kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Taxus mairei

Taxus mairei är en barrväxtart som först beskrevs av Albert Marie Victor Lemée och Joseph-Henri Léveillé, och fick sitt nu gällande namn av Shiu Ying Hu och Tung Shui Liu. Taxus mairei ingår i släktet idegranar och familjen idegransväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer glest fördelad i sydöstra Kina samt på Taiwan. Den växer i låglandet och i bergstrakter mellan 100 och 3500 meter över havet. Taxus mairei ingår bland annat i barrskogar, i blandskogar och i buskskogar. Den är vanligast i områden med kalkstensgrund där de ursprungliga skogarna ersattes med öppnare skogar eller låg växtlighet. I dessa områden kan Taxus mairei hittas längre bort från vattenansamlingar. I skogarna förekommer den oftare nära vattendrag.

Användningsområden uppskattas vara lika som för Taxus wallichiana eller andra idegranar. Träet används som byggmaterial och extrakt från saven är ett botemedel mot cancer. Kvistar och barr kokas ibland för att framställa te eller vin. Därför behövs en särskild behandling på grund av växtens giftighet.

Det intensiva bruket av arten medför en markant minskning av beståndet. Några populationer kan ha minskad med 50 procent under de senaste 100 åren (räknad från 2013). Hela beståndet uppskattas året 2013 vara en miljon individer varav cirka 20 procent är gamla träd. IUCN listar Taxus mairei som sårbar (VU).

Källor

Externa länkar 

Idegranar
mairei
Pseudotaxus chienii

Pseudotaxus chienii är en barrväxtart som först beskrevs av Wan Chun Cheng, och fick sitt nu gällande namn av Wan Chun Cheng. Pseudotaxus chienii är ensam i släktet Pseudotaxus som ingår i familjen idegransväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Kina. Utbredningsområdet sträcker sig över norra Fujian, norra Guangdong, Hunan, sydvästra Jiangxi och sydvästra Zhejiang. De flesta exemplaren växer i den sistnämnda provinsen. Pseudotaxus chienii hittas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 700 och 1500 meter över havet. Arten ingår i olika städsegröna och lövfällande skogar. Klimatet i regionen är kyligt till tempererat med en årsnederbörd på 1800 till 2000 mm. Ofta förekommer djupt hängande moln eller dimma i regionen.

Högre träd som växer i samma skogar är ofta Schima argentea och Castanopsis eyrei, vilket kan medföra att Pseudotaxus chienii befinner sig i skugga. Arten hittas även tillsammans med Schima superba, med arter av lönnsläktet och med Rhododendron simiarum. Detta barrträd tappar sina barr före vintern.

Arten har redan under historisk tid varit sällsynt. Dessutom minskade beståndet i samband med skogsavverkningar. Många exemplar är små och liknar buskar. Deras frön har problem att utvecklas i täta skogar. I regionen inrättades några naturreservat. Flera exemplar odlas i botaniska trädgårdar. Enligt uppskattningar minskade hela beståndet under de gångna 90 åren (räknat från 2013) med 30 procent. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Idegransväxter
chienii
Austrotaxus spicata

Austrotaxus spicata är en barrväxtart som beskrevs av R. H. Compton. Austrotaxus spicata är ensam i släktet Austrotaxus som ingår i familjen idegransväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten växer i centrala och nordöstra delen av Grande Terre som är huvudön i Nya Kaledonien. Den hittas i regioner som ligger 400 till 1350 meter över havet. Austrotaxus spicata är ett av de mindre träden i fuktiga skogar. Trädet växer ofta på mark som är rik på syra.

Klimatförändringar kan resultera i extrema väderförhållanden och bränder. Där trädet växer inrättades några mindre skyddszoner. På grund av ett begränsat utbredningsområde och en liten population är Austrotaxus spicata känslig för olika hot. Än så länge har beståndet inte minskat. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Idegransväxter
spicata
Hermann Kunz

Louis Hermann Kunz, född 1847, död 1905, var en tysk militär och författare.

Kunz inträdde i armén 1865, deltog i tyska enhetskriget och fransk-tyska kriget, och erhöll avsked som major 1888. Han ägnade sig därefter huvudsakligen åt militär författarverksamhet och har bland annat utgett Kriegsgeschichtliche Beispiele aus dem deutsch-französischen Krige von 1870-71 (1897-1904) och Taktische Beispiele aus den Kriegen der neuesten Zeit 1880-1900 (3 band, 1901-02).

