kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordmark (olika betydelser)

Nordmark kan syfta på:

Geografi

Sverige

Filipstads kommun
 Nordmark – en ort 
 Nordmarks församling –  en tidigare församling i Karlstads stift 1731-2010
 Nordmarks landskommun – en tidigare kommun i Värmlands län 1862-1952
 Nordmarks socken – en socken i Värmland
 Nordmarks distrikt –  ett distrikt i Filipstads kommun 2016–
 Nordmarks gruvor – gruvor i Nordmarks socken
 Nordmarkshyttan – en hytta –1905

Årjängs kommun
 Nordmarks härad – ett tidigare härad
Nordmarks domsagas valkrets – valkrets till andra kammaren 1866-1908.
Nordmarks kontrakt – ett tidigare kontrakt inom Karlstads stift –2015

Tyskland 

Nordmark (Tysk-romerska riket) – ett historiskt markgrevskap i Tysk-romerska riket 965-1157

Personer

Efternamn
Anna-Stina Nordmark Nilsson (född 1956), ekonom, företagsledare och idrottsledare.
Björn Nordmark (född 1986), handbollsspelare.
Dag Nordmark (1945–2018), litteraturvetare.
Daniel Nordmark (född 1988), fotbollsspelare.
Eva Nordmark (född 1971), politiker och ordförande för TCO.
Gunnar Nordmark (född 1954), folkpartistisk riksdagsledamot.
Hans Nordmark (1919–2011), jurist och musiker.
Isak Nordmark (1749–1823), präst och riksdagsledamot.
Lars Nordmark (född 1938), militär.
Nicke Nordmark (född 1974), journalist.
Nils Nordmark (1891–1977), arkitekt.
Per Nordmark (född 1976), musikproducent.
Robert Nordmark (född 1962), ishockeytränare.
Robert Nordmark (musiker) (född 1968), jazzmusiker.
Teofil Nordmark (1891–1970), läkare.
Zacharias Nordmark (1751–1828), fysiker och astronom.

Se även 
Nordmark–Klarälvens Järnvägar
Norrmark
Bokmässan i Leipzig

Bokmässan i Leipzig () är en årlig bokmässa i Leipzig, Sachsen. Det är Tysklands näst största i sitt slag, efter bokmässan i Frankfurt.

Bokmässan i Leipzig äger rum under fyra dagar i mars, i Leipzigmässan. År 2015 hade mässan 2 263 utställare från 42 länder och 251 000 besökare. 

Sedan 2005 delas priset Preis der Leipziger Buchmesse ut vid mässan, för en tyskspråkig bok i kategorierna skönlitteratur, facklitteratur och översättning.

Historia
Bokmässan i Leipzig har anor från 1500-talet, då motreformationen innebar en konkurrensfördel för det protestantiska Leipzig gentemot den katolskt belägna bokmässan i Frankfurt. Efter andra världskriget förlorade mässan mycket av sin forna betydelse, i och med att Leipzig låg i Östtyskland.

Efter återföreningen 1990 diskuterades en nedläggning av bokmässan i Leipzig, men istället växte den snabbt i betydelse. En viktig faktor för framgången var mässans internationella inriktning. En annan var initiativet "Leipzig läser" (), en av Europas största läsfestivaler.

Källor

Externa länkar

 Officiell hemsida 

Leipzig
Kultur i Leipzig
Tysk litteratur
Återkommande evenemang i mars
Ĝ

Ĝ (gemenform: ĝ) är den latinska bokstaven G med en cirkumflex accent över. Ĝ används i esperanto där den representerar konsonantljudet [dʒ] (som j i engelska joy). Om ĝ inte finns tillgänglig kan man skriva gx. 

I aleutiska uttalas Ĝ [ʁ] (tonande uvular frikativa). För en tonlös uvular frikativa (IPA: [χ]) skrivs X̂.

Latinska alfabetet
Esperanto
Alfred-Charles Lenoir

Alfred-Charles Lenoir, född den 12 maj 1850 i Paris, död där den 27 juli 1920, var en fransk skulptör. Han var son till Albert Lenoir.

Lenoir av elev till Albert André Guillaume och Pierre-Jules Cavelier. Bland hans främsta arbeten märks byster av Alphonse de Lamartine, Edmond de Goncourt, Honoré Daumier med flera samt statyer av Hector Berlioz, Pierre Paul Prud'hon med Constance Mayer samt kolossalstatyn La France romane vid Alexander III-bron i Paris.

