kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Steen Jørgensen Brahe

Steen Jørgensen Brahe, född den 28 augusti 1623 på Hagenskov, död den 26 februari 1677, var en dansk adelsman, äldste son till Jørgen Steensen Brahe.

År 1640 sändes han utomlands för studier och skrev samma år in sig vid universitetet i Leiden. Efter hemkomsten fick han av sin far herrgården Knudstrup i Skåne och gifte sig därefter den 6 september 1646 med Sophie Rosenkrantz, en dotter till den lärde Holger Rosenkrantz. År 1653 blev han antagen som ryttmästare vid ett skånskt kompani av det nyupprättade nationell rytteriet, men fick redan 1657 avsked från denna post. Under Nordiska krigen tog han på nytt tjänst och sändes 1658 med en liten styrka till Lolland, där han dock endast kom i tid för att ta del i Nakskovs ovärdiga kapitulation. Då kriget åter bröt ut, gjorde han under hela Köpenhamns belägring tjänst som generalkrigskommissarie.

År 1661 var han bland de adelsmän, som förseglade suveränitetsakten. Efter freden fick han liksom sina i Skåne bosatta ståndsbröder välja mellan att antingen lämna sitt jordagods eller att, i varje fall till en viss grad, ansluta sig till den nya tingens ordning. Han verkar ha valt det sistnämnda; men hans hjärta klappade dock för hans gamla fädernesland, och då Skånska kriget utbröt, anslöt han sig liksom flertalet av sina landsmän, höga och låga, till den danska saken och deltog som överste och partiledare med heder i kriget, men dog redan innan dess slut i Kristianstad. I hans gravskrift heter det, att han var amtmand över Assens och Hindsgavl Amter, men det har inte lyckats att finna någon utnämning av honom till detta uppdrag.

Källor

Noter

Födda 1623
Avlidna 1677
Skånska godsägare under 1600-talet
Personer från Fyn
Steen Jörgensen
DBL
Män
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Steen Brahe (olika betydelser)

Steen Brahe kan syfta på flera personer:

 Steen Ottesen Brahe (1547-1620),  danskt riksråd
 Steen Jørgensen Brahe (1623-1677), dansk överste
Marshmallowexperimentet vid Stanfords universitet

Marshmallowexperimentet vid Stanfords universitet  var en studie i fördröjd tillfredsställelse, genomfört 1972 av psykologen Walter Mischel vid Stanford University. En marshmallow erbjöds de fyraåriga barn som deltog i studien. Ledaren för försöket berättade för barnet att om hon eller han kunde motstå att direkt äta den erbjöds han eller hon istället två. Forskarna analyserade hur länge varje barn kunde motstå frestelsen att äta marshmallowen och om detta korrelerade med barnens framtida framgång.  Originalstudien vid Stanford har citerats över 400 gånger.

Bilder från experimentet visar att barnen bland annat blundar, sparkar på bordet framför sig och tuggar på sitt hår för att motstå frestelsen. I genomsnitt kunde ett fyraårigt barn inte hålla sig längre än tre minuter innan det åt upp sin marshmallow. Vissa barn åt upp den direkt när ledaren för försöket lämnade rummet och en tredjedel av fyraåringarna lyckades motstå frestelsen och fick därför en extra marshmallow av försöksledaren. Experimentet syftade först till att testa barns strategier gällande självkontroll men påvisade en hävdad korrelation mellan barnens handlande i detta experiment och deras framtida framgång. Ett uppföljande experiment gjordes därför ungefär ett decennium senare av Mischel. Experimentet hävdas visa att det fanns ett starkt samband mellan barnens förmåga till tålamod och deras framgång i skolan, vilka problem de hade i hemmet samt hur de klarade av stress och hanterade vänskap. En ytterligare studie, drygt trettio år senare, visade att de barn som inte kunde vänta vid fyra års ålder senare i större utsträckning led av fetma och hade problem med droger.