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Tyska militärer
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1847
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
George Frederik Kunz

George Frederik Kunz (1856–1932) var en amerikansk mineralog och ädelstensexpert.

Kunz blev 1879 anställd som sakkunnig hos juvelerarfirman Tiffany & Co. och var 1883-1909 avdelningschef för ädelstenar och prydnadsstenar vid USA:s geologiska undersökning. Kunz tog initiativet till införandet av den metriska karatvikten. Bland hans mångs skrifter märks Gems and precious stones of North America (1890), The curious lore of precious stones (1913) samt Magic of jewels and charms (1915).

Källor 
 

Amerikanska mineraloger
Födda 1856
Avlidna 1932
Män
Altia

Altia är en statligt ägd finländsk tillverkare och distributör av framför allt spritdrycker. Altia bildades 1999 från Alkos produktions- och importverksamheter. Altia har verksamhet i Finland, Sverige, Norge, Danmark, Estland och Lettland, och produktionsanläggningar i Koskenkorva och Rajamäki i Finland, i Tabasalu i Estland, i Svendborg i Danmark samt i Matfors, Sundsvalls kommun, Sverige.

Altia hade 2011 en omsättning på 525 miljoner euro och 1178 anställda.

I september 2020 meddelade bolaget att det skall fusioneras med norska Arcus till ett nytt bolag, Anora Group, som skall noteras på Helsingforsbörsen. Finska staten kommer att äga 19,4 procent av det nya bolaget. Finska staten var största ägare i Altia och kommer att bli näststörsta ägare i Anora Group, efter Stein Hagens Canica.

Historia

Finsk verksamhet före Altia
Sprit- och jästfabriken i Rajamäki startade 1888, och började producera olika alkoholhaltiga drycker 1932. Koskenkorva-varumärket tillkom 1953.

Altia-tiden
1999 bildades Altia genom att produktions- och importverksamheterna skiljdes från Alko. 2005 gick Altia ihop med Scandinavian Beverage Group. Ytterligare företagsköp i Lettland och Danmark skedde 2006–2007. 2010 köptes ett antal svenska varumärken från Pernod Ricard med ursprung i svenska Vin & Sprit, som Pernod Ricard hade köpt 2007. I köpet ingick bland annat Blossa glögg, Explorer Vodka och brännvinsslagen O.P. Anderson Aquavit och Skåne Akvavit.

Altia listades på Helsingforsbörsen 2018, men finska staten fortsatte som största ägare fram till fusionen med Arcus 2020. Arcus har sin bakgrund i norska Vinmonopolet, liksom Altia har sin i Alko, privatiserades 2003 och börslistades 2016.

Källor

Externa länkar
Altias webbplats

Finländska livsmedelsföretag
Finländska företag med statligt ägande
Fritzøehus

Fritzøehus är ett slott i Larviks kommun i Vestfold fylke i södra Norge. Boytan uppgår till 2 302 kvadratmeter och antalet rum till 72. Detta gör det till Norges största privatägda slott.

Slottet 
Fritzøehus har medeltida anor och benämndes ursprungligen Fresjegodset. Det tillhörde från 1671 det då upprättade grevskapet Larvik och ätten Gyldenløve. Grevskapet upplöstes 1821 och från 1835 har godset tillhört släkten Treschow. 

Nuvarande slottsbyggnad uppfördes av järnverksägare Michael Treschow mellan 1863 och 1865 i italiensk nyrenässans, efter ritningar av den danskfödde arkitekten Jacob Wilhelm Nordan. Michaels son Frederik Wilhelm Treschow utvidgade slottet i två omgångar under 1880- och 1890-talet. Förre ägaren Mille-Marie Treschow (1954–2018) var den sjätte generationen i familjen Treschow som huserade på Fritzøehus. Hennes arvingar äger nu slottet.

Slottsparken och övriga omgivningar 
Slottet omges av en 170 hektar stor park som anlades i samband med byggnationen, Fritzøehus landskapsvernområde. Den är landets största bokskog och där hålls såväl dovhjort som mufflonfår. I parken ligger även ägarfamiljens begravningsplats.

Fritzøehus är ett av Norges största gods med en total areal på omkring 55 000 hektar, till största delen skog. Till godset har hört en rad industrier såsom vattenkraftverk, sågverk, ett nu nedlagt järnverk, trävaruhandel, stenbrott, med mera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Larviks kommun
Slott i Norge
1865 i Norge
Arkitekturåret 1865
Aqua Alsietina

Aqua Alsietina var den första av två västliga akvedukter i Rom. Den byggdes omkring 2 f.Kr. under kejsar Augustus och kallades därför också Aqua Augusta. Den var Transtibers enda vattenkälla.

