kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claes Björck

Claes Björck, född 9 juni 1948, var verkställande direktör för Skanska 1998–2002. Han hade en lång historia i Skanska, där han arbetade i dotterbolaget i USA i 27 år innan han blev VD för hela Skanska.

Källor

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Män
Födda 1948
Levande personer
Lars-Ove Håkansson

Lars-Ove Håkansson, född 30 april 1937 i Lund, är en svensk företagsledare; han var verkställande direktör för Skanska 1986–1992.

Håkansson tog civilingenjörsexamen vid Chalmers 1961 och anställdes samma år i Skanskakoncernen, där 1980 blev vice VD och 1986 VD samt koncernchef 1991. Han har också varit styrelseordförande för Skanska och JM Byggnads- o Fastighets AB samt styrelseledamot i Industri AB Euroc, Investment AB Cardo, Graningeverken AB, Sandvik AB, SKF, Svenska Handelsbanken, 
Banister Inc Canada och Stadshypotek Stockholm.

Håkansson inträdde 1986 som ständig ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademiens Industriella Råd (som 1995 ändrade namn till IVA:s Näringslivsråd). Han har även varit ledamot av Chalmers industriella råd.

Källor

Fotnoter

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Män
Födda 1937
Levande personer
Ingenjörer från Lund
Näringslivspersoner från Lund
Birger Kildal

Birger Kildal, född 15 april 1849, död 13 december 1913, var en norsk affärsman och politiker.

Kildal blev juris kandidat 1871 och var bland annat chef för revisionsdepartementet i Johan Sverdrups regering 1884-88, finansminister  i Francis Hagerups koalitionsregering 1895-98 och invaldes perioden 1903-06 av de liberala i Stortinget men blev samtidigt medlem av Hagerups andra koalitionsregering, bland annat som finansminister 1903-05. Kildal anlitades i en mängd ekonomiska utrednings- och andra uppdrag av såväl offentlig som privat karaktär. Från 1906 var han amtman i Romdals amt.

Källor 
 

Norges finansministrar
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Personer inom Norges näringsliv under 1900-talet
Norska politiker under 1800-talet
Norska politiker under 1900-talet
Politiker från Oslo
Födda 1849
Avlidna 1913
Män
Näringslivspersoner från Oslo
Bengt Haak

Bengt Bertil Oskar Haak, född 10 oktober 1925 i Stockholm, död 1 februari 2008 i Lidingö, var en svensk industriman.

Efter reservofficersexamen 1948 blev Haak juris kandidat vid Stockholms högskola 1952, genomförde tingstjänstgöring 1952–1954 och var biträdande jurist vid advokatbyrå 1954–1955. Han var bolagsjurist vid Kockums Mekaniska Verkstads AB 1956–1962, innehade egen advokatbyrå 1962–1964, blev ekonomidirektör vid AB Skånska Cementgjuteriet 1964, vice verkställande direktör där 1967, var verkställande direktör 1977–1981 och koncernchef 1981–83 samt styrelseordförande i Skanska AB (namnbyte 1984 från AB Skånska Cementgjuteriet) 1983–1991. 1985 mottog Bengt Haak Konungens medalj, 12:e storleken i serafimerordens band.

Haak var styrelseledamot i bland annat AB Volvo, AB Custos och Skandinaviska Enskilda Banken.

Sedan 1956 var han gift med läkaren Anna Kjellström (1927–2020), dotter till advokaten Wilhelm Kjellström (1890–1970) och Dagmar Sahlin (1905–1938).

Bengt Haak är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 
 Bengt Haak: Framgångsrik ledare för Skanska, Sydsvenskan 2008-02-25.
 Bengt Bertil Oskar Haak på finngraven.se

Källor 
 , s. 5-6.

Personer inom Sveriges näringsliv
Näringslivspersoner från Stockholm
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2008
Män
Korskullen

Korskullen är ett pilgrimsmål beläget cirka 12 km norr om Šiauliai i Litauen. För många litauer är detta en helig plats laddad med religiös, politisk och historisk symbolik. Gång på gång har makthavare rivit ner korsen och försökt förhindra att nya kors rests, men förgäves.

