kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pteropus ornatus

Pteropus ornatus är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1870. Pteropus ornatus ingår i släktet Pteropus, och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Artens grundfärg är brunaktig med en mängd variationer. Ovansidans färg ligger mellan mörkbrun och isabellfärgad, undersidan kan vara mörkbrun till kanelbrun och flyghundens man är oftast ljusbrun.

Pteropus ornatus har 15 till 17 cm långa underarmar, avrundade öron, stora ögon och ingen svans. Endast tummen och pekfingret har en klo.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer på Nya Kaledonien. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1060 meter över havet. Arten vistas i alla habitat som finns på ögruppen.

Ekologi 
Individerna vilar i trädens kronor och bildar där stora flockar. Per kull föds en unge.

Den största kolonin som observerades under 1950-talet hade cirka  medlemmar. Flera andra kolonier bildades av cirka 300 exemplar. Grupper av Pteropus ornatus kan utföra kortare vandringar men de utgör ingen regelbunden migration. Dessa vandringar är anpassade till växternas blomning och frukternas mognad. I norra delen av Nya Kaledonien mognar frukterna cirka sex veckor tidigare. Ibland delar arten viloplatsen med Pteropus tonganus geddiei. Flyghundarnas avsöndringar har en myskliknande doft som kan uppfattas från längre håll.

Liksom de flesta andra fladdermöss är arten nattaktiv. Ibland flyger ett exemplar en kortare sträcka under dagen. Pteropus ornatus föredrar trädet Aleurites moluccanus som viloplats. Trädet är ett av de högsta i regnskogen. Flockarna har ett starkt band till sina viloplatser och de återvänder efter tider där rastplatsen är olämpliga. Till exempel hade amerikanska enheter under Andra världskriget ett övningsområde på Nya Kaledonien och kolonierna i området försvann. Kort efter kriget observerades åter tusentals individer av Pteropus ornatus i området.

Unga individer parar sig efter två år för första gången. Nyfödda ungar håller sig fast i moderns päls och de är vanligen gömda under honans vingar och inte synliga för en observatör från längre avstånd. Antagligen diar ungar sin mor tre till fyra månader, liksom ungar av andra flyghundar i regionen. I flera fall lämnar honan sin unge ensam vid viloplatsen under kortare tider.

Arten äter blommor och juice av olika frukter. Sedan spottas fruktkroppen ut.

Lusflugan Cyclopodia oxycephala lever som parasit på Pteropus ornatus. Enligt zoologerna påverkas flyghunden inte märkbart negativt.

Källor

Externa länkar 

 Bild, ursprungligen från Arkive

Flyghundar
ornatus
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus personatus

Pteropus personatus är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1825. Pteropus personatus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på norra Moluckerna. Individer hittades ofta i trädgårdar men arten finns troligen även i andra habitat.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
personatus
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus pohlei

Pteropus pohlei är en däggdjursart som beskrevs av Georg H.W. Stein 1933. Pteropus pohlei ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på mindre öar norr om Nya Guinea. Habitatet utgörs av skogar, trädgårdar och andra områden med träd. Individerna vilar i växtligheten och bildar där flockar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pohlei
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus poliocephalus

Pteropus poliocephalus är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1825. Pteropus poliocephalus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer i östra och sydöstra Australien. Habitatet utgörs av skogar, mangrove, andra områden med träd och fruktodlingar. Arten äter blommor samt några frukter. Individerna vilar i växtligheten där de bildar större kolonier. Per kull föds en unge.

Arten blir med svans 23 till 29 cm lång och den väger 600 till 1000 g. Pteropus poliocephalus utför längre vandringar för att hitta nya födokällor. Före parningen bildar en hanne och en hona ett monogamt par.

