kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Laephotis angolensis

Laephotis angolensis är en fladdermusart som beskrevs av Albert Monard 1935. Laephotis angolensis ingår i släktet Laephotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus hittades bara i centrala Angola och i södra Kongo-Kinshasa. Kanske förekommer arten i norra Zambia. Habitatet i utbredningsområdet är savanner.

Enligt måtten från några få individer är kroppslängden (huvud och bål) 46 till 50 mm, svanslängden 36 till 38 mm och underarmarnas längd 32 till 36 mm. Arten har 15 till 18 mm långa öron. Den saknar liksom andra läderlappar en hudflik (blad) på näsan. Ovansidan är täckt av gulbrun till rödbrun päls och på undersidan förekommer krämvit päls. Strupen och hakan är mer ljusgrå. Huvudet kännetecknas av en naken region kring nosen och ögonen som har en mörkbrun färg. De trekantiga öronen står ganska nära varandra men de är inte sammanlänkade. De bruna vingarna kan på vissa ställen ha en vit kant. Svansens är helt inbäddad i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
angolensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Laephotis botswanae

Laephotis botswanae är en fladdermusart som beskrevs av Henry W. Setzer 1971. Laephotis botswanae ingår i släktet Laephotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Laephotis botswanae är liten och den saknar hudflikar (blad) på näsan. Pälsen på ovansidan bildas av hår som är svartbruna nära roten och rödbruna, bruna eller ljusbruna på spetsen. Synlig är främst hårspetsarna. På undersidan varierar pälsfärgen från krämfärgad på hakan till vit på buken. Djuret saknar hår på nosen och kring ögonen och där finns brun hud. Arten har 17 till 22 mm stora och trekantiga öron. Vid den bruna flygmembranen förekommer ibland en vitaktig kant och svansflyghuden är lite genomskinlig. Svansen är helt eller nästan helt inbäddad i svansflyghuden. För holotypen registrerades en kroppslängd av 9,6 cm (med svans), en svanslängd av 4,1 cm och 0,8 cm långa bakfötter. Underarmarna var 3,7 cm långa.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer i sydöstra Afrika. De nordligaste populationerna finns i södra Kongo-Kinshasa och södra Tanzania och i syd når arten nordöstra Sydafrika. Habitatet utgörs av torra eller fuktiga savanner samt av hedområden.

Arten behöver några träd i utbredningsområdet och den vilar under lösa skivor av bark. Laephotis botswanae lever vanligen i par.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
botswanae
Däggdjur i etiopiska regionen
Laephotis namibensis

Laephotis namibensis är en fladdermusart som beskrevs av Henry W. Setzer 1971. Laephotis namibensis ingår i släktet Laephotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med två från varandra skilda populationer i södra Afrika, en i västra Namibia och den andra i västra Sydafrika. Habitatet utgörs av öknar och torra savanner. Där hittas arten främst vid oaser eller brunnar. En individ hittades vilande i en bergsspricka.

För holotypen registrerades en kroppslängd av 10,6 cm (med svans), en svanslängd av 4,7 cm och 0,8 cm långa bakfötter. Underarmarna var 3,8 cm långa och öronen var 2,5 cm stora. Håren som bildar ovansidans päls är svarta nära roten, bruna i mitten och vita vid spetsen vad som ger en brunaktig päls. Undersidans päls är likaså brunaktig men betydlig ljusare. Laephotis namibensis har ett stort kranium och raderna av överkäkens kindtänder är nästan parallella. Jämförd med andra släktmedlemmar i samma region är arten ljusare.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
namibensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Laephotis wintoni

Laephotis wintoni är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1901. Laephotis wintoni ingår i släktet Laephotis och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer främst i östra Afrika från Etiopien till Zambia. En avskild population lever i östra Sydafrika och Lesotho. Arten hittas i habitat som savanner, buskskogar och bergsängar. Det iakttogs inga flockar utan bara en eller två individer samtidig.

