kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Clethrionomys gapperi

Clethrionomys gapperi är en däggdjursart som först beskrevs av Nicholas Aylward Vigors 1830.  Den ingår i släktet skogssorkar och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En liten skogssork med en kroppslängd (utan svans) mellan 7 och 11 cm, en svanslängd på 2,5 till 6 cm och en vikt mellan 6 och 42 g. Pälsen på ovansidan är mörkgrå med ett tydligt, rödbrunt band längs ryggen. Ansikte och sidor är gulbruna, och buken varierar från mörkgrå till nästan vit. Vinterpälsen är tydligt längre och mjukare än sommarpälsen, och ungdjur är i regel mörkare än äldre djur. Öronen är bruna, nos och ben är korta.

Ekologi 
Arten är en övervägande nattaktiv sork som lever i tempererade skogar med klippor eller mossa, och gärna stubbar och murkna stammar som marktäckning. Den kan förekomma i både löv-, bland- och barrskog, men föredrar barrskog med mossa och trädrötter. Arten kan även förekomma på tundra, mossar, träskmarker, prärier och buskmarker. Hemområdet omfattar mellan 0,1 och 1,5 hektar. Vuxna honor hävdar revir. Boet inrättas vanligen under stubbar och rötter, men kan även inrättas i trädhål högt ovan marken.

Föda och predation 
Födan varierar med årstiderna: På våren kan sorken äta skott och späda stjälkar, för att övergå till frukt och bär under sommaren samt nötter och frön under hösten. Vintertid tar den bark, frön och rötter under snötäcket, men den kan också leva av insamlade förråd. Det förekommer även att arten tar svamp, lavar, insekter och snäckor. Speciellt i västra USA kan sommardieten till mycket stor del utgöras av svamp.

Själv utgör arten byte åt ett flertal predatorer som kanadensiskt lodjur, rödlo, prärievarg, varg, räv, svartbjörn, mårddjur, hökfåglar och ugglor.

Fortplantning 
Clethrionomys gapperi parar sig mellan mitten av januari och slutet av november. Under denna tid kan honan få upp till 6 kullar (2 till 4 för unga honor) med 1 till 9 ungar i varje efter en dräktighetstid mellan 17 och 19 dagar. Ungarna dias tills de är 17 till 21 dagar gamla, och blir könsmogna vid 3 månaders ålder. Arten kan leva i upp till 20 månader.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Kanada från British Columbia till Newfoundland samt i USA söderut till sydvästra Arizona och New Mexico samt österut genom Appalacherna till norra Georgia.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationen är stabil, arten är vanligt förekommande, och inga större hot är kända.

Källor

Externa länkar 

Skogssorkar
gapperi
Däggdjur i nearktiska regionen
Clethrionomys californicus

Clethrionomys californicus är en däggdjursart som först beskrevs av Clinton Hart Merriam 1890.  Clethrionomys californicus ingår i släktet skogssorkar och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans 121 till 165 mm lång, svanslängden är 34 till 56 mm och vikten ligger mellan 15 och 40 g. Clethrionomys californicus har 17 till 21 mm långa bakfötter och 10 till 14 mm långa öron. I varje käkhalva finns en framtand, ingen hörntand, ingen premolar och tre molarer, alltså 16 tänder i hela tanduppsättningen. Hos de flesta exemplar förekommer en längsgående kastanjebrun stimma på ryggens mitt. Andra delar av bålen är täckt med gråaktig till ljus brungrå päls. Dessutom är svansen uppdelad i en mörk ovansida och en vitaktig undersida. Före vintern blir pälsen längre och mjukare. Arten skiljer sig från andra skogssorkar genom avvikande detaljer av skallens konstruktion.

Denna gnagare förekommer i västra USA i delstaterna Kalifornien och Oregon. Habitatet utgörs främst av täta barrskogar utan undervegetation. Arten hittas även i blandskogar och i buskskogar i bergstrakter.

