kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cynopterus nusatenggara

Cynopterus nusatenggara är en däggdjursart som beskrevs av Darrell J. Kitchener och Maharadatunkamsi 1991. Cynopterus nusatenggara ingår i släktet Cynopterus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Genomsnittslängden för kroppen (huvud och bål) är 88 mm, för svansen 5 mm, för öronen 18 mm och för bakfötterna 13 mm. Arten har 55 till 65 mm långa underarmar och väger 24 till 38 g. Huvudet kännetecknas av stora ögon med kastanjebrun till olivbrun regnbågshinna, av rörformiga näsborrar och av öron med mörka kanter (inte vit som hos några andra släktmedlemmar). Pälsen på huvudet är brun och på bålens ovansida ljusbrun till olivbrun. På svansflyghuden förekommer en liten tofs vid svansen. Cynopterus nusatenggara har mellanbrun flygmembran och en gråaktig undersida.

Denna flyghund förekommer på sydostasiatiska öar öster om Java fram till Timor. Arten vistas i skogar i låglandet och i kulliga områden upp till 100 meter över havet. Individerna har främst frukter som föda.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
nusatenggara
Däggdjur i orientaliska regionen
Cynopterus sphinx

Cynopterus sphinx är en däggdjursart som först beskrevs av Martin Vahl 1797.  Cynopterus sphinx ingår i släktet Cynopterus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 89 till 109 mm, en svanslängd av 13 till 18 mm och en underarmlängd av 67 till 76 mm. Den har vanligen en vingspann av 380 mm. Honor är med en vikt av 34,5 till 53 g ofta lättare än hanar som väger 28 till 70 g. På Salomonöarna och Sri Lanka är båda kön ungefär lika tunga. Pälsens färg varierar beroende på utbredningsområde men hanar har alltid en kraftigare färg. I Sydostasien har arten ofta en brun till olivbrun grundfärg. Cynopterus sphinx har nakna öron med en ljusare kant. I Indien förekommer hos hanar ofta en orange mantel kring axlarna och honor har en ljusbrun mantel.

Denna flyghund förekommer i södra och sydöstra Asien från östra Pakistan och södra Kina till Sri Lanka, Sumatra, södra Sulawesi och Sumbawa. Habitatet varierar, arten hittas bland annat i skogar och i regioner med jordbruksmark och stadsparker.

Vanligen lever en liten flock med upp till 7 medlemmar tillsammans. De vilar bland annat i stora blad som modifieras till ett tältliknande bo. Annars gömmer sig gruppen i den täta växtligheten. Cynopterus sphinx äter olika frukter. I kyliga områden har honor två parningstider per år och i varma regioner kan de para sig hela året. Per kull föds allmänt ett ungdjur.

Dräktigheten varar ungefär 120 dagar. Ungen diar sin mor cirka fyra veckor. Könsmognaden infaller hos honor efter 5 till 6 månader och hos hanar efter ett år. I fångenskap kan arten leva 10 år.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
sphinx
Däggdjur i orientaliska regionen
Cynopterus titthaecheilus

Cynopterus titthaecheilus är en däggdjursart som först beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1825.  Cynopterus titthaecheilus ingår i släktet Cynopterus och familjen flyghundar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Arten blir 114 till 127 mm lång (huvud och bål), har en 9 till 13 mm lång svans, 74 till 84 mm långa underarmar och väger 76 till 84 g. Typiskt för arten är öronens vita kanter och vita fingrar som spänner upp vingarna. Ansiktet kännetecknas av en naken nos med mörkbrun hud och av rörformiga näsborrar. Den mörk gråbruna pälsen på andra delar av huvudet och på ovansidan kan ha röda eller olivgröna nyanser på ryggen. Cynopterus titthaecheilus har en orangeröd krage med några borstiga hår. Buken är täckt av grå päls och delar av svansflyghuden bär hår. Artens flygmembran har en gråbrun färg. Hos ungar finns ingen orangeröd krage och pälsen är mer gråaktig. Djuret har en diploid kromosomuppsättning med 34 kromosomer (2n=34).

