kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Highway Star

Highway Star är en låt lanserad av hårdrocksgruppen Deep Purple i mars 1972 på albumet Machine Head. Alla gruppens dåvarande medlemmar står som upphovsmän till kompositionen. Låten var öppningsspår på Machine Head och är albumets tempomässigt snabbaste låt. Låten utmärks av två solon av organisten Jon Lord och gitarristen Richie Blackmore som båda är inspirerade av klassisk musik. Låtens text består av tre korta verser, varav en upprepas i låtens slut. Låten hade komponerats redan 1971 och gruppen började framföra den på scen samma år. Låten har ofta varit öppningslåt på gruppens konserter, vilket den också är på gruppens mest kända livealbum Made in Japan. Den är även öppningsspår på livealbumen Nobody's Perfect och Come Hell or High Water. Den släpptes aldrig på singel men tillhör gruppens mest kända låtar.

Källor
Allmusic om låten

Sånger 1972
Engelskspråkiga sånger
Låtar av Deep Purple
Dizzy

Dizzy är en låt som lanserades på singel av Tommy Roe 1969. Den skrevs av Roe tillsammans med Freddy Weller. Låten kom att bli Roes största framgång då den lyckades toppa singellistorna i både USA och Storbritannien, och den blev även en hit i många andra europeiska länder. Låten innebar också en kommersiell nytändning för Roe som inte haft någon riktigt stor hit sedan 1966 med "Hooray for Hazel".

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1969
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i USA
Singelettor i Storbritannien
Mysteria

"Mysteria" är en låt av den finländska rockgruppen The Rasmus, utgiven som digital singel den 21 september 2012. Den skrevs av gruppens fyra medlemmar och producerades av Jukka Immonen. Inspelningen ägde rum drygt två månader efter utgivningen av bandets åttonde album, The Rasmus och släpptes i samband med en nyutgåva av albumet, The Rasmus – Tour Edition.

Bakgrund 
I en intervju med Radio Aalto den 12 juni 2012 sa Lauri Ylönen att de nyligen hade skrivit klart en ny låt som de skulle spela in redan nästa dag. Låttitel och utgivningsdatum för digital nedladdning presenterades i ett pressmeddelande den 13 september samma år. I samma meddelande kommenterade Ylönen, "Idén bakom den här ganska speciella låten kom till under vår vårturné. Vi bestämde oss för att boka studion med en gång och spela in denna lilla hösthälsning för våra fans. Texten berättar om ett barn vid namn Mysteria, vars händer vår framtid ligger i.".

"Mysteria" spelades in den 13 juni 2012 vid The Fried Music Oy i Helsingfors. Låten producerades och spelades in av den nationellt välkände Jukka Immonen, vilket innebar ett nytt samarbete för The Rasmus. Med den mjuka elektroniska rockstilen skiljer sig dock inte låten från bandets övriga material på senaste tid.

Musikvideo 
Videon till låten regisserades av Miikka Lommi, samma regissör som The Rasmus hade arbetat med på "F-F-F-Falling" från 2001. Den spelades in den 16 september 2012 vid Nordsjö hamn i Helsingfors och hade premiärvisning online på Iltalehtis webbplats den 9 oktober. I videon framför bandet sina instrument utomhus på ett öppet asfalterat område medan man i andra scener får följa några ungdomstjejer.

En kort dokumentär kring videoinspelningen av "Mysteria" finns med i videoalbumet Live 2012 / Mysteria.

Låtlista 
Digital nedladdning
 "Mysteria" – 3:34

Medverkande 

The Rasmus
 Lauri Ylönen – sång
 Eero Heinonen – bas
 Pauli Rantasalmi – gitarr
 Aki Hakala – trummor

Produktion
 Jukka Immonen – producent, inspelning, ljudtekniker
 Svante Forsbäck – mastering
 Arttu Peljo – mixning
 Kalle Pyyhtinen – omslagsdesign

Information från Discogs.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell musikvideo på Youtube

The Rasmus-låtar
Musiksinglar 2012
Sånger 2012
Singlar utgivna på Universal Music Group
Låtar av Lauri Ylönen
Sweet Soul Music

Sweet Soul Music är en soullåt komponerad av Arthur Conley och Otis Redding. Den blev en internationell hitsingel och Conleys största singelframgång. Låten namngav även Arthur Conleys debutalbum som släpptes samma år.