Individerna vilar i självgrävda underjordiska bon i jorden eller i lövskiktet. De äter främst svampar och lav. I viss mån ingår gröna växtdelar, gräs, frön och insektslarver i födan. Arten jagas av medelstora och stora rovdjur som mårddjur, prärievarg, rödlo och tamkatt samt av ugglor.

Honor kan ha flera kullar per år och det finns ingen avgränsad parningstid. Dräktigheten varar 17 till 21 dagar och sedan föds två eller tre ungar. Clethrionomys californicus kan vara aktiv på dagen och på natten. Den håller ingen vinterdvala.

Källor 

Skogssorkar
californicus
Däggdjur i nearktiska regionen
Clethrionomys centralis

Clethrionomys centralis är en däggdjursart som beskrevs av Miller 1906. Clethrionomys centralis ingår i släktet skogssorkar, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 8,5 till 11,2 cm lång (huvud och bål) och har en 3,5 till 5,9 cm lång svans. Bakfötterna är cirka 1,8 cm långa och öronen är ungefär 1,4 cm stora. Den mörkbruna pälsen på ovansidan med lite inslag av röd blir mot huvudet ljusare och mer grått mot stjärten. Undersidan är täckt av ljusbrun till ljusgrå päls. Även svansen är uppdelad i en mörkbrun ovansida och en vit undersida. Alla andra släktmedlemmar i samma region är mer rödaktiga. Ungar har allmänt en mörkare pälsfärg som byts ut när individen når en vikt av cirka 17 g. Vuxna exemplar är 24 till 33,5 g tunga.

Denna gnagare förekommer i Kirgizistan och norra Kina i bergstrakterna Altaj och Tianshan. Arten vistas i regioner som ligger 1300 till 2900 meter över havet. Habitatet utgörs av barrskogar med buskar eller gräs som undervegetation.

Individerna äter gröna växtdelar, bär och bark. Ibland stjäler de frukter från människans förråd. De vilar under stenar, under rötter eller på vintern under snötäcket. Fortplantningstiden är beroende på utbredning. Den sträcker sig i höga regioner från april till augusti. I lägre trakter sker fortplantningen mellan mars och september/oktober. Honor föder 2 till 9 ungar per kull.

Ibland gräver arten underjordiska bon där boets kammare ligger 25 till 30 cm under markytan samt 30 till 35 cm från ingången.

Källor 

Skogssorkar
centralis
Däggdjur i palearktiska regionen
Clethrionomys sikotanensis

Clethrionomys sikotanensis är en omstridd däggdjursart som först beskrevs av Makoto Tokuda 1935. Den lever på öarna Daikoku och Rebun i norra Japan. Wilson & Reeder (2005) samt IUCN listar populationen som synonym till gråsiding (Clethrionomys rufocanus).

Clethrionomys sikotanensis ingår i släktet skogssorkar och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Skogssorkar
sikotanensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Lemmus amurensis

Lemmus amurensis är en däggdjursart som beskrevs av Boris Stepanovich Vinogradov 1924. Lemmus amurensis ingår i släktet äkta lämlar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna lämmel förekommer i östra Sibirien från Amurbäckenet till Kamtjatka. Habitatet utgörs av öppna områden inom taigan och av den arktiska tundran. Födan utgörs främst av mossor samt av ljung och arter av ullsläktet (Eriophorum). Lämmeln äter även några insekter. Honor har två till fyra kullar under den varma årstiden. Per kull föds 3 till 9 ungar.

Arten blir 8,6 till 11,9 cm lång (huvud och bål), har en 1,0 till 1,5 cm lång svans och väger 16,2 till 51 g. Jämförd med sibirisk lämmel är pälsfärgen intensivare och dessutom är Lemmus amurensis mindre. På ovansidan förekommer brun päls och undersidan är gråaktig. Inslag av röd kan förekomma på olika ställen. Denna lämmel har en mörk längsgående strimma på ryggens topp. Antalet spenar hos honor är åtta.

Honor som föds tidig under våren kan ha en kull under samma år.