Denna flyghund förekommer på sydostasiatiska öar från Sumatra till Timor. Habitatet varierar mellan skogar och andra områden med träd. Cynopterus titthaecheilus vilar bland annat i byggnader. Födan utgörs främst av stora frukter. Under den torra perioden äter arten även blad och pollen.

Några exemplar dödas av öarnas befolkning för köttets skull. Cynopterus titthaecheilus är regionalt sällsynt men den har en stor utbredning. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
titthaecheilus
Däggdjur i orientaliska regionen
Casinycteris

Casinycteris är ett släkte av flyghundar med arter som förekommer i Afrika.

Fram till 2010-talet listades endast arten Casinycteris argynnis i släktet. Sedan flyttades arten Casinycteris ophiodon från släktet Scotonycteris hit och 2014 blev med Casinycteris campomaanensis en ny art beskriven.

Referenser 

Flyghundar
Casinycteris argynnis

Casinycteris argynnis är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1910. Casinycteris argynnis var fram till 2010-talet ensam i släktet Casinycteris som ingår i familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 

Denna flyghund når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 9,5 cm och svansen finns bara rudimentärt. Arten väger 25 till 30 gram och har 5 till 6,3 cm långa underarmar. Djuret har allmänt en brun päls och i ansiktet samt vid öronens ansats finns vita, gula eller ljus orange teckningar. Arten skiljer sig främst i detaljer av skallens och tändernas konstruktion från närbesläktade flyghundar. Med en längd av 1,5 till 2,0 cm är öronen i förhållande till övriga kroppsdelar ganska stora för en flyghund. På öronen, vid näsborrarna och på läpparna förekommer inslag av gul. Vingarna är främst bruna med några gulbruna eller orangebruna ställen. Artens tandformel är I 2/2, C 1/1, P 2/3, M 1/2, alltså 28 tänder i hela tanduppsättningen.

Casinycteris argynnis förekommer i centrala Afrika i Kamerun, Gabon, Kongo-Brazzaville och Kongo-Kinshasa. Habitatet utgörs av regnskogar, träskmarker och öppna landskap med trädansamlingar. Arten vistas i låglandet.

Individerna vilar gömda i den täta växtligheten. Honor föder en unge per kull. Casinycteris argynnis flyger långsam så att den lätt kan manövrera. Arten har inte lika tydliga beniga plåt på gommen som andra flyghundar och därför antas att den har ett avvikande urval av frukter.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
argynnis
Däggdjur i etiopiska regionen
Y̨

Y̨ (gemenform: y̨) är den latinska bokstaven Y med ett ogonek under. Y̨ är den 31 bokstaven i det älvdalska alfabetet och uttalas [ỹ] (ett nasalt y-ljud).

Latinska alfabetet
Dobsonia beauforti

Dobsonia beauforti är en däggdjursart som beskrevs av Johannes Baptista Bergmans 1975. Dobsonia beauforti ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på mindre öar kring Fågelhuvudhalvön som tillhör Nya Guinea. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker arten trädgårdar och fruktodlingar. Individerna bildar vid viloplatsen som kan vara grottor eller träd stora kolonier.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
beauforti
Däggdjur i australiska regionen
Ingela Sandqvist

Ingela Katarina Sandqvist, född 10 maj 1967 i Hammerdal, är en svensk friidrottare (höjdhopp). Hon tävlade för Umedalens IF och blev svensk mästare i höjdhopp 1993 med höjden 1,81.

Källor

Noter 

Svenska höjdhoppare
Svenska mästare i höjdhopp
Svenska idrottare under 1900-talet
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Dobsonia chapmani

Dobsonia chapmani är en däggdjursart som beskrevs av Dioscoro S. Rabor 1952. Dobsonia chapmani ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Arten når en absolut kroppslängd av 218 till 221 mm, inklusive en 23 till 26 mm lång svans. Flyghunden har 123 till 133 mm långa underarmar och 25 till 27 mm långa öron. Vingarna är sammanlänkade på ryggen och därför ser ovansidan naken ut. En individ på ön Cebu hade olivgrön till grå päls. Hos Dobsonia chapmani förekommer en framtand i varje käkhalva med de nedre är mindre och smala. Tummarna är utrustade med en klo.