Andra studier om barn och tålamod 
Senare studier visar på ett möjligt samband mellan möjligheten att kunna vänta och att prestera väl på intelligenstester. Forskning tyder även på att personer med tålamod har mer aktivitet i prefrontala cortex.  Det verkar dock inte vara fallet att vissa är födda med egenskapen tålamod, utan snarare lyckas fokusera sin uppmärksamhet på annat än den frestelse som ligger direkt framför dem. Den prefrontala cortexen, vårt arbetsminne, kan vara extra viktigt i detta fall då det hjälper oss att fokusera på vår uppgift även vid distraktion.

Att ha tålamod tycks ha betydelse för hur länge man utbildar sig och hur det går på arbetsmarknaden, visar en studie från IFAU gjord på svenska data. 12 000 sjätteklassare som var födda 1953 svarade på en enkät om de ville ha 100 kronor direkt eller 1 000 kronor om fem år. När barnen blivit vuxna visar det sig att det gått bättre för de tålmodiga barnen som valt den större summan. De hade bättre betyg, bättre resultat på det militära mönstringsprovet, bättre hälsa och bättre ekonomi samt längre utbildning. Det finns även ett samband mellan att vara otålig och att ha övervikt vid mönstringen.

Referenser

1972 i USA
Vetenskapsåret 1972
Vetenskap i USA
Psykologi
Stanford University
Psykologiska experiment
Thyge Axelsen Brahe (hovman)

Thyge Axelsen Brahe, född den 1 januari 1593, död den 22 augusti 1640, var en dansk adelsman och godsägare.
 
Thyge Axelsen Brahe föddes på Odensegaard, där hans far, Axel Ottesen Brahe, då var lensmand. År 1615 blev han hovjunkare, men tog tre år därefter avsked från hovet för att äkta den 17-åriga Birgitte Brock, dotter till den bekante dagboksförfattaren Eske Brock. Bröllopet stod den 6 september 1618, och året efter förlänades Brahe med Skive Len, som han 1632 utbytte mot Tryggevælde. Birgitte dog den 4 augusti 1639, och hennes död väckte stort uppseende, i det den ansågs bero på en oriktig behandling från den inblandade läkarens sida, varför också Brahe sedan väckte åtal mot denne, men på andras förbön lät han åter saken falla. Birgitte efterlämnade ett sällsynt vackert eftermäle som en ovanligt from, godhjärtad kvinna, till vars ros det bland annat må framhävas, att hon på Mattrup lät inrätta en skola för böndernas barn. Hennes make överlevde endast en kort tid sin hustru, ty han dog året efter under en vistelse på Vedtofte.

Han skall ha haft utpräglat sinne för vetenskapliga sysselsättningar och särskilt ha delat sin store farbrors och namnes lust till astronomin; det var han, som föranledde, att den lärde Ole Worm utgav sin förklaring över den kända runstenen på Tryggevælde. Däremot var Brahe en mindre framstående hushållare, och trots att han hade ärvt betydande gods, nämligen Tosterup och Gundestrup i Skåne efter sin fars släkt, Mattrup på Jylland och Eskebjerg och Vedtofte på Fyn efter modern, Kirsten Hardenberg, samt Vemmetofte på Själland och kanske Alnarp, Ellinge och Örtofta i Skåne efter sin svärfar, så att hans jordagods gav upp emot 3000 tunnor hartkorn i avkastning, undgick han dock inte den ekonomiska ruin, som på den tiden hemsökte den långt övervägande delen av hans ståndsbröder. Lättsinniga löften för släkt och vänner ödelade hans villkor så grundligt, att det vid hans död fanns en skuld på 360 000 kronor. En del av arvingarna ville därför avsäga sig arvet och skulden, andra däremit inte, och därav föranleddes ett skandalöst uppträde vid hans jordafärd i Sankt Knuts kyrka i Odense.

