kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pincoyastormsvala

Pincoyastormsvala (Oceanites pincoyae) är en nyligen beskriven fågelart i familjen sydstormsvalor som förekommer vid Chiles kust i Sydamerika.

Utbredning och systematik 
Arten beskrevs så sent som 2013 och har bara observerats i vattnen nära ön Chiloé vid Reloncavisundet och Chacaokanalen vid Chiles kust. Den upptäcktes först 2009 i bukten Seno Reloncavi söder om staden Puerto Montt i södra Chile. I februari 2011 anordnade ornitologen Peter Harrison en expedition till havsområdet utanför Puerto Montt och under fyra dagar observerades över 1500 individer.

Utseende 
Pincoyastormsvala är svartvit och upplevs i fält som ett mellanting av havslöpare och maoristormsvala. Den har helvit gump och dess ljusa övre och undre vingtäckare är en tydlig karaktär. I flykten sticker dess fötter ut bakom stjärten.

Levnadssätt  
Arten är endast känd från observationer på havet och utifrån två exemplar insamlade inåt landet i El Bolson, Argentina. Det har föreslagits att den är stannfågel i området och häckar antingen på öar och havsklippor eller möjligen inåt landet. Den födosöker från havsytan eller i flykten och kan göra korta dyk som är en till tre sekunder korta. Den kan också röra sig över havsytan som en mus med stängda vingar.

Status 
IUCN har inte gett arten någon hotstatus eftersom det råder kunskapsbrist kring populationens storlek och utvecklingstrend.

Namn 
Pincoya är en mytisk vacker havsnymf som symboliserar havets fruktbarhet, hjälper sjömän i sjönöd och dansar på vågorna för att visa på bra eller dålig fisktillgång.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Sydstormsvalor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Chile
4:e teatern

Fjärde Teatern är en professionell fri teatergrupp i Västerås, startad i Stockholm 1984. 1988 flyttade gruppen till Västerås och har sedan år 2000 en egen scen i kulturhuset Culturen. Under gruppens år i Stockholm låg dess kontor och repetitionslokaler vid Odenplan och gruppen var en av initiativtagarna till scenen Fri Scen på Skeppsholmen. Redan från början riktade gruppen sig mot barn och ungdomar och gruppen turnerade relativt mycket. Efter några år fick gruppen ett erbjudande om lokaler och verksamhetsbidrag från kulturnämnden i Västerås, något som kan ha föranletts av gruppens återkommande besök i Västmanland. Gruppen är ansluten till intresseorganisationen Teatercentrum. Av Statens kulturråd har gruppen fått årliga bidrag på runt en miljon kronor. Även om gruppen från början ansökte om ett treårigt bidrag så var det först 2005 detta beviljades, efter några år med ettåriga bidrag. Gruppen får också bidrag från Västerås Stad och Västmanlands läns landsting.

Källor

Kultur i Västerås
Teatergrupper i Sverige
Mindre kaninpunggrävling

Mindre kaninpunggrävling (Macrotis leucura) var ett däggdjur som levde i Australien. Den dog ut i mitten av 1900-talet.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden leucos (vit) och oura (svans).

Beskrivning 

Djuret nådde en kroppslängd (huvud och bål) av 20 till 27 cm, en svanslängd av 12 till 17 cm och en vikt mellan 310 och 430 gram. Pälsen på ovansidan hade främst en grå färg med skuggor av brun eller blå. Undersidan var mera vitaktig. Liksom den större kaninpunggrävlingen hade arten en hårtofs vid bakre delen av svansen men den yttersta spetsen var naken. Svansen hos den mindre kaninpunggrävlingen var nästan helt vit, ibland fanns en grå strimma vid ovansidan av svansroten.

Angående levnadssättet fanns troligen inga skillnader mellan båda kaninpunggrävlingar. Mindre kaninpunggrävling var aktiv på natten och var allätare. Födan utgjordes bland annat av insekter som myror och termiter, av frön och frukter samt av mindre gnagare.

Arten levde i Australiens centrala öknar samt i torra gräsmarker med några glest fördelade träd och buskar.

