kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jenny May

Maija Stuģe, mer känd som Jenny May, född 2 februari 1984 i Dobele, är en lettisk sångerska som blev känd år 2004.

Karriär 
År 2006 deltog hon i Lettlands nationella uttagning till Eurovision Song Contest 2006 med låten "I'm Alone". Efter att först ha gått vidare från en semifinal hamnade hon på tredje plats i finalen den 11 mars 2006. Bland hennes största hitlåtar finns "Es gribu vēl mīlēt" från 2011 vars tillhörande musikvideo hade fler än 750 000 visningar på Youtube i mars 2013. Mellan åren 2005 och 2009 släppte hon tre album.

Diskografi

Album 
 2005 - Purple Skies and Yellow Flowers
 2006 - I Feel Alive
 2009 - Nāk Nakts

Referenser 

Födda 1984
Kvinnor
Levande personer
Lettiska sångare
Personer från Dobele
Lars Gramén

Lars Nilsson Gramén, född 17 maj 1877 i Holmby församling, Malmöhus län, död 14 september 1937 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk arkitekt.

Biografi

Gramén bedrev tekniska studier i Sverige och absolverade arkitekturavdelningen på Technikum i Strelitz, Tyskland, 1902–04. Han var anställd på arkitektbyråer i Lund, Norrköping och Stockholm, var föreståndare för Sveriges allmänna lantbrukssällskaps byggnadsbyrå i Stockholm från 1917 och bedrev konsulterande arkitektverksamhet för lantmanna- och kommunala byggnader. 

Gramén utförde ritningar till bland annat ekonomibyggnader vid Ulvhult (1918), Vambåsa (1928), lantbruksskolan i Umeå (1926), folkskolor i Rickomberga (1923) och i Sveg (1926), corps de logi i Rangeltorp (1919), i Valla (1929), ekonomibyggnader vid Kalvandö (1929), vid Tågarps säteri (1931) och ålderdomshemmet i Österåker (1931).

Bibliografi
Lantmannabyggnader, handbok i lantbyggnadskonst (1916)
Cement- och betongarbeten (1922)

Källor

Lars Nilsson Gramén på finngraven.se

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1937
Män
Personer från Holmby socken
Sotholms tingslag

Sotholms tingslag var ett tingslag i Stockholms län och i Södertörns domsaga. Tingsplats var till 1916 Västerhaninge, därefter Södra stadshuset i Stockholm. 

Tingslaget bildades 1680 och upphörde 1 januari 1930 då den uppgick i Södertörns domsagas tingslag.

Sedan 1988 är det gamla tingshuset i Västerhaninge hembygdsgården för Haninge Hembyggdsgille.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Sotholms härad.

Se även
Tingshuset i Västerhaninge

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Nacka tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Handens tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Stockholms län
Värmdö skeppslags tingslag

Värmdö skeppslags tingslag var ett tingslag i Stockholms län och i Södra Roslags domsaga. 

Tingslaget bildades 1680 och upphörde 1 januari 1907 då den uppgick i Södra Roslags domsagas tingslag.

Ingående områden
Tingslaget omfattade Värmdö skeppslag.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Södra Roslags tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Nacka tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Stockholms län
En skärgårdsnatt

En skärgårdsnatt är en svensk film från 1953 i regi av Bengt Logardt. I de större rollerna sågs Ingrid Thulin, Logardt själv och Öllegård Wellton.

Manus skrevs av Logardt och Sven Forssell. Fotograf var Curt Jonsson, klippare Carl-Olov Skeppstedt och kompositörer Roland Eiworth och Anton Kotasek. Filmen spelades in under augusti och september 1953 i Sandrews ateljéer på Lästmakargatan i Stockholm, på Saltarö, Erstaviksbadet, Nyckelviken samt i Slussen. Den premiärvisades den 26 december samma år på biograf Olympia i Stockholm.

Handling 
Filmen utspelar sig i Stockholms skärgård.

