död den 31 augusti 1907 i Asso, var en italiensk zoolog som intresserade sig för naturhistoria, ornitologi, fiskodling, limnologi och araknologi. 

Efter studier i Pavia blev han 1866 professor i Lugano och 1871 vid universitetet i Neapel samt vid universitetet i Genua. Pavesi återvände 1875 till Pavia, där han undervisade och ledde ett zoologimuseum.

Referenser

Limnologer
Italienska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Neapels universitet
Personer verksamma vid universitetet i Genua
Personer verksamma vid universitetet i Pavia
Zoologer under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Pavia
Födda 1844
Avlidna 1907
Män
Blå tornet (olika betydelser)

Blå tornet kan syfta på:

 Blå tornet – en byggnad på Drottninggatan i Stockholm
 Blå tornet (roman) – en roman från 1985 av Dénis Lindbohm

Se även 
Blåtårn – flera

Torn
Poängplan

Poängplan är en del av styrdokumenten för det svenska skolväsendet som infördes under 1990-talet.  Poängplanen är en förteckning över alla kurser en elev kommer att läsa under sin gymnasietid.

Den 10 mars 2013 ansåg den dåvarande utbildningsministern Jan Björklund att poängplanen var flummig och att en robust timplan borde återinföras i stället.

Se även 
 Timplan

Referenser 

Undervisning
Leinefår

Leinefår är en förädlad tysk lantras av tamfår, vars avelsområde har legat i provinsen Hannover och angränsande trakter.

Leinefår är obehornade, vithuvade, lång- och glansulliga.

Källor 

 

Fårraser
Theodor Leipart

Theodor Leipart, född 17 maj 1867 i Neubrandenburg, död 23 mars 1947 i Berlin, var en tysk fackföreningsledare.

Leipart, vars far var damskräddare, var ursprungligen svarvare och blev 1893 ledare för träarbetarförbundet. 1919-20 var han arbetsminister i Württemberg. Leipart blev 1921 ledare för tyska landsorganisationen (Allgemeiner deutscher Gewerkschaftsbund) en post han av Hitlerregimen tvingades lämna 1933.

Källor 

 

Födda 1867
Personer inom tysk fackföreningsrörelse
Tyska politiker
Avlidna 1947
Män
Personer från Neubrandenburg