Beskrivning
Korskullen, som består av två förbundna höjder reser sig 6–7 meter över ett slättland beläget norr om Šiauliai. På omkring 5 000 kvadratmeter finns kors i olika storlekar, från de minsta på någon centimeter till de största på 10 meters höjd.

Det är inte möjligt att säga hur många kors som finns vid Korskullen. Vid en räkning som gjordes 1990 konstaterades att de kors som stod för sig själva var över 12 000. Men därtill kommer alla de kors som antingen är fästade på ett stort kors eller som i större och mindre drivor ligger på marken. Vallfärdande placerar också ut nya kors.

Historia
Man känner inte till när det första korset sattes upp på platsen. I skriftliga källor omnämns platsen 1348. I Henrik av Livlands krönika noteras att de livländska korsfararna bränt ned den litauiska förvaltningsanläggningen vid floden Kulpe. Enligt historikern Ludwik Krzywicki, som i slutet av 1880-talet frågade ut lokalbefolkningen om traditionerna kring Korskullen, fanns här under förkristen tid en hednisk kultplats med en helig eld vaktad av unga prästinnor. Släktingar satte till minne upp kors för de som stupade i upproret mot det Ryska kejsardömet 1831, samma sak hände efter 1863-1864 års upprorsförsök.

Med tiden tillkom fler kors, men antalet var fram till mitten av 1900-talet rätt begränsat. År 1895  fanns 150 kors, 1914 200 och 1940 fanns det 400. Det var när Litauen införlivades i Sovjetunionen som mängden kors började anta skogsliknade proportioner. År 1961 fanns 5 000 kors och då fick den ateistiska kommunistregimen nog. Den 4 april det året brändes och skövlades kullen av Röda Armén medan KGB höll vittnen på avstånd. Men människor trotsade myndigheterna och satte nattetid upp nya kors. I april 1973 var det dags igen då 400 kors förstördes, men nya kors placerades ut och regimen upprepade sin rensning igen 1974 och 1975.

Eftersom nya kors hela tiden sattes upp bestämde sig makthavarna att en gång för alla sätta stopp för denna form av civil olydnad. Flera idéer utarbetades. En var att dämma upp floden Kulpe och dränka hela platsen och en annan var att genom "arkeologiska utgrävningar" helt enkelt jämna kullen med marken. De tjänstemän som fick i uppdrag att utarbeta dessa planer lyckades genom förhalningsteknik förhindra att de sattes i verket. Några år före Litauens självständighet fredades Korskullen.

När påven Johannes Paulus II i början av september 1993 var på sin Baltiska pastorala visit höll han en mässa vid Korskullen. Detta påvebesök var historisk och det första någonsin i Litauen såväl som i en före detta Sovjetrepublik. I sin predikan talade han om Korskullens betydelse inför de uppskattningsvis 250 000 församlade personerna.

Externa länkar 

 KryziuKalnas.lt
Katolska kyrkans historia
Kristendom i Litauen
Litauens geografi
Šiauliai län
Antikatolicism
Anders Kilian

Anders Kilian, född Larsson den 25 oktober 1869 i Rödöns socken, död där den 20 mars 1953, var en jämtländsk småbrukare, smed och författare.

Biografi
Föräldrar var torparen Lars Andersson och Ingeborg Månsdotter. Efter folkskolan blev han först smed och var från 1897 småbrukare. Kilian påverkades tidigt av de frisinnade politiska idéer, som i Jämtland då förmedlades av bland andra tidningsmannen Johan Lindström Saxon. Han medarbetade redan på 1890-talet med dikter och artiklar om jordbruk i pressen. Han var 1912–1919 redaktör för tidningen Odlaren, och utgav tillsammans med läraren Ernst Lundin läroboken Lantbruket (2 band, 1920–1921). Han publicerade även ytterligare läroböcker med anknytning till sin verksamhet som jordbrukare. Han höll föredrag i jordbruks- och egna hemsfrågor runt om i landet.

Kilian brukar beskrivas som allmogeskald, men hans skönlitterära författarskap omfattar både lyrik och prosa. Han debuterade med diktsamlingen Hammarslag och harpolek 1898, och hans sista bok blev den självbiografiska Min långa resa som utkom 1949. Han avled på sin gård Kilen i Slåtteråsen på Rödön. I boken Kring press och parnass (1933) beskriver författaren Per Nilsson-Tannér honom som "landskapets nationalskald".

