kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Contigo hasta el final

Contigo hasta el final är en låt med den spanska musikgruppen El Sueño de Morfeo.

Eurovision 

Den 26 februari 2013 blev det klart att låten kommer att vara Spaniens bidrag till Eurovision Song Contest 2013.
 Låten är på spanska

Singel 
Singeln släpptes den 5 mars 2013 av Warner Music Spain för digital nedladdning från Itunes Store.

Spårlista

Se även 
 Spaniens bidrag i Eurovision Song Contest
 Spanien i Eurovision Song Contest 2013

Referenser 

	

Bidrag till Eurovision Song Contest 2013
Spaniens bidrag i Eurovision Song Contest
Spanskspråkiga sånger
Musiksinglar 2013
Only Love Survives

Only Love Survives är en låt med den irländska sångaren Ryan Dolan. Låten är skriven av Dolan själv i samarbete med Wez Devine.

Eurovision 

Den 23 februari 2013 blev det klart att låten kommer att vara Irlands bidrag till Eurovision Song Contest 2013.

Personal 

Ryan Dolan – sång
Leanne Moore – bakgrundssång
Nicky Bailey – slagverk

Se även 
 Irlands bidrag i Eurovision Song Contest
 Irland i Eurovision Song Contest 2013

Referenser 

	

Bidrag till Eurovision Song Contest 2013
Irlands bidrag i Eurovision Song Contest
Engelskspråkiga sånger
Olav svartaskald

Olav Leggsson svartaskald (Óláfr Leggsson svartaskáld) var en isländsk 1200-talsskald, som enligt Skáldatal kan knytas till den norske kungen Håkon Håkonssons hird. Troligen var Olav mörkhårig och fick tillnamnet svartaskald som motsats till sin samtida namne, den vithårige Olav vitaskald.

Dråpet på Jon Snorrason 
Olav svartaskald var ”son till prästen Leggr”, står det i Islänningasagan. Om hans liv vet man bara att han år 1230 vistades i Bergen i Norge. Han var då utblottad, men hade fått husrum hos Jon murti (”den lille”) Snorrason, som var son till Snorre Sturlasson. En afton nära geisladagr (13 januari) år 1231 då Olav, Jon och dennes svåger Gissur Torvaldsson var druckna och skulle gå till sängs, fann de sovloftet mörkt och sängarna obäddade. Jon for då ut i förebråelser mot tjänarna, varför Olav sökte lugna ner honom. Då drämde Jon till Olav med en käpp. Gissur gick emellan och höll Jon tillbaka, men Olav fick fatt i en handyxa och slog den i huvudet på Jon. Därefter hoppade Olav ner genom loftluckan och försvann springande från platsen. Jons sår var inte värre än att både han och Gissur kunde rusa efter, men Olav såg de inte, ty det var beckmörkt ute. På morgonen dagen efter fortsattes sökandet, men Olav svartaskald var försvunnen och har sedan dess ej avhörts.

Jons sår tycktes ofarligt till en början, men han misskötte det och fortsatte sitt supande. Då gick det värk i såret, han blev sängliggande och dog på Sankta Agnes dag, den 21 januari. Gissur Torvaldsson, som senare skulle bli Snorre Sturlassons baneman och Islands förste jarl, blev vid återkomsten till Island den sommaren tvingad att svära femtedomsed på, att han ej, då Jon blev dräpt, hade varit i maskopi med Olav.

Verk 
Av Olav svartaskalds litterära kvarlåtenskap återstår endast brottstycken. En halvstrof och en kvartsstrof anses komma från en drapa om kung Håkon, troligen diktad år 1230. Ytterligare en kvartsstrof kan hänföras till ett kväde om Skule jarl eftersom dennes namn är nämnt. I Islänningasagan finns en lausavísa, och till detta kommer några fragment av en religiös dikt, kanske en Kristsdrápa, samt tre rader ur en kärleksdikt till en kvinna. Fragmenten har bevarats i Sturlungasagan, den Tredje grammatiska avhandlingen samt i Laufás Edda. "Man kan ikke af disse lævninger danne sig nogen forestilling om Óláfr som skjald", summerar Finnur Jónsson.