Akvedukten fick sitt vatten huvudsakligen från en sjö strax norr om Rom kallad Alsietinus Lacus, som är en smal sjö i södra Etrurien numera kallad Lago di Martignano. En del vatten togs också från Lacus Sabatinus numera kallad Lago di Bracciano. Akvedukten var ungefär 32,8 kilometer lång och vilade på 358 bågar.

Vattnet var inte drickbart och Augustus använde det för att fylla sin naumachia i Trastevere. Här hade sedan Augustus och allmänheten fingerade sjöslag.

En stenskärva med inskription påträffades 1887 nära Via Claudia. Det torde vara enda skrivna beviset för dess existens.

Externa länkar 
 Aqua Alsietina
Ruiner

Akvedukter i Rom
David Pirner

David Anthony "Dave" Pirner, född 16 april 1964 i Green Bay, Wisconsin är en amerikansk låtskrivare och sångare. David Pirner är kanske mest känd som frontfigur i bandet Soul Asylum (bildades 1983). Bandet fick en hitlåt "Runaway Train" som släpptes 1993.

Pirner flyttade till Minneapolis i Minnesota då han var 17 år. Han lärde sig att spela trummor. Som 20-åring började Pirner sin karriär som trummis med ett punkband som het Loud Fast Rules, tillsammans med Karl Mueller (basgitarr) och Dan Murphy (gitarr). När Pirner bytte till att sjunga och spela rytmgitarr, gick Pat Morley med på trummor. Morley ersattes senare av Grant Young, och bandet bytte namn till Soul Asylum. Efter att ha turnerat i USA i ett antal år samlade de en kultföljd av fans, men nådde inte riktigt kommersiell framgång. Pirner var då bandets låtskrivare och han producerade albumet The Coup De Grace, av det Minneapolis-baserade metalbandet The Coup de Grace 1990.

Soul Asylum uppnådde kommersiell framgång och synlighet på MTV och VH1 med singeln "Runaway Train" från 1993, följt av ytterligare en hitlåt, "Black Gold"; båda från bandets album Grave Dancers Union. När Soul Asylum växte i popularitet sågs Pirner gästande på album i olika genrer, inklusive artister som Paul Westerberg, Jason Karaban, Mike Watt, The Autumn Defense och Victoria Williams. Hans vilda utseende och blonda dreadlocks gjorde intryck på både fans och kritiker, vilket gjorde Pirner lätt att känna igen och associera bandet med grungescenen.

2002 släppte Pirner sitt första soloalbum med titeln Faces & Names på skivbolaget Ultimatum Music. Han bidrog också med gästsång på låten "Chillout Tent" i The Hold Steadys studioalbum Boys and Girls in America från 2006.

Pirner bidrog på spåret "Whole World Watching" av Within Temptation på deras album från 2013, Hydra.

Referenser

Externa länkar

Minnesota Historical Society: Soul Asylum
Intervju på Pods & Sods

Amerikanska rocksångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska trumpetare
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocktrummisar
Amerikanska musikproducenter
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Personer från Green Bay, Wisconsin
Födda 1964
Levande personer
Män
Män kan inte våldtas

Män kan inte våldtas är en roman skriven 1975 av den finlandssvenska författaren Märta Tikkanen. Romanen publicerades mitt i en våldtäktsdebatt. Det var denna bok som blev Tikkanens genombrott som författare. Boken filmatiserades 1978 av Jörn Donner under samma titel.

Handling 
Romanen handlar om bibliotekarien Tova Randers som en kväll blir våldtagen av mannen Martti Wester. Istället  för att polisanmäla händelsen bestämmer sig Tova för att hämnas. Hon tänker förödmjuka Martti på samma sätt som hon själv blev förödmjukad – våldtäkt. Men till skillnad från Martti tänker Tova polisanmäla sig själv och rakryggad stå för vad hon har gjort.

Personer 
 Tova Randers är romanens huvudperson. Tova är en frånskild tvåbarnsmamma och bibliotekarie. Tova har ensam vårdnad över sina två söner. Tova fyller 40 år i början av romanen.
 Mick Randers är Tovas och Jons andra son. Han är 14 år när händelserna äger rum.
 Martti Wester driver ramverkstaden Oy Wester Ab.
 Kari arbetar på "aftis" (kvällsgymnasium).
 Jon Randers var tidigare gift med Tova, och de har tillsammans sönerna Jockum och Mick. Vid skilsmässan fick Tova vårdnaden över barnen. De hälsar på sin pappa under helger och lov.
 Jockum Randers är 16 år och Tovas äldste son tillsammans med Jon.