Källor

Externa länkar 

Äkta lämlar
amurensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Nordlig myrlämmel

Nordlig myrlämmel (Synaptomys borealis) är en däggdjursart som först beskrevs av Richardson 1828.  Synaptomys borealis ingår i släktet myrlämlar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Denna myrlämmel blir 102 till 150 mm lång, inklusive en 15 till 30 mm lång svans. Den har 14 till 22 mm långa bakfötter och 11 till 15 mm långa öron. Vikten varierar mellan 21,7 och 48 g. Arten har en grov och fransig päls på ovansidan som är gråbrun till kastanjebrun. Undersidan är täckt av ljusgrå päls och dessutom är svansen uppdelad i en brun ovansida samt en vit undersida. Honor har två par spenar på bröstet och två par nära ljumsken. Honor av Synaptomys cooperi har däremot bara tre par spenar. Nordlig myrlämmel saknar dessutom fullständiga trekantiga knölar på molarerna i underkäken. På hannarnas kroppssidor kan det finnas en liten fläck med vitt hår som täcker en körtel. Liksom hos den andra arten i samma släkte förekommer en blek orangebrun fläck vid öronen.

Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder. På framsidan av de övre framtänderna finns breda rännor. Den yttre kanten av de övre kindtänderna samt den inre kanten av de nedre kindtänderna lutar starkt inåt.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i Nordamerika. Utbredningsområdet sträcker sig över nästan hela tempererade delen av Kanada, över södra Alaska och över vissa nordliga delstater av övriga USA. Habitatet utgörs av träsk eller andra fuktiga områden med gräs, buskar eller träd som vegetation.

I bergstrakter når nordlig myrlämmel ibland 2300 meter över havet.

Ekologi 
Arten skapar stigar genom att trampa på den låga växtligheten och den använder stigar som skapades av andra sorkar. Nordlig myrlämmel kan vara aktiv på dagen och på natten. Den skapar bon av ihop flätat gräs som placeras i växtligheten på marken eller i underjordiska håligheter. Under vintern ligger håligheterna i snön.

Enligt undersökningar av artens avföring äter den gräs, halvgräs, arter av bräckesläktet och arter av fingerörtssläktet. Arten kan även äta Kalmia microphylla som är giftig för andra ryggradsdjur. Djuret har flera olika fiender som rovlevande fåglar, mårddjur och rävar.

Honor kan ha flera kullar mellan maj och september. Per kull föds 2 till 9 ungar, oftast 4 eller 5. Redan en dag efter födelsen kan honan para sig igen. Uppskattningsvis varar dräktigheten tre veckor. Unga nordliga myrlämlar blir könsmogna efter 5 till 6 veckor.

Källor

Externa länkar 

Myrlämlar
Däggdjur i nearktiska regionen
Synaptomys cooperi

Synaptomys cooperi är en däggdjursart som beskrevs av Baird 1858. Synaptomys cooperi ingår i släktet myrlämlar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 

Arten liknar de äkta lämlar (Lemmus) i utseende men den tillhör ett annat släkte. Den har en mörkbrun till kastanjebrun päls på ryggen och buken har en gråaktig färg. I djurets orange framtänder finns en ränna. Individerna blir 11 till 14 cm långa med svansen och vikten varierar mellan 20 och 50 gram. Svansen är bara något längre än de bakre extremiteterna.

Utbredning och habitat 

Synaptomys cooperi förekommer i sydöstra Kanada och nordöstra USA. Utbredningsområdets norra gräns sträcker sig från södra delen av Winnipegsjön
till centrala Québec. Södra gränsen går ungefär från södra Kansas över norra Arkansas och norra Georgia till centrala Virginia. En avskild population finns i sydöstra Virginia och nordöstra North Carolina.

Arten hittas i nästan alla habitat som finns i utbredningsområdet som ängar, skogar, buskskogar och träskmarker.