Källor och litteratur 
 Berättelsen om dråpet på Jon murti Snorrason redovisas i Islänningasagan (som ingår i Sturlungasagan) under de händelser som inträffade året 1231.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, del 2:1, København, 1898.

Noter

Externa länkar 
 Óláfr Leggsson svartaskáld: Drápa um Hákon (?); Drápa um Skúla jarl; Drápa um Krist (?); Brot úr mansöng (?); Lausavísa. Diverse diktfragment på norröna.
 Sturlungasagan på danska i översättning av Kristian Kaalund.

Norröna skalder
Försvunna personer
Män
Födda okänt år
Avlidna 1200-talet
Personer på Island under 1200-talet
Gadd (ved)

Gadd är ett gammalt uttryck för ved som innehåller mycket tjära och kåda. I synnerhet avses döda talltoppar, som kan vara formligen indränkta med kåda. Detta är bland den mest lättända ved som finns. När gadd täljs blir spånorna små men tar ändå eld nästan som bensin.

Jämför norskans gadd med betydelsen ”torrt furuträ”.

Se även 
 Töre

Källor 

Trä
Biobränslen
Eld
Krystyna Janda

Krystyna Jolanta Janda, född 18 december 1952 i Starachowice i Święty Krzyż, är en polsk skådespelerska. Sedan mitten av 1970-talet har hon varit etablerad som en av Polens mest ansedda skådespelerskor, både på film och scen.

Liv och gärning
Krystyna Janda examinerades från Scenskolan i Warszawa 1975. Hon slog igenom stort 1976 med sin roll i Marmormannen av Andrzej Wajda. Filmen följdes upp 1981 med Järnmannen där Janda repriserade sin roll, och samarbetet med Wajda har fortsatt genom flera filmer. Ett annat betydande regissörssamarbete är det med Piotr Szulkin, som Janda gjorde flera science fiction-filmer med på 1980-talet. En av hennes mest ikoniska roller är i den politiska filmen Förhöret av Ryszard Bugajski, som färdigställdes 1982 men förbjöds, och spreds i regimkritiska kretsar fram till 1989 då den kunde släppas. Filmen handlar om en kvinna som blir brutalt förhörd och misshandlad av säkerhetstjänsten i 1950-talets Polen. Den gav Janda priset för Bästa kvinnliga skådespelare vid filmfestivalen i Cannes 1990. Under hela karriären har Janda även varit en av Polens mest framträdande teaterskådespelerskor. Hon har bland annat spelat Fröken Julie i en uppsättning av Wajda.

Filmer i urval
 Marmormannen (Człowiek z marmuru) (1976)
 Utan bedövning (Bez znieczulenia) (1978)
 Dirigenten (Dyrygent) (1980)
 Golem (1980)
 Järnmannen (Człowiek z żelaza) (1981)
 Mephisto (1981)
 Wojna światów - Następne stulecie (1981)
 Förhöret (Przesłuchanie) (1982/1989)
 En kvinnas blekblå handstil (Eine blassblaue Frauenschrift) (1985)
 O-bi, o-ba – slutet på civilisationen (O-bi, O-ba. Koniec cywilizacji) (1985)
 Laputa (1986)
 Dekalogen, "2: Du skall icke missbruka Herrens namn" (1988)
 Dekalogen, "5: Du skall icke dräpa" (1988)
 En liten film om konsten att döda (Krótki film o zabijaniu) (1988)
 Vid sidan om livet (Zwolnieni z życia) (1992)
 Oskriven lag (Niepisane prawa) (1996)
 Tatarak (2009)
 Sponsoring (2011)
 Elle (2012)