Den byggde på Sam Cookes låt "Yeah Man". Därför lades Cooke till som kompositör i efterhand. Introt var inspirerat av Elmer Bernsteins tema till TV-serien The Magnificent Seven. Låtens text är en hyllning till soulmusik och soulmusiker. Flera kända artister inom musikstilen nämns i texten. Sam & Dave, Otis Redding, James Brown, Wilson Pickett, och Lou Rawls hyllas, och James Brown omnämns som "kungen av dem alla". I låten nämns och citeras också några soullåtar, "Going to a Go-Go" (av The Miracles), "Love Is a Hurtin' Thing" (Lou Rawls), "Hold On, I'm Comin" (Sam & Dave), "Mustang Sally" (Wilson Pickett), och "Fa-Fa-Fa-Fa-Fa (Sad Song)" (Otis Redding).

Låten finns med på Ike and Tina Turners livealbum What You Hear Is What You Get från 1971. Låten spelades 1977 in som b-sida till The Jams singel "The Modern World".

För övrigt användes trumpetsolot i låten (inklusive utropet "Spotlight!" i slutet) som signaturmelodi till det svenska pop-tv-programmet Spotlight runt 1970.

Listplaceringar

Källor
Allmusic om låten

Referenser

Musiksinglar 1967
Engelskspråkiga sånger
Soullåtar
Esaias van de Velde

Esaias van de Velde, född 1587 i Amsterdam, död 1630 i Haag, var en nederländsk konstnär.

Van de Velde var 1610-18 bosatt i Haarlem, därefter i Haag. Han antas ha studerat för Gillis van Coninxloo och David Vinckboons. Han förde genre- och stridscener, men blev främst pionjär inom landskapskonsten och påverkade redan under sin Haarlemtid bland andra Salomon van Ruysdael, Jan van Goyen och Pieter de Molyn. de Velde är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Källor 
 Holländska mästare i svensk ägo Nationalmusei utställningskatalog nummer 309, 1967

Noter

Externa länkar 
 

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Nederländska målare under 1600-talet
Födda 1587
Avlidna 1630
Män
Konstnärer från Amsterdam
Siegfried Seidl

Siegfried Seidl, född 24 augusti 1911 i Tulln, död 4 februari 1947 i Wien, var en österrikisk Hauptsturmführer och tjänsteman vid Reichssicherheitshauptamt (RSHA), Nazitysklands säkerhets- och underrättelseministerium. Han var från november 1941 till juli 1943 kommendant för koncentrationslägret Theresienstadt. År 1944 ingick Seidl i Sondereinsatzkommando Eichmann och deltog i Förintelsen i Ungern.

Seidl dömdes till döden av en österrikisk folkdomstol och avrättades genom hängning år 1947.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

Födda 1911
Avlidna 1947
Män
Personer från Tulln an der Donau
Österrikiska SS-officerare
Förintelsen i Ungern
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade genom hängning
SS-officerare som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Personer som blivit avrättade av Österrike
SS-Hauptsturmführer
Personal i Theresienstadt
Förintelsen i Österrike
Sondereinsatzkommando Eichmann
Förintelsen i Böhmen-Mähren
Willem van de Velde den äldre

Willem van de Velde, född omkring 1611 i Leiden, Nederländerna, död 13 december 1693 i London, var en nederländsk tecknare och målare.