Bibliografi

Skönlitteratur

Varia

 - Tillsammans med Ernst Lundin.

Referenser

Vidare läsning
 "Anders Kilian" från Jämtlands bibliotek

Externa länkar
 
 Personbilder i Jamtlis bildarkiv

Svenska författare
Författare från Jämtland
Georgister
Personer från Rödöns socken
Födda 1869
Avlidna 1953
Män
Bartholomäus Kilian

Bartholomäus Kilian, född 1630, död 1696, var en tysk kopparstickare.

Kilian tillhörde en tysk konstnärsfamilj, av vilken ett 20-tal medlemmar under 1500-1700-talen fick stor betydelse för den tyska konsten. Bartholomäus Kilian verkade i Augsburg där han utvecklade en rik grafik verksamhet och nådde högt anseende särskilt för sina porträtt. Bland dessa märks särskilt ett ryttarporträtt av kejsar Josef I utfört på 12 plåtar i naturlig storlek samt ett porträtt av Karl XI.

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1630
Avlidna 1696
Män
Tyska grafiker
Lukas Kilian

Lukas Kilian, född 1579, död 1637, var en tysk grafiker känd genom talrika kopparstick. Han var Tysklands förste verklige reproduktionsgravör. Han var liksom sin bror Wolfgang Kilian (1581-1662) utlärd i Italien. Bröderna tillhörde en under 1500-1700-talen i Augsburg verksam konstnärsfamilj.

Lukas Kilian reproducerade särskilt italienska mästare. Bland hans porträtt märks flera av Gustav II Adolf (utförda 1630-32), därav ett i mycket stort format samt av Maria Eleonora och av drottning Kristina som barn.

Verk

Källor 
 
 Nordisk familjebok 1952-55 års upplaga

Födda 1579
Avlidna 1637
Män
Tyska grafiker
Noctem

Noctem är ett black/death/thrash-band från Valencia, Spanien, som grundades 2001 och släppte sitt första studioalbum, Divinity, i april 2009 på Noisehead Records i Europa och en månad senare av Relapse Records i Nordamerika. Två år senare släpptes Oblivion, producerat av Daniel Cardoso och utgivet av Rising Records.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Beleth – sång (2001– )
 Varu – basgitarr (2015– )
 Voor (Arnau Martí) – trummor (2015– )

Tidigare medlemmar
Urmila – violin
Sonetchka – basgitarr (2001–2007)
Monra – trummor (2001–2007)
Alasthor – gitarr (2001–2007)
 Exo – sologitarr (2001–2019)
Mortem – basgitarr (2006–2008)
Helion – rytmgitarr (2008–2013)
Ul – basgitarr (2008–2015)
Darko – trummor (2008–2011)
Vhert – trummor (2011–2015)
Nekros – gitarr (2013–2015)
Ethell – gitarr (2015–?)

Turnerande medlemmar
Ben Pakarinen – rytmgitarr (2015– )
Iván Leria – gitarr (2017)
Math (Mirøslav Wølfs Søn) – basgitarr (2019)

Diskografi
Demo
 Unholly Blood (2002)
 God Among Slaves (2007)

Studioalbum
 Divinity (Noisehead Records, 2009)
 Oblivion (Rising Records, 2011)
 Exilium (Rising Records,2014)
 Haeresis (Prosthetic Records, 2016)
 The Black Consecration (Art Gates Records, 2019)

Livealbum
 Live 2004 (2004)

Musikvideor
 Divinity 
 Across Heracles Toward (censored)
 Under Seas Of Silence

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats

Spanska black metal-grupper
Spanska death metal-grupper
Sevofluran

Sevofluran är ett inhalationsanestetikum som används både för barn och vuxna vid underhåll av inhalationsanestesi. Medlet är en halogenerad metylisopropyleter. Sevofluran har en god anestetisk effekt. Induktionstiden är kort och uppvaknandet sker snabbt. Dess kemiska formel är Fluorometyl-2,2,2-trifluoro-1-(trifluorometyl)etyleter. Jämfört med andra fluraner så är sevofluran en mindre potent växthusgas.