Utrotning 

Det antas att arten utrotades av introducerade fiender som rävar och tamkatter. Troligen påverkade även införda konkurrenter som kaniner och landskapets omvandling med hjälp av svedjebruk beståndets utveckling. Den sista individen som vetenskapen känner till hittades 1931. Enligt obekräftade berättelser av aboriginer levde några exemplar fram till 1960-talet.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker’s Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Grävlingpungdjur
Guerrilla Girls

Guerrilla Girls är en amerikansk grupp av kvinnliga konstnärer.

Guerilla Girls bildades 1985 av en grupp anonyma feministister som en protest mot konstutställningen "An International Survey of Recent Paintings and Scuplture" på Museum of Modern Art i New York. Konstnärerna reagerade mot att, av utställningens 169 konstnärer, endast 17 var kvinnor. Förutom kampen för kvinnliga konstnärer var gruppen också engagerad mot etnisk diskriminering i konstvärlden.

Medlemmarna tog namn av döda kvinnliga konstnärer och bar gorillamasker för att dölja sina identiteter och rikta fokus mot det politiska syftet. Guerrilla Girls bestod av närmare 100 kvinnor mellan 1985 och 2000 som bland annat tryckte upp affischer, utförde performanceuppträdanden, skrev böcker och startade projekt för att upplysa om och göra feminism till något modernt och tilltalande.

Efter 2000 splittrades gruppen i tre delar, men fortfarande under det gemensamma namnet Guerrilla Girls:

Guerrilla Girls Inc. fortsatte att arbeta med satir, böcker och visuella medier med målet att göra feminism till något socialt accepterat i samhället. De turnerar fortfarande med projekt om film, populärkultur, politik och konst.

Guerrilla Girls On Tour, Inc. är en turnerande teatergrupp grundad av tre av Guerrilla Girls tidigare medlemmar. Gruppen skriver pjäser och utför performancekonst som gestaltar kvinnors historiska situation och kamp. Man belyser särskilt skillnader för kvinnor av olika etnicitet.

GuerrillaGirlsBroadBand, Inc. grundades av en av originalskaparna av Geurilla Girls och fyra andra medlemmar. Gruppen ägnar sig åt att organisera protester av olika slag och kämpar mot sexism, rasism och sociala orättvisor.

Källor 
Guerrilla Girls webbplats, läst 2014-05-22
Artikel i The NewYorker 30 maj 2005, läst 2014-05-22

Noter 

Organisationer bildade 1985
Feminism i USA
Konst
Olle Strandberg (konstnär och sjöbefäl)

Olof "Olle" Jörgen Sten Strandberg, född 16 oktober 1938 i Stockholm, död 21 oktober 2000 i Stockholm, var en svensk sjökapten, målare, tecknare och grafiker.

Han var son till litteraturhistorikern och författaren Olle Strandberg. Olle Strandberg var utbildad på reklamlinjen på  Konstfackskolan i Stockholm där han lärde känna Kaj Engdahl och Bengt Grandin. Tillsammans köpte de 1963 den tremastade skutan Meta som de inredde till ateljé och utställningslokal. Med fartyget turnerade man längs den svenska kusten och Göta kanal där man arrangerade konstutställningar längs vägen. De hyrde även ut fartyget för reklamändamål och filminspelningar, exempelvis tv-inspelningen av Pippi Långstrump går ombord (1969), filmerna Utvandrarna, Skattkammarön (med Orson Welles). I filmerna agerade Strandberg statist och hade ibland mindre roller. Separat ställde han bland annat ut ett par gånger på Galleri Pictura i Stockholm och han medverkade i Liljevalchs Stockholmssalonger. Hans tidiga konst består av burleska motiv med bisarra monster och där hans målning Naken bankdirektör framför syrenbuske uppmärksammades och väckte debatt. På 1960-talet hade han flera framgångsrika utställningar på gallerier i Stockholm. Efter ett karriärbyte gick han till sjöss, sedermera som utbildat sjöbefäl. Han var en välkänd profil i kretsarna kring träbåtar och kajlivet i Stockholm och på Åland. Han var en av dem som under 1990-talet tog initiativ till bygget av en brigg i Stockholm, det fartyg som nu heter briggen Tre Kronor af Stockholm och har kronprinsessan Victoria som gudmor.

I oktober 2000 omkom han genom drunkning i en årlig regatta på Åland.

Referenser

Anmärkningar

Noter

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 277, Allhems Förlag, Malmö. 