Flyghunden betraktas ibland som en plåga när den är högljudd i närheten av byggnader och när den lämnar avföring och skräp.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
poliocephalus
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus pselaphon

Pteropus pselaphon är en däggdjursart som beskrevs av Lay 1829. Pteropus pselaphon ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Ogasawaraöarna som tillhör Japan. Arten vistas i skogar och uppsöker fruktodlingar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pselaphon
Däggdjur i palearktiska regionen
Pteropus pumilus

Pteropus pumilus är en däggdjursart som beskrevs av Miller 1911. Pteropus pumilus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade.

Arten blir 155 till 180 mm lång, saknar svans och väger 145 till 200 g. Den har 103 till 113 mm långa underarmar, 34 till 40 mm långa bakfötter och 23 till 28 mm långa öron. Med sin långsträckta kraftiga nos och sina stora ögon liknar den andra flyghundar. Pälsen är tät och mjuk. Grundfärgen kan variera mellan ljusgrå och gulbrun. Kring axlarna förekommer en krage eller mantel av längre päls som kan ha en annan färg. Artens flygmembran har en brun till mörkbrun färg utan fläckar.

Denna flyghund förekommer på centrala Filippinerna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1250 meter över havet. Habitatet utgörs nästan uteslutande av skogar.

Individerna vilar troligen i trädens bladverk. Ensamma exemplar eller mindre grupper besöker fikonväxter eller fruktbärande träd och äter frukter. Pteropus pumilus flyger liksom andra släktmedlemmar ovanför trädens kronor. Honor har en kull per år.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pumilus
Däggdjur i orientaliska regionen
Pteropus rayneri

Pteropus rayneri är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1870. Pteropus rayneri ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fem underarter.

Denna flyghund förekommer på Salomonöarna och på några andra mindre öar i samma region. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 700 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, mangrove och fruktodlingar. Individerna vilar i trädens kronor eller i grottor. De bildar där ofta men inte alltid stora kolonier. Pteropus rayneri äter frukter och blommor.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
rayneri
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus sanctacrucis

Pteropus sanctacrucis är en omstridd däggdjursart som beskrevs av Ellis Le Geyt Troughton 1930. Nyare taxonomiska avhandlingar och IUCN listar den bara som synonym till Pteropus nitendiensis.

Källor 

Flyghundar
sanctacrucis
Pteropus scapulatus

Pteropus scapulatus är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1862. Pteropus scapulatus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer i Australien i en bred remsa vid kusten. Utbredningsområdet sträcker sig från landets nordvästra till sydöstra delar. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden. Habitatet utgörs av olika områden med träd, bland annat mangrove och fruktodlingar.

Individerna bildar vid viloplatsen stora kolonier som kan ha över en miljon medlemmar. De stannar inte länge i samma region. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
scapulatus
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus seychellensis

Pteropus seychellensis är en däggdjursart som beskrevs av Milne-Edwards 1877. Pteropus seychellensis ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 224 till 231 mm och saknar svans. Den har 147 till 157 mm långa underarmar och 31 till 32 mm långa öron. Vikten ligger mellan 400 och 650 g. Den har jämförd med Pteropus voeltzkowi ett ljusare huvud. Djurets man kring axlarna och buken är gulaktiga.

Denna flyghund förekommer på Seychellerna, på Komorerna och på Mafiaön som tillhör Tanzania. Habitatet utgörs av olika slags skogar och arten besöker även fruktodlingar. Individerna vilar i trädens kronor.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
seychellensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Pteropus speciosus

Pteropus speciosus är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1908. Pteropus speciosus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade. Den taxonomiska avgränsningen från Pteropus griseus är inte helt utredd.

Arten ligger i storleken mellan Pteropus hypomelanus (som är större) och Pteropus pumilus. Ovansidan är täckt av mörkbrun till svart päls med flera gråa hår inblandade. Några individer har många gråa hår och därför ser deras päls grå ut. Även flygmembranen är mörkbrun till svart. Kännetecknande är en gulaktig man kring djurets nacke och axlarna.