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida 

Födda 1952
Levande personer
Personer från Święty Krzyż vojvodskap
Polska skådespelare under 1900-talet
Polska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Behrang

Behrang kan syfta på:

 Behrang Behdjou, dramatiker, manusförfattare och journalist
 Behrang Kianzad, frilansjournalist, författare och debattör
 Behrang Miri, rappare, skribent och skådespelare 
 Behrang Safari, fotbollsspelare

Mansnamn
Farzad Farzaneh

Farzad Farzaneh, född 29 februari 1984 i Iran, är en svensk regissör, manusförfattare och tidigare programledare för Bolibompa i SVT.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1984
Svenska manusförfattare
Svenska regissörer
Svenska TV-programledare
Män
Levande personer
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Walter Layton

Walter Thomas Layton, 1:e baron Layton, född 15 mars 1884, död 14 februari 1966, var en brittisk nationalekonom.

Layton bedrev ekonomiska studier vid olika universitet och var från 1922 redaktör för The Economist och tillhörde från 1930 ledningen för News Chronicle. Han anlitades ofta av regeringen som finansexpert och tillhörde den brittiska delegationen vid den ekonomiska världskonferensen 1927. Layton deltog även vid utarbetandet av Youngplanen och tillhörde det utskott, som förberedde Londonkonferensen 1933. Detta utskott lämnade han dock 1932, då han inte kunde stödja regeringens protektionistiska handelspolitik.

Referenser 

 

Brittiska nationalekonomer
Födda 1884
Avlidna 1966
Män
Finnekumla kyrka

Finnekumla kyrka är en kyrkobyggnad i den södra delen av Ulricehamns kommun. Den tillhör sedan 2006 Åsundens församling (tidigare Finnekumla församling) i Skara stift (före 2010 Göteborgs stift).

Kyrkobyggnaden 
Finnekumla kyrka ligger på ett näs mellan Åsunden och Sämsjön i Finnekumla. Det är en enskeppig långhuskyrka som består av ett rektangulärt långhus täckt med sadeltak och en sakristia i dess norra ände. Byggnadens äldsta delar kan dateras till 1100-talet, men den har sedan dess genomgått ett antal ombyggnader. Den mest genomgripande genomfördes på 1850-1851 då kyrkan fick sin empirkaraktär. Sakristian byggdes, fönstren på sydsidan förstorades och själva byggnaden förlängdes. Tidigare mans- och kvinnoläktare ersattes av en gemensam med uppgång i vapenhuset. Kyrktornet i trä uppfördes 1855.

Inventarier 
 Dopfunt av sandsten tillverkad under 1100-talet i två delar. Höjd: 84 cm. Funten skänktes 1876 till Göteborgs stadsmuseum, men återkom till kyrkan 1920. Upphovsman är stenmästaren Andreas, som är känd till namnet genom att han signerat två av sina dopfuntar: den som ursprungligen tillhört Gällstad och Finnekumlas. Cuppan är cylindrisk med skrånande undersida och nedtill avslutad med en kraftigt vulst. Runt livet finns en ringkedjefris och på undersidan uppåtriktade, utmejslade, konkava fjäll. Foten är rund med en koniskt skaft överst. På översidan flera ritsade cirklar. På sidan en inskription i runskrift som betyder Andreas har gjort mig. Centralt ett stort uttömningshål.
 En handbok för kyrkliga förrättningar härrör från 1586.
 Det förgyllda korset i trä förvärvades cirka 1855 och prydde fram till 1980 altaret, men flyttades då till korets norra vägg. Korfönstret med målat glas utfört 1929 av Stockholms glasmåleri blev därigenom synligt.

Klocka
Kyrkans enda klocka är av en senmedeltida normaltyp utan inskrift och märken.

Orgel
Läktarorgeln tillverkad 1969 av Herman Eule, Bautzen, är idag inte spelbar och togs ur bruk 2012. Framför orgelhuset står spelbordet till en digitalorgel, som numera används som huvudinstrument och högtalare har monterats inne i orgelhuset. Fasaden, som är ritad av Carl-Otto Hallström och byggd 1920 av Liareds orgelbyggeri, står kvar på läktaren.