Källor

Externa länkar 
 
 

Franska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Skulptörer under 1900-talet
Franska konstnärer under 1800-talet
Franska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1850
Avlidna 1920
Män
Svensk uppslagsbok
X̂

X̂ (gemenform: x̂) är den latinska bokstaven X kombinerad med en cirkumflex accent. X̂ är den nionde bokstaven i det aleutiska alfabetet och uttalas [χ] (tonlös uvular frikativa).

Se även 
 Ĝ

Latinska alfabetet
Ĥ

Ĥ (gemenform: ĥ) är den latinska bokstaven H med en cirkumflex accent över. Ĥ används i esperanto där den uttalas [x] (som ch i Bach).

Latinska alfabetet
Esperanto

id:Sirkumfleks#Ĥĥ
Klemetti-institutet

Klemetti-institutet (finska: Klemetti-Opisto) är det gemensamma namnet för olika musikkurser som arrangeras vid folkhögskolan i Orivesi (finska: Oriveden Opisto). Kurserna har arrangerats sedan år 1952. Kurserna omfattar ungdomsorkesterverksamhet, kurser i röst- och tonbildning, körledarutbildning och kurser för körsångare. Inom ramen för institutet har det skapats två etablerade körer, Klemetti-institutets kammarkör (finska: Klemetti-Opiston kamarikuoro) och Klemetti-institutets damkör (finska: Klemetti-Opiston Naiskuoro). Institutet är uppkallat efter den kända finländska körpedagogen Heikki Klemetti.

Klemetti-institutets kammarkör grundades av Harald Andersén år 1959. Som dirigent efterträddes Andersén år 1982 av Kaj-Erik Gustafsson som i sin tur efterträddes år 1989 av Paul Hillier som stannade kvar till år 1992. Därefter dirigerades kören i över ett årtionde av Matti Hyökki. Körens nuvarande dirigent är sedan år 2005 Heikki Liimola.

Klemetti-institutets damkör (KLONK) grundades år 1983 på initiativ av tonsättaren Jukka Kankainen. Till körens första dirigent kallades Lena von Bonsdorff. Sedan år 1988 har damkören letts av Marjukka Riihimäki.

Källor 

Musikutbildning i Finland
Orivesi
Hjalmar Åselius

Hjalmar Åselius, född 1 februari 1893 i Forsbacka, Valbo församling, Gävleborgs län, död juli 1967 Uppsala, Uppsala län, var en svensk industriman verksam inom Fagerstakoncernen.

Efter studier vid Örebro tekniska elementarskola med examen 1912, började han arbeta som ritare vid Forsbacka jernverks AB. Efter ett kort avhopp med arbete på AGA 1914, återkom han till Fagersta Bruks AB 1916 som smidesingenjör. 1928 blev han ingenjör för smedjor och valsverk vid Dannemoraverken och 1931 överingenjör där. Tillbaks i Fagersta Bruks AB 1935 blev han året efter teknisk direktör för Fagerstakoncernen, innan han 1939 blev vice VD för Fagersta Bruks AB, och slutligen disponent och VD 1942.

Denna befattning upprätthöll Åselius under koncernens expansiva och framgångsrika år efter andra världskriget fram till 1958, då han övergick att verka som styrelseledamot och ordförande 1960. Under perioden var han också fullmäktigeledamot  i Jernkontoret, vice ordförande i Sveriges Allmänna Exportförening och styrelseledamot i Sveriges Industriförbund. Förutom styrelseuppdrag i Fagersta Bruks AB, hade han även sådana i Husqvarna vapenfabriker sedan 1948, AB Industrivärden, ordförande i Städernas försäkringsbolag sedan 1950, Gullhögens bruk, byggnadsfirman Anders Diös AB och ASG. Åselius var fullmäktig i järnvägsstyrelsen åren 1958-1962 och ledamot av ett flertal statliga utredningar.

Han blev ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1952, Krigsvetenskapsakademin 1953 och Kungliga Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur 1962. Åselius tilldelades bland annat utmärkelserna Kommendör 1 klass av Kungliga Vasaorden, Riddare av Kungliga Nordstjärneorden, Riddare 1 klass av Finlands Vita Ros’ orden och 3 klass av Finska Frihetskorset.

Referenser

Noter

Källor 
  

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Gustav Adolfs Akademien
Män
Födda 1893
Avlidna 1967
Personer från Valbo socken
Cahiers du cinéma

Les Cahiers du cinéma är ett franskt filmmagasin som startades år 1951 av en grupp filmkritiker.