Källor

Noter

Födda 1593
Avlidna 1640
Danska hovmän
Danska länsherrar
Skånska godsägare under 1600-talet
Danska godsägare under 1600-talet
Personer från Fyn
Thyge Axelsen 02
DBL
Män
Trångsund (pendeltågsstation)

Trångsund är en station på Stockholms pendeltågsnät, belägen i kommundelen Trångsund inom Huddinge kommun på Nynäsbanan 18,1 km från Stockholm C. Stationen har en mittplattform med en biljetthall. Trångsund har cirka 2 200 påstigande per dygn (2015).

Historik
En hållplats öppnades här av Stockholm-Nynäs Järnväg år 1901. Efter SL:s övertagande av lokaltrafiken inom länet och inrättandet av pendeltågstrafik på banan utplacerades 1973 en enkel spärrkur på plattformen. En modernare stationsanläggning byggdes 1986. Den fick dock rivas redan efter några år då utbyggnad av dubbelspår påbörjades. Den nuvarande anläggningen togs i bruk i augusti 1995.

Bilder

Referenser

 

 

Byggnader och anläggningar i Huddinge kommun
Järnvägsstationer i Stockholms län
Trångsund (kommundel)
Järnvägsstationer invigda 1901
Järnvägsstationer invigda 1995
1901 i Sverige
1995 i Sverige
Schloss Rantzau

Schloss Rantzau är en herrgård och ett gods i Schleswig-Holstein, Tyskland. Anläggningen är belägen i samhället Rantzau mitt emellan Plön och Eutin. Slottet har sitt namn efter ätten Rantzau, en stor holsteinsk adelssläkt, känd sedan 1200-talet. Mellan åren 1740 och 1751 ägdes slottet av Adolf Fredrik (sedermera Sveriges konung 1751-1771). Slottet, ursprungligen uppfört i renässansstil och under Adolf Fredrik ombyggt i barockstil, fick sitt nuvarande utseende genom en större ombyggnad under åren 1845 till 1847. Idag är slottet starkt förfallet och kan varken beträdas eller besiktigas.

Historik

Herrgården uppfördes i renässansens stil efter 1590 på initiativ av Henrik Rantzau. En bevarad stentavla med inskription från år 1593 påminner om det.  Under Heinrich Rantzau upplevde anläggningen en kort blomstringstid. Efter Heinrich Ranzaus död år 1598 övergick egendomen till bland andra Fredrik III av Holstein-Gottorp. Under 1600-talet ägdes slottet huvudsakligen av Rantzaus Breitenburgska linje.  

På 1700-talet konfiskerades slottet av Fredrik IV av Danmark, som i sin tur sålde det år 1728 till  Heinrich Reventlow av danska ätten Reventlow. Men redan 1740 tillträdde en ny ägare, dåvarande furstbiskopen av Eutin, Adolf Fredrik (sedermera Sveriges konung 1751-1771). Han lät bygga om det ursprungliga renässansslottet till en U-formad anläggning i barockstil. 

Efter att Adolf Fredrik utsetts till Sveriges konung 1751 sålde han godset till sin hovmarskalk, som i sin tur sålde det år 1761 till sin granne greve  Heinrich Christoph von Baudissin. Slottet med sina ägor stannade sedan fram till 1965 i familjen Baudissins ägo.

Nutid
Efter andra världskriget fungerade slottet och sidobyggnader som flyktingförläggning. År 1965 uppdelades  godset och slottet varvid slottet såldes till familjen Majerholz. Familjen inrättade en hotellverksamhet, som idag inte längre existerar. År 2009 tillträdde en ny ägare som avlägsnade cirka 90 procent av den historiska inredningen. För närvarande (2012) står anläggningen tom. I ett expertutlåtande beställt av nuvarande ägaren i juni 2011 konstateras bland annat att byggnadens bärande strukturer är kraftigt angripna av träförstörande svampar och insekter samt uppvisar omfattande fuktskador. Byggnaden kan varken beträdas eller besiktigas. Trädgårdsanläggningen, som ursprungligen var gestaltat i barock, har i stor utsträckning lämnats åt sitt öde och håller på att tas över av naturen.