Kyrkogården
Kyrkogården utvidgades 1980 och förstärktes då med stödmurar i granit.

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 
 Dopfunten från Finnekumla kyrka i Göteborgs stadsmuseums databas

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Ulricehamns kommun
Tron: Uprising

Tron: Uprising är en amerikansk animerad TV-serie från 2012. Serien utspelar sig efter Tron och under Tron: Legacy och är regisserad av Charlie Bean.

Handling 
I Tron: Uprising träffar vi Beck, en ung mekaniker som bor i Argon City, en växande storstadsmetropol i ett avlägset hörn av matrisen som nyligen ockuperats av general Tesler, underhuggare till den ökända Clu. Efter att hans bästa vän Bodhi blir hänsynslöst utraderad av Clus armé vill Beck hämnas sin förlorade vän och startar ett korståg mot regimen. Hans uppror fångar matrisens främsta krigare nånsin Trons uppmärksamhet som ser Becks potential och tränar upp honom till sin efterträdare.

Karaktärer 
 Beck (röst av Elijah Wood) - Seriens huvudperson. Beck är ett ungt program som leder en revolution mot Clu. Han tränas av Tron och bekämpar mot general Tesler och Clus onda styrkor.
 Tron (röst av Bruce Boxleitner) - En fallen hjälte som en gång var matrisens främste krigare och beskyddare. Han lever nu i avskildhet efter att ha skadats svårt i en strid med Clu. Han ser Beck som en krigare värdig att återta rollen och bli hans efterträdare.
 Paige (röst av Emmanuelle Chriqui) - Ett ungt program som är ett av general Teslers fältbefäl. Hon är vacker och extremt tuff. Hon är mindre skurkaktig än Tesler. Hon räddades av Tesler efter att ha kommit ifrån sin "matrisfamilj" under en strid. Det resulterade i en djup lojalitet till honom som ibland gör henne blind för hans mörkare sidor. Paige är Becks huvudfiende men de blir, tids nog, kära i varandra och de blir ett par.
 Mara (röst av Mandy Moore) - En av Becks bästa vänner och kollega i Ables garage.
 Zed (röst av Nate Corddry) - En av Becks bästa vänner och kollega i Ables garage.
 General Tesler (röst av Lance Henriksen) - En av Clus generaler. Extremt äregirig och därför väldigt mån om att vara Clu till lags. Hans mål är att krossa Argon City för att ta makten och flytta bort från denna avlägsna sektor av matrisen.
 Pavel (röst av Paul Reubens) - General Teslers högra hand.
 Able (röst av Reginald VelJohnson) - Ägare av garaget där Beck, Mara och Zed jobbar.
 Nätet (röst av Tricia Helfer) - Huvudenheten i Trons universum.
 Clu (Codified Likeness Utility) (röst av Fred Tatasciore) - Seriens huvudskurk. Han blev en gång utsedd av Kevin Flynn till matrisens övervakare, men han tog emellertid kontrollen från Flynn och har gjort sig själv till diktator.
 Dyson (röst av John Glover) - En före detta vän till Tron. Dyson förråder Tron genom att gå över till Clu.
 Keller (röst av Marcia Gay Harden) - Ett kvinnligt vetenskapsprogram anlitad av general Tesler att hjärntvätta Argon Citys invånare så att de avgudar Clu. 
 Perl (röst av Kate Mara) - En kvinnlig kriminell gängmedlem. Hon lurar Zed att ta henne till Ables garage där hon stjäl ENCOM 786-ljuscykeln. Hon blir senare arresterad av Paige.