Födda 1938
Avlidna 2000
Män
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska sjökaptener
Harry Månsus

Erik Harry Månsus, född 2 maj 1941, är en svensk baptistpastor. Han kom att bli den mest kände svenska ekoteologen på 1900-talet och har också haft stort intresse för fredsrörelsen och för Anonyma alkoholister. 

Månsus läste teologi vid det baptistiska seminariet i Rüschlicon i Schweiz, och återvände till Sverige där han blev lärare vid Betelseminariet. På 1980-talet gick han med i tolvstegsprogrammet, som etisk rådgivare på ett behandlingshem enligt "Minnesotamodellen". 

1991 startade Månsus Brommadialogen, som ville verka för dialog mellan kristendom och alternativ andlighet, också kallad "New Age". Denna dialog blev kontroversiell inom frikyrkligheten, då man menade att Månsus hade blivit alltför nyandligt influerad. Dock hade han alltid en kritisk distans till New Age-rörelsen.  

Skapelseandligheten strömmar genom alla Månsus böcker, och han har många anknytningspunkter till Matthew Fox och hans "Creation spirituality". Men det är inte Fox som gett Månsus mest i detta, det är istället en judisk rabbin, Michael Lerner. Det judiska draget är starkt hos Månsus, och skiljer honom från den mera nyandligt inriktade Fox. 

Månsus odlade ett rikt internationellt kontaktnät, politiskt med bl.a. Ronald J. Sider och Jim Wallis, religiöst med Tommy Hellsten och Keith J. Miller. Howard Clinebell blev också en viktig influens med sitt wellbeing-tänkande.

Bibliografi
1983 – Shalom Jord!
1986 – Vägen hem. Om livets ursprung, mening och mål.
1988 – Arvet som glöder. Om väckelse och liv i Norden.
1989 – Hem i kosmos. Om livsmod, humanism och jordens framtid.
1996 – Den kosmiska katedralen
2001 – Livet har en framtid. Om livsmod och befriande andlighet
2003 – Vägen hem och resan vidare
2008 - Min resa (självbiografi)
2021 - Sången om livet - Om pilgrimsfolket och jordens framtid

Källor
Harry Månsus hemsida

Födda 1941
Män
Levande personer
Svenska pastorer
Personligheter inom svensk baptism
Svenska författare inom kristen litteratur
Leopold Fuckel

Karl Wilhelm Gottlieb Leopold Fuckel, född den 3 februari 1821, död den 8 maj 1876, var en tysk botanist. 
Fuckel, som ursprungligen var apotekare, inlade förtjänst om svamparnas kännedom och författade bland annat Symbolæ mycologicæ (1869-75).

Källor 

  

Födda 1821
Avlidna 1876 

Tyska mykologer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Män
Tyska apotekare
Personer från Hessen
Valentin Rose

Valentin Rose kan syfta på:

* Valentin Rose den äldre (1736–1771), tysk apotekare
 Valentin Rose den yngre (1762–1807), tysk apotekare
 Valentin Rose (1829–1916), tysk klassisk filolog
Jangir Maddadi

Jangir Hugo Maddadi, född 8 april 1979 i Iran, är en svensk möbeldesigner, bosatt i Kalmar. Han har kurdisk bakgrund.  

Maddadi gick ut designutbildningen vid Högskolan i Kalmar i Pukeberg 2004. Han driver företaget Jangir Maddadi Design Bureau sedan 2005. år 2010 erhöll designern pris från Internationella Företagarföreningen i Sverige - i kategorin "Nystart", vilket delades ut av kung Carl XVI Gustaf.

Bland Maddadis produkter finns den cirkelformade bänkserien Union som tillverkas i glasfiberarmerad plast eller betong. Den har sålts världen runt till bland annat Arlanda flygplats, varuhuset Harrods i London och förekommer även i filmen Men in Black 3. 

Idag arbetar Jangir Maddadi främst från sin hemstad Kalmar men även i Stockholm, Milano och Miami.

Källor

Externa länkar 
 Jangir Maddadi Design Bureaus hemsida
Samarbetspartner: Gaptec Finish

Män
Svenska formgivare
Kurder i Sverige
Födda 1979
Levande personer
Privat skatteindrivning

Privat skatteindrivning avser system där det inte är statsmakten som organiserar och ansvarar för indrivningen av skatter av olika slag, utan att dessa uppgifter privatiserats, det vill säga sköts av privata entreprenörer. Detta har prövats i ett flertal länder genom historien, bland annat i Sverige.