Rollista 
 Ingrid Thulin – Ingrid
 Bengt Logardt – Åke
 Öllegård Wellton – Annika
 Bengt Blomgren – Björn
 Gerd Ericsson – Liss, Ingrids vän
 Rune Halvarsson – Sture Svensson, frisör
 Britta Brunius – Karin, Stures fru
 Bernt Callenbo – Rolf, Annikas bror
 Gunlög Hagberg – Gullan, Svenssons dotter
 Sten Gester – Bo "Bosse" Levhagen
 Lissi Alandh – Birgitta
 Arne Ragneborn – "Stålis", tjuv
 Catrin Westerlund	– Astrid, Svenssons dotter
 Alf Östlund – "Affe"
 Magnus Kesster – "Mankan", Affes kompis
 Lennart Lundh – Hjalle, Bosses kompis
 Julie Bernby – servitris på båten Waxholm III
 Sten Hedlund – Helge Lundkvist, ingenjör
 Märta Dorff – fru Lundkvist
 Jan-Olof Rydqvist	– "Kurre Hängläpp", vän till Stålis
 Nils Stödberg – Fagerviksbo, Birgittas danspartner
 Bo Eriksson – Tomas, Svenssons son
 Sven Holmberg – fjärdingsman

 Ej krediterade
 Ann-Margret Bjellder	– Elsa, Svenssons dotter
 Ingegerd Bjellder – Marta, Svenssons dotter
 Birgitta Kings – Christina, Svenssons dotter
 Tor Bergner – dansbanegitarristen
 Anders Swahn – kompanjon till fjärdingsmannen

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 1953
Stockholms skärgård på film
Stockholm på film
Filmer i regi av Bengt Logardt
Svenska 1950-talsfilmer
Södra Roslags domsagas tingslag

Södra Roslags domsagas tingslag (före 1919 benämnt Danderyds, Åkers och Värmdö skeppslags tingslag) var ett tingslag i Stockholms län i södra Uppland. Tingsställe var till 1951 Haga tingshus, därefter Stockholm.

Tingslaget bildades 1 januari 1907 som en sammanslagning av tingslagen i Södra Roslags domsaga. 1 januari 1916 (enligt beslut den 28 maj 1915) delades tingslaget, då de två häraderna Färentuna och Sollentuna bröts ut för att bilda Sollentuna och Färentuna domsaga och Sollentuna och Färentuna domsagas tingslag.

1 januari 1948 avskaffades Vaxholms rådhusrätt och Vaxholms stad överfördes därmed till tingslaget. 1 juli 1951 (enligt beslut den 8 december 1950) utbröts Solna stad till egen domsaga, benämnd Solna domsaga, samt eget tingslag, benämnt Solna domsagas tingslag. Tingslaget upplöstes 1971 och verksamheten överfördes till Södra Roslags tingsrätt.

Tingslaget ingick i Södra Roslags domsaga.

Omfattning

Härader/skeppslag
Åkers skeppslag
Danderyds skeppslag
Värmdö skeppslag 
Färentuna härad till 1916
Sollentuna härad till 1916

Kommuner och köpingar 1952 

Täby köping; från 1948

Danderyds köping; från 1946
Stocksunds köping; från 1910, uppgick 1967 i Djursholms stad
Österåkers landskommun
Ljusterö landskommun; uppgick 1967 i Österåkers landskommun
Värmdö landskommun
Djurö landskommun
Gustavsbergs landskommun
Boo landskommun

Städer
Djursholms stad; från 1914
Lidingö stad; från 1925
Solna stad; från 1943 till 1 juli 1951
Vaxholms stad; från 1948

Källor

Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Södra Roslags tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Tingslag i Stockholms län
Södra Roslags domsaga

Södra Roslags domsaga var en domsaga i Stockholms län. Den bildades 1844 av Danderyds, Värmdö, Sollentuna, Vallentuna och Åkers häraders domsaga och upplöstes 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige. Före 1870 var namnet Danderyds, Värmdö, Sollentuna, Färentuna och Åkers häraders domsaga.

Domsagan lydde under Svea hovrätts domkrets.

1 januari 1916 (enligt beslut den 28 maj 1915) delades domsagan, då de två häraderna Färentuna och Sollentuna bröts ut för att bilda Sollentuna och Färentuna domsaga.

Härader/skeppslag
Åkers skeppslag
Danderyds skeppslag
Värmdö skeppslag
Färentuna härad till 1916
Sollentuna härad till 1916

Tingslag
Antalet tingslag i domsagan utgjorde först fem men samtliga av dessa slogs ihop den 1 januari 1907 (enligt beslut den 21 februari 1906) för att bilda Södra Roslags domsagas tingslag.