Biografi 
Han var son till skepparen Willem van de Velde och Aeltje Gerrits och gift 1631–1662 med Judith Adriansdt van Leeuwen samt far till Willem och Adriaen van der Velde. Han utbildades först till sjöman av sin far men det är okänt när han övergick till sitt konstnärskap. Har var bosatt i Amsterdam 1636-1672 och fick tillstånd att medfölja den nederländska flottan som officiell historiemålare i sjömilitära företag mot Spanien, England och Sverige. De Velde tecknade huvudsakligen olika sjöstrider och flottparader där han själv varit närvarande. Han vinnlade sig särskilt för att återge avbildningen detaljerat och verklighetstroget. Vid den nederländska flottans undsättning av Köpenhamn 1658 fick han följa med som marintecknare. Väl på plats sjösattes en liten roddbåt där han kunde sitta och avbilda striderna som fördes i Öresund som han senare utarbetade i storformatiga teckningar. Omkring 1672 utnämndes han till engelsk hovmålare. Han var främst verksam som tecknare och de kända målningar som finns är utförda mot slutet av hans liv och då förmodligen under inspiration av och delvis i samarbete med sonen Willem. De Velde är representerad vid bland annat Rijksmuseum i Amsterdam, British Museum i London, Palazzo Pitti i Florens, Frederiksborg i Hillerød samt Sjöhistoriska museet.

Källor 
 Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 610. Allhems Förlag, Malmö. 
 Holländska mästare i svensk ägo, Nationalmusei utställningskatalog nummer 309, 1967

Externa länkar 

Nederländska målare under 1600-talet
Personer från Leiden
Födda 1610-talet
Avlidna 1693
Män
Tidvattnets furste

Tidvattnets furste (The Prince of Tides) är en amerikansk romantisk dramafilm från 1991, regisserad av Barbra Streisand. Filmen är baserad på romanen med samma namn av Pat Conroy. Huvudrollerna i filmen spelas av Nick Nolte och Barbra Streisand.

Filmen var nominerad till sju stycken Oscars, bland annat för bästa film, men vann ingen. Nolte vann dock en Golden Globe för bästa manliga huvudroll (drama).

Handling 
Efter sin systers självmordsförsök beger sig Tom Wingo till New York för att hjälpa systerns psykiater, Susan Lowenstein, med att avslöja familjens fruktansvärda hemligheter. Det visar sig snart att även Tom bär på en rad otäcka minnen. I takt med att han och Susan går allt längre in i lögnens och hemligheternas labyrint, sker det oundvikliga, de faller för varandra...

Rollista 
 Nick Nolte - Tom Wingo
 Barbra Streisand - Susan Lowenstein
 Blythe Danner - Sallie Wingo
 Kate Nelligan - Lila Wingo Newbury
 Jeroen Krabbé - Herbert Woodruff
 Melinda Dillon - Savannah Wingo
 George Carlin - Eddie Detreville
 Jason Gould - Bernard Woodruff

Externa länkar 

Filmer 1991
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer från Columbia Pictures
Filmer om psykiatri
Filmer om dysfunktionella familjer
Alfred Slawik

Alfred Slawik, född 20 oktober 1913 i Wien, död där 11 maj 1973, var en österrikisk SS-Oberscharführer. Han var en av Adolf Eichmanns medarbetare och deltog i deportationen av judar från Österrike, Slovakien, Grekland och Ungern till förintelselägren Auschwitz-Birkenau och Treblinka.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

Födda 1913
Avlidna 1973
Män
Personer från Wien
SS-Oberscharführer
Förintelsen i Ungern
Förintelsen i Slovakien
Förintelsen i Grekland
Förintelsen i Österrike
Sondereinsatzkommando Eichmann
Adriaen van de Venne

Adriaen Pietersz van de Venne, född 1587 eller 1589 i Delft, död 1662 i Haag, var en nederländsk konstnär.

Adriaen van de Venne tog tidigt intryck från Jan Brueghel den äldre. Han var verksam i Leiden, därefter i Middelburg omkring 1614-25 och därefter i Haag. Som humorist och satiriker var han föregångare till Jan Steen. Van de Venne var även verksam som författare, och illustrerade andras och egnas verk, bland annat Jacob Cats'. Van de Venne målade landskapsmålningar, bibliska och mytologiska motiv, politiska och religiösa satirer, allegorier, genremotiv och porträtt. van de Venne är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Nationalmuseum.