Inspirerade av sina mentorer på Cinémathèque, Henri Langlois och André Bazin, bildade en grupp kritiker, vid namn Jean-Luc Godard, François Truffaut, Jacques Rivette, Jacques Doniol-Valcroze och Claude Chabrol, vad som skulle utgöra en milstolpe för den franska nya vågen-rörelsen, tidningen Cahiers du cinéma. 

Kritikerna i Cahiers utvecklade en ny form av filmkritik, uppmärksammade experimentell film och diskuterade internationella filmskapare. De var kritiska mot den standardiserade franska filmen, som för Cahierskritikerna gick under benämningarna tradition de qualité och le cinéma de papa. Denna filmstil dominerade den franska filmindustrin och utgjorde storproducerade studioinspelningar, oftast filmatiseringar av noveller, dramaturgiska, med stora stjärnor och filmproducenten i centrum för filmproduktionen. 

Kritikerna i Cahiers jämställde film med andra konstformer. Med denna tanke som grund framträdde en av de mest aggressiva kritikerna, François Truffaut. Han skrev en rad kritiska texter där han kritiserade kvalitettraditionsfilmare (dvs filmare inom tradition de qualité) för att inte vara originella och lade fram teorin la politique des Auteurs, som sedan utvecklade auteurteorin och auteur-begreppet. Med begreppet riktade han uppmärksamhet mot filmregissören och förespråkade makten i filmproduktionen skulle överföras från tidigare producenten till nu regissören. Hela filmproduktionen skulle präglas av auteurens subjektivitet. Han var ett skapande geni och med sitt individuella filmspråk, med ansvar över allt från manus till kameraarbetet och tänker i bilder och prioriterar det visuella, filmens mise-en-scène.

Cahierskritikerna hyllade regissörer som arbetade med att spegla realism och skrev enkla berättelser om vardagslivet, spelade in film på plats med okända skådespelare och teknik som handhållna kameror. 

Cahiers du cinéma utvecklade ett förhållandesätt till film som senare skulle utvecklas, bland annat av några av deras kritiker Jean-Luc Godard och François Truffaut, som regissörer i den inflytelserika perioden i europeiska filmhistorien, Franska nya vågen (Nouvelle vague) på 1960-talet.

Källor
Ezra, Elizabeth (red.), European Cinema, (Oxford: Oxford UP, 2004) s.155-175

Fotnoter

Filmtidskrifter
Franska tidskrifter
Tidskrifter startade 1951
Franskspråkiga tidskrifter
Ĵ

Ĵ (gemenform: ĵ) är den latinska bokstaven J med en cirkumflex accent över. På esperanto uttalas Ĵ [ʒ] (tonande postalveolar frikativa). Ĵ kan också skrivas jh eller jx. I esperanto används Ĵ ofta i franska lånord t.ex. ĵurnalo från fr. journal.

Bokstaven ĵ används inom matematiken för att beteckna en enhetsvektor.

Liknande bokstäver 
 Ž
 Ж

Se även 
 Ĉ
 Ĝ
 Ĥ
 Ŝ
 Ŭ

Latinska alfabetet
Esperanto

id:Sirkumfleks#Ĵĵ
Ŝ

Ŝ (gemenform: ŝ) är den latinska bokstaven S med en cirkumflex accent över. Ŝ används i esperanto där den uttalas [ʃ] (tonlös postalveolar frikativa). Ŝ kan också skrivas sh eller sx. 

Vid translitteration av ryska till det latinska alfabetet enligt ISO 9 används bokstaven för att translitterera bokstaven Щ.

Liknande bokstäver 
 Sh
 Š
 Ş
 Ш

Se även 
 Ĉ
 Ĝ
 Ĥ
 Ĵ
 Ŭ

Latinska alfabetet
Esperanto

id:Sirkumfleks#Ŝŝ
Henri-René Lenormand

Henri-René Lenormand, född 3 maj 1882, död 16 februari 1951, var en fransk dramatiker.

Lenormand slog ett tiotal år efter sin debut igenom med Les ratés (1920), en obarmhärtig typ- och miljöskildring ur teaterproletariatet. Le simoun (1921), Le mangeur de rêves (1922), L'homme et ses fantômes (1924) och Le lâche kom att stärka hans ställning som en av Frankrikes mest intressanta efterkrigsdramatiker. I sin människouppfattning och psykologi var Lenorman påverkad av Sigmund Freud och Henri Bergson. Hans gestalter var ofta patologiska gränsfall, vilkas undermedvetna handlingsmotiv, viljeförlamning och psykiska sammanhangslöshet skildras med en suggestiv, drömspelsartad tablåteknik.

