kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vipera seoanei

Vipera seoanei är en ormart som beskrevs av Lataste 1879. Vipera seoanei ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Denna huggorm blir vanligen 50 cm lång och ibland upp till 70 cm lång. Bålens färg kan variera mycket mellan olika individer. Oftast är grundfärgen grå, beige eller rödaktig. Hos några individer förekommer på grundfärgen ett mörkt sicksack mönster eller andra fläckar. Individer med enhetlig färg över hela kroppen hittas likaså. I motsats till aspishuggormen (Vipera aspis) och Latastes huggorm (Vipera latastei) har Vipera seoanei ingen uppåtriktad nos.

Utbredning och habitat 
Arten lever i norra Portugal, nordvästra Spanien och i Frankrikes sydvästra hörn. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1900 meter över havet. Denna huggorm föredrar varma platser i fuktiga landskap. Den hittas bland annat på gläntor eller vid kanter av lövfällande skogar, på ängar med örnbräknar eller med arter av klockljungssläktet (Erica) samt intill stenhögar eller murar.

Ekologi 
Vipera seoanei är aktiv på dagen med undantag av årets varmaste månader. Beroende på utbredning håller arten fram till mars, april eller maj vinterdvala. Den jagar huvudsakligen små däggdjur genom att vänta i ett gömställe och överraska dem. Ibland uppsöker huggormen däggdjurens bon. Mellan augusti och oktober föder honan upp till 10 levande ungar (ovovivipari). Ungar föds bara vartannat år.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 V. s. seoanei
 V. s. cantabrica

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
seoanei
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera transcaucasiana

Vipera transcaucasiana är en ormart som beskrevs av Boulenger 1913. Vipera transcaucasiana ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i norra Turkiet och fram till Kaukasus. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1700 meter över havet. Vipera transcaucasiana vistas i klippiga områden med öppna barrskogar eller nära skogens kant.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
transcaucasiana
Kräldjur i palearktiska regionen
Montivipera wagneri

Montivipera wagneri är en ormart som beskrevs av Nilson och Andrén 1984. Montivipera wagneri ingår i släktet Montivipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna huggorm förekommer endemisk i östra Turkiet. Den vistas i bergstrakter mellan 1200 och 2000 meter över havet. Arten lever i klippiga områden, ofta nära vattenansamlingar med en tätare växtlighet. Honor föder 10 till 12 levande ungar (ovovivipari) per tillfälle.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Viperidae
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera orlovi

Vipera orlovi är en ormart som beskrevs av Tuniyev och Ostrovskikh 200. Vipera orlovi ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Krasnodar kraj i Ryssland i ett bredare band längs Svarta havet. Regionen är Kaukasus låga västliga delar mellan 200 och 950 meter över havet. Vipera orlov vistas vid öppna ställen intill vattendrag, på bergsängar och stäpper samt i öppna skogar med arter av ensläktet.

Ett stort antal individer fångas och hölls som terrariedjur. Det finns inga skyddszoner i utbredningsområdet och arten är allmänt sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
orlovi
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera magnifica

Vipera magnifica är en ormart som beskrevs av Tuniyev och Ostrovskikh 2000. Vipera magnifica ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever i en liten region i nordvästra Kaukasus i Ryssland. Den vistas i områden som ligger 700 till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av öppna skogar eller trädgrupper med ekar samt med gräs som undervegetation. Den besöker även bergsängar med glest fördelade buskar och med några kalkstensklippor.

På grund av bränder och ökad turism minskar artens population. Ungefär hälften av utbredningsområdet är ett biosfärområde. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
magnifica
Kräldjur i palearktiska regionen
195 Eurykleia

195 Eurykleia eller 1949 QB2 är en asteroid i asteroidbältet, upptäckt 19 april 1879 av Johann Palisa i Pula, Kroatien. Asteroiden har fått sitt namn efter Odysseus amma, inom grekisk mytologi.

Källor

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av J Palisa
Astronomiska upptäckter 1879
Parias

Parias är ett omstritt släkte av huggormar.