Från 1844
Danderyds skeppslags tingslag
Färentuna tingslag
Sollentuna tingslag
Värmdö skeppslags tingslag
Åkers skeppslags tingslag

Från 1907
Södra Roslags domsagas tingslag

Häradshövdingar
 1845–1860 Frans Jonas Gustaf Centerwall
 1861–1867 Carl Fredrik Abenius
 1867–1873 Richard Theodor Carlén
 1874–1894 Bror Wilhelm Hernblom
 1895–1902 Rudolf Emil Eckerström
 1903–1921 Carl Fredrik Miles Fleetwood
 1922–1939 Yngve Wisén
 1940–1954 Erik Gösta Herman Siljeström

Källor

Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Södra Roslags tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Historiska domsagor i Stockholms län
Aucassin och Nicolette

Aucassin och Nicolette är en fransk berättelse med infogade visor från omkring 1200.

Berättelsen är delvis skriven på prosa, delvis på assonerande vers. Den beskriver grevesonen Aucassins kärlek till den tillfångatagna saracenskan Nicolette, som senare visar sig vara dotter till kungen av Kartago. De flyr tillsammans, skiljs från varandra av sjörövare, upplever flera äventyr var för sig innan de slutligen förenas. Dikten har översatts till svenska av Hugo von Feilitzen.

Ämnet har flera gånger varit föremål för musikalisk dramatisk behandling, bland annat som en opera författad 1779 av André Grétry med text av Michel Jean Sedaine och av August Enna 1895 med text av Sophus Michaëlis. Den danska bearbetningen lade till en fjärde akt med handling ur Syrithesagan hos Saxo Grammaticus.

Referenser 
	

Fransk skönlitteratur
Litteratur under medeltiden
Den kaukasiska kritcirkeln

Den kaukasiska kritcirkeln (tysk originaltitel: Der kaukasische Kreidekreis) är en teaterpjäs av Bertolt Brecht som skrevs 1944-1945 under Brechts exil i Santa Monica, USA. Musiken är komponerad av Paul Dessau.

Pjäsen hade urpremiär i Northfield, Minnesota den 4 maj 1948. Först den 9 november 1954 uruppfördes den på tyska vid Berliner Theater am Schiffbauerdamm med Helene Weigel i huvudrollen. Den publicerades först i tidskriften Sinn und Form.

Den svenska premiären ägde rum på Göteborgs stadsteater 1951.

Vidare läsning 
 - Översättning av Brita och Johannes Edfelt.

Referenser
	

Pjäser av Bertolt Brecht
Tyskspråkig litteratur
Tyska teaterpjäser
George F. Babbitt

George F. Babbitt, en litterär figur i romanen Babbitt från 1922 av Sinclair Lewis. Han har blivit urtypen för den amerikanska framgångsrika, men inskränkta, affärsmannen.

Referenser 

Litterära figurer från USA
Fiktiva figurer introducerade 1922
Harpyionycteris

Harpyionycteris är ett släkte i familjen flyghundar med två arter som förekommer på sydostasiatiska öar.

Arterna är:
 Harpyionycteris celebensis lever på Sulawesi (Celebes) och mindre öar i samma region.
 Harpyionycteris whiteheadi är känd från flera filippinska öar.

Beskrivning 

Dessa flyghundar når en kroppslängd mellan 14 och 15,5 cm och saknar svans. Vikten är 80 till 140 g. Arternas bakfötter är påfallande korta. Pälsen har en mörkbrun färg och är på buken lite ljusare. Harpyionycteris skiljer sig från andra flyghundar i tändernas konstruktion. Hörntänderna är mera framåtriktade. Dessutom har hörntänderna tre knölar och molarerna fem till sex.

Harpyionycteris är främst aktiva på natten. Födan utgörs av frukter eller bara av fruktens juice. Parningen sker troligen så att ungarna föds under regntiden (våren och hösten). Efter dräktigheten som varar i fyra till fem månader föds allmänt en unge. Ungdjuret dias tre till fyra månader och vissa honor kan para sig redan vid ett års ålder.

Arten på Sulawesi jagas för köttets skull. Dessa flyghundar hotas även av skogsavverkningar. IUCN listar H. celebensis som sårbar (VU) och H. whiteheadi som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, .

