kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Micrurus sangilensis

Micrurus sangilensis är en ormart som beskrevs av Nicéforo María 1942. Micrurus sangilensis ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i departementen Santander och Boyacá i Colombia. Arten lever i bergstrakter mellan 1000 och 1750 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga och torra tropiska bergsskogar. Arten besöker även kaffeodlingar och städernas kanter. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas av skogarnas omvandling till jordbruksmark och till betesmarker. Några exemplar dödas av öns befolkning på grund av ormens giftiga bett. IUCN listar arten som sårbar (VU).

Källor 

Korallormar
sangilensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus scutiventris

Micrurus scutiventris är en ormart som beskrevs av Cope 1869. Micrurus scutiventris ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i södra Colombia, östra Ecuador, nordöstra Peru och i angränsande områden av Brasilien. Arten lever i låglandet och i bergstrakter mellan 60 och 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och andra fuktiga skogar. Arten är nattaktiv och den gräver ibland i det översta jordlagret. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända men Micrurus scutiventris är ganska sällsynt. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Korallormar
scutiventris
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus spixii

Micrurus spixii är en ormart som beskrevs av Wagler 1824. Micrurus spixii ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar. 

Denna orm förekommer i Amazonområdet i Brasilien och i angränsande områden av regionen Guyana, Venezuela, Colombia och Bolivia. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 800 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, galleriskogar och savanner. Micrurus spixii har andra ormar av släktena Typhlops, Apostolepis, Atractus, Dipsas, Liophis, Umbrivaga och Micrurus som föda. Den äter även groddjur av släktet Aulura och ödlor av släktena Arthrosaura och Kentropyx. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. s. spixii
 M. s. obscurus
 M. s. princeps
 Micrurus spixiii martiusi (Schmidt, 1953)
 Micrurus spurelli (Boulenger, 1914)

Källor 

Korallormar
spixii
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus spurrelli

Micrurus spurrelli är en ormart som beskrevs av Boulenger 1914. Micrurus spurrelli ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i departementet Chocó i västra Colombia. En hona var 23 cm lång. Arten har ett giftigt bett. Honor lägger ägg. Arten lever i kulliga områden mellan 100 och 400 meter över havet. Den vistas i regnskogar.

Beståndet hotas av skogarnas omvandling till odlingsmark för illegala växter som kokabuske. Dessutom etableras gruvdrift i regionen. IUCN listar arten som nära hotad (NT).

Källor 

Korallormar
spurrelli
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus stewarti

Micrurus stewarti är en ormart som beskrevs av Barbour och Amaral 1928. Micrurus stewarti ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i centrala Panama. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 850 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Ibland besöker Micrurus stewarti angränsande landskap. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Honor lägger ägg.

Några exemplar dödas av personer som inte vill ha giftiga ormar nära sin bostad. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Korallormar
stewarti
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus stuarti

Micrurus stuarti är en ormart som beskrevs av Roze 1967. Micrurus stuarti ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i bergstrakter i södra Guatemala. Exemplar hittades vid cirka 1350 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar och andra fuktiga skogar. Ibland besöker Micrurus stuarti kaffeodlingar. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Arten har ett giftigt bett. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända men utbredningsområdet är endast 80 km² stort. Micrurus stuarti har bra anpassningsförmåga. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Korallormar
stuarti
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus surinamensis

Micrurus surinamensis är en ormart som beskrevs av Cuvier 1817. Micrurus surinamensis ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar. 

Denna orm förekommer i Amazonområdet i Brasilien och i angränsande regioner av Venezuela, regionen Guyana, Colombia, Ecuador, Peru och Bolivia. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 570 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, galleriskogar och andra fuktiga skogar. Individerna simmar ofta. De har fiskar och ödlor som föda. Arten har ett giftigt bett. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot allvarliga kända. Micrurus surinamensis dödas ofta av personer som inte vill ha giftiga ormar nära sin bostad. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. s. surinamensis
 M. s. nattereri

Källor 

Korallormar
surinamensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus tener

Micrurus tener är en ormart som beskrevs av Baird och Girard 1853. Micrurus tener ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar.