Denna flyghund förekommer på södra Filippinerna. En avskild population hittas på mindre öar söder om Borneo. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 800 meter över havet. Individer observerades vilande i kokospalmer. Vid viloplatsen skapas kolonier som kan vara ganska stora.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
speciosus
Däggdjur i orientaliska regionen
Pteropus subniger

Pteropus subniger är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Kerr 1792.  Pteropus subniger ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekom på Mauritius och Réunion. Den levde där i 1200 till 1600 meter höga bergstrakter. Individerna vilade i trädens kronor eller i bergssprickor. Arten dog troligen ut på grund av jakt och skogsavverkningar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
subniger
Pteropus temminckii

Pteropus temminckii är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1867. Pteropus temminckii ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den holländska zoologen Coenraad Jacob Temminck.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på centrala Moluckerna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och andra områden med träd. Individerna bildar vid viloplatsen medelstora flockar.

Källor 

Flyghundar
temminckii
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus tuberculatus

Pteropus tuberculatus är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1869. Pteropus tuberculatus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer bara på ön Vanikolo som tillhör Salomonöarna. Den senaste observationen är från 1930-talet. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
tuberculatus
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus vetulus

Pteropus vetulus är en däggdjursart som beskrevs av Jouan 1863. Pteropus vetulus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer i Nya Kaledonien. Arten vistas i fuktiga skogar. Individerna vilar i trädens håligheter eller i grottor.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
vetulus
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus voeltzkowi

Pteropus voeltzkowi är en däggdjursart som beskrevs av Paul Matschie 1909. Pteropus voeltzkowi ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Det svenska trivialnamnet Pembaflyghund förekommer för arten.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 240 till 265 mm och saknar svans. Den har 146 till 163 mm långa underarmar och 21 till 23 mm långa öron. Vikten ligger mellan 430 och 610 g. Den ett intensivt rödaktigt huvud och orange päls på buken. Andra delar av kroppen är täckta med kastanjebrun päls och huvudet är mörkare. Pteropus voeltzkowi har svarta vingar. Allmänt är honor mindre än hannar.

Denna flyghund förekommer endemisk på ön Pemba öster om Tanzania. Arten vistas i låglandet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar som mangrove och av andra områden med träd. Individerna vilar i trädens kronor.

Vid viloplatsen bildas kolonier som kan ha upp till 850 medlemmar. Arten äter främst frukter samt blommor och nektar. Antagligen sker parningen från januari till april och från juni till augusti föds en unge. Cirka 3 till 6 månader efter födelsen är ungen självständig.

Det största hotet mot arten är skogsavverkningar. Dessutom dödas flera exemplar för köttets skull. När flyghunden hämtar sin föda från odlingsmark bekämpas den som skadedjur. På ön introducerades trädet Maesopsis eminii som tränger undan växterna i flyghundens ursprungliga habitat. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
voeltzkowi
Däggdjur i etiopiska regionen
Pteropus woodfordi

Pteropus woodfordi är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1888. Pteropus woodfordi ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av olika regioner med träd som skogar, trädgårdar och fruktodlingar. Pteropus woodfordi äter frukter och blommor. Individerna vilar främst i trädens håligheter. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
woodfordi
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus aldabrensis

Pteropus aldabrensis är en däggdjursart som beskrevs av Frederick W. True 1893. Pteropus aldabrensis ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer endemisk på atollen Aldabra som tillhör Seychellerna. Habitatet utgörs främst av torra skogar och buskskogar. Arten uppsöker även mangrove och odlade områden med träd. Individerna vilar gömda i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
aldabrensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Megaerops ecaudatus

Megaerops ecaudatus är en däggdjursart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1837. Den ingår i släktet Megaerops och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
En liten flyghund med ljus päls, ovansidan är omönstrat mellanbrun. Nosen är kort med rörformade näsborrar. Tummens nederdel är omsluten av vingarna, så att tummen viks inåt när vingarna fälls ihop. Arten saknar svans. Kroppslängden är 5 till 6 cm, och vikten 18 till 38 g.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer i Sydostasien från Thailand och Malackahalvön till Borneo och Sumatra. Möjligen lever en avskild population i nordöstra Indien.