Ekologi 

Synaptomys cooperi bygger underjordiska tunnelsystem som ligger några centimeter under markytan. Individerna vilar även i självbyggda bon av gräs som göms under rötter eller andra växtdelar. Ibland förekommer många individer i samma region men det är inte helt utrett om de har ett socialt beteende förutom parningen.

Denna lämmel kan vara aktiv på dagen och på natten och den håller ingen vinterdvala. Födan utgörs av örter, frön, rötter och små frukter.

Honor kan para sig hela året och de flesta ungar föds mellan april och september. I södra delar av utbredningsområdet har honan vanligen flera kullar per år. Dräktigheten varar 21 till 23 dagar och sedan föds oftast 2 till 5 ungar, ibland upp till 8 ungar. Könsmognaden uppnås efter cirka två månader. I naturen blir Synaptomys cooperi sällan äldre än ett år.

Källor

Externa länkar 

Myrlämlar
cooperi
Däggdjur i nearktiska regionen
Desmomys harringtoni

Desmomys harringtoni är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1902.  Desmomys harringtoni ingår i släktet Desmomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Håren som bildar den långa och mjuka pälsen på ovansidan är mörkgråa vid roten och ljusbruna till gulbruna vid spetsen vad som ger ett mörkbrunt utseende. Vid ryggens topp är pälsen mörkast. Dessutom är några helt svarta hår inblandade. Gränsen mot den ljusgråa till vita undersidan utgörs av en ljusbrun strimma. På djurets avrundade öron förekommer korta hår. Hakan och strupen har en grå färg. Vid framtassen saknas tummen och det femte fingret är förminskat. Även vid bakfoten är den första och den femte tån liten.

Denna gnagare förekommer i Etiopiens högland mellan 1800 och 3300 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och buskskogar. Dessutom besöks jordbruksmark.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
harringtoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Diomys crumpi

Diomys crumpi är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1917. Diomys crumpi är ensam i släktet Diomys som ingår i familjen råttdjur. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 15 cm och svansen är lika lång eller något kortare. Vikten varierar mellan 50 och 78 gram. Den tjocka och mjuka pälsen har på ovansidan en gråsvart färg och buken samt fötterna är vitaktiga. Svansen är bara glest täckt med hår. Arten skiljer sig från sina närmaste släktingar, bland annat indiska mjukpälsråttor (Millardia), i detaljer av skallens konstruktion. Liknande detaljer finns däremot hos släktet bandicootråttor (Bandicota), men de är inte lika nära släkt med Diomys crumpi.

Arten är bara känd från två områden i västra Nepal respektive norra Myanmar. Individerna hittades i bergstrakter som ligger 1000 till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och dessutom besöks jordbruksmark.

Individerna vistas vanligen på marken. Annars är inget känt om levnadssättet.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
crumpi
Däggdjur i orientaliska regionen
Stenomys

Stenomys ansågs tidigare vara ett  släkte av däggdjur i familjen råttdjur. Nyare genetiska undersökningar visade att arterna inte är närmare släkt med varandra än med andra arter av släktet Rattus. Släktets arter flyttades därför till Rattus. Bara Stenomys ceramicus flyttades till ett eget släkte, Nesoromys.

Arter som tidigare räknades till Stenomys enligt Catalogue of Life:

 Nesoromys ceramicus
 Rattus niobe
 Rattus richardsoni
 Rattus vandeuseni
 Rattus verecundus

Källor

Externa länkar 

Däggdjurssynonymer
Nesoromys ceramicus

Nesoromys ceramicus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1920.  Nesoromys ceramicus är ensam i släktet Nesoromys som ingår i familjen råttdjur. Inga underarter finns listade.

Arten listades tidvis i släktet Stenomys men flyttades senare tillbaka till Nesoromys. Den är nära släkt med vanliga råttor (Rattus) och listas därför av Wilson & Reeder (2005) i Rattus-gruppen inom underfamiljen Murinae.