Flyghundar
Pteropodidae
Edvard Isak Hambro (1911–1977)

Edvard Isak Hambro, född 22 augusti 1911 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 1 februari 1977 i Oslo, var en norsk advokat, diplomat och politiker.

Biografi
Edvard var son till Carl Joachim Hambro. Han avslutade sin utbildning vid Kungliga Frederick-universitet med en jur.kand.-examen 1934. År 1931 var han där ordförande för konservativa Studentorganisationen. År 1936 tog han Docteur ès vetenskaper Politiques-examen i Genève med avhandlingen L'Execution des meningar Internationales. Med ett Rockefellerstipendium studerade han utomlands innan han anställdes som internationell direktor vid Chr. Michelsen Institute år 1938. 

Hambro fick användning för sin kunskap, bakgrund och erfarenhet i många olika sammanhang och hade en utpräglad förmåga att knyta internationella kontakter. Med sitt personliga engagemang och sin utåtriktade personlighet fick han otaliga både offentliga och privata förtroenden både i Norge och internationellt.

Hambro var knuten till Internationella domstolen i Haag 1946 – 53 och var professor vid Handelshögskolen i Oslo 1959 – 66. Han satt i Stortinget för Bergen under åren 1961 – 69 och var den 25:e presidenten i FN:s generalförsamling och Norges delegat där 1966 - 71.

Utmärkelser
Hedersbevisninger
  Storkorset av Finlands vita ros-orden 
  Storkorset av Jugoslaviens stora stjärnorden
  Deltagaremedaljen med rosett
  Norgska Röda Korsets hederstecken
  Finska Röda Kors-medalje 
  Drottning Julianas tillträdesmedalj  
  Storkorset av Alaouite-orden
  Danska Röda Korsets Hederstecken 
  St. Olavs-orden (1970)

Hedersdoktor
Juridisk hedersdoktor vid Seaton Hall University
Juridisk hedersdoktor vid Brandeis University
Juridisk hedersdoktor vid Columbia University
Juridisk hedersdoktor vid Luther College
Doctor of Humane Letters King State University
Juridisk hedersdoktor vid University of Toronto
Juridisk hedersdoktor vid Wagner College
Juridisk hedersdoktor vid Yale University

Bibliografi
L 'Execution des meningar Internationales (1936)
Norge och Folkförbundet (1938)
Folkets Fred (1943)
World Organisation (1945)
Stadgan för Förenta nationerna. Kommentarer och dokument, med Leland M. Goodrich (1946)
Den internationella domstolen (1948)
The Jurisdiction of the International ourt of Justice (1950)
Norsk utlänningslag (1950)
Rättspraxis från Internationella domstolen (1953)
Folkets rättvisa (1956)
Val av domstols behörighet och lagval i norsk internationell avtalsrätt (1957)
Några synpunkter på  internationell avtalsrätt (1959)
De allmänna rättsprinciperna som människors rättskälla (1959)
Asylrätt och uppgiftsskyldighet (1960)
Rättspraxis från Internationella domstolen II-IV , 5 volymer (1962)
Mål och medel i kampen mot fattigdom (1964)
Statens inre angelägenheter enligt internationell rätt (1969)
Fridtjof Nansen och flyktingarna (1976)

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1975

 

 
Födda 1911
Avlidna 1977
Män
Norska diplomater under 1900-talet
Jurister från Oslo
Norska advokater
Norska jurister under 1900-talet
Norska politiker under 1900-talet
Politiker från Oslo
Alumner från universitetet i Oslo
Leipzigmissionssällskapet

Leipzigmissionssällskapet är ett evangelisk-lutherskt missionssällskap, grundat 1836 i Dresden.

De i början av 1800-talet grundade tyska missionssällksapen hade ingen utpräglad konfessionell inställning. Bland Tysklands luteraner gjorde sig dock behovet av ett eget missionsorgan starkt gällande. Så tillkom 1836 Evangeliskt-lutherska missionssällskapet i Dresden, efter högkvarterets flyttning till Leipzig 1848 kallat Evangelisch-Lutherische Missionswerk Leipzig. Framför allt under ledning av missionsinspektorn Karl Graul 1847-60 gjorde missionssällskapet stora framgångar och kom att samla majoriteten av Tysklands lutheraner. Man arbetade bland annat i Sydindien och Östafrika.