Denna flyghund är endemisk för ön Negros och mindre öar i närheten i Filippinerna. Arten vistas där i skogar och uppsöker ibland jordbruksmark med träd. Individerna vilar i grottor, bergssprickor eller sällan i trädens kronor. Typiska växter i utbredningsområdet tillhör släktena Alstonia, Macaranga, Anisoptera, Dipterocarpus, Shorea, Parashorea, Vatica, Ficus och Mallotus.

Enligt olika observationer har honor en unge per kull. Födan utgörs av fikon och av andra frukter. Arten jagas av lokalbefolkningen för köttets skull.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
chapmani
Däggdjur i orientaliska regionen
Dobsonia emersa

Dobsonia emersa är en däggdjursart som beskrevs av Johannes Baptista Bergmans och Sarbini 1985. Dobsonia emersa ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund lever på mindre öar norr om västra Nya Guinea. Arten vistas i låglandet. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker flyghunden trädgårdar. Individerna vilar i grottor.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
emersa
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia exoleta

Dobsonia exoleta är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1909. Dobsonia exoleta ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Sulawesi och på mindre öar i samma region. Arten vistas i olika habitat och den uppsöker även trädgårdar och stadsparker. Individerna vilar i grottor där de bildar medelstora kolonier.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
exoleta
Däggdjur i orientaliska regionen
Dobsonia inermis

Dobsonia inermis är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1909. Dobsonia inermis ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund lever endemisk på Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker Dobsonia inermis trädgårdar och stadsparker. Individerna vilar i grottor, i bergssprickor och i trädens kronor. De bildar där mindre kolonier.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
inermis
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia minor

Dobsonia minor är en däggdjursart som först beskrevs av George Edward Dobson 1879.  Dobsonia minor ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Nya Guinea och mindre öar i området. Habitatet utgörs av skogar, träskmarker och trädgårdar. Individerna vilar ensam eller i små flockar i växtligheten. De äter huvudsakligen frukter. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
minor
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia moluccensis

Dobsonia moluccensis är en flyghund som lever på Nya Guinea, Kap Yorkhalvön i Australien, och på flera indonesiska öar. 

D. moluccensis vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2700 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och dessutom uppsöker D. moluccensis trädgårdar och fruktodlingar. Individerna bildar vid viloplatsen medelstora till stora kolonier. Dess viloplatser kan vara grottor, gruvor, förrådsbyggnader och tät växtlighet. Den föder en unge per kull. 

Denna däggdjursart beskrevs första gången av Jean René Constant Quoy och Joseph Paul Gaimard 1830.  Dobsonia moluccensis ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
moluccensis
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia pannietensis

Dobsonia pannietensis är en däggdjursart som först beskrevs av De Vis 1905.  Dobsonia pannietensis ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på mindre öar öster om Nya Guinea. Arten vistas i olika habitat låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Individerna vilar i grottor och i trädens håligheter. De bildar där flockar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pannietensis
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia peronii

Dobsonia peronii är en däggdjursart som först beskrevs av E. Geoffroy 1810.  Dobsonia peronii ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på Små Sundaöarna. Arten vistas i olika habitat och den har bra förmåga att anpassa sig till landskapsförändringar. Individerna vilar i grottor, i bergssprickor och i trädens håligheter. De bildar där kolonier med upp till 300 medlemmar.

Källor 

Flyghundar
peronii
Däggdjur i orientaliska regionen
Dobsonia praedatrix

Dobsonia praedatrix är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1909. Dobsonia praedatrix ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund lever på Bismarckarkipelagen. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden upp till 300 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och dessutom uppsöker Dobsonia praedatrix trädgårdar och fruktodlingar. Individerna vilar i den täta växtligheten eller sällan i grottor. De bildar där flockar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
praedatrix
Däggdjur i australiska regionen
Dobsonia viridis

Dobsonia viridis är en däggdjursart som först beskrevs av Pierre Marie Heude 1896.  Dobsonia viridis ingår i släktet Dobsonia och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund hittas på flera öar som tillhör Moluckerna väster om Nya Guinea. Habitatet utgörs av skogar och dessutom uppsöker Dobsonia viridis trädgårdar och fruktodlingar. Individerna vilar i grottor eller i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
viridis
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus admiralitatum

Pteropus admiralitatum är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1894. Pteropus admiralitatum ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 4 underarter.