Miljö 
Romanen utspelar sig i Tölö i Helsingfors. Detta är några av de geografiska benämningarna i boken:

 Hesperiagatan 30 – Tova Randers bostad
 Stenhuggaregatan 5B 5 trappor – Martti Westers bostad
 Smedsplan
 Robertsgatan
 Runebergsgatan – anekdot i boken om Bjarne som fick ett sällträ (bollträ i brännboll) i huvudet
 Lilla Robertsgatan 8 – Oy Wester Ab Ram & Spegel
 Georgsgatan – anekdot från Tovas barndom
 Skillnadsbacken – platsen för Tova & Jons första gräl
 Fredriksgatan – gata som Tova undviker på väg hem från Oy Wester Ab
 Mannerheimvägen – gata Tova går istället för Fredriksgatan
 Aftis
 Helsingfors stadsbibliotek – Tovas arbetsplats
 Bangatan – närmaste polisstationen från Marttis lägenhet

Referenser 

Helsingfors i skönlitteratur
Skönlitteratur 1975
Svenskspråkig skönlitteratur
Romaner som blivit film
Elimkyrkan, Stockholm

Elimkyrkan var en frikyrka på Storgatan 26 på Östermalm i Stockholm, tillhörande Evangeliska Frikyrkan och Equmeniakyrkan.

År 1884 bildades Stockholms femte baptistförsamling med 73 medlemmar. Efter att till en början ha sammanträtt i hemmen samt i hyrda lokaler på Östermalm byggdes 1898 en kyrka i kvarteret Lindormen, i korsningen av Storgatan och Styrmansgatan. Kyrkobyggnaden som invigdes den 29 maj 1898 fick namnet Elimkapellet. Den ritades av Victor Dorph och Anders Gustaf Forsberg. Kyrkosalen som rymde 486 personer var inrymd två trappor upp. Där löpte en läktare löper runt rummets tre sidor. Ett stort rundbågigt fönster bakom orgeln vetter mot Storgatan. I fonden bakom predikstolen fanns en hög absid med himmelsblå kupa med en Kristusbild av Berndt Sörenson.

Församlingen sammanslogs 1990 samman med Birka frikyrkoförsamling och bildade Elimförsamlingen. 

2012 fattades beslutet att sälja kyrkan på Östermalm, för att under 2013 flytta verksamheten till den större Salemkyrkan på Södermalm som församlingen köpte samma år. Fastighetsbolaget som köpte kyrkan för 43 miljoner planerar att bygga om den till ett så kallat townhouse.

Hösten 2015 förvärvades fastigheten av Zlatan Ibrahimović som privatperson. Tidningen Fastighetsvärlden uppgav i oktober 2015 köpeskillingen till 110 miljoner kronor.

Referenser

Externa länkar
www.elimkyrkan.org - församlingens webbplats

Svenska EFK-församlingar
Svenska equmeniaförsamlingar
Tidigare kyrkobyggnader i Sverige
Byggnader och anläggningar på Östermalm
Kyrkobyggnader invigda 1898
Kyrkobyggnader i Stockholms innerstad
1898 i Sverige
Vayres

Vayres kan syfta på följande orter i Frankrike:

 Vayres, Gironde, i departementet Gironde
 Vayres, Haute-Vienne, i departementet Haute-Vienne
 Vayres-sur-Essonne, i departementet Essonne
Signehög och Norrmannebo

Signehög och Norrmannebo är sedan 2015 en av SCB avgränsad och namnsatt tätort på gränsen mellan Kungälvs och Lilla Edets kommun. Den omfattar bebyggelse i orterna Signehög och Norrmannebo belägna nära Göta älv, knappt två mil nordost om Kungälv.

Befolkningsutveckling

Källor 

Orter i Kungälvs kommun
Orter i Lilla Edets kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Ulriksdal (pendeltågsstation)

Ulriksdal är en station på Stockholms pendeltågsnät. Den är belägen 7,1 km från Stockholm C i stadsdelen Järva inom Solna kommun, på grenen mot Märsta. Stationen i sin nuvarande utformning togs i bruk år 1990 och har en plattform med biljetthall på plattformen med entré från en gångtunnel. Antalet påstigande en genomsnittlig vintervardag beräknas till 3 600 (2015).