Ekologi 
Habitatet utgörs av olika slags skogar från låglänta, städsegröna skogar till störda kulturskogar på höjder mellan 100 och 3 000 m. Förutom i skogar med någon form av störning kan den förekomma i andra habitat på lågkvalitativa jordar, som sumpskogar och mangroveträsk. Arten kan även påträffas i galleriskog och på hedar. Den har påträffats i grottor, som man antar endast utgör tillfälliga vistelseplatser. 

På Malackahalvön byter ibland individerna viloplats för att komma närmare födan, som i huvudsak består av frukt, främst fikon. Även nektar och pollen kan ingå i födan.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
ecaudatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Michał Hórnik

Michał Hórnik, född 1 september 1833 i Räckelwitz, Oberlausitz, död 22 februari 1894 i Bautzen, var en sorbisk författare.

Hórnik prästvigdes 1856 och fick anställning i Bautzen, där han blev domprost och kanik. Om det sorbiska språket och den slaviska pånyttfödelsen i Sachsen inlade han stora förtjänster som ledare av föreningen "Serbowka". Han reformerade rättskrivningen, utgav tidskriften "Katholski posoł" (1863 ff.), samlade sorbiska folkvisor i stor mängd, redigerade en ordbok (Łužiski serbski słownik, 1866), författade en språklära och utgav (tillsammans med Jurij Łusčanski) en mönstergill översättning av Nya Testamentet (avslutad 1896). Han grundlade även den vittra periodiska litteraturen genom tidskrifterna "Měsačny Přidawk k Serbskim Nowinam" (1858), "Łužičan" (1860) och "Časopis Mačicy Serbskeje" (1868). För folkbildningen verkade han genom läseböcker för folkskolan, religiösa uppbyggelseskrifter och en Historija serbskeho naroda (1884).

Källor

Tyska författare under 1800-talet
Sorbiskspråkiga författare
Tyska romersk-katolska präster
Tyska präster under 1800-talet
Personer från Sachsen
Födda 1833
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Megaerops kusnotoi

Megaerops kusnotoi är en däggdjursart som beskrevs av Hill och Boedi 1978. Megaerops kusnotoi ingår i släktet Megaerops och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Java, Bali och Lombok. Arten vistas i bergstrakter som ligger cirka 700 meter över havet med några toppar som är högre. Habitatet utgörs av städsegröna skogar. Individerna vilar ensam eller i små grupper gömda i växtligheten.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 7 till 10 cm och saknar svans. Pälsen på ovansidan bildas av gråbruna hår och undersidan är täckt av ljusare päls i samma färg. Öronen är rätt stora och ovala. På grund av de stora ögonen antas att Megaerops kusnotoi flyger med hjälp av synen. Ekolokalisering spelar troligen en mindre roll eller förekommer inte alls.

Denna flyghund har troligen samma levnadssätt som andra familjemedlemmar med frukter som främsta föda. Individerna är främst nattaktiva.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
kusnotoi
Däggdjur i orientaliska regionen
Megaerops niphanae

Megaerops niphanae är en däggdjursart som beskrevs av Songsakdi Yenbutra och Heinz Felten 1983. Megaerops niphanae ingår i släktet Megaerops och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten når en kroppslängd av 77 till 90 mm, saknar svans, har 52 till 63 mm långa underarmar och väger 22 till 28 g. Öronen är 16 till 19 mm långa. Pälsen är mörk krämfärgad. Huvudet kännetecknas av en näsa som har rörformiga näsborrar och av stora ögon med brungrön regnbågshinna. På den nedre läppen förekommer förtjockningar som liknar små kuddar. Arten har ljusbruna öron med mörka kanter. Hos Megaerops niphanae är svansflyghuden i mitten smal. Denna flyghund har bruna vingar.

Liksom andra flyghundar äter arten främst frukter. Under mars registrerade ett ungdjur. Därför antas att födelsen sker i januari eller februari.