Sverige 
Under 1600-talets inledande decennier förändrades Sverige i många avseenden. Från att i huvudsak ha varit ett fattigt bondeland kom landet att genom flera krig i på kontinenten, men också i Norden och Ryssland, att bli betraktad som en europeisk stormakt. En av krigarkungarna var Gustav II Adolf, som besteg tronen 1611. Under hans regim gjordes under åren runt 1620 en dramatisk omläggning av det svenska skattesystemet genom att indrivningen lades ut på entreprenad. Privata intressenter köpte sig rätten att driva in skatt och allmogens skatter blev därmed i praktiken dessa enskilda köpmäns egendom. Systemet verkade inledningsvis fungera bra. Skatteuppbörden tycktes bli effektivare och därmed öka kronans intäkter. Detta var viktigt för kronan eftersom Sverige vid den tiden deltog i 30-åriga kriget, och därför behövde en väl rustad stående arme, vilket var kostsamt. Efter hand visade sig dock privatiseringen ha svagheter och efter omkring 15 år avskaffades det. Bakgrunden till privatiseringen var att statsförvaltningen hade haft problem med skatteindrivningen sedan slutet av 1500-talet. Fogdarna som skulle sköta detta klarade sällan av att leverera skatterna i rätt tid, ofta blev de försenade i flera år. Under 1610-talet gav statsmakten större befogenheter till ståthållarna på de kungliga slotten att kontrollera indrivningarna, men huvudansvaret för denna granskning låg fortfarande på kammaren i Stockholm.

Referenser

Källor 
 Hallenberg, Mats Statsmakt till salu. Arrendesystemet och privatiseringen av skatteuppbörden i det svenska riket 1618-1635. Nordic Academic Press 2008 Recension 

Skatter
North Walsham

North Walsham är en stad och en civil parish i North Norfolk, Norfolk, England. Orten hade  invånare. (2001)

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Civil parishes i Norfolk
Yip Chun

Ip Chun (förenklad kinesiska: 叶 准, traditionell kinesiska: 叶 准, pinyin: Ye Zhǔn, född 25 juli 1924), även stavat som Yip Chun eller Yip jun, är en kinesisk Wing Chun kampkonstutövare. Han är den äldste sonen av Yip Man (Ip Man).

Härstamning 
Sifu till Yip Chun: Yip Man

Exempel på intruktörer som är certifierade av Yip Chun:

Peter Yeung (Sweden Stockholm)
Colin Ward (UK)
Michael Tse (UK)
Shaun Rawcliffe (UK)
Terence Yip Pui (US)
Chau Keung Lee (Canada)
Dean Jones (South Africa)
Prof.Dr.Brandon Chan (Malaysia)
Ken Lau (Singapore)
Felix Leong Cheok Son (Australia)
Leung Chung Wai (Hongkong)

Enligt officiella hemsidan för alla certifierade representanter av stormästaren Yip Chun: http://www.sosofever.com/ipchun/lineage.php?type=sifu

Se även 
Wing Chun

Referenser 
http://www.ipchun.net Officiella web sida från Hongkong med Genealogy Book
www.ipchun.org av Shuan Rawcliffe i UK
Sifu Peter Yeung (WCAA Sweden) Officiell Wing Chun Sifu i Sverige direkt under Ip Chun

Kinesiska kampsportare
WP:Projekt Kina
Personer från Foshan
Födda 1924
Levande personer
Män
Weston Longville

Weston Longville är en by och en civil parish i Broadland, Norfolk, England. Orten hade 303 invånare. (2001)

Referenser

Externa länkar 
 http://www.norfolkchurches.co.uk/westonlongville/westonlongville.htm

Orter i Norfolk
Civil parishes i Norfolk
Wood Dalling

Wood Dalling är en by och en civil parish i Broadland, Norfolk, England. Orten hade 181 invånare. (2001)

Referenser

Externa länkar 
 http://www.norfolkchurches.co.uk/wooddalling/wooddalling.htm

Orter i Norfolk
Civil parishes i Norfolk
Halmstads Eldsjälar

Halmstads Eldsjälar är sedan 2012 en årligen återkommande gala i Halmstad vars syfte är att hylla och visa uppskattning för de ideella krafterna i Halmstads föreningsliv. Arrangemanget hålls på Halmstads Teater under januari månad.