Historik
Den ursprungliga stationen öppnades år 1866 då Norra stambanan invigdes. (Delen räknas som en del av Ostkustbanan.), då med namnet Järva. namnet byttes mot Ulriksdal år 1921. 1919 hade Ulriksdals hästkapplöpningsbana öppnats i anslutning till stationen. Dessutom förekom förväxlingar med stationsnamn som Järna och Järle.  Osäkerhet om befolkningsutvecklingen i området gjorde att stationen endast genomgick smärre förändringar i samband med att pendeltågstrafik i SL-regi startade 1968. Det gamla stationshuset brandskadades 1979 och revs i början av 1980. Inte förrän 1990, sedan banan byggts ut till fyra spår, kunde en modern pendeltågsstation med gångtunnel tas i bruk i augusti.

Tidigare fanns en nedgång/uppgång på södra sidan mot Ritorp, denna togs bort för att den var för rostig. Solna stad lovade att en ny nedgång/uppgång till plattformen skulle byggas. Detta löfte har ännu inte infriats trots en markant ökning av bostäder i området.

Strax norr om Ulriksdals station utgick den så kallade Krutbanan från 1941 till slutet av 1980-talet. Det var en 3 km lång hemlig bibana, för militära ändamål, som grenade av västerut.

Galleri

Referenser

 

 

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Järnvägsstationer i Stockholms län
Järva
Järnvägsstationer invigda 1866
Järnvägsstationer invigda 1990
1866 i Sverige
1990 i Sverige
Saint-Sylvestre

Saint-Sylvestre, Saint Sylvestre eller St. Silvester kan syfta på:

 Silvester I – påve och katolskt helgon som gett namn till orterna Saint-Sylvestre

Geografi

Frankrike 

 Saint-Sylvestre, Ardèche, departementet Ardèche i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, 
 Saint-Sylvestre, Haute-Savoie, departementet Haute-Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, 
 Saint-Sylvestre, Haute-Vienne, departementet Haute-Vienne i regionen Nouvelle-Aquitaine, 
 Saint-Sylvestre-Cappel, departementet Nord i regionen Hauts-de-France, 
 Saint-Sylvestre-de-Cormeilles, departementet Eure i regionen Normandie, 
 Saint-Sylvestre-Pragoulin, departementet Puy-de-Dôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, 
 Saint-Sylvestre-sur-Lot, departementet Lot-et-Garonne i regionen Nouvelle-Aquitaine,

Se även
 Saint-Sylvestre-Cappel – i departementet Nord

Kanada 

 Saint-Sylvestre (kommun), Québec, Chaudière-Appalaches,

Schweiz 

St. Silvester (kommun i Schweiz) – i distriktet Sense District och kantonen Fribourg
 St. Silvester – ort

Robotskapade Kanadaförgreningar
Germanisering

Germanisering avser att genom till exempel språk och kultur förtyska geografiska områden som tidigare inte varit tyska. Denna expansion skedde under medeltiden österut från tysktalande områden till områden bebodda av slaviska folk. Exempelvis Mecklenburg, Pommern, Brandenburg, och Ostpreussen. I östra Tyskland lever fortfarande en minoritet av slaviska sorber som en rest av befolkningsgrupper som germaniserats och assimilerats med tyska befolkningar. Begreppet kallas på tyska för ostsiedlung, och innebar att dessa områden långsamt germaniserades. Spår av slaviska bosättningar hittar man inte sällan på kartbilden, som i vissa områden av nuvarande Tyskland domineras av slavisktklingande namn. Några exempel på tidigare slaviska ortsnamn är Güstrow, Berlin, Sassnitz, Bad Doberan.

Under nazismen 
I ett tal kort efter maktövertagandet år 1933 talade Adolf Hitler om Tysklands framtida erövring av livsrum i öster och germaniseringen av slaviska stater. Det kom att innebära bortförande av exempelvis polska barn, likvidation av intelligentian i ockuperade länder, men även geografiska namnbyten och deportering av dessa områdens befolkning. Ett exempel är norra Slovenien, där en stor del av den slovenska befolkningen sändes till arbetsläger under andra världskriget, och området tillfördes det österrikiska området Steiermark. Etniska tyskar från södra Slovenien flyttades norrut då denna del tillföll den fascistiska lydstaten Kroatien.