Källor 

 

Födda 1882
Franska dramatiker
Avlidna 1951
Män
Enrique Peña Nieto

Enrique Peña Nieto, född 20 juli 1966 i Atlacomulco i delstaten Mexiko, är en mexikansk politiker (Institutionella revolutionspartiet) och var Mexikos president åren 2012-2018. Han var guvernör i delstaten Mexiko mellan 2005 och 2011.

Peña Nieto ses som en av de mest kontroversiella och minst populära presidenterna i Mexikos historia.

Referenser 

 http://www.bbc.co.uk/news/world-latin-america-17816662
 http://www.ne.se/enrique-pena-nieto

Externa länkar 

Mexikos presidenter
Personer i Mexiko under 2000-talet
Födda 1966
Levande personer
Män
Ŭ

Ŭ (gemenform: ŭ) är den latinska bokstaven U med en brevis över.

Esperanto 
Ŭ används i esperanto där den uttalas [u̯] och används oftast i diftongerna aŭ, eŭ och oŭ. Ŭ kan användas som ett w i främmande ord t.ex. Ŭaŝingtono, vilket betyder Washington.

Vitryska 
På vitryska uttalas ŭ [u̯]. Den kyrilliska motsvarigheten är ў.

Se även 
 Ĉ
 Ĝ
 Ĥ
 Ĵ
 Ŝ

Latinska alfabetet
Esperanto
Carina Andersson

Carina Madsen, född Andersson den 9 februari 1957, är en svensk före detta friidrottare (höjdhopp). Hon representerade Heleneholms IF.  

Vid en tävling på Slottsskogsvallen i Göteborg 1974 blev hon första svenska att klara 180 cm i höjdhopp. 

Vid svenska mästerskapen i friidrott 1975 blev hon svensk mästarinna i höjdhopp då hon på Tingvalla IP i Karlstad noterade sitt gällande personbästa, 184 cm.

Källor

Noter

Externa länkar 
Personsida på All Athletics

Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Svenska höjdhoppare
Svenska mästare i höjdhopp
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i Heleneholms IF
Ỻ

Ỻ (gemenform: ỻ) är en ligatur från medeltida walesiska. Ỻ uttalades [ɬ] (tonlös alveolar lateral frikativa). I modern walesiska skrivs Ỻ som två separata L.

Se även 
 Ỽ
 Ỿ

Latinska alfabetet
Kymriska
François Lenormant

François Lenormant, född 17 januari 1837, död 9 december 1883, var en fransk arkeolog. Han var son till Charles  Lenormant.

Lenormant företog utgrävningar i Eleusis 1860, blev professor i arkeologi vid Bibliothèque nationale i Paris, och författade flera viktiga historiska, arkeologiska och numismatiska arbeten, bland annat Recherches archéologiques à Éleusis (1862), Chefs-d'oeuvre de l'art antique (7 band, 1867-68), Manuel d'histoire ancienne de l'Orient (3 band, 1868, fortsatt av Ernest Babelon 3 band 1885-88) samt La monnaie dans l'antiquité (3 band, 1878-79).

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Franska arkeologer
Professorer i arkeologi
Arkeologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1837
Avlidna 1883
Män
Svensk uppslagsbok
John Breathitt

John Breathitt, född 9 september 1786 i Henry County, Virginia, död 21 februari 1834 i Frankfort, Kentucky, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Kentuckys viceguvernör 1828–1832 och guvernör från 1832 fram till sin död.

Breathitt arbetade som lärare och som lantmätare i Kentucky. Därefter studerade han juridik och inledde 1810 sin karriär som advokat.

Breathitt efterträdde 1828 Robert B. McAfee som Kentuckys viceguvernör och efterträddes 1832 av James Turner Morehead. Därefter efterträdde han Thomas Metcalfe som guvernör efter att ha besegrat Richard Aylett Buckner i guvernörsvalet och avled i februari 1834 i ämbetet.

Breathitt gravsattes på en familjekyrkogård i närheten av Russellville och gravplatsen flyttades senare till Maple Grove Cemetery i Russellville. Breathitt County har fått sitt namn efter John Breathitt.