Bilder

Källor

Externa länkar

Slott i Schleswig-Holstein
Herrgårdar i Tyskland
Andrias scheuchzeri

Andrias scheuchzeri är en utdöd art jättesalamandrar som levde under tertiär, för omkring 5-20 miljoner år sedan.

Fossil av Andrias scheuchzeri har påträffats i Baden. Johann Jakob Scheuchzer beskrev 1726 fossil av salamandern och tolkade dessa som "kvarlevorna av en i syndafloden ömkligen omkommen människa" och beskrev som Homo diluvii testis.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Stjärtgroddjur
Nikolaj Fedorenko

Nikolaj Trofimovitj Fedorenko (), född den 9 november 1912 i Pjatigorsk, Kejsardömet Ryssland, död den 2 oktober 2000, var en sovjetisk diplomat och sinolog.

Biografi
Fedorenko hade examen från Moskvas institut för orientaliska studier, 1937, och 1954 erhöll han rang av befullmäktigad ambassadör för Sovjetunionen.

År 1955–1958 var han vice utrikesminister, och sedan sovjetisk ambassadör i Japan 1958–1962, där han efterträdde Ivan Tevosian. Åren 1963–1968 var han Sovjetunionens permanente delegat i FN och sovjetisk representant i FN:s säkerhetsråd. 

Fedorenko fick professors titel 1953 och var efter 1968 verksam vid sovjetiska vetenskapsakademins Asieninstitut samt under åren 1970–1988 chefredaktör för en tidskrift för utländsk litteratur.

Utmärkelser
Fedorenko har skrivit ett flertal verk om kinesisk historia och japansk kultur samt kinesisk klassisk och modern litteratur. Han blev hedersmedlem i Tokyos sinelogiska institut 1961 och hedersledamot av florentinska Konsthögskolan 1975. Två gånger tilldelades han Leninorden och fick fyra andra ordnar samt ett stort antal medaljer.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Noter

Födda 1912
Avlidna 2000
Män
Ryska professorer
Ryska diplomater
Johan Skjoldborg

Johan Martinus Nielsen Skjoldborg, född 27 april 1861 i Øsløs vid Thisted, död 22 februari 1936 i Løgstør, var en dansk författare.

Biografi
Han föddes i Øsløs och gick först i handelsskola i Nibe och utbildade sig därefter till lärare på seminariet i Ranum där han utexaminerades 1881. Då Skjoldborg fyllt 22 år gifte han sig  med lärarinnan Mariane Dorothea Nielsen som avled 1900. Två år därefter gifte han om sig med Louise Abenth. Deras samliv har skildrats av Johannes Buchholtz i boken "Vanda Venzel".

Bibliografi 
 1893: I Skyggen (noveller)
 1896: En Stridsmand (roman)
 En stridsman (översättning av Gunnar Furuland, Geber, 1927)
 1899: Kragehuset (roman)
 1900: Almue (noveller)
 1901: Wolle Krogh (drama)
 1902: Gyldholm (roman)
 Gyldholm : arbetareroman (översättning Ernst Lundquist, Geber, 1903)
 1904: Bjærregaarden (roman)
 Bjerregården (översättning Ernst Lundquist, Geber, 1904)
 1906: Sara (roman)
 1908: Søfuglen (roman)
 1909: Ensomme folk (noveller)
 1911: Gennem De Forenede Stater i Amerika (reseskildring)
 1911: Ideale Magter (drama, senare filmatiserat med titlarna Niels Pind og hans dreng (1941) och Sønnen fra Amerika (1957))
 1912: Per Holt (roman)
 1913: Himmerlandsbroen (noveller)
 1914: Mikkel Larsens Drenge (drama)
 1914: Spillemandens Hjemkomst (roman)
 1915: Dynæs Digte (lyrik)
 1917: Nye Mænd (roman)
 1920: Jens Jacobs Sønner (roman)
 1921-1922: Præsten i Løgum (roman)
 1923: Skyer og Solglimt (novellsamling)
 1927: Mulm og Gry (novellsamling)
 1925: Slægten (drama)
 1928: Lene (roman)
 1931: Dybe Strømme (novellsamling)
 1933: Kristine i Strandgaarden og andre Fortællinger (novellsamling)
 1940: Familien i Korshuset (noveller)
 1943: Min Mindebog. Brandommens Dage (memoarer)
 1949: Kræn i Kragheden og andre noveller (noveller)