Beskrivning 

Djuret lever endemisk på ön Seram som tillhör Moluckerna. Den vistas där i bergstrakter mellan 1500 och 1800 meter över havet. Regionen är täckt av fuktig skog.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 14 cm och svansen är lika lång eller något längre. Den mjuka och tjocka pälsen har på ovansidan en olivbrun färg medan buken är ljusare. Öronen är korta och svartaktiga. Svansen är bara glest täckt med hår och den har en mörkbrun färg.

Det är inget känt om artens levnadssätt.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
ceramicus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rattus niobe

Rattus niobe är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1906.  Rattus niobe ingår i släktet Rattus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta förekommer i bergstrakter på östra Nya Guinea. Den vistas i regioner som ligger 750 till 4050 meter över havet. Arten är vanligast i områden som ligger 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga tropiska skogar och av trädgårdar. En kull består av två eller tre ungar.

Källor 

Råttdjur
niobe
Däggdjur i australiska regionen
Rattus richardsoni

Rattus richardsoni är en däggdjursart som först beskrevs av Tate 1949.  Rattus richardsoni ingår i släktet Rattus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta förekommer i bergstrakter på västra Nya Guinea. Arten vistas i regioner som ligger 3200 till 4500 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar, av landskap med glest fördelade buskar och av klippiga områden. Individerna går främst på marken.

Källor 

Råttdjur
richardsoni
Däggdjur i australiska regionen
Rattus vandeuseni

Rattus vandeuseni är en däggdjursart som först beskrevs av Taylor och John H. Calaby 1982.  Rattus vandeuseni ingår i släktet råttor och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna råtta är bara känd från en bergstrakt på östra Nya Guinea. Den vistas i regioner som ligger cirka 1300 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska bergsskogar.

Källor 

Råttdjur
vandeuseni
Däggdjur i australiska regionen
Rattus verecundus

Rattus verecundus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1904.  Rattus verecundus ingår i släktet Rattus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 123 till 168 mm, en svanslängd av 143 till 171 mm och en vikt av 88 till 133 g är arten en medelstor råtta. Honor är allmänt lite tyngre än hannar. Djuret har 30 till 35 mm långa bakfötter och 14 till 20 mm stora öron. I motsats till flera andra råttor från regionen är pälsen mjuk och några få taggar finns endast i undantagsfall. Den mörkbruna till svarta pälsen på ovansidan övergår stegvis i den gråa pälsen på undersidan som har röda och gula nyanser. Hos ungar är ovansidan mörkare och undersidan saknar röda nyanser. Flera exemplar har en vit fläck på bröstet. På de smala fötterna finns vit eller brunvita hår. Typisk för huvudet är mörkbruna öron och ganska korta morrhår. Honans 6 spenar är ordnade i par. Två ligger på bröstet och fyra vid ljumsken.

Utbredning och ekologi 
Denna råtta förekommer med flera från varandra skilda populationer i kulliga områden och bergtrakter på Nya Guinea. Utbredningsområdet ligger 150 till 2700 meter över havet. Arten lever i skogar, i trädgårdar eller i andra regioner med buskar eller träd. En kull har 1 till 3 ungar. Arten äter frön och insekter. Fortplantningstiden är beroende på utbredningen.

Hot 
För beståndet är inga hot kända och hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Råttdjur
verecundus
Däggdjur i australiska regionen
Rhynchomys isarogensis

Rhynchomys isarogensis är en däggdjursart som beskrevs av Guy G. Musser och Freeman 1981. Rhynchomys isarogensis ingår i släktet näsråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare når en absolut längd av 270 till 305 mm, inklusive en 108 till 126 mm lång svans samt en vikt av 110 till 156 g. Den har 37 till 40 mm långa smala fötter. Öronen är 21 till 23 mm stora. Den mjuka och täta pälsen på ovansidan har en gråbrun färg och undersidans päls är vit. Även svansen är mörkare på ovansidan. Huvudet kännetecknas av en lång och spetsig nos, av långa morrhår och av små ögon.