Referenser

Viceguvernörer i Kentucky
Guvernörer i Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Henry County, Virginia
Födda 1786
Avlidna 1834
Män
Ernest Babelon

Ernest Charles François Babelon, född den 7 november 1854, död den 3 januari 1924 i Paris, var en fransk orientalist och numismatiker. 

Efter att ha varit tjänsteman vid nationalbibliotekets i Paris mynt- och antikkabinett, blev han 1908 professor i numismatik vid Collège de France. Han skrev en mängd för sin tid utmärkta arbeten över forntida länders kultur, konst- och myntväsende, bland annat Description historique et chronologique des monnaies de la république romaine vulgairement appellées monnaies consulaires (2 band, 1885–87), Recherches archéologiques en Tunisie (1886; med Salomon Reinach) och Atlas archéologique de la Tunisie (1893–1900; med Reinach och René Cagnat), Le cabinet des antiques à la bibliothèque nationale (1888–90; illustrerad), Manuel d’archéologie orientale (1889), viktiga kataloger över Bibliothèque nationales samlingar av monnaies greques (1890), bronzes antiques (1894; med Blanchet; illustrerad) och camées antiques (1897), La gravure en pierres fines, camées et intailles (1894), Origines de la monnaie considérée au point de vue économique et historique (1898) samt Traité des monnaies grecques et romaines (band 1–3, 1901–17).  Därtill kommer den betydande artikeln Monnaie i "Grande encyclopedie", band 24. Babelon skev en fortsättning (i flera band och upplagor) av François Lenormants "Manuel d’histoire ancienne de l’Orient" och var utgifvare av tidskrifterna "Revue numismatique", "Gazette archéologique" och "Mélanges numismatiques". Vid numismatiska kongressen i Bryssel 1910 utsågs han enhälligt till president, och dess minnesmedalj präglad med hans bild. Glödande patriot, sökte han i arbetet La grande question d’Occident. Le Rhin dans l’histoire (3 band, 1916–19) anföra historiska grunder för, att västra Rhenstrandens tyska länder borde "återbördas" till Frankrike.

Källor

Noter 

Födda 1854
Avlidna 1924

Franska numismatiker
Franska kulturhistoriker
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Personer i Frankrike under 1900-talet
Män
Riddare av Hederslegionen
G. Lenotre

G. Lenotre, pseudonym för Louis Léon Théodore Gosselin, född 7 oktober 1855, död 7 februari 1935, var en fransk historiker.

Gosselin stammade på mödernet från André Le Nôtre. Han gjorde sig känd som en samvetsgrann och intresseväckande författare av skildringar från revolutionstiden med en överflödande rikedom på detaljupplysningar av person-, kultur- och lokalhistorisk art. Lenotre blev 1932 medlem av Franska akademien.

Böcker på svenska 
 Skildringar från revolutionens dagar: med stöd af gamla papper och dokument (Åbo, 1901)
 Bilder från revolutionen (översättning Algernon Börtzell, Norstedt, 1908) (Paris révolutionnaire)
 Bilder från revolutionen: gamla byggnader, gamla papper (översättning Algernon Börtzell, 1909-1912) (Paris révolutionnaire) [fyra vol.]
 Revolutionsminnen: mass-dränkningarna i Nantes (översättning Algernon Börtzell, Norstedt, 1913) (Les noyades de Nantes)
 Baron de Batz 1792-1795: en rojalistisk konspiratör under skräckväldet (översättning Karin Jensen, Norstedt, 1922)
 Flykten till Varennes juni 1791 (översättning Thorsten W. Törngren, Norstedt, 1923)

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Franska historiker
Ledamöter av Franska Akademien
Historiker under 1800-talet
Historiker under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Födda 1855
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
Officerare av Hederslegionen
Personer från Moselle
Albert Babeau

Albert Arsène Babeau,  född den 14 mars 1835 i Cambrai, död den 1 januari 1914 i Paris, var en fransk historiker.

Babeau bosatte sig i Troyes och ägnade sig åt undersökningar över lokalhistorien samt den inre förvaltningen före franska revolutionen. Han blev 1901 ledamot av Académie des sciences morales et politiques. Bland Babeaus arbeten, som redan genom ämnena är intressanta, kan nämnas: Histoire de Troyes pendant la révolution (2 band, 1873–74), L'instruction primaire dans les campagnes avant 1789 (1875), Le village sous l'ancien régime (1877; ny upplaga 1879), La ville sous l'ancien régime (1880; ny upplaga 1884), vilket arbete prisbelönades av Franska akademien, La vie rurale dans l'ancienne France (1882; ny upplaga 1885), Les artisans et les domestiques d’autrefois (1885), Les bourgeois d'autrefois (1886), La vie militaire sous l'ancien régime (2 band, 1890), Le maréchal de Villars (1891), La province sous l'ancien régime (2 band, 1894) och Le Louvre et son histoire (1895).