Denna flyghund förekommer på Bismarckarkipelagen, Amiralitetsöarna och Salomonöarna. Arten vistas främst i låglandet och den når ibland låga bergstrakter upp till 900 meter över havet. Individerna vilar gömda i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
admiralitatum
Däggdjur i australiska regionen
Pteropus insularis

Pteropus insularis är en däggdjursart som beskrevs av Jacques Bernard Hombron och Jacquinot 1842. Pteropus insularis ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad.

De svenska trivialnamnen trukflyghund och ruckflyghund förekommer för arten.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.
 Pteropus insularis insularis
 Pteropus insularis phaeocephalus

Denna flyghund förekommer på några atoller som tillhör Mikronesien. Individerna vilar i skogar. De äter nektar och frukter som kokosnöt.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
insularis
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus mariannus

Pteropus mariannus är en däggdjursart som beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1822. Pteropus mariannus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Det svenska trivialnamnet Marianerflyghund förekommer för arten.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna flyghund förekommer på ögruppen Marianerna i Stilla havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar och mangrove. Individerna vilar i bergssprickor och vid överhängande klippor. Honor kan para sig hela året.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
mariannus
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus molossinus

Pteropus molossinus är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1853. Pteropus molossinus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Det svenska trivialnamnet Pohnpeiflyghund förekommer för arten.

Denna flyghund förekommer på några atoller som tillhör Mikronesien. Arten vistas i tropiska skogar och äter frukter och blommor. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
molossinus
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus insularis phaeocephalus

Pteropus insularis phaeocephalus är en underart till arten Pteropus insularis som beskrevs av Thomas 1882. IUCN listar Pteropus insularis phaeocephalus bara som synonym till Pteropus insularis.

Underarten förekommer i Mikronesien.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Pteropus
Pteropus pilosus

Pteropus pilosus är en utdöd däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1908. Pteropus pilosus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Det svenska trivialnamnet större palauflyghund förekommer för arten.

Denna flyghund förekom på Palau. Den observerades inte efter 1874.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
pilosus
Pteropus samoensis

Pteropus samoensis är en däggdjursart som beskrevs av Titian Peale 1848. Pteropus samoensis ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar.

Det svenska trivialnamnet Samoaflyghund förekommer för arten.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på Fiji och Samoa. Arten vistas i skogar och den uppsöker även fruktodlingar och trädgårdar. Individerna vilar ensam eller i små flockar i växtligheten. Honor kan ha en kull per år med en unge.

Källor 

Flyghundar
samoensis
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus tokudae

Pteropus tokudae är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Tate 1934. Pteropus tokudae ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund levde fram till slutet av 1960-talet på ön Guam som tillhör Marianerna. Arten utrotades troligen genom jakt. Dessutom kan den introducerade ormen Boiga irregularis vara en orsak.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
tokudae
Pteropus tonganus

Pteropus tonganus är en däggdjursart som beskrevs av Jean René Constant Quoy och Joseph Paul Gaimard 1830. Pteropus tonganus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Det svenska trivialnamnet vithalsad flyghund förekommer för arten.

Utseende 
Arten blir med svans 15 till 26 cm lång och den har i genomsnitt en vikt av 565 g. Däremot kan vikten variera mycket mellan olika individer. I motsats till andra flyghundar som förekommer i samma region blir öronen hos Pteropus tonganus inte längre än 31 mm. Denna flyghund skiljer sig från Pteropus samoensis genom en yvig ljus färgad till vitaktig mantel vid axeln. Dessutom avviker arterna i detaljer av tändernas och skallens konstruktion från varandra. Pteropus tonganus har 12 till 16 cm långa underarmar.