Enligt The Reptile Database ska arterna som ingick i släktet flyttas till släktet Trimeresurus.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Parias flavomaculatus
 Parias hageni
 Parias malcolmi
 Parias schultzei
 Parias sumatranus

Källor 

Huggormar
Parias
5006 Teller

5006 Teller (Provisorisk beteckning: 1989 GL5) är en asteroid i asteroidbältet, upptäckt 5 april 1989 av Eleanor F. Helin vid Palomarobservatoriet, Kalifornien, USA. Asteroiden har fått sitt namn efter fysikern Edward Teller

Källor

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1989
Trimeresurus flavomaculatus

Trimeresurus flavomaculatus är en ormart som beskrevs av Gray 1842. Trimeresurus flavomaculatus ingår i släktet Trimeresurus och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Filippinerna. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 700 meter över havet. Trimeresurus flavomaculatus vistas i skogar och i kulturlandskap. Den hittas ofta nära vattenansamlingar. Födan utgörs främst av groddjur.

Källor 

Huggormar
flavomaculatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Parias hageni

Parias hageni är en ormart som beskrevs av Lidth de Jeude 1886. Parias hageni ingår i släktet Parias och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Malackahalvön i Indonesien och Thailand. Den lever i låglandet och i lummiga områden upp till 300 meter över havet. Parias hageni vistas i fuktiga skogar.

Ormen är aktiv på natten och jagar ödlor samt groddjur.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
hageni
Kräldjur i orientaliska regionen
Parias malcolmi

Parias malcolmi är en ormart som beskrevs av Loveridge 1938. Parias malcolmi ingår i släktet Parias och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. The Reptile Database listar arten i släktet Trimeresurus.

Arten förekommer i bergstrakter på Borneo som tillhör Malaysia. Utbredningsområdet ligger 1000 till 1700 meter över havet. Individerna vistas främst på marken men de kan klättra i växtligheten.

Källor 

Huggormar
malcolmi
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus schultzei

Trimeresurus schultzei är en ormart som beskrevs av Griffin 1909. Trimeresurus schultzei ingår i släktet Trimeresurus och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Palawan och på mindre öar av västra Filippinerna. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 700 meter över havet. Trimeresurus schultzei vistas i skogar och i angränsande landskap med buskar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
schultzei
Kräldjur i orientaliska regionen
Parias sumatranus

Parias sumatranus är en ormart som beskrevs av Raffles 1822. Parias sumatranus ingår i släktet Parias och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. The Reptile Database listar arten i släktet Trimeresurus.

Denna huggorm förekommer på södra Malackahalvön, på Borneo, på Sumatra och på flera mindre öar i regionen. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 200 och 1200 meter över havet. Arten lever i fuktiga skogar och den besöker odlingsmark. Individerna är aktiva på natten. De har grodor, ödlor och små däggdjur som föda.

Källor 

Huggormar
sumatranus
Kräldjur i orientaliska regionen
Pseudocerastes

Pseudocerastes är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Arterna är medelstora ormar med en längd mellan 0,75 och 1,0 meter. De förekommer i Mellanöstern i sandiga eller klippiga öknar. Släktets medlemmar jagar ödlor och mindre däggdjur. Honor föder antagligen levande ungar (ovovivipari).

Arter enligt Catalogue of Life:

 Pseudocerastes fieldi
 Pseudocerastes persicus

The Reptile Databas listar ytterligare en art:
 Pseudocerastes urarachnoides

Referenser

Externa länkar 

Huggormar
Pseudocerastes persicus

Pseudocerastes persicus är en orm i familjen huggormar som förekommer i Asien.

Kroppslängden utan svans är cirka 70 cm och svanslängden ligger vid 8 cm. Kroppen har en gråbrun grundfärg och dessutom förekommer mörkbruna fläckar med svarta kanter.

Utbredningsområdet sträcker sig från Iran och södra Turkmenistan över Afghanistan och Pakistan till Indien. Mindre avskilda populationer lever i norra Irak, södra Azerbajdzjan och på Arabiska halvön i nordöstra Oman. Denna orm påträffas i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Habitatet utgörs av buskskogar och av andra landskap med glest fördelade buskar. Individerna gömmer sig ofta under stenar, i buskar eller i jordhålor. Pseudocerastes persicus har främst småfåglar som föda. Antagligen kläcks äggen i honans kropp (ovovivipari).