Se även 
 Desfluran
 Isofluran

Källor 
FASS

Referenser 

Generella anestetika
Fluororganiska föreningar
Etrar
Enfluran

Enfluran var ett inhalationsanestetikum som används både för barn och vuxna vid underhåll av inhalationsanestesi. Det sista läkemedel i Sverige som innehöll denna substans hette Enflurane Medeva Europe och avregistrerades 31 december 2003. Dess kemiska formel är Difluorometyl-1,1,2-trifluoro-2-kloroetyleter.

Referenser 

Generella anestetika
Fluororganiska föreningar
Etrar
Lars Danius

Lars Ingemar Haraldsson Danius, född 14 april 1907 i Kristine församling i Falun, död 24 oktober 1996 i Håsjö församling, var en svensk officer, lärare och författare.

Biografi
Lars Danius föddes som son till disponent Harald Danius och Sigrid Elfling.

Militär karriär
År 1929 utnämndes Danius till fänrik vid Bohusläns regemente i Uddevalla. År 1931 blev han underlöjtnant och 1933 löjtnant. Han utnämndes till kapten 1940 och kommenderades 1948 till tjänst vid Västerbottens regemente. Danius fick majors grad 1950, placerades 1952 vid Arméstaben och därefter i reservstat 1955. År 1962 fick han avsked och inträdde som reserv vid Bohusläns regemente. Han utnämndes till överstelöjtnant år 1972.

Som en förlängning av denna karriär gav han ut böckerna Att försvara Sverige – några synpunkter till tjänst för studier och undervisning (1947), Svenskt motstånd och dess förutsättningar (1952), Samhället och försvaret – återblick på svensk försvarspolitik 1809–1955 (1956) och Data och dokument ur försvarsfrågans historia (1958).

Lärare
Danius blev filosofie magister 1933, var adjunkt och tjänstgjorde vid Viggbyholmsskolan i Täby som modersmålslärare

Familj
Han gifte sig 1935 med Karin Hallengren (1905–1960), med vilken han fick två barn: Kristina (född 1936) och Lars (född 1938). Åren 1961–1966 var han gift med författaren Anna Wahlgren (1942–2022), med vilken han fick två döttrar: litteraturvetaren Sara Danius (1962–2019) och Nina Danius (född 1963).

Bibliografi i urval
1947 – Att försvara Sverige – några synpunkter till tjänst för studier och undervisning, med förord av Ruben Wagnsson
1952 – Svenskt motstånd och dess förutsättningar
1956 – Samhället och försvaret – återblick på svensk försvarspolitik 1809-1955, inledning av Ruben Wagnsson
1958 – Data och dokument ur försvarsfrågans historia

Referenser

Externa länkar
Lars Danius på Libris

Svenska militärer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Dalarna
Författare från Falun
Militärer från Falun
Födda 1907
Avlidna 1996
Män
Carl Laemmle

Carl Laemmle, ursprungligen Karl Lämmle, född 17 januari 1867 i Laupheim, Württemberg, Tyskland, död 24 september 1939 i Los Angeles, Kalifornien, var en tyskfödd amerikansk filmproducent och filmstudiochef, grundare av Universal Studios.

Biografi
Laemmle föddes i en judisk familj och emigrerade till USA 1884. Han hade en rad olika arbeten innan han blev bokhållare för ett företag i Oshkosh, Wisconsin. 1906 öppnade han en nickelodeonbiograf i Chicago och snart drev han ett filmdistributionsbolag. Vid den tiden kontrollerades filmindustrin av Motion Picture Patents Company (även känt som Edison Trust), men Laemmle och andra trotsade monopolet. 1909 grundade Laemmle filmbolaget Independent Motion Picture Company (IMP). Den första film han producerade var Hiawatha (1909). 1910 marknadsförde Laemmle skådespelerskan Florence Lawrence, som liksom andra filmskådespelare tidigare varit till namnet okända för publiken. Att använda en skådespelares namn i marknadsföring var nytt och Lawrence har kallats för världens första filmstjärna.