Arten förekommer på ön Luzon i norra Filippinerna. Den lever där i bergstrakten kring Mt. Isarog mellan 1100 och 1750 meter över havet. Habitatet är fuktiga bergsskogar.

Rhynchomys isarogensis äter snäckor utan skal och insekter med mjukt skal. Den vandrar flera gångar på samma stig och hållen den så öppen. Individerna är främst nattaktiva men ibland letar de på dagen efter föda. Enligt ett fåtal iakttagelser föds en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Näsråttor
isarogensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhynchomys soricoides

Rhynchomys soricoides är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1895. Rhynchomys soricoides ingår i släktet näsråttor, och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare blir med svans 307 till 354 mm lång, svanslängden är 132 till 162 mm och viten ligger vid 133 till 225 g. Den mjuka och täta pälsen på ovansidan har en mörkbrun till gråbrun färg och undersidan är täckt av silvergrå päls. Några vita fläckar kan finnas på buken. Svansen är uppdelad i en mörkare ovansida och en ljusare undersida. Huvudet kännetecknas av en lång och spetsig nos, av långa morrhår, av små ögon och av ganska stora öron. Två par spenar finns på honans undersida. Rhynchomys soricoides har påfallande små framtänder och antalet molarer per käkhalva är två.

Arten förekommer på ön Luzon i norra Filippinerna. Den lever där i bergstrakter mellan 1600 och 2150 meter över havet. Habitatet är fuktiga skogar och andra områden med ett skikt av fuktigt löv på marken. Rhynchomys soricoides äter främst daggmaskar. Hos dräktiga honor registrerades en eller två embryon.

Individerna kan vara dag- och nattaktiva.

I bergskedjan Cordillera Central ersättes flera skogar med odlingsmark. Däremot återskapades skogarna i andra områden och antalet samt omfånget av bränder minskade. I skyddszoner som Balbalasang-Balbalan nationalpark är Rhynchomys soricoides vanligt förekommande. Enligt uppskattning minskade hela populationen under de gångna 10 åren med upp till 30 procent. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Näsråttor
soricoides
Däggdjur i orientaliska regionen
Solomys

Solomys är ett släkte av däggdjur som ingår i familjen råttdjur.

Beskrivning 

Dessa gnagare förekommer på Salomonöarna och vistas där i täta skogar.

Medelstora arter som Solomys salebrosus når en kroppslängd (huvud och bål) av 23 till 33 cm och en svanslängd av cirka 25 cm. De väger mellan 290 och 460 gram. Solomys salamonis blir bara cirka 19 cm lång (huvud och bål) och har en ungefär lika lång svans. Av Solomys ponceleti dokumenterades individer med en kroppslängd av 33 cm, en svanslängd av 37 cm och en vikt av något över 1000 gram. Pälsfärgen är beroende på art och individ och kan vara kanelbrun, ljusbrun med rosa skugga eller gråbrun.

Kännetecknande för släktet är den nästan helt nakna svansen som troligen används som gripverktyg. Fötterna har tydliga fotsulor och är utrustade med kraftiga klor.

Individerna klättrar i växtligheten och de bygger bon av blad och kvistar som platseras på en gren eller i trädens håligheter. I några av dessa håligheter hittades rester av nötter och kokosnöt som antas vara råttdjurens föda.

Alla arter jagas och de hotas även av skogsavverkningar. IUCN listar en art som akut hotad (CR), två arter som starkt hotad (EN), en art med kunskapsbrist (DD) och Solomys spriggsarum dog redan ut under förhistorisk tid.

Taxonomi 
Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Arterna är nära släkt med andra råttdjur från den australiska regionen och räknas därför till Uromys-gruppen inom underfamiljen Murinae.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Solomys
Solomys ponceleti

Solomys ponceleti är en däggdjursart som först beskrevs av Ellis Le Geyt Troughton 1935.  Solomys ponceleti ingår i släktet Solomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från två öar på västra Solomonöarna. Den vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 200 meter över havet. Individerna hittades klättrande i träd i träskmarker.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
ponceleti
Däggdjur i australiska regionen