Han är släkt med både Aert Pietersen van de Venne och Pieter van de Venne.

Källor 
 Holländska mästare i svensk ägo Nationalmusei utställningskatalog nummer 309, 1967

Noter

Externa länkar 
 
 

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
Födda 1580-talet
Avlidna 1662
Män
Nederländska målare under 1600-talet
Personer från Delft
Den itusågade damen

Den itusågade damen är en typ av trolleritrick där en trollkonstnär till synes delar en assistents kropp i två eller flera osammanhängande delar, för att återigen sätta ihop assistentens kropp.

Numret har bland annat förknippats med en fransk trollkonstnär vid namn Torrini under tidigt 1800-tal.

Källor

Trolleri
Kvarteret Svanen

Kvarteret Svanen (tidigare Kvarteret Svan) är ett kvarter i centrala Uppsala. Kvarteret begränsas av Kungsgatan i öst, Klostergatan i norr, Dragarbrunnsgatan i väst och S:t Persgatan i syd. Kvarteret Svan fick sitt namn 1669 i samband med en uppmätning i Uppsala och låg då i stadens utkant. I kvarteret finns bland annat Galleria Dragarbrunn (i dagligt tal Dragarbrunnsgallerian), Upsala Nya Tidnings kontor och Scandic hotel Uplandia (tidigare Hotell Rullan). 

I kvarterets nordöstra hörn ligger ett bostadshus ritat av Uppsalas stadsarkitekt Carl Axel Ekholm år 1881 och uppfört 1884. Byggnaden är ritad i klassisk nyränessansk stil. En mycket snarlik byggnad uppfördes i av samma arkitekt i korsningen Vaksalagatan Väderkvarnsgatan. Kvarterets gårdshus uppfördes i trä år 1864 och är riktat ut mot Klostergatan. Byggnaden ägs idag av Bostadsföreningen Svanen, grundad 1982.

I maj 2006 genomförde Upplandsmuseet stora arkeologiska utgrävningar under kvarteret inför utbyggnaden av H-Centrum. Kvarlämningar från bebyggelse på området hittades i form av golvlager och nedgrävda stolpar. De äldsta lämningarna beräknas vara från 1200-talet och de yngsta från 1700-talet.

Referenser 

Svanen
Jönköpings katolska kyrka

Jönköpings katolska kyrka är en romersk-katolsk kyrkobyggnad belägen i Jönköping. Den invigdes den 30 november 1974 och tillhör Sankt Franciskus katolska församling i Stockholms katolska stift.

Källor

Noter

Externa länkar

Webbplats för Sankt Franciskus katolska församling, Jönköping

Kyrkobyggnader i Jönköping
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1974
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1974
Duinoelegier

Duinoelegier (), även utgiven som Duinoelegierna, är en diktcykel av Rainer Maria Rilke, tillkommen åren 1912-1922 och utgiven 1923. Boken består av tio elegier och kännetecknas av en tro på att människan kan nå en högre sanning av existens genom litteraturen. Boken har en framträdande plats i 1900-talets litteraturkanon och har citerats flitigt i populärkulturen. Den finns i tre svenska översättningar: Arnold Ljungdals från 1951, Erik Lindegrens från 1967 och Camilla Hammarströms från 2010.

Tillkomst 
Duinoelegier skrevs från 1912 till 1922. Rainer Maria Rilke började skriva verket i slottet Duino i Trieste, som gett det dess namn, och färdigställde det i Château de Muzot i Valais tio år senare. Dikterna bygger vidare på tankar från Rilkes tidigare verk. De har som syfte att mota den avhumanisering som riskerar uppstå till följd av nya rön och teknologier. Dikterna innehåller hänvisningar till andra verk av bland andra Gaspara Stampa och Pablo Picasso.