1912 gick IMP ihop med några andra bolag till Universal Film Manufacturing Company. Runt denna tid flyttade Laemmle och andra oberoende filmproducenter sin verksamhet från New York till områden kring Hollywood i Kalifornien. 1915 öppnade Universal sin nya stora filmstudio Universal Studios Hollywood i Universal City. Där producerade man bland annat ett stort antal westernfilmer. Filmstudion var också öppen för turister att besöka. Under 1920-talet producerade Universal bland annat skräckfilmer med Lon Chaney. En av de drivande producenterna var Irving Thalberg, som dock sedan lockades över av Louis B. Mayer till MGM. 

Laemmle var känd för sin nepotism (med Ogden Nashs ord, “Uncle Carl Laemmle has a very large faemmle.”; bland de mer kända av Laemmles släktingar är William Wyler) och gjorde sin son, Carl Laemmle, Jr till produktionschef på Universal. Den yngre Laemmle producerade bland annat Show Boat (1929), Broadway, (1929) och På västfronten intet nytt (1930), varav den sistnämnda belönades med en Oscar för bästa film. Han producerade också Universals populära skräckfilmer, såsom Frankenstein, Dracula (båda 1931), Mumien vaknar (1932) och Den osynlige mannen (1933). Efter att ha tvingats låna pengar till den kostsamma produktionen Teaterbåten (1936) förlorade Laemmle och hans son Universal till sina fordringsägare, Standard Capital. 

Under 1930-talet hjälpte han hundratals judar från Tyskland emigrera till USA och försökte också rädda flyktingarna på M/S St. Louis.

Laemmle dog 1939 i Los Angeles av en hjärtattack.

Källor
Allan Ellenberger, Universal Studios, the Laemmle years, 1912—1936…
Nancy Gondo, Carl Laemmle Opened Universal Studios Vs. Long Odds, Investor's Business Daily
Udo Bayer, Carl Laemmle

Referenser

Externa länkar

Amerikanska filmproducenter
Födda 1867
Avlidna 1939
Personer från Baden-Württemberg
Män
Hester Bateman

Hester Bateman, född Needham 1708, död 1794, var en berömd engelsk silversmed. Hon var aktiv från 1761, och bedrev ett silversmideri med sina söner John och Peter i London från 1774 till 1790. Hennes arbeten är märkt med initialerna HB.

Källor 
 

Personer inom Englands näringsliv under 1700-talet
Brittiska smeder
Avlidna 1794
Födda 1708
Kvinnor
Silversmeder
Konsthantverkare under 1700-talet
Charles Constant Wilfred Kilian

Charles Constant Wilfred Kilian, född 1862, död 1925, var en fransk geolog.

Kilian blev professor vid universitetet i Grenoble och var en framstående medarbetare vid Frankrikes geologiska kartverk. Kilian ägnade sig åt Frankrikes geologi och stratigrafi, bland annat Mont Lure (Basses Alpes) och den övre juran och nedre kritan i sydöstra Frankrike.

Källor 
 

Födda 1862
Avlidna 1925
Män
Franska geologer
Floral art

Floral art är en konstart där man använder växtmaterial och blommor för att skapa tilltalande och balanserade kompositioner. Bevis på förfinad floristisk verksamhet har hittats långt tillbaka i tiden i det forntida Egypten.

Se även 
Blomsterbukett
Trädgårdskonst

Referenser

Externa länkar 

Konst
Torkel (runristare)

Torkel (Þorkell ) hette en runristare som var verksam i Östergötland på 1000-talet. De runstenar som bär hans signatur eller är attribuerade till honom står alla i trakten kring Skänninge i landskapets västra del. Torkel är en av mycket få runristare i det relativt runstensrika Östergötland som låtit signera en del av sina verk, och som vi därför har namnet på. Ristarsignaturer på runstenar är betydligt vanligare i landskapen kring Mälaren. Torkels runstenar tillhör stilgrupperingarna Pr1 (Ög 81, Ög 83) och Rak (Ög 82, Ög 84, Ög 165). Den förra innebär att runslingan är utformad som en drake vars huvud ses från sidan, i profil. I den senare stilen saknas djurornamentik; runslingan avslutas med öppna ändar eller av raka streck. Kors finns på stenarna Ög 77 och Ög 81. På Ög 81 och Ög 165 är delar av inskrifterna avfattade på vers. Minst två av stenarna, Ög 83 och Ög 165, berättar om medlemmar av samma familj: Toste och hans närmaste. Erik Brate har argumenterat för att också personerna på Ög 81 har haft band till Tostes familj.