Arten förekommer i södra USA och östra Mexiko. Utbredningsområdet sträcker sig från Louisiana och centrala Texas ungefär till Mexico City. Denna orm lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Micrurus tener vistas i ganska torra habitat som blandskogar, buskskogar med taggiga växter, gräsmarker och galleriskogar. Denna orm föredrar områden med ett lövskikt på marken. Arten gömmer sig även under träbitar som ligger på marken eller under annan bråte. Den besöker även trädgårdar och stadsparker. Honor lägger ägg. Liksom andra korallormar har Micrurus tener  ett giftigt bett.

I Mexiko dödas några exemplar av människor som inte vill ha giftiga ormar nära sig. Hela populationen antas vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. t. fitzingeri
 M. t. maculatus
 M. t. microgalbineus
 M. t. tener

Källor

Externa länkar 

Korallormar
tener
Kräldjur i neotropiska regionen
Kräldjur i nearktiska regionen
Micrurus tschudii

Micrurus tschudii är en ormart som beskrevs av Jan 1858. Micrurus tschudii ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar.

Arten förekommer i södra Ecuador och fram till regionen Ica i Peru. Den lever i områden som ligger 400 till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska lövfällande skogar och av buskskogar med taggiga växter. Individerna hittas ofta nära vattendrag och de besöker ibland odlingsmark. I Peru hittades några exemplar i hus vid städernas utkant. Honor lägger ägg. Micrurus tschudii har som alla korallormar ett giftigt bett.

Skogarnas omvandling till jordbruks- och betesmarker är ett hot mot beståndet (främst i Ecuador). I Peru är Micrurus tschudii fortfarande vanligt förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. t. olssoni
 M. t. tschudii

Källor 

Korallormar
tschudii
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus pyrrhocryptus tricolor

Micrurus pyrrhocryptus tricolor är en underart till ormarten Micrurus pyrrhocryptus som beskrevs av Hoge 1956. Micrurus pyrrhocryptus tricolor ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar.

Underarten förekommer i delstaten Mato Grosso i Brasilien samt i angränsande områden av Paraguay.

Källor 

Korallormar
tricolor
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus pacaraimae

Micrurus pacaraimae är en ormart som beskrevs av Morato de Carvalho 2002. Micrurus pacaraimae ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är endast känd från några exemplar som hittades i norra Brasilien i delstaten Roraima nära gränsen till Venezuela. Troligtvis har Micrurus pacaraimae en större utbredning. Individer hittades vid 920 meter över havet. De upptäcktes intill ett vattendrag. I närheten fanns skogar och klippig mark. Micrurus pacaraimae har ett giftigt bett som andra korallormar. Antagligen lägger honor ägg.

I landskapet där arten lever förekommer inga större förändringar. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Korallormar
pacaraimae
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus tamaulipensis

Micrurus tamaulipensis är en ormart som beskrevs av Lavin-Murcio och Dixon 2004. Micrurus tamaulipensis ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i bergstrakten Sierra de Tamaulipas i delstaten Tamaulipas i nordöstra Mexiko. Fyra exemplar hittade mellan 750 och 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar med ekar och tallar. Skogsgläntorna används som betesmarker.

Micrurus tamaulipensis godkänns inte av The Reptile Database. Populationen listas där som synonym till Micrurus tener.

Källor 

Korallormar
tamaulipensis
Kräldjur i nearktiska regionen
Micrurus camilae

Micrurus camilae är en ormart som beskrevs av Renjifo och Lundberg 2003. Micrurus camilae ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från en mindre region i Colombias lågland.

Källor 

Korallormar
camilae
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus renjifoi

Micrurus renjifoi är en ormart som beskrevs av Lamar 2003. Micrurus renjifoi ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer är endast känd från ett exemplar som hittades vid floden Río Tomo nära mynningen i Orinoco i gränsområdet mellan Colombia och Venezuela. Fyndplatsen ligger mellan 10 och 150 meter över havet. Individen upptäcktes i en galleriskog med lövfällande träd. Micrurus renjifoi har liksom andra korallormar ett giftigt bett. Honor lägger antagligen ägg.