Denna flyghund förekommer med två från varandra skilda populationer, en i nordöstra Indien samt Bhutan och den andra i Laos, Kambodja, Thailand och Vietnam. Arten vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till 2100 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och av jordbruksmark med glest fördelade träd.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
niphanae
Däggdjur i orientaliska regionen
Megaerops wetmorei

Megaerops wetmorei är en däggdjursart som beskrevs av Taylor 1934. Den ingår i släktet Megaerops och familjen flyghundar.

Beskrivning 
Arten har silvergrå päls på ovansidan, med ljusbruna spetsar på pälshåren. Hanen har stora, vita pälstussar vid nackens sidor. Det hundliknande huvudet har en bred nos med korta rörformiga näsborrar, stora ögon och en något mörkare päls än ryggsidan. Buksidan är å andra sidan ljusare. Fladdermusen är liten, med en kroppslängd mellan 7,4 och 8,1 cm. Svansen är mycket kort, 3 till 5 mm. Vikten varierar mellan 16 och 21 g. Flyghuden har en brun färg och nära underarmarna samt på svansflyghudens ovansida finns några vita hår. Svansflyghuden är vid benen bred och i mitten smal.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilsen & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter:
 Megaerops wetmorei wetmorei Taylor, 1934
 Megaerops wetmorei albicollis Francis, 1989 Finns endast på Borneo.

Enligt ett verk från 2019 räknas M. w. albicollis som självständig art och M. w. wetmorei flyttas till släktet Ptenochirus.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer på södra Filippinerna, norra Borneo, centrala Sumatra och södra Malackahalvön.

Ekologi 
Arten har endast påträffats på höjder mellan 800 och 1 200 meter över havet. Man tror inte att den går högre än 1 500 meter. Habitatet utgörs av urskog och lätt störd kulturskog. På Sumatra kan den även påträffas i trädgårdar.

Arten är nattaktiv, och antas leva på frukter och nektar.

Honan föder bara en gång om året, och ungen tar upp till två år att nå könsmognad.

Hot 
Skogsröjningar och bränder utgör det största hotet mot beståndet. Enligt uppskattningar minskar hela populationen med lite mer än 30 procent över tre generationer.  IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
wetmorei
Däggdjur i orientaliska regionen
Nyctimene aello

Nyctimene aello är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1900.  Nyctimene aello ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på harpyan Aëllo (stormvind), som är en ande i grekisk mytologi.

Denna flyghund förekommer på Nya Guinea och mindre öar i samma region. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar samt träskmarker och arten uppsöker även trädgårdar. Individerna vilar ensam eller i små flockar gömda i växtligheten. Nyctimene aello äter frukter och den föredrar troligen fikon. I januari och februari observerades dräktiga honor.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
aello
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene albiventer

Nyctimene albiventer är en däggdjursart som först beskrevs av Gray 1863.  Nyctimene albiventer ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på Nya Guinea och på Moluckerna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1900 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, andra skogar, savanner med trädgrupper och trädgårdar. Individerna vilar gömd i den täta växtligheten. Honor kan para sig under olika årstider och per kull föds allmänt ett ungdjur.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 9 cm, en underarmlängd av 5,5 till 6 cm och en vikt av cirka 45 g. Svansen är bara en liten stubbe. På ovansidan har den långa mjuka pälsen en gråbrun färg som är mörkare på ryggens mitt. Undersidan är däremot gulvit och vissa ställen kan ha en orange skugga. Det stora runda huvudet kännetecknas av stora ögon och rörformiga näsborrar. På öronen och på flygmembranen förekommer gulaktiga punkter.

Nyctimene albiventer letar på natten efter mjuka frukter och den äter även blommornas nektar. I magsäcken av några individer hittades dessutom rester av insekter. Hos andra arter av samma släkte är honan 4,5 till 5 månader dräktig och ungen diar sin mor 3 till 4 månader. Antagligen har Nyctimene albiventer ett liknande fortplantningssätt. Punkterna på vingarna tolkas som kamouflage.

Källor

Externa länkar 

 Bilder på The Santana Lab

Flyghundar
albiventer
Däggdjur i australiska regionen