Signerade stenar

Torkel har ristat den omfattande inskriften på Ög 81, Högbystenen, som står i Högby socken, och som ofta anses vara Östergötlands främsta runsten efter Rökstenen. Högbystenens inskrift avslutas med "Torkel ristade". Samma sak gäller för Ög 165 i centrala Skänninge. På Ög 83 börjar inskriften med "Torkel ristade" eller "Torkel reste". På grund av skador går det inte att fastställa vilket verbet varit. Här har alltså Torkel själv velat hedra en död person. Det antas att han också har utfört ristandet även i detta fall. Också på den försvunna men från bilder kända Ög 84 †, Högby socken, uppträder Torkel som resare, där tillsammans med en Helga, och även denna inskrift antas vara ristad av honom.

Attribuerade stenar
Ög 77 i Hovs socken och Ög 82 i Högby socken brukar med utgångspunkt från ornamentala likheter med Ög 81 också antas vara verk av Torkel. På Ög 77 är en likhet med Ög 81 också den lite ovanliga och ålderdomliga form som m-runorna har: Bistavarna förenas i toppen och bildar på så sätt en ring. På Torkels övriga stenar saknas m-runor.

Se även
Lista över runristare

Källor

Runristare
Personer i Sverige under 1000-talet
Svenska konstnärer under 1000-talet
Personer i Sverige födda i Italien

Till personer i Sverige födda i Italien räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Italien. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2021 i Sverige sammanlagt cirka 14 800 personer födda i Italien. 2019 bodde det i Sverige sammanlagt 26 467 personer som antingen själva var födda i Italien eller hade minst en förälder som var det.

Historik

Italienare i Sverige har i större utsträckning funnits sedan 1940-talets andra hälft, även om traditionen har gamla anor. Redan under 1500-talet överflyttade italienare till Sverige om än i mindre utsträckning. Bland överflyttade italienare märks adelsmannen Antonio de Palm.

Det var i april månad 1947 som Italien och Sverige skrev på ett avtal, och några månader senare anlände flera italienska arbetare till Sverige, för arbete på Kockums i Malmö, SKF i Göteborg och ASEA i Västerås. Under 1950-talet rekryterades hundratals verkstadsarbetare från Turin till den militära flygplansproduktionen vid Saab i Linköping, framför allt tillverkningen av J29 "Tunnan".

Första italienska föreningen i Sverige bildades 1948, och 1960 bildades Federazione delle Associazioni Italiane in Svezia.

Den 31 december 2015 fanns 8 553 personer i Sverige med italienskt medborgarskap.

Demografisk överblick

Åldersfördelning 
Åldersfördelningen bland personer födda i Italien boende i Sverige. Siffror från SCB enligt den 31 december 2015:

0–14 år: 1 245 (11,6 %)
15–64 år: 7 271 (67,5 %)
65 år och äldre: 2 253 (20,9 %)

Svenskar med italiensk bakgrund 
Den 31 december 2014 fanns 7 964 personer födda i Sverige med italiensk bakgrund eller ursprung (enligt Statistiska centralbyråns definition):

Personer födda i Sverige med båda föräldrarna födda i Italien: 932
Personer födda i Sverige med fadern född i Italien och modern i ett annat utländskt land: 1 280
Personer födda i Sverige med modern född i Italien och fadern i ett annat utländskt land: 552
Personer födda i Sverige med fadern född i Italien och modern i Sverige: 7 196
Personer födda i Sverige med modern född i Italien och fadern i Sverige: 1 834
Den 31 december 2015 fanns 10 769 personer i Sverige som var födda i Italien, varav 6 778 män (62,9 %) och 3 991 kvinnor (37,1 %). Motsvarande siffra för den 31 december 2000 var 6 337, varav 4 282 män (67,6 %) och 2 055 kvinnor (32,4 %).

Historisk utveckling

Se även 
 Italiens ambassad i Stockholm
 Italienska kulturinstitutet i Stockholm
 Relationer mellan Italien och Sverige
Italiensk immigration till Sverige

Referenser

Noter

Italien
Relationer mellan Italien och Sverige
Sverige