Galan arrangeras genom ett samarbete mellan Halmstads kommun (Halmstad & Co, Kulturförvaltningen och teknik- och fritidsförvaltningen) samt Hallands Bildningsförbund och Hallands idrottsförbund.

Prisutdelare Halmstads Eldsjälar 2011 
 Inom kultur – Tobias Persson, komiker
 Inom idrott – Ulf Sivertsson, tränare HK Drott Halmstad
 Utom kultur & idrott – Ann-Charlotte Westlund, Kommunfullmäktiges ordförande

Pristagare Halmstads Eldsjälar 2011 
 Årets kvinnliga eldsjäl inom kultur – Modesty Sofronenkoff, Galleri 70
 Årets manliga eldsjäl inom kultur – Hans Cronheim, Halmstads Filmstudio
 Årets kvinnliga eldsjäl inom idrott – Cecilia Losvik, Halmstads Rytmiska Gymnastikförening
 Årets manliga eldsjäl inom idrott – Mats "Hoss" Nilsson, Halmstad HP IF
 Årets kvinnliga eldsjäl utanför idrott och kultur – Maj-Inger Sunesson, Eldsberga-Tönnersjö EFS Scoutkår samt Svenska Kyrkan Eldsbergabygdens Församling
 Årets manliga eldsjäl utanför idrott och kultur – Peter Karlborg, Livräddarna Tylösand

Källor 
 http://www.halmstad.se/upplevagora/nyhetsarkivug/lyckadkvallforhalmstadseldsjalar.6517.html
 https://web.archive.org/web/20111124074637/http://hallandsposten.se/nyheter/halmstad/1.1436013-eldsjalarna-ska-hyllas-i-halmstad

Fotnoter 

Evenemang i Halmstad
Galor
Charles Kean

Charles John Kean, född 18 januari 1811, död 22 januari 1868, var en brittisk skådespelare och teaterledare. Han var son till Edmund Kean.

Kean spelade från 1827 tillsammans med fadern och 1830-33 med stor framgång i Amerika samt ledde 1850-59 mönstergillt Princess theatre i London. Han ägde inte sin fars begåvning men nådde med okuvlig energi långt. År 1842 gifte han sig med den berömda skådespelerskan Ellen Tree (1805-1880).

Källor

Noter

Födda 1811
Avlidna 1868
Män
Brittiska skådespelare under 1800-talet
Personer från Waterford
Svensk uppslagsbok
Teaterchefer under 1800-talet
Brittiska teaterchefer
Attleborough

Attleborough är en stad och civil parish i grevskapet Norfolk i England. Staden ligger i distriktet Breckland, mellan städerna Norwich och Thetford. Tätorten (built-up area) hade 10 549 invånare vid folkräkningen år 2011.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Civil parishes i Norfolk
Carl Flodberg

Carl August Flodberg, född 21 augusti 1848, död 13 oktober 1933 i Stockholm, var ledaren för Flodbergskretsen, en mystik vänkrets i Stockholm kring sekelskiftet 1900. Han arbetade som lykttändare i Gamla stan, och Flodbergskretsen samlades ofta hemma i hans lägenhet i Gamla stan. Där hade han ett bokskåp fyllt av mystik litteratur, främst helgelserörelsens, kvietismens och radikalpietismens litteratur. 

Flodberg var en enkel, enfaldig man, men hade en visdom som få. Han var inte bildad i världslig mening, men hade en rättfram hjärtebildning av den mystika sorten. Han var tolerant och ekumeniskt sinnad, och lyckades samla folk från alla riktningar i sin vänkrets. Flodberg är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 Robert Sundelin: Vilande i Gud. Tidskriften Febe 1938 (även återgiven i Gnosis 3-4 1988) Detta var en minnesartikel över Flodberg. 
 Peter Halldorf: Hädanefter blir vägen väglös. 1997
 Ulrika Ljungman: "Gud – och intet mer. Levnadsteckningar och brev från den mystika flodbergskretsen" (Artos 1984)
 Dödsannons i Dagens Nyheter, 16 oktober 1933, sid. 2 och dödsruna i Dagens Nyheter, 18 oktober 1933, sid. 11
 Flodbergq  (sic!), Carl August på SvenskaGravar.se

Födda 1848
Avlidna 1933
Män
Kristna personligheter i Sverige
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Douglas Charles Clavering

Douglas Charles Clavering, född den 8 september 1794 i Edinburgh, Skottland, död hösten 1827 utanför västra Afrika, var en officer i brittiska Royal Navy och arktisk upptäcktsresande.