Under historien fångades många exemplar för hudens skull. Hotet finns inte kvar på grund av att behovet täcks med exemplar som hölls i fångenskap. Fortfarande samlas flera individer för medicinska ändamål. Därför blev arten i begränsade regioner mycket sällsynt. I andra områden finns en större population kvar. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Huggormar
persicus
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i orientaliska regionen
Pseudocerastes fieldi

Pseudocerastes fieldi är en ormart som beskrevs av Schmidt 1930. Pseudocerastes fieldi ingår i släktet Pseudocerastes och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i norra Saudiarabien och Jordanien samt fram till västra Irak, södra Syrien, Israel och nordöstra Egypten (Sinaihalvön). En avskild population i sydvästra Iran tillhör kanske denna art. Pseudocerastes fieldi lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Habitatet utgörs av uttorkade flodbädd (wadi) och stäpper. Individerna besöker jordbruksmark men de undviker människans samhällen. Denna huggorm gömmer sig ofta under stenar eller vid buskarnas rötter. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
fieldi
Kräldjur i palearktiska regionen
Ovophis

Ovophis är ett släkte av ormar som ingår i familjen huggormar. 

Släktets medlemmar är små till medelstora ormar med en längd upp till 1,5 meter. De lever på fastlandet i Sydostasien samt på några öar i regionen, till exempel på Borneo och på Ryukyuöarna. Individerna vistas i skogar och äter ödlor samt små däggdjur. Honor lägger ägg.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Ovophis chaseni
 Ovophis monticola
 Ovophis okinavensis
 Ovophis tonkinensis

The Reptile Database listar ytterligare tre arter. Ovophis chaseni förs istället till släktet Garthius.
 Ovophis convictus
 Ovophis makazayazaya
 Ovophis zayuensis

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Ovophis
Garthius chaseni

Garthius chaseni är en ormart som beskrevs av Smith 1931. Garthius chaseni är ensam i släktet Garthius som ingår i familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk på Borneo. Den är med en längd upp till 65 cm en liten orm. Individer hittades vid berget Kinabalu i områden som var täckta av regnskog. Antagligen jagar arten ödlor, groddjur och små däggdjur. Honor lägger ägg. I äldre taxonomiska avhandlingar listades arten i släktet Ovophis eller Trimeresurus.

Källor 

Huggormar
Viperidae
Kräldjur i orientaliska regionen
Ovophis monticola

Ovophis monticola är en ormart som beskrevs av Günther 1864. Ovophis monticola ingår i släktet Ovophis och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i södra Asien från Nepal och södra Kina till Malackahalvön och Taiwan. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 800 och 2600 meter över havet. Habitatet kan variera mellan skogar, buskskogar, gräsmarker och kulturlandskap.

Ovophis monticola är aktiv på natten och vistas främst på marken. Den jagar främst gnagare.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 O. m. convictus
 O. m. monticola
 O. m. makazayazaya
 O. m. orientalis
 O. m. zhaokentangi
 O. m. zayuensis

Källor

Externa länkar 

Huggormar
monticola
Kräldjur i palearktiska regionen
Kräldjur i orientaliska regionen
Ovophis okinavensis

Ovophis okinavensis är en ormart som beskrevs av Boulenger 1892. Ovophis okinavensis ingår i släktet Ovophis och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Ryukyuöarna som tillhör Japan. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Referenser

Externa länkar 

Huggormar
okinavensis
Kräldjur i palearktiska regionen
Ovophis tonkinensis

Ovophis tonkinensis är en ormart som beskrevs av Bourret 1934. Ovophis tonkinensis ingår i släktet Ovophis och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Kina (inklusive Hainan) och i Vietnam. Kanske lever den även i Laos och Kambodja. Ormen vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 800 och 1600 meter över havet. Habitatet utgörs främst av städsegröna skogar.

Ovophis tonkinensis rör sig vanligen på marken, ofta gömd i lövskiktet.

Källor 

Huggormar
tonkinensis
Kräldjur i orientaliska regionen
Atheris acuminata

Atheris acuminata är en ormart som beskrevs av Broadley 1998. Atheris acuminata ingår i släktet trädhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Arten är bara känd från Uganda.

Källor 

Trädhuggormar
acuminata
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris broadleyi

Atheris broadleyi är en ormart som beskrevs av Lawson 1999. Atheris broadleyi ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer från Nigeria till Centralafrikanska republiken och söderut till Kongo-Brazzaville.