Micrurus renjifoi hittades i en nationalpark. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Korallormar
renjifoi
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus silviae

Micrurus silviae är en ormart som beskrevs av Di-Bernardo, Borges-Martins och da Silva 2007. Micrurus silviae ingår i släktet korallormar, och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Brasilien i delstaten Rio Grande do Sul, i Paraguay och i norra Argentina. Honor lägger ägg.

Källor 

Korallormar
silviae
Kräldjur i neotropiska regionen
Micrurus carinicauda

Micrurus carinicauda är en ormart. Micrurus carinicauda ingår i släktet korallormar och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Populationens taxonomiska status är omstridd. The Reptile Database listar den som underart till Micrurus dumerilii.

Källor 

Korallormar
carinicauda
Calliophis

Calliophis är ett släkte av ormar. Calliophis ingår i familjen giftsnokar. 

Arterna är med en längd upp till 75 cm små ormar och smala ormar. De förekommer i södra och sydöstra Asien och vistas där i skogar. Släktets medlemmar jagar andra kräldjur. Antagligen är det giftiga bettet inte farligt för människor. Honor lägger troligen ägg.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Calliophis beddomei
 Calliophis bibroni
 Calliophis bivirgatus
 Calliophis calligaster
 Calliophis gracilis
 Calliophis intestinalis
 Calliophis kelloggi
 Calliophis macclellandi
 Calliophis maculiceps
 Calliophis melanurus
 Calliophis nigrescens

The Reptile Database listar Calliophis calligaster i släktet Hemibungarus samt Calliophis kelloggi och Calliophis macclellandi i släktet Sinomicrurus. Samma verk listar två andra arter i Calliophis.

 Calliophis castoe
 Calliophis haematoetron

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
Calliophis
Calliophis beddomei

Calliophis beddomei är en ormart som beskrevs av Smith 1943. Calliophis beddomei ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i södra Indien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
beddomei
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis bibroni

Calliophis bibroni är en ormart som beskrevs av Jan 1858. Calliophis bibroni ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Västra Ghats samt i andra bergstrakter i Indien. Den lever i skogar och på odlingsmark med träd. Calliophis bibroni jagar främst mindre ormar av familjen sköldsvansormar (Uropeltidae).

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
bibroni
Kräldjur i orientaliska regionen
Hemibungarus calligaster

Hemibungarus calligaster är en ormart som beskrevs av Wiegmann 1835. Hemibungarus calligaster är ensam i släktet Hemibungarus som ingår i familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i Filippinerna. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 900 meter över havet. Hemibungarus calligaster vistas i fuktiga skogar och den besöker angränsande områden.

Denna orm är med en längd upp till 75 cm liten. Den jagar antagligen ödlor och andra ormar. Honor lägger ägg. Med sin färgteckning påminner Hemibungarus calligaster om korallormar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. c. calligaster
 H. c. gemiannulis
 H. c. mcclungi

Källor 

Giftsnokar
Calliophis
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis gracilis

Calliophis gracilis är en ormart som beskrevs av Gray 1835. Calliophis gracilis ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer på södra Malackahalvön, på flera mindre öar i regionen och på norra Sumatra. Ormen lever i låglandet och i kulliga områden upp till 700 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar. Calliophis gracilis gräver ofta i lövskiktet eller i det översta jordlagret.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
gracilis
Kräldjur i orientaliska regionen
Sinomicrurus kelloggi

Sinomicrurus kelloggi är en ormart som beskrevs av Pope 1928. Sinomicrurus kelloggi ingår i släktet Sinomicrurus och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i sydöstra Kina och i angränsande regioner av Laos och Vietnam. Den lever även på Hainan. Ormen vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 300 och 1150 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar. Sinomicrurus kelloggi jagar mindre ryggradsdjur.

Källor 

Giftsnokar
kelloggi
Kräldjur i orientaliska regionen
Sinomicrurus macclellandi

Sinomicrurus macclellandi är en ormart som beskrevs av Reinhardt 1844. Sinomicrurus macclellandi ingår i släktet Sinomicrurus och familjen giftsnokar. 