Biografi
Clavering var äldste sonen till brigadgeneral Henry Mordaunt Clavering (1759–1850) och Lady Augusta Campbell (1760–1831), dotter till John Campbell, 5:e hertig av Argyll. Hans farfar var generallöjtnant John Clavering, som tjänat som överbefälhavare i Indien från 1774.

Han började redan i unga år att tjänstgöra i den brittiska flottan och utmärkte sig särskilt under slaget med USS Chesapeake i juni 1813. Hans tjänstgjorde sedan som löjtnant på krigsfartyget Spey i Medelhavet och utsågs 1821 till befälhavare på fartyget Pheasant vid Afrikas kust.

Clavering gjorde flera resor i forskningssyfte tillsammans med kapten Edward Sabine och gjorde bland annat omfattande observationer av riktningen och kraften hos Ekvatorialströmmen och Golfströmmen. Baserat på resultaten bestämde Board of Longitud att mätningarna skulle fortsättas så långt norrut som det var möjligt att segla.

För detta ändamål valdes briggen Griper, som var anpassad för arktiska resor och 1 mars 1823 utsågs Clavering till befälhavare.

Arktisk resa 1823
Seglatsen startade den 11 maj och följde norska kusten till Lofoten och vidare till Hammerfest, där man slog läger för observationer. Griper seglade sedan vidare till Spetsbergen med en utvikning norrut till breddgraden 80° 21’ nord där man stoppades av packis.

Resan fortsatte mot Grönlands östra kust med ytterligare forskningsinsatser och bland annat observerade spår av bebyggelse. Såvitt bekant är Clavering den ende europé som haft kontakt med de sedermera utdöda nordöstgrönländska eskimåerna.

Griper fortsatte söderut längs kusten och återvände till norska kusten den 23 september och nådde Trondheim den 6 oktober där man avslutade sina observationer. Efter en stormig överfart återkom Griper till Deptford den 19 december.

Försvinnande och död
I januari 1825 utsågs Clavering till befälhavare på brigg-slupen Redwing vid Västafrikanska skvadronen, med uppgift att bekämpa slavhandeln. Redwing avseglade från Sierra Leone i juni 1827 och sågs aldrig mer. Vraket spolades iland i november nära Mataceney och det befaras att åskblixtar startat en brand ombord som förstört fartyget.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1973

Födda 1794
Avlidna 1827
Män
Brittiska upptäcktsresande
Personer från Edinburgh
Hollacombe

Hollacombe är en by och en civil parish i Torridge, Devon, England. Orten hade 59 invånare. (2001)

Referenser

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20150910114053/http://www.devon.gov.uk/historichollacombe

Orter i Devon
Torridge District
Civil parishes i Devon
Black Torrington

Black Torrington är en civil parish i Torridge i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Devon och riksdelen England, i den södra delen av landet,  km väster om huvudstaden London. Orten hade 509 invånare. (2001)

Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor 

Orter i Devon
Torridge District
Civil parishes i Devon
Henrik Schager

Henrik Schager, född 1870, död 1934, var en svensk mystiker, sångdiktare och central förkunnare inom Flodbergskretsen och svensk frikyrklighet, främst pingströrelsen. Han har gått till historien genom en sång som finns med i många frikyrkliga sångböcker, "Nu är försoningsdagen kommen för världen all". 

Schager arbetade som tulltjänsteman, och utgav under tiden 1924-1926 en tidskrift, "Det fördolda lifvet" tillsammans med Hjalmar Ekström. Här finns många av hans texter bevarade, samt översättningar av gamla mystika författare.

Schager var i sin förkunnelse och sina sånger starkt präglad av helgelserörelsen och hade en förkärlek för allegoriseringar av Gamla Testamentet.

Bibliografi (urval)

Källor

Födda 1870
Avlidna 1934
Män
Personligheter inom pingströrelsen
Mystiker inom kristendomen