Mottagande 
Carl-Johan Malmberg recenserade Camilla Hammarströms översättning i Svenska Dagbladet 2010. Malmberg räknade boken som en av de fyra viktigaste långdikterna från 1900-talet, tillsammans med Det öde landet av T.S. Eliot, Cantos av Ezra Pound och En Mölna-elegi av Gunnar Ekelöf. Malmberg jämförde de tre översättningarna av Duinoelegier och menade att Arnold Ljungdals version, till skillnad från Erik Lindegrens, "flyter vackert och bevarar rytmen och musikaliteten hos originalet. Den ger det intryck en god översättning så ofta ger: att vara skriven på det språk den är översatt till." Malmberg skrev att Ljungdals version visserligen innehåller några allvarliga felöversättningar, men att han ändå föredrog den också framför Hammarströms. Malmberg skrev: "Det låter hårt att säga, Camilla Hammarströms nytolkning är både omsorgsfull och filologiskt korrekt. Och boken från det lilla förlaget Lejd är så vacker. Men Hammarström ignorerar helt och hållet Rilkes poetiska diktion, versmåttet hos elegierna."

Referenser

Litteratur 
 Arnold Ljungdal: Rilkes Duinoelegier. Ingår i Rainer Maria Rilke: Duinoelegier (Stockholm: Norstedts, 1951
 Artur Lundkvist: Rilkes elegier. Ingår i Rainer Maria Rilke: Duinoelegierna (Stockholm: Svalans lyrikklubb, 1967)
 Jacob Steiner: Inledning. Ingår i RMR: Duinoelegierna (Svalans lyrikklubb, 1967)
 : Rilkes Duineser Elegien (Francke Verlag Bern und München, 2. Aufl. 1969) 
 Carl-Henrik Wittrock: En introduktion. Ingår i Rainer Maria Rilke: Dikter i urval (Stockholm: FIBs Lyrikklubbs Årsbok, 1978) s 39-46

Fotnoter

Externa länkar 
 
 Duineser Elegien på svenska bibliotek. Libris

Diktsamlingar
Skönlitteratur 1923
Tyskspråkig skönlitteratur
Verk av Rainer Maria Rilke
Österrikisk skönlitteratur
Syrisk-ortodoxa kyrkan, Jönköping

Syrisk-ortodoxa kyrkan är en syrisk-ortodox kyrkobyggnad i Jönköping i Sverige. Den heter också "Mar Dimet".

Externa länkar
Mar Dimet Syrisk-Ortodoxa församling, Jönköping

Kyrkobyggnader i Jönköping
Ortodoxa kyrkobyggnader i Sverige
Korskyrkan, Jönköping

Korskyrkan är en frikyrka på Liljeholmen  i Jönköping. Församlingen tillämpar troendedop, och samarbetar med Evangeliska Frikyrkan. De teologiska rötterna finns i baptismen.

Källor
Korskyrkan, Jönköping, läst 6 december 2012

Externa länkar
Korskyrkan, Jönköping

Kyrkobyggnader i Jönköping
Öster, Jönköping
S:t Persgatan

Artikeln behandlar gatan i Uppsala. Gator med samma namn finns även i Enköping och Linköping.

S:t Persgatan är en gata i centrala Uppsala. Gatan går i sydväst-nordostlig riktning. Gatans sydvästliga ände är belägen vid Gamla torget där den korsar Fyrisån och Fyristorg via Dombron och byter namn till Valvgatan. Valvgatan fortsätter härifrån upp mot Riddartorget. 