Källor

Noter 

Födda 1835
Avlidna 1914

Franska historiker under 1800-talet
Lokalhistoriker
Personer från Cambrai
Män
Bohumil Němec

Bohumil Němec, född 12 mars 1873 i Prasek, död 7 april 1966 i Havlíčkův Brod, var en tjeckisk botaniker.

Němec blev 1899 docent i växtanatomi och -fysiologi vid Karlsuniversitetet i Prag samt 1903 extra ordinarie och 1907 ordinarie professor där. Han bedrev forskning inom fysiologin samt anatomin och cytologin på fysiologisk grundval. Vid sin forskning över växternas geotropiska rörelser upptäckte han (ungefär samtidigt med Gottlieb Haberlandt) de regulatorer för stammars och rötters riktning, som han benämnde statoliter och ansåg, liksom djurens otoliter, meddela förnimmelser av tyngdkraftens riktning. Han behandlade även bland annat heliotropism, tigmotropism och regeneration. Han använde vidare, ej blott i morfologin, utan även i cytologin experimentella metoder och leddes därigenom till biokemiska undersökningar av bland annat kromosomerna samt tillämpade finare cytologiska undersökningar även inom växtpatologin.
 
Němec utgav bland annat Die Reizleitung und die reizleitenden Strukturen der Pflanzen (1900), Studien über die Regeneration (1905) och Das Problem der Befruchtungsvorgänge (1910). Han var redaktör för den tjeckiska naturvetenskapliga tidskriften Živa.

Källor

Tjeckiska botaniker
Tjeckiska professorer
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Botaniker under 1900-talet
Personer från Böhmen
Födda 1873
Avlidna 1966
Män
Ugglan
Ᵽ

Ᵽ (gemenform: ᵽ) är den latinska bokstaven P med ett streck igenom. Ᵽ används ibland i fonetiska noteringar för ljudet [ɸ] (tonlös bilabial frikativa). 1987 började ᵽ brukas i tanimuca-retuarã-språket.

Se även 
 Ƀ

Latinska alfabetet
Fonetik
Petr Chelčický

Petr Chelčický, född omkring 1390 i Södra Böhmen, död omkring 1460, var en tjeckisk religiös tänkare. 

Chelčický, till yrket jordbrukare, var jämte Jan Hus Böhmens störste tänkare under 1400-talet och näst honom den mest betydande författaren på tjeckiska språket under denna tid. I sina skrifter protesterade han mot användande av våld och tvång i trossaker och framhöll, att kristendomens sanna väsende ligger i fullständig jämlikhet och broderlighet, kärlek till nästan och ömsesidig fördragsamhet. 

Chelčickýs många religiösa skrifter, varav kan nämnas Postilla eller Kniha výkladov ve čtenie nedělní (Bibelförklaringar till söndagsläsning), Sit' víry (Trons nät) och O Antikristovi, började tryckas 1521. En kritisk upplaga av hans religiösa och teologiska skrifter började på 1890-talet att utges på föranstaltande av ryska vetenskapsakademien i Sankt Petersburg. Chelčickýs läror gav upphov till böhmiska och mähriska brödernas förening, varför de även benämndes Chelčickýbröderna.

Källor

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Personligheter inom kristendomen
Födda 1300-talet
Avlidna 1460
Män
Ugglan
Tanimuca-Retuarã

Tanimuca-Retuarã eller Tanimuca är ett språk som talas i Colombia. 1976 talades språket av 300 personer.

Fonologi 

Tanimuca-Retuarã har fem vokalljud (/i/, /u/, /e/, /o/ och /a/) och elva konsonantljud (/p/, /b/, /t/, /d/, /dʲ/, /k/, /ʔ/, /s/, /h/, /r/ och /w/).

Språk i Colombia
Ƀ

Ƀ (gemenform: ƀ) är den latinska bokstaven B med ett streck igenom. Ƀ används ibland i fonetiska noteringar för ljudet [β] (tonande bilabial frikativa). Ƀ är också en bokstav i de vietnamesiska språken jarai och katus.

Ƀ-tecknet används ibland som tecken för kryptovalutan Bitcoin

Se även 
 Ᵽ

Latinska alfabetet
Fonetik