Kristna missionsorganisationer
Österleden, Varberg

Österleden, Varberg är en väg som sedan 2008 förenar väg länsväg 153 (Värnamovägen Varberg-Skeppshult) med Västkustvägen/länsväg N 767, tidigare kallad Rikstvåan respektive E6 i denna ordning.  

Vägen började byggas under första delen av 1970-talet, med utgång från Värnamovägen. Den var sannolikt tänkt att få sin nuvarande fulla sträckning, men kom att avslutas strax söder om området Prästakullen. Där förenades den med västra delen av Vallinsvägen till en användbar men underdimensionerad genomfart till Västkustvägen vid Jonstakaområdet.

I väster passerar Österleden järnvägslinjen Västkustbanan i en bomförsedd plankorsning. Den kommer att elimineras när den tilltänkta Järnvägstunneln under Varberg har utförts. Dåvarande infrastrukturminister Åsa Torstensson meddelade 2010 att järnvägstunneln och nytt resecentrum lagts in i investeringsplanen för 2010–2021.

Gator i Varberg
Alvena lindaräng

Alvena lindaräng är ett naturreservat och natura 2000-område i Vallstena socken på Gotland.

Alvena lindaräng är ett av de största hävdade ängena på Gotland, och omges av åkermark. Trädbeståndet domineras av skogslind och bildar Gotlands största bestånd av trädet. Förutom lind förekommer ek, ask, lundalm och enstaka björkar och aspar. Floran i Alvena lindaräng är rik på örter. Särskilt orkidéer är vanliga, tolv olika arter har påträfftas i änget. Svinroten förekommer i hela änget. Brudsporre och nattviol blommar rikligt före midsommar. Starar och kajor frekventerar flitigt änget. I gamla ihåliga träd häckar halsbandsflugsnappare och kattuggla.

I änget finns även ett flertal fornlämningar såsom kämpagravar (husgrunder) och stensträngar.

Referenser

Noter

Källor
 
 naturreservatet på länsstyrelsen Gotlands län

Vidare läsning
 

Naturreservat i Gotlands län
Natura 2000-områden i Gotlands län
Fornminnen på Gotland
Naturskyddsområden bildade 1980
Solna domsagas tingslag

Solna domsagas tingslag var ett tingslag i Stockholms län i södra Uppland. Tingsställe var från 1966 ett nytt tingshus på Skytteholmsvägen.

Tingslaget bildades 1 juli 1951 (enligt beslut den 8 december 1950) som en utbrytning av Södra Roslags domsaga. 1 juli 1967 tillfördes Sundbybergs stad från Sollentuna och Färentuna domsaga. Tingslaget upplöstes 1971 och verksamheten överfördes till Solna tingsrätt.

Tingslaget ingick i Solna domsaga.

Ingående områden 
Tingslaget bestod av följande områden:
Solna stad
Sundbybergs stad; från 1 juli 1967

Källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Solna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter

Noter

Tingslag i Stockholms län
Solna domsaga

Solna domsaga var en domsaga i Stockholms län. Den bildades den 1 juli 1951 (enligt beslut den 8 december 1950) genom utbrytning ur Södra Roslags domsaga och upplöstes 1971 i samband med tingsrättsreformen i Sverige. Domsagan överfördes då till Solna tingsrätt.

Domsagan lydde under Svea hovrätts domkrets.

Tingslag
Ett tingslag lydde under domsagan:
Solna domsagas tingslag

Häradshövdingar
 1951–1957 Nils Grafström
 1957–1969 Folke Hägglund

Källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Solna tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter

Noter

Historiska domsagor i Stockholms län
Allkvie änge

Allkvie änge, eller Allekvia löväng, är ett naturreservat och natura 2000-område på statlig mark i Endre socken i Gotlands län.

Änget, som är knappt fyra hektar stort, låg länge övergivet och växte igen. Kronoegendomen Allekvia hade sålts 1939, men en mindre del blev kvar i statens ägo för att skötas på traditionellt sätt. Röjning skedde från vintern 1944 och marken hävdades därefter.

Det avsattes 1980 till naturreservat. Hela naturreservatet är idag på 17,3 hektar består av tre delar. Själva änget ligger i sydost. I norr och sydväst finns beteshagar med enstaka träd och buskar. 