S:t Persgatan fortsätter i andra änden åt nordost som gå- respektive gårdsgata genom Uppsala centrum, korsar Svartbäcksgatan, Dragarbrunnsgatan, Kungsgatan och järnvägen (Ostkustbanan/Dalabanan) i en plankorsning. På vägen mot centrala delen av stadsdelen Kvarngärdet blir den cykelstråk och korsar Storgatan och Salagatan. Det öppna gångstråket i korsningen S:t Persgatan/Salagatan heter sedan 2016 Alva Myrdals plats, där flera butiker, Uppsalahems huvudkontor och Kvarnengallerian ligger. Efter Alva Myrdals plats fortsätter gatan som cykelstråk och lokalgata över Väderkvarnsgatan och Botvidsgatan. Nordöstra änden ligger vid Torkelsgatan. Gatan och den moderna S:t Per Gallerian som ligger vid gatan har sina namn efter den medeltida Sankt Pers kyrka som låg där idag gallerian ligger.

Historia 
Gatunamnet kommer från att gatan ledde till en numera riven kyrka, Sankt Pers kyrka, som låg i korsningen Dragarbrunnsgatan och S:t Persgatan, inte att förväxla med den moderna Sankt Pers kyrka i Uppsala. Gatunamnet är medeltida och finns omnämnt så tidigt som 1448. Innan 1600-talets gatureglering var S:t Persgatans sträckning något annorlunda. Den började vid Gamla Torget, precis som idag, men ledde endast fram till ovan nämnda Sankt Pers kyrka. Idag är gatan betydligt längre. S:t Persgatan var också sned i förhållande till dagens gatunät, därav Celsiushusets sneda vinkel.

Kända byggnader och platser längs S:t Persgatan 
 Dombron
 Gamla torget
 Samhällsvetenskapliga fakulteten vid Uppsala universitet
 S:t Per Gallerian
 Pingstkyrkan
 Kvarteret Svanen
 Nordiska Afrikainstitutet
 Frams cykelfabrik, idag bland annat lokaler för Den lilla teatern
 Uppsalahem

Källor 

Gator i Uppsala
Varen Met Torline

Varen Met Torline är en nederländsk flexisingel av Cornelis Vreeswijk släppt 1978. Båda låtarna ligger på samma sida på denna fyrkantiga skiva av blå plast. Båda låtarna innehåller talade reklaminslag, och andra låten finns inte utgiven på någon annan skiva.

 A-sida: Varen Met Torline
 A-sida: ''I Fjol Gick Jag Med Herrarna I Hagen"

Musiksinglar 1978
Trampdyna

Trampdyna (torus) är beteckningen för en hårlös kudde på fotsulan hos djur med tassar. Den består av bindväv och fettvävnad och finns till exempel hos insektsätare, gnagare och rovdjur, men även hos kameler och elefanter. Trampdynans kuddlika form kommer av dess tjocka lager förhornad överhud.

Man skiljer på olika typer av trampdynor:

Finger- eller tåtrampdynor (tori digitales) finns på undersidan av fingrar och tår, mellan lederna.
Handflate- eller fotsuletrampdynor (torus metacarpeus och torus metatarseus) ligger under mellanhanden respektive mellanfoten.
Handknöls- eller fotknölstrampdynor (torus carpeus och torus tarseus) ligger vid hand- respektive fotleden. De är inte utbildade hos människan. Hos hästen är de endast rudimentära och går under benämningen kastanjer.

Överhuden hos en trampdyna är starkt förhornad. Den består oftast av platta hornceller som är lagda på varandra. Horncellerna hos ett hovdjurs trampdyna (torus ungulae) är ombildade till en hårdare struktur bestående av en mängd mindre rör.

Referenser

Noter

Vidare läsning 
H. Geyer: Äußere Haut, Integumentum commune. In: Salomon et al. (Hrsg.): Anatomie für die Tiermedizin, S. 633-677. Enke, Stuttgart 2004, 

Djuranatomi
Rutchebanen

Rutchebanen är den Köpenhamnska nöjesparken Bakkens mest kända attraktion och mittpunkt, en berg- och dalbana av trä (som entusiasterna av dylika attraktioner klassificerar dem, till skillnad från stålkonstruktioner)  

Den blev öppnad den 16 maj 1932 och var då Europas största. Den kostade  kronor och är 852 meter lång med en högsta punkt på 22 meter. På den snabbaste delen är farten 75 km/h. Turen varar ungefär 2 minuter och 30 sekunder..