Amerikanska animerade TV-serier från 2010-talet
Animerade TV-serier från Disney
TV-seriestarter 2012
Enrumsstuga

Enrumsstugan är den äldsta formen av bostad som är känd i Sverige. Den består av ett, nästan kvadratiskt, rum (stugan) med eldstad, samt i vissa fall tillbyggnad av en förrådsbod.

I sin ursprungliga form har enrumsstugan entrén från gaveln, eftersom takhöjden var låg och takfallen gick nästan ända nen till sockeln var det bara från gaveln som man kunde anlägga en dörr. I taket fanns en öppning för röken från eldstaden och för insläpp av dagsljus.  Hustypen påminner i sin äldsta form om rökstugan.

En senare utveckling av enrumsstugan var anordnande av skorsten och dagsljusinsläpp via ett takfönster.  Den typen var vanlig som bondstuga och för städernas enklare befolkning vid 1500-talets slut. 

Huset utvecklades ännu mer och blev sammanbyggt med en liten bod och en liten förstuga, samtidigt höjdes taket. Ingången anordnades då på husets ena långsida. Nästa steg i utvecklingen blev enkelstugan.

Se även
 Enkelstuga
 Sidokammarstuga
 Parstuga
 Sexdelad plan

Källor
 Kulturmiljövård: Bostadshusens planlösningar / Enrumsstugan och Enkelstugan.

Byggnadstyper
Gunnel Granlid

Gunnel Margareta Granlid, ogift Johansson, född 15 september 1932 i Göteborgs Karl Johans församling, död 9 februari 2013 i Stockholm, var en svensk journalist. Granlid var mellan 1975 och 1997 reporter och producent på Sveriges Radio. Hon var en av grundarna av det feministiska nätverket Grupp 8.

Biografi 
Gunnel Granlid kom från en arbetarfamilj i Majorna. Hennes föräldrar var rörarbetaren Eskil Johansson och Alice Åberg. Gunnel Granlid började sin yrkesbana som reporter och redigerare på Arbetartidningen i Göteborg. Hon var 1953–1968 gift med litteraturvetaren och författaren Hans O. Granlid; de bodde några år i Umeå innan de vid mitten av 1960-talet flyttade till Stockholm där Gunnel Granlid frilansade som journalist. De fick två barn. 1965 började hon arbeta på den nygrundade tidningen Tidsignal och bildade 1968 ny familj med tidningens redaktör Bo Hammar, som hon levde samman med under en period av sitt liv. År 1967–1968 följde hon litteraturprofessorn Karin Westman Bergs Könsrollsseminarium i Uppsala och grundade tillsammans med sju andra seminariedeltagare nätverket Grupp 8. Under en period var hon enagerad i Vänsterpartiet kommunisterna och företrädde dem i tv-sända debatter.

Granlid var under en tid redaktionssekreterare på veckotidningen Idun och därefter fram till pensioneringen journalist vid vetenskapsredaktionen och samhällsredaktionen på Sveriges Radio. Under sin tid på radion satt hon i styrelsen för SIF-klubben och som personalrepresentant i Sveriges Radios styrelse.

Gunnel Granlid ingick i en av de grupper som arbetade för etablerandet av Kvinnohistoriskt museum. Museet öppnade 2014 i Umeå.

Referenser 
 Gunnel Granlid i Vem är hon, 1988
Tusen systrar ställde krav, artikel av Ingrid Sillén, tidskriften Kulturdelen, 21 mars 2011
Minnesord i Dagens Nyheter 2013-02-28 och 2013-03-03

Noter
 

Svenska journalister under 1900-talet
Aktiva i Grupp 8
Kvinnor
Födda 1932
Avlidna 2013
Journalister från Göteborg
Enkelstuga

Enkelstugan (även kallad Morastuga) är en äldre byggnadstyp för en stuga. Som hustyp har enkelstugan existerat åtminstone sedan medeltiden. Enkelstugan är en utveckling av enrumsstugan och har en asymmetrisk tredelad plan med ingången placerad på ena långsidan.