Allkvie änge är också ett Natura 2000-område. Bland träden dominerar lundaalmar och ekar. Även askar är vanliga. Floran varierar mycket mellan ängets olika delar. Vid de öppna delarna i norr dominerar brudbröd, solvända och blodnäva. I de centrala delarna som är mer skuggiga förekommer främst skogsnäva, smörblomma och ängskovall. I den mer igenväxta södra delen täcks marken av ramslök.

I naturreservatet finns också sällsynta svampar som bleksopp, rotsopp, lakritssopp, rodnande musseron och fager vaxskivling.

Endre sockens rödakorsavdelning ombesörjer fagning på våren och Endre bygdegårdsförening ansvarar för slåtter på sommaren.

Bilder

Se även
Tingshuset i Allekvia

Referenser

Noter

Källor
 
 Allkvie naturreservat på Länsstyrelsens i Gotlands län webbplats

Vidare läsning
 

Naturreservat i Gotlands län
Natura 2000-områden i Gotlands län
Naturskyddsområden bildade 1980
Bataki

Bataki, en litterär figur i Selma Lagerlöfs roman Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige från 1906-1907. 

Bataki är en klok korp. Han är Akkas vän och en god människokännare.

Referenser

Svenska litterära figurer
Selma Lagerlöf
Figurer i barn- och ungdomslitteratur
Fiktiva figurer introducerade 1906
Betelkyrkan, Örebro

Betelkyrkan är en kyrkobyggnad belägen på Köpmangatan 19 nära Våghustorget i Örebro i Sverige.

Historik
Betelkyrkan, tidigare kallad Betelkapellet, byggdes 1876 och är kyrka för Örebro första baptistförsamling som bildades 1854. Kyrkobyggnaden är en av de äldsta i Örebro och numera K-märkt. För ritningarna svarade stockholmarkitekten Gustav Sjöberg. Församlingen är en av de allra tidigaste baptistförsamlingarna i Sverige. Församlingen har tillhört Svenska Baptistsamfundet men tillhör numera Equmeniakyrkan.

1879 beställdes en orgel av firman E. A. Setterquist & Son, Örebro. För att få in pengar till orgeln anordnade församlingen en sångtillställning.
Sveriges Radios julotta 2016 sändes från kyrkan.

I församlingssalen hänger en altartavla från 1968, målad av Einar Forseth, föreställande Jesus med vetekärvar.

Källor
Göran Molin: Betelkyrkan Ett frikyrkotempel i Örebro, Proseminarieuppsats (1996), Konstvetenskapliga institutionen, Stockholms Universitet.

Fotnoter

Externa länkar

Svenska equmeniaförsamlingar
Kyrkobyggnader invigda 1876
Kyrkobyggnader i Örebro
Equmeniakyrkans kyrkobyggnader
1876 i Sverige
Oskar Wallén

Oskar Wallén, född den 6 april 1992 i Kode, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Karriär
Walléns moderklubb är Kode IF. Där hade han, tillsammans med ex-Öisaren Markus Anderberg, varit framgångsrik och gjort många mål. Säsongen 2009 vann han den interna skytteligan.

Inför säsongen 2011 gick Wallén till Örgryte IS. Under sin debutsäsong i klubben spelade han totalt 12 matcher (nio stycken från start), med resultatet fyra mål och två målgivande passningar. Formkurvan steg under säsongen 2012, året då Örgryte IS åter gick upp i Superettan, där Oskar Wallén var en av lagets viktigaste spelare. Totalt deltog han i 24 matcher, 20 från start, och poängutdelningen sköt i höjden. Med sina 13 mål blev han näst bäste målskytt i laget (Emil Karlsson vann inbördes skytteligan med 15 mål) och därför var han också en starkt bidragande orsak till att Örgryte IS tog chansen att åter kliva in i elitfotbollen.

I mitten av januari 2013 förlängde Oskar Wallén sitt kontrakt i Örgryte IS med två år. I samband med en U21-match på Rambergsvallen mot BK Häcken en dag i mitten av oktober 2013 drog Oskar Wallén av sitt korsband i höger knä. En skada som innebar en lång skadefrånvaro och där han snuvades från att delta i säsongsavslutningen.

I februari 2016 gick Wallén till Utsiktens BK.

Referenser
Oskar Wallén på Svenska Fotbollförbundets webbplats
Oskar Wallén på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Utsiktens BK
Spelare i Superettan
Personer från Kungälvs kommun
Födda 1992
Levande personer
Män