Utmärkelser 
1934 uppsattes en staty av författaren i Mølleparken vid Århus Folkebibliotek med inskriptionen: Johan Skjoldborg, Husmændendes Digter. Du kendte vort Liv og forstod det.

Flera gator och vägar i Danmark har uppkallats efter Johan Skjoldborg: Johan Skjoldborg vej i Bredsten, Johan Skjoldborgs vej i Aalborg, Horsens, Skanderborg och Sønderborg samt Skjoldborgs Alle i Søborg i Gladsaxe kommun.

Referenser
Gjesing, Knud Bjarne. Johan Skjoldborg. I: Gads danske forfatterleksikon. side 592-594. Redigeret af: Klaus P. Mortensen og Søren Schou. 2. udg. Gads forlag, 2003.

Externa länkar 
 Sange i Wikisource
 Verk av Johan Skjoldborg på Google Books
 Johan Skjoldborg på Gravsted.dk

Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1861
Avlidna 1936
Män
Personer från Thisteds kommun
Weissenhaus

Weissenhaus (på tyska Gut Weißenhaus) är en herrgård och ett gods i Kreis Ostholstein i Schleswig Holstein, Tyskland. Anläggningen som består av flera byggnader med bland annat Schloss Weissenhaus är belägen vid Weissenhäuser Strand intill Östersjön. Slottet och dess byggnader samt parken genomgick en grundlig renovering under åren 2006 till 2012. År 2013 öppnas Weissenhaus som en spainrättning och konferensanläggning.

Historik

Weissenhaus grundades på 1600-talet som ett självständig gods och fanns sedan omväxlande i familjerna Rantzaus och Pogwischs ägo. År 1739 förvärvades egendomen av familjen von Platen som nyttjade det som sommarvistelse. År 1741 anlades en barockträdgård och efter 1830 blev Weissenhaus familjen von Platens ständiga säte. 1895 brann slottet ner, men återuppbyggdes i neobarock och fick då sitt nuvarande utseende.

Nutid
Efter andra världskriget avvecklades lantbruket och slottet nyttjades dels som flyktingförläggning och senare som skola, galleri och som semesterlägenheter. År 2005 köptes godset av företagaren Jan Henric Buettner från Hamburg som inledde en omfattande renovering och restaurering av fastighetsbeståndet och parken. För år 2013 planeras en nyinvigning av anläggningen som består av ett 30-tal byggnader på ett 75 hektar stort område.

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats

Bränder i Tyskland
Byggnader och anläggningar i Schleswig-Holstein
Bränder 1895
Herrgårdar i Tyskland
Moa Neuman

Moa Maria Neuman, född 1981, är en svensk politiker och tidigare ordförande för Sveriges förenade studentkårer. Neuman är för närvarande ordförande för s-kvinnor i Stockholm och arbetar på Handelsanställdas förbund. 

Moa Neuman är uppvuxen i Leksand och har tidigare studerat etnologi vid Göteborgs universitet. Under studietiden var hon bland annat vice ordförande för Göteborgs universitets studentkårer samt ordförande för Göteborgs Förenade Studentkårer.