Beskrivning

Enkelstugans plan består av bostadsrummet ”stugan” med eldstad. Husets ingång leder först i en mindre förstuga, där i vissa fall även en smal trappa går upp till vinden. Från förstugan når man en kammare och själva boningsrummet. Kammaren användes sällan även om den hade eldstad. Det var stugan som var kök, sovrum och under vintern även arbetsrum. Huset var mycket lågt för att lätt kunna värmas upp.

Från mitten av 1700-talet blev enkelstugan en vanlig hustyp för framför allt de mindre bondgårdarna och torpen. Hustypen byggdes som envåningshus men ibland förekom även en inredd vindskammare. Från 1800-talet byggdes enkelstugan ibland i två våningar ofta tillbyggd med en förstukvist eller veranda.

Se även
 Enrumsstuga
 Parstuga
 Sidokammarstuga

Källor

Byggnadstyper
Do-omskrivning

I engelska är det ovanligt att använda samma ordföljd vid exempelvis frågor som i svenska. Istället använder man så kallad do-omskrivning, på engelska do-support eller do-insertion kallas en grammatisk konstruktion i engelskan. 

Satsens egentliga huvudverb underställs i frågor och negerade satser hjälpverbet do som böjs efter subjekt och tempus, och hjälpverbet placeras sedan i den syntaktiska position verbet enligt gängse germanska meningsbyggnadsregler skulle få. Huvudverbet, som står i infinitiv, placeras sedan efter subjektet (i frågefallet) eller not (i negationsfallet).

Exempel:

- Did he wash the car? (ordagrant: Gjorde han tvätta bilen?)
- Yes, but he didn't wax it. (ordagrant: Ja, men han gjorde inte vaxa den.)

Referenser

Noter 

Engelsk grammatik
Daniel Fredriksson

Hans Daniel Fredriksson, född 1976 i Backlura, är en svensk jazzmusiker (trumslagare) bosatt i Skåne, utbildad vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm.

Diskografi (i urval) 
2003 – Ludvig Berghe Trio med Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2005 – Weekend med Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2005 – Gyldene tider Vol.1 med Fredriksson, Kullhammar & Zetterberg (Moserobie)
2005 – Gyldene tider Vol.2 med Fredriksson, Kullhammar & Zetterberg (Moserobie)
2005 – Gyldene tider Vol.3 med Fredriksson, Kullhammar & Zetterberg (Moserobie)
2007 – An Unplayed Venue - vol III med Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2007 – 48 & Counting - vol IV med Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2008 – Du har blivit stor nu (en kamp!) med Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2008 – Gyldene Trion, Live at Glenn Miller med Fredriksson, Kullhammar & Zetterberg (Ayler Records)
2013 – Varsågoda och tack med Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio (Moserobie)
2021 – Det kanske händer med Bo Sundström

Svenska jazztrummisar
Födda 1976
Levande personer
Män
Musiker från Stockholm
Svenska musiker under 2000-talet
Nagisa

Nagisa (persiska: نگیسا, från negin, "tur, lycka") var en persisk harpmästare, sångerska och kompositör vid den sasanidiske storkungen Khusrov II Parvez' hov i Persien. Nagisa samarbetade med Barbad i den berömda septetten Kungliga ensemblen. Huvudtemat för hennes sånger var panegyriska hyllningar tillägnade den sasanidiske storkungen.  Hon anses även ha komponerat den sassanidiska nationalsången. Under sassaniderna blomstrade persisk musik och konst.

Referenser

Källor 
 Daniel, Elton L.,Culture and Customs of Iran.
 
 Farhat, Hormoz, The Dastgah Concept in Persian Music. 