Bakkens Rutchebane byggdes av den irländske ingenjören Walther Queenland, samma man som även byggede Rutschebanen på Tivoli. Berg- och dalbanan liknar den som uppfördes till världsutställningen i Dublin 1907, och är en kopia av den berg- och dalbana som byggdes till världsutställningen i Wimbledon, England 1930 . Vintern 1950 byggdes ytterligare en  kopia i Helsingfors.

Banan har tre vagnset med plats för 20 personer i varje. Sedan upprustningen 2010 sköts banan automatiskt och den tidigare tågföraren ("bremsemanden") behövs inte längre.

Rutchebanen ägs sedan 1952 av den danska staten. Under de 80 år som attraktionen har körts har två personer dödats i samband med åkturer.

Stavningen 
Korrekt dansk stavning är egentligen "Rutschebanen" (som på den lite mindre banan på Tivoli), men någon glömde bort ett "s" inför öppningen 1932, då skylten blev målad. Sedan dess höll sig Rutchebanen på Dyrehavsbakken till detta stavfel under många år. Numera har (som bilden visar) attraktionen fått stavning med "s". Men korrekt dansk stavning skall har likaså ändrats, till "rutsjebane".

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Bakkens officiella webbplats

Berg- och dalbanor i Danmark
Kalixlöjrom

Kalixlöjrom är rom från siklöja Coregonus albula i Bottenviken. Det är sedan 2010 en skyddad ursprungsbeteckning.

Siklöjan som ger Kalixlöjrom tillhör familjen laxfiskar, och varje honfisk ger cirka 3–5 gram rom. Det enda som tillsätts löjrommen innan infrysning är 4 procent salt.

Fisket bedrivs genom partrålning med start söndag kring 20 september och pågår under fem veckor. Fiskeområdet begränsas av Åbyälvens utlopp i söder och Torne älvs utlopp i norr samt 40 km ut från kusten som yttre gräns. Fisket regleras genom så kallad egenförvaltning där Norrbottens Kustfiskares producentorganisation (NKFPO) samarbetar med Havs- och vattenmyndigheten (HaV) och marinbiologer vid Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) för att upprätta en förvaltningsplan för hållbart fiske och tilldelar årligen cirka 35 licenser för trålfiske. Den totala mängden siklöja som fiskas är cirka 1 300 ton per år.

År 2015 certifierades fisket som långsiktigt hållbart av Marine Stewardship Council (MSC) med Bureau Veritas som internationellt ackrediteringsorgan.

Källor

Externa länkar
Norrbottens Kustfiskareförbund

Mat
Kalix
Skyddade ursprungsbeteckningar inom Europeiska unionen
Mats Nyström

Mats Nyström, född 9 december 1962, är en svensk programledare, främst verksam i sportsammanhang på SVT. 1995 debuterade han som programledare för Sportspegeln, och fram till hösten 2018 har han lett programmet över 300 gånger. Bland de andra programledaruppdragen finns Sportnytt, Fotbollskväll och Gomorron Sverige.
Han är gift och har två döttrar.

Källor

Födda 1962
Män
Levande personer
Svenska TV-personligheter
Svenska sportkommentatorer
Lantbruksmuseet i Hammenhög

Lantbruksmuseet i Hammenhög är ett arbetslivsmuseum i Hammenhög i Skåne.

Lantbruksmuseet i Hammenhög ligger i Gamlegårds ekonomibyggnader och visar lantbruksföremål som jordbruksmaskiner, utrustning, vagnar och annat från tidigt 1700-tal fram till 1950-tal.

Föremålen ägs av Föreningen för fornminnes- och hembygdsvård i sydöstra Skåne.

Externa länkar
Lantbruksmuseets i Hammenhög webbplats

Arbetslivsmuseer i Sverige
Museer i Skåne län