Referenser 

Levande personer
Svenska socialdemokrater
Födda 1981
Kvinnor
Louis Andriessen

Louis Andriessen, född 6 juni 1939 i Utrecht, död 1 juli 2021 i Weesp i Noord-Holland, var en nederländsk tonsättare.

Andriessen studerade bland annat för sin far, tonsättaren Hendrik Andriessen och Luciano Berio. Andriessen försökte i sina kompositioner återvända till musikens grunder, ofta med ett radikalt resultat. Andriessen betraktar själv Igor Stravinskij som sin främsta förebild, men även Johann Sebastian Bach och Wolfgang Amadeus Mozart ser han som viktiga influenser. I sin Volkslied (1971) utgick Andriessen från den nederländska nationalsången, som ton för ton omvandlas till "Internationalen". I De Matirie lät han skalor, ackord och klanger bygga upp kompositionen, medan stråkvartetten Facing Death (1991) utgick från Charlie Parkers musik. Även operan Rosa (1994) hör till Andriessens mer kända verk.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Noter

Nederländska klassiska kompositörer
Födda 1939
Avlidna 2021     
Män
Dëshirë

"Dëshirë" (svenska: önskan) är en låt på albanska framförd av sångerskan Rosela Gjylbegu.

Med låten deltog Gjylbegu i Albaniens uttagning till Eurovision Song Contest 2013, Festivali i Këngës 51. Låten är skriven av Endrit Mumajesi och komponerad av Endrit Shani. Gjylbegu framförde låten i den första semifinalen, 20 december 2012 och tog sig därifrån vidare till finalen den 22 december. Genom bedriften har Gjylbegu tagit sig till finalen alla gånger hon deltagit i Festivali i Këngës (totalt 5). Som bäst har hon slutat på en andra plats i finalen (år 2006 med "Pa ty, pa mua").

Referenser

Externa länkar 
Dëshirë på Youtube.

Albanska sånger
Sånger 2012
Bidrag till Festivali i Këngës 51
Albanskspråkiga sånger
Carlo Piaggia

Carlo Piaggia, född den 4 januari 1827, död den 17 januari 1882 i Afrika, var en italiensk Afrikaresande.

Piaggia begav sig ung till Alexandria som hantverkare och 1856 till Khartoum, där han anställdes i handelsföretag. År 1860 medföljde han Antinori på dennes resa till Gasellflodens område. År 1863 beredde han sig tillfälle att besöka azandefolket, hos vilket dittills ingen europé uppehållit sig. På hemvägen stannade han nära ett år (maj 1864-mars 1865) bland mandengaerna i Tombo. Sedan 1871 genomströvade han, under utövande av åtskilliga hantverk, Abessinien, gallaernas land och kusttrakterna vid Röda havet samt följde 1876 den italienske ingenjörofficeren Romolo Gessi till Nilsjöarnas område, varvid han närmare utforskade Somersetfloden. Han gjorde därefter en resa till Godjam, i Abessinien, samt slog sig, efter ett kort besök i Italien, åter ned i Khartoum. Sina viktigaste forskningsresor beskrev han i arbetet Dell' arrivo fra i Niam Niam e del soggiorno sul lago Tzana (1877). Hans etnografiska samlingar förvärvades av etnografiska museet i Berlin.

Källor 

 

Födda 1827
Avlidna 1882

Italienska upptäcktsresande
Afrikaforskare
Personer i Italien under 1800-talet
Män
Alfred Aetheling

Alfred Aetheling, död 1036, var en av  kung Ethelred II:s åtta sönder. Han och brodern Edvard Bekännaren var söner till Ethelreds andra maka Emma av Normandie.

Belägringen av London
Danskar belägrade London 1013 och Ethelred flydde till Normandie, där familjen fick beskydd av Emmas bror Rikard II av Normandie. Ethelred återfick tronen 1014, men familjen blev kvar i Normandie. Ethelred avled 1016 och England erövrades av Knut den store samma år och Emma gifte om sig med honom.