Källor 

Trädhuggormar
broadleyi
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris ceratophora

Atheris ceratophora är en ormart som beskrevs av Werner 1895. Atheris ceratophora ingår i släktet trädhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Ormen förekommer i bergstrakter i centrala och nordöstra Tanzania. Den vistas mellan 700 och 2000 meter över havet. Arten lever i bergsskogar.

Referenser

Externa länkar 

Trädhuggormar
ceratophora
Kräldjur i etiopiska regionen
10006 Sessai

10006 Sessai (Provisorisk beteckning: 1976 UR15) är en asteroid i asteroidbältet, upptäckt 22 oktober 1976 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kosai och Kiichirō Furukawa  vid Kiso-observatoriet, Japan. Asteroiden har fått sitt namn efter Nishiyama Sessai, en konfuciansk akademiker från Japan.

Källor

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1976
Atheris chlorechis

Atheris chlorechis är en  ormart som förekommer i Västafrikas skogar, den beskrevs av Pel 1851. Atheris chlorechis ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Ormen förekommer i västra Afrika från Guinea till Togo. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 600 meter över havet. Arten vistas i regnskogar och den besöker fruktodlingar. Atheris chlorechis jagar grodor, ödlor och mindre däggdjur. Honan föder 6 till 9 levande ungar (vivipari) per tillfälle.

Källor

Externa länkar 

Trädhuggormar
chlorechis
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris desaixi

Atheris desaixi är en ormart som beskrevs av Ashe 1968. Atheris desaixi ingår i släktet trädhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Ormen förekommer i Kenya och klättrar i träd. Honor föder levande ungar (vivipari).

Källor 

Trädhuggormar
desaixi
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris hispida

Atheris hispida är en ormart som beskrevs av Laurent 1955. Atheris hispida ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

ormen förekommer från nordöstra Kongo-Kinshasa till Kenya och söderut till Tanzania.

Referenser

Externa länkar 

Trädhuggormar
hispida
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris katangensis

Atheris katangensis är en ormart som beskrevs av Witte, 1953. Atheris katangensis ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i sydöstra Kongo-Kinshasa i Upemba nationalpark och i angränsande regioner. Ormen är giftig och klättrar i träd. Honor föder levande ungar (vivipari).

Källor 

Trädhuggormar
katangensis
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris nitschei

Atheris nitschei är en ormart som beskrevs av Tornier 1902. Atheris nitschei ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer från Kongo-Kinshasa och Uganda i norr till Zambia och Malawi i syd.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Trädhuggormar
nitschei
Kräldjur i etiopiska regionen
Atheris rungweensis

Atheris rungweensis är en ormart som beskrevs av Bogert 1940. Atheris rungweensis ingår i släktet trädhuggormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Tanzania, Malawi och Zambia. Honor föder levande ungar (vivipari).

Källor 

Trädhuggormar
rungweensis
Kräldjur i etiopiska regionen
Alyson Noël

Alyson Noël, född 3 december 1965 i Laguna Beach, är en amerikansk författare från Orange County, Kalifornien. Hennes första bok Faking 19 gavs ut 2005 och hon har bland annat skrivit "De odödliga" (The Immortals)-serien.

De odödliga
 Evermore (2009, i svensk översättning 2011)
 Blå måne (originaltitel Blue Moon) (2009, i svensk översättning 2012)
 Skugglandet (originaltitel Shadowland) (2009, i svensk översättning 2012)
 Svart eld (originaltitel Dark Flame) (2010, i svensk översättning 2013)
 Nattstjärna (originaltitel Night Star) (2010, i svensk översättning 2013)
 För evigt (originaltitel Everlasting) (2011, i svensk översättning 2014)

Källor

Amerikanska författare under 2000-talet
Personer från Orange County, Kalifornien
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Leopardus braccatus

Leopardus braccatus är ett rovdjur i familjen kattdjur som förekommer i Sydamerika. Djuret räknades tidigare som underart till pampaskatten (Leopardus colocolo) men godkändes i en avhandling från 1994 samt i standardverket Mammal Species of the World (2005) som självständig art.