Utbredning och habitat 
Denna flyghund förekommer på Salomonöarna, på Nya Kaledonien och på flera andra öar i Oceanien. Arten vistas i fuktiga skogar som mangrove och den uppsöker även fruktodlingar. Individerna vilar i växtligheten och de bildar där stora kolonier. Vanligen föds en unge per kull och ibland tvillingar.

Ekologi 
Individerna vilar på dagen i träd och de bildar där större kolonier som kan ha flera hundra medlemmar. De håller sig fast med fötterna, hänger med huvudet ner och lägger flygmembranen som ett skyddande hölje kring bålen. Inom kolonin är de ganska högljudda och de har en markant lukt. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skilda från hanarna.

Pteropus tonganus äter främst frukternas juice, nektar, blommor och pollen. Mera sällan ingår fruktkött av mogna frukter och blad i födan. Ofta lämnas fruktköttet kvar när frukten är tömd på juice. Flyghunden flyttar frukten ofta till en mera skyddad plats innan den äts men sällan till kolonin.

Parningstiden varierar beroende på utbredning och på några ögrupper som Amerikanska Samoa kan honor para sig hela året. Dräktigheten varar 140 till 192 dagar och sedan föds vanligen en enda unge. Ungen håller sig i början fast i moderns päls och den får flygförmåga efter cirka tre månader. Efter 4 till 6 månader slutar honan med digivning men ungen stannar vanligen i närheten tills den är ett år gammal. Ungen blir efter 1,5 till 2 år könsmogen. Enskilda individer i fångenskap blev 31 år gamla.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
tonganus
Däggdjur i australiska regionen
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus alecto

Pteropus alecto är en däggdjursart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1837. Pteropus alecto ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 4 underarter.

Arten är med en genomsnittlig vikt av 667 g och 153 till 191 mm långa underarmar en liten medlem i släktet Pteropus. Den har främst svart päls med några ljusa hår inblandade. Kring ögonen förekommer en mer eller mindre tydlig brun ring och axlarna är ofta rödaktiga. Låren är täckta av päls.

Denna flyghund förekommer i norra Australien, på Sulawesi, Java, södra Nya Guinea och på flera mindre öar i samma region. Arten vistas i låglandet. Habitatet utgörs av mangrove och träskmarker samt av fuktiga skogar och savanner med träd. Pteropus alecto uppsöker även stadsparker.

Vid viloplatsen bildas stora kolonier med flera hundra eller flera tusen medlemmar. De flyger upp till 50 km från viloplatsen till platsen med föda. Per kull föds en unge.

Pteropus alecto äter liksom andra flyghundar frukter, nektar och pollen. Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i trädens bladverk eller i områden med bambu. Ungarna föds vanligen när tillgången till frukter är störst och kan därför variera mellan olika delar av utbredningsområdet. Ungarna är efter 14 till 18 månader lika stora som de vuxna djuren. Flera exemplar dör innan de blir könsmogna. Bara 30 (honor) till 37 procent (hannar) av de nyfödda ungarna blir tillräcklig gamla. Livslängden för individer som fortplantar sig uppskattas med 4,5 år i naturen och nästan 20 år i fångenskap.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
alecto
Däggdjur i australiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Pteropus anetianus

Pteropus anetianus är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1870. Pteropus anetianus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 7 underarter.

Denna flyghund förekommer på ögruppen Vanuatu. Arten vistas i låglandet.

Individerna bildar vid viloplatsen flockar eller mindre kolonier. De är ibland aktiva på dagen. Födan utgörs av frukter som fikon. Ungarna föds vanligen i augusti eller september.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
anetianus
Däggdjur i oceaniska regionen
Pteropus argentatus

Pteropus argentatus är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1844. Pteropus argentatus ingår i släktet Pteropus och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade. Wilson & Reeder (2005) räknar populationen till arten Pteropus chrysoproctus.

Denna flyghund förekommer på några mindre öar som tillhör Moluckerna. Det är inget känt om artens ekologi.

Källor 

Flyghundar
argentatus
Däggdjur i orientaliska regionen