Arten förekommer i Sydostasien från Indien och Nepal samt från sydöstra Kina till centrala Malackahalvön. Ormen lever även på Hainan och Taiwan. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 S. m. iwasakii
 S. m. swinhoei
 S. m. univirgatus

Källor 

Giftsnokar
macclellandi
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis maculiceps

Calliophis maculiceps är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Calliophis maculiceps ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer på det sydostasiatiska fastlandet och på norra Malackahalvön. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och av odlingsmark intill skogar. Calliophis maculiceps jagar ödlor och mindre ormar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. m. atrofrontalis
 C. m. hughi
 C. m. maculiceps
 C. m. michaelis
 C. m. smithi

Källor 

Giftsnokar
maculiceps
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis melanurus

Calliophis melanurus är en ormart som beskrevs av Shaw 1802. Calliophis melanurus ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. 

Arten förekommer i Indien, Bangladesh och Sri Lanka. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. m. sinhaleyus
 C. m. nigrescens
 C. m. melanurus

Källor 

Giftsnokar
melanurus
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis nigrescens

Calliophis nigrescens är en ormart som beskrevs av Günther 1862. Calliophis nigrescens ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i västra och sydvästra Indien. Honor lägger ägg.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
nigrescens
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis bivirgatus

Calliophis bivirgatus är en ormart som beskrevs av Boie 1827. Calliophis bivirgatus ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer på södra Malackahalvön och fram till Borneo samt Java. Den lever i kulliga områden och i låga bergstrakter mellan 100 och 1100 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar. Calliophis bivirgatus gräver delvis i marken och den jagar mindre ormar.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
bivirgatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Calliophis intestinalis

Calliophis intestinalis är en ormart som beskrevs av Laurenti 1768. Calliophis intestinalis ingår i släktet Calliophis och familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i södra delen av Sydostasiens fastland, på Malackahalvön, på Borneo, på Sumatra, i södra Filippinerna och på flera mindre öar i regionen. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, av odlingsmark och av trädgårdar. Calliophis intestinalis jagar mindre ormar och grodor.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
intestinalis
Kräldjur i orientaliska regionen
Micruroides euryxanthus

Micruroides euryxanthus är en ormart som beskrevs av Kennicott 1860. Micruroides euryxanthus är ensam i släktet Micruroides som ingår i familjen giftsnokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i nordvästra Mexiko och sydvästra USA (främst Arizona). Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1900 meter över havet. Habitatet utgörs av halvöknar, gräsmarker, torra skogar, buskskogar och odlingsmark. Micruroides euryxanthus gräver vanligen i marken. Under natten och under molniga dagar kan den vistas på markytan. Ormen besöker ibland byggnader.

Arten är med en längd av cirka 50 cm en liten och smal orm. Kännetecknande är intensiva röda, svarta och vita band över hela kroppen. Den jagar ödlor och andra ormar. Honor lägger ägg. Det giftiga bettet är farligt för människor.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. e. australis
 M. e. euryxanthus
 M. e. neglectus

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
euryxanthus
Kräldjur i nearktiska regionen
Naja multifasciata

Naja multifasciata är en ormart som beskrevs av Werner 1902. Naja multifasciata ingår i släktet Naja och familjen giftsnokar. 

Arten förekommer i centrala Afrika i Gabon, Kamerun, Kongo-Brazzaville och Kongo-Kinshasa. Honor lägger ägg. Omen lever i låglandet och i kulliga områden upp till 800 meter över havet. Den vistas i våtmarker eller i skogar nära vattenansamlingar. Exemplaren gräver ofta. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 N. m. anomala
 N. m. duttoni
 N. m. multifasciata

Källor 

Giftsnokar
multifasciata
Kräldjur i etiopiska regionen
Naja annulata

Naja annulata är en ormart som beskrevs av Buchholz och Peters 1876. Naja annulata ingår i släktet Naja och familjen giftsnokar. 

Arten förekommer i centrala Afrika från Kamerun och Centralafrikanska republiken i norr till Angola och Zambia. Omen lever i låglandet och i kulliga områden upp till 800 meter över havet. Den vistas i våtmarker eller i skogar och savanner nära vattenansamlingar. Exemplaren simmar ofta. De vistas upp till 10 minuter under vattenytan och de kan dyka till ett djup av 25 meter. Naja annulata kan vara aktiv på dagen och på natten. Den vilar ofta i byggnadsverk vid strandlinjen som broar och hus. Födan utgörs av fiskar som kanske kompletteras med groddjur. Honor lägger ägg.