Referenser 
 

Tysklands historia
Polens historia
Rysslands historia
Saint-Savin

Saint-Savin kan syfta på följande orter i Frankrike:

 Saint-Savin, Gironde
 Saint-Savin, Hautes-Pyrénées
 Saint-Savin, Isère
 Saint-Savin, Vienne
Lee Aaron

Lee Aaron, född 21 juli 1962 i Belleville, Ontario, är en kanadensisk rock- och jazzsångerska. Hon är känd för hårdrockslåtar från 1980- och 90-talet, som "Metal Queen", "Watcha Do to My Body" och "Some Girls Do".

Biografi 
Lee Aaron föddes i Ontario, och när hon var runt 5 år började hon sjunga i olika skolmusikaler. När hon var 15 år gick hon med i sitt första band, där hon spelade saxofon, keyboard och sjöng. 1982 kom hennes debutalbum, The Lee Aaron Project. Två år senare släpptes albumet Metal Queen. Under inspelningen av albumet gick gitarristen John Albani med i hennes grupp, och de två blev ett starkt låtskrivarpar som höll ihop i 11 år. Hon fick störst kommersiell framgång med albumet Bodyrock 1989. Aaron släppte några album under sitt eget skivbolag, Hip Chick Music, innan hon började testa jazz och blues 1997. Lee Aaron framför numera båda jazz och rock, och  efter 30 år i musikbranschen gjorde hon sitt första uppträdande i Sverige vid 2011 års upplaga av Sweden Rock Festival.

Diskografi 

 1985 – Call of the Wild

 (DVD)

Referenser

Externa länkar 

 www.leeaaron.com

Kanadensiska jazzsångare
Kanadensiska rocksångare
Kanadensiska låtskrivare
Kanadensiska musiker under 1900-talet
Kanadensiska musiker under 2000-talet
Musiker från Ontario
Personer från Belleville, Ontario
Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
Might and Delight

Might & Delight är en svensk spelutvecklare baserad i Stockholm som utvecklat plattformsspelet PID och Shelter.

Ludografi

Galleri

Referenser

Externa länkar 

SVD recenserar PID
Might & Delights webbplats

Svenska datorspelsföretag
Företag bildade 2010
Företag i Stockholms kommun
Peter Taylor (fotbollstränare)

Peter Thomas Taylor, född  28 juli 1928, död 10 april 1990, var en engelsk fotbollsmålvakt och tränare. Taylor är framförallt känd för det framgångsrika samarbetet med Brian Clough i flera engelska klubbar. 

Taylor spelade i Nottingham Forest och Coventry City innan han kom till Middlesbrough där han var förstemålvakt under sex år. Han började som tränare i Burton Albion FC innan han blev assistent till Brian Clough i Hartlepool United, Derby County och Brighton & Hove Albion. 1974-1976 var han själv tränare för Brighton innan han återigen blev assisterande till Clough, nu i Nottingham Forest fram till 1982. Taylor och Clough ledde bland annat Derby till klubbens första ligaseger 1972 och Nottingham till dess dito 1978 samt två raka segrar i Europacupen för mästarlag 1979-1980.

Källor

Födda 1928
Tränare i Burton Albion FC
Spelare i Coventry City FC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i Port Vale FC
Spelare i Burton Albion FC
Engelska fotbollstränare
Tränare i Derby County FC
Tränare i Brighton & Hove Albion FC
Tränare i Nottingham Forest FC
Engelska fotbollsmålvakter
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Män
Avlidna 1990
Personer från Nottingham
Aeaea

Aeaea är ett släkte av fjärilar. Aeaea ingår i familjen fransmalar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Fransmalar
Aeaea
Aeaea dulcedo

Aeaea dulcedo är en fjärilsart som beskrevs av Hodges 1964. Aeaea dulcedo ingår i släktet Aeaea och familjen fransmalar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Fransmalar
dulcedo
Aeaea extensa

Aeaea extensa är en fjärilsart som beskrevs av Braun 1919. Aeaea extensa ingår i släktet Aeaea och familjen fransmalar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Fransmalar
extensa
Aeaea juvantis

Aeaea juvantis är en fjärilsart som beskrevs av Hodges 1964. Aeaea juvantis ingår i släktet Aeaea och familjen fransmalar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Fransmalar
juvantis
Aeaea ostryaeella

Aeaea ostryaeella är en fjärilsart som beskrevs av Victor Toucey Chambers 1874. Aeaea ostryaeella ingår i släktet Aeaea och familjen fransmalar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Fransmalar
ostryaeella