Återkomsten till England
Knut den store avled 1035 och arvtagarna till tidigare anglosaxiska stormän försökte återinsätta Huset Wessex på Englands tron. Alfred Aetheling landsteg i Sussex och försökte ta sig till London. Han blev dock förrådd och tillfångatagen av Godwin, earl av Wessex. Alfreds ögon petades ut och han avled kort därefter.

Anfäder

Källor
Den här artikeln är, helt eller delvis, en översättning från Wikipedia, där anges följande källor:

Avlidna 1036
Engelska prinsar
Födda okänt år
Män
Stygge Krumpen

Stygge Krumpen, född omkring 1485, död 21 januari 1551, var dansk biskop av Børglums stift. Han var bror till Otto Krumpen.

Stygge Krumpen hörde till de hetsigaste av den gamla katolska hierarkins män, var 1523 en av ledarna i upproret mot Kristian II och 1533 motståndare till Kristian III:s val till kung. 1536–42 satt han fängslad, och blev slutligen länsman på Asmildkloster vid Viborg.

Källor 
 

Danska biskopar
Födda 1480-talet
Avlidna 1551
Män
Svensk uppslagsbok
Philip Holst Cappelen

Philip Holst-Cappelen, född André Simjak 2 december 1965, död 19 juli 2018 i Härnösand,  var en norsk svindlare och kidnappare. Han bytte namn flera gånger, däribland till Andre Christian Wilhelmsen och Philip Sigval Bergersen.. Han hade dock inga släktband med de i Norge inflytelserika familjerna Cappelen, Holst, Wilhelmsen eller Bergesen.

Han dömdes 1986 till 8 års fängelse för kidnappning av Peter Christoffersen, dansk direktör för Baltica. Han krävde 13 miljoner i lösensumma. Efter att det fängelsestraffet var avtjänat fortsatte han att begå nya brott, 1998 dömdes han för id-stölder och bedrägeri för åttonde gången.

Han efterlystes via Interpol och efter ett år på rymmen greps han på Köpenhamns flygplats Kastrup, där han utgav sig för att vara Cubus-direktören Marius Varner Han dömdes 2002 till 4 1/2 års fängelse, och 21 miljoner i ersättning, för 120 brott, bland annat grova bedrägerier. Han rymde under sin första permission från lågsäkerhetsanstalten  Bastøy fängelse på Horten, men avtjänade sedan straffet. På Bastøy knöt han kontakter med andra kriminella, som han senare begick brott med.
 
Han svindlade av miljardären  Jan Haudemann-Andersen 1,1 miljoner norska kronor 2007, genom att förfalska hans pass. Han greps året därpå i Oslo. 

I mars 2010 blev Holst-Cappelen och 15 andra, däribland flera som han träffat på Bastøy-fängelset. Ligan, som kom att kallas "Plastic fantastic-ligan" hade lyckats ta ut 12,2 miljoner norska kronor från flera offer. Polisen menade att Holst-Cappelen var ligans ledare. Det kriminella nätverket ska med falska körkort, pass och bankkort tömt konton, som tillhörde Norges rikaste. Under perioden 2006–200 ska 65 bankkunder ha drabbats, de flesta kunder i Den norske Bank. Rättegången pågick till julen 2010, utan  Holst-Cappelen närvarande. I samband med detta polisanmäldes han för att ha lejt en mördare för att döda en av de medåtalande.

Han har varit verksam i Sverige, där han varit hjärnan bakom kidnappningar i Stockholm och Göteborg i en liga som kom att kallas "Lyxligan". År 2011 greps Holst-Cappelen i Spanien, utlämnades till Sverige och dömdes till 18 års fängelse för bland annat människorov och grovt rån.

19 juli 2018 avled han efter att ha hungerstrejkat i sin cell på Saltvik-anstalten i Härnösand.

Referenser

Norska brottslingar
Bedragare
Födda 1965
Män
Avlidna 2018