Iranska kompositörer
Iranska musiker
Iranska sångare
Sasanidiska dynastin
Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer i Iran under 500-talet
Personer i Iran under 600-talet
Antikens musiker
Antikens sångare
Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio

Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio är en svensk jazzgrupp. Samarbetet startade med en gästning på Gröna Lunds jazzscen 2007. Ludvig Berghe var anlitad kapellmästare och bokare för Gröna Lund JazzCafé (tillsammans med Joachim Bergström) och Ludvig Berghe Trio var husbandet under tre sommarsäsonger. Nino Ramsby komponerade nya texter och melodier till bandets redan existerande instrumentella repertoar till sin medverkan. Kort därpå följde ett uppträdande på Manifestgalan i Stockholm av Ramsby tillsammans med trion och då togs beslutet om att spela in en skiva tillsammans under det nya bandnamnet Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio på skivbolaget Moserobie.

Medverkande
Nino Ramsby - Komposition, text, sång, klarinett, kornett.
Ludvig Berghe - Komposition, piano
Daniel Fredriksson - Trummor
Lars Ekman/Kenji Rabson - Bas

Diskografi
2008 – Du har blivit stor nu (en kamp!) (Moserobie)
2013 – Varsågoda och tack (Moserobie)

Webbkällor  
http://www.svd.se/kultur/musik/existentiell-trio-pa-fyra_1847493.svd
http://dagensskiva.com/2008/10/24/nina-ramsby-ludvig-berghe-trio-du-har-blivit-stor-nu-en-kamp/
http://sverigesradio.se/sida/artikel.aspx?programid=478&artikel=5459842
http://kritiker.se/skivor/nina-ramsby-ludvig-berghe-trio/varsagoda-och-tack/
http://kritiker.se/skivor/nina-ramsby-ludvig-berghe-trio/du-har-blivit-stor-nu-en-kamp/

Externa länkar
 
Moserobies webbplats
Svenska triogrupper
Svenska jazzgrupper
Bio Capitol, Varberg

Bio Capitol är en biograf på Västra Vallgatan i Varberg byggd 1937 efter ritningar av Kaj Christensen.

Biografen fick nya äger i mars 2006 och i juni påbörjade de nya ägarna en stor renovering av biografen. Ett nytt ljudsystem och nya objektiv till projektorerna installerades och samtliga filmdukar och stolar, samt golvet, byttes ut. Från och med 15 mars 2011 är biografen helt digitaliserad, och 3D-film kan visas i alla salonger.

Salonger
Biografen har tre salonger:
Salong 1, Queen - Biografens största salong med 252 platser och en duk på 8,3 x 3,5 meter.
Salong 2, Prince - Biografens näst största salong med 203 platser och en duk på 6,95 x 2,7 meter.
Salong 3, Princess - Biografens minsta salong med 61 platser och en duk på 5,75 x 2.35 meter.

Källor
biocapitol.se - Biografen

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Biografer i Varberg
Skogsbruksfilosofier

Skogsbruksfilosofier är någon form av grundläggande moraliska eller filosofiska riktlinjer eller principer för hur skogsbruk bör bedrivas. Kontinuitetsskogsbruk, hyggesfritt skogsbruk, naturkultur, naturnära skogsbruk, Lübeckmodellen och måldiameterhuggning är exempel på sådana begrepp. Motiven för de olika principerna varierar men gemensamt är att de beskriver grundläggande principer för hur enskilda ingrepp ska utföras. Gemensamt för flera av begreppen är dessutom att de i huvudsak definieras av vad man inte gör, exempelvis att man inte kalhugger. Däremot innehåller inget av begreppen någon konkret modell eller plan för hur skogen ska utvecklas och brukas på lång sikt.

Källor

Skogsbruk
Lazarol

Lazarol var ett flytande kosmetiskt preparat, snarlikt Salubrin, innehållande etanol, etylacetat, ättiksyra, kinosol och försett med denatureringsmedel för att hindra dess användning som berusningsmedel.

Preparatet tillverkades vid tekniska fabriken Helios i Sundbybergs kommun.

Fabriken tillverkade även Lazarin, en salva innehållande borsyra, zinkoxid, basiskt vismutgallat (dermatol) med mera.

Källor 

Kosmetika