Systematik och utbredning 
García-Perea delar i en avhandling från 1994 pampaskattens bestånd i tre arter. Indelningen begrundas huvudsakligen med morfologiska skillnader.
 Leopardus braccatus lever i fuktiga och varma gräsmarker i Brasilien, Paraguay och Uruguay.
 Leopardus colocolo förekommer i Chile väster om Anderna.
 Leopardus pajeros hittas från Ecuador till södra Argentina.

Wilson & Reeder (2005) följer denna indelning. En molekylärgenetisk undersökning av Johnson et al. (1999) hittade vissa genetiska skillnader hos olika populationer av pampaskatten som möjligen kan tolkas som olika underarter men de stödjer inte García-Pereas indelning. Därför listas Leopardus braccatus inte av IUCN.

Utseende 

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 52 till 56 cm och en svanslängd av 23 till 33 cm. Den är på så vis lite mindre än pampaskatten. Leopardus braccatus skiljer sig från pampaskatten och den nära besläktade arten Leopardus pajeros även i detaljer av skallens och tändernas konstruktion samt i differenser i pälsens utseende. Vikten är onkring 3 kg.

Pälsens färg kan enligt García-Perea (1994) delas i två typer, 3A och 3B. Hos typ 3A är pälsen näst enhetlig brun med otydliga mörkare rosetter vid kroppssidorna. Längs ryggens överkant sträcker sig en något mörkare strimma. Svansen bär inga ringar men har en svart spets. På extremiteterna finns svarta tvärstrimmor och fötterna är svarta. Typ 3B är allmänt blekare och mera gulbrun. Rosetterna på sidorna är tydligare medan benens strimmor är mera otydlig. Även svansens spets är mera brun.

Klorna är kraftig böjda och kan dras in.

Ekologi 

På grund av den oklara taxonomin finns nästan inga avhandlingar som beskriver levnadssättet av arten. Allmänt liknar det pampaskattens beteende. Liksom pampaskatten är arten främst aktiv på natten. Födan utgörs av små fåglar och däggdjur, till exempel marsvin.

Efter dräktigheten som varar i 80 till 85 dagar föder honan en till tre ungar. Vilda individer kan leva 9 år och djur i fångenskap blev upp till 16,5 år gamla.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Foto, tagen 2004 av Mácia Motta, Tree of Life Web Project

Kattdjur
Felidae
Däggdjur i neotropiska regionen
The Real Jane Austen

The Real Jane Austen är en brittisk TV-film från 2002 i regi av Nicky Pattison. En dramatiserad dokumentär om författaren Jane Austens liv.

Rollista i urval 

Anna Chancellor - berättare
Gillian Kearney - Jane Austen
John Standing - herr Austen
 Lara Harvey - Jane Austen som barn
Phyllis Logan - fru Austen
 Danielle Green - Cassandra Austen som barn
Lucy Cohu - Cassandra Austen
Judith French	- Janes lärare
Oliver Chris - Tom Lefroy
Wendy Craig - tant Lefroy
Beth Winslet - Fanny Knight
Jack Davenport - Henry Austen
Ben Illis - James Austen
Patrick Connolly - Harris Bigg

Externa länkar 

1810-talet på film
Filmer 2002
Brittiska TV-filmer
Brittiska dramadokumentärer
Engelskspråkiga filmer
Svanström

Svanström är ett svenskt efternamn och bars 2013 av 1752 svenskar, enligt statistik från Statistiska Centralbyrån (SCB).

Personer med efternamnet Svanström
 Erika Svanström (född 1978), kristdemokratisk politiker 
 Frans Svanström (1832–1909), företagare
 Gustava Svanström (1874–1935), författare
 Harald Svanström (1856–1935), militär
 Ivan Svanström (1918–1984), lantbrukare och riksdagspolitiker 
 Karin Swanström (1873-1942), skådespelare
 Lars Swanström (1868–1939), bokförläggare
 Leif Svanström (1943–2023), professor, läkare och specialist i socialmedicin
 Malin Svahnström (född 1980), simmare 
 Martin Svanström (född 1989), jazzmusiker 
 Peter Arvid Svanström (1884–1935), borgmästare
 Ragnar Svanström (1904–1988), historiker
 Richard Svanström (1889–1946), skådespelare
 Stefan Svanström (född 1972), pr-konsult och kristdemokratisk politiker
 Tommy Svanström (född 1945) , violoncellist
 Yvonne Svanström (född 1965), ekonomisk historiker

Källor 

Svenska efternamn