Beståndet påverkas av vattenföroreningar. Några exemplar fångas för köttets skull. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 N. a. annulata
 N. a. stormsi
 N. a. christyi

Källor

Externa länkar 

Vattenkobror
Elapidae
Kräldjur i etiopiska regionen
Karl Ristikivi

Karl Ristikivi, född 16 oktober 1912 i Pärnumaa i Sauleps socken i landskapet Läänemaa (numera Kilgi i Varbla socken, landskapet Pärnumaa), död 19 juli 1977 i Solna, var  en estnisk författare. Han räknas till de bästa estniska författarna under 1900-talet. Ristikivi skrev sammanlagt 17 romaner och därutöver artiklar, poesi och kortprosa. De tre första romanerna utkom i Estland före och under andra världskriget.

Ristikivi växte upp under enkla förhållanden men fick möjlighet att studera, bland annat geografi vid Tartus universitet 1936-1942. Han utkom under 1930-talet med fyra barnböcker och 1938 utkom hans första roman, Tuli ja raud (Eld och järn), för vilken han fick förlaget Loodus romanpris. 

Under andra världskriget tvingades Ristikivi fly från Estland först till Finland och 1944 vidare till Sverige. Han levde resten av sitt liv i Sverige och arbetade som försäkringstjänsteman. Han återsåg aldrig Estland.

Hans roman Hingede öö (Själanatt) anses vara den första surrealistiska romanen på estniska. Den utkom 1953 på Eesti Kirjanike Kooperatiiv (Estniska författarkooperativet) i Lund. Först 1991 kunde den utkomma i Estland. Romanen utspelar sig en nyårsnatt i Stockholm. Huvudpersonen hamnar i ett främmande hus där han vandrar runt i olika rum och träffar människor som ibland verkar känna honom trots att de är främmande för honom. Andra människor verkar vagt bekanta men han har svårt att placera dem. Allt skildras i en realistisk stil men innehållet är drömlikt. Romanen behandlar teman som främlingskap och skuld.

Ristikivi skrev bok om den estniska litteraturen, Eesti kirjanduse lugu (1954) och en bok om den exilestniske lyrikern Bernard Kangro (1910–1994), bosatt i Lund.

Litteratur 
 Eric Dickens: Karl Ristikivi : den oöversatte exilesten. I: Horisont, årg. 42 (1995): nr 3, s. 46-56

Källor

Externa länkar
 Relief av Karl Ristikivi

Estländska författare
Estniskspråkiga författare
Födda 1912
Avlidna 1977
Män
Personer från Pärnumaa
Estländare i Sverige
Alumner från Tartu universitet
Litteraturhistoriker
Naja christyi

Naja christyi är en ormart som beskrevs av Boulenger 1904. Naja christyi ingår i släktet Naja och familjen giftsnokar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Kongo-Brazzaville och Kongo-Kinshasa.

Referenser

Externa länkar 

Vattenkobror
christyi
Kräldjur i etiopiska regionen
Kraiter

Kraiter (Bungarus) är ett släkte av ormar. Bungarus ingår i familjen giftsnokar. 

Ormarna som förekommer i Indien och Sydostasien är ytterst giftiga. Till skillnad från kobrorna kan de inte spänna ut sin hals till en sköld.

Kraiter är med en längd av cirka 1,5 till 3,0 meter medelstora till stora ormar. De har en smal bål och bålens tvärsnitt kan vara oval eller trekantig. Arterna vistas i olika habitat och de hittas även nära människans samhällen. De vistas främst på marken, är nattaktiva och de jagar främst mindre ormar. Honor lägger ägg.

Arter 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Bungarus andamanensis
 Bungarus bungaroides
 Bungarus caeruleus
 Bungarus candidus
 Bungarus ceylonicus
 Bungarus fasciatus
 Bungarus flaviceps
 Bungarus lividus
 Bungarus magnimaculatus
 Bungarus multicinctus
 Bungarus niger
 Bungarus sindanus
 Bungarus slowinskii

The Reptile Database listar ytterligare två arter.
 Bungarus persicus
 Bungarus walli

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
Bungarus