Några exemplar från Lesotho hade en absolut längd av 106 till 111 mm, inklusive en 47 till 50 mm lång svans. Deras underarmar var 39 till 40 mm långa, de hade 21 till 24 mm långa öron och en vikt av 9 till 11 g. Två exemplar från Sydafrika var med 37 till 38 mm långa underarmar och en vikt av 7,3 till 8,0 g lite mindre. Pälsen på ovansidan har en brun färg. Arten saknar hudflikar (blad) på näsan. Håren som bildar ovansidans päls är mörkbruna nära roten och rödbruna till gulbruna på spetsen. Undersidan är vid hakan täckt av gulorange päls, strupen är ljusbrun till rödbrun och buken är krämfärgad till vit. De 21 till 24 mm stora öronen är trekantiga. Laephotis wintoni har en mörkbrun till svartbrun flygmembran som är vid bakbenen lite genomskinlig. Svansen är i princip helt inbäddad i svansflyghuden.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
wintoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Histiotus

Histiotus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar. Tillhörande arter lever i Sydamerika.

Med en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 70 mm och en vikt av 11 till 14 g är dessa fladdermöss medelstora medlemmar av familjen läderlappar. Svansen blir 39 till 55 mm och underarmarna 42 till 52 mm långa. Pälsen är allmänt brunaktig med mörka, gråa eller vita skuggor. Några individer har en ljusgrå undersida. Tändernas och skallens morfologi motsvarar släktet Eptesicus. Histiotus-arterna har däremot betydlig större öron. Hos Histiotus macrotus är dessa sammanlänkade med en hudremsa.

Dessa fladdermöss förekommer i olika habitat. Några föredrar skogar och andra lever i höga bergstrakter. De använder bergssprickor och byggnader som viloplats. Där bildar individerna mindre flockar. Sällan observerades vuxna hanar i flockar med diande honor. Per kull föds vanligen en unge som blir efter cirka ett år könsmogen.

Arter och utbredning 
Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Histiotus alienus, södra Brasilien, är kanske en underart till Histiotus montanus.
 Histiotus humboldti, Colombia och Venezuela.
 Histiotus laephotis, från Peru till norra Argentina.
 Histiotus macrotus, från Peru till centrala Chile och västra Argentina.
 Histiotus magellanicus, från centrala Chile till Eldslandet.
 Histiotus montanus, västra och södra Sydamerika.
 Histiotus velatus, har två populationer i Bolivia respektive östra Brasilien.

Referenser

Externa länkar 

Läderlappar
Histiotus
Histiotus alienus

Histiotus alienus är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1916. Histiotus alienus ingår i släktet Histiotus och familjen läderlappar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ibland listas Histiotus alienus som en underart till Histiotus montanus.

För ett exemplar (holotyp) registrerades en kroppslängd (huvud och bål) av 54 mm, en svanslängd av 45 mm, 45 mm långa underarmar och 29 mm långa öron. Ovansidan är täckt av mörkbrun päls och undersidans päls är lite ljusare. En cirka 2 mm bred hudremsa sammanlänkar de stora öronen på hjässan. Histiotus alienus har en bred tragus i örat som är spetsig på toppen. Typiskt är grå flyghud och gråa öron.

Denna fladdermus är bara känd från sydöstra Brasilien. Det finns inga uppgifter om artens levnadssätt.

Informationer angående populationens storlek och möjliga hot saknas. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
alienus
Däggdjur i neotropiska regionen
Histiotus macrotus

Histiotus macrotus är en fladdermusart som först beskrevs av Eduard Friedrich Poeppig 1835.  Histiotus macrotus ingår i släktet Histiotus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 48 till 70 mm lång (huvud och bål), har en 42 till 55 mm lång svans och 44 till 51,5 mm långa underarmar. Tre exemplar vägde mellan 11 och 13 g. Bakfötterna är 5 till 12 mm långa och öronen 25 till 37 mm stora. Kroppen är på ovansidan täckt av ljusbrun päls och undersidans päls är ljusgrå. Öronen är på framsidan sammanlänkade med en hudremsa.

Denna fladdermus förekommer i Sydamerika från Peru till centrala Chile och västra Argentina. Den lever i olika habitat. Individerna vilar i gruvor och andra håligheter i berg samt ibland i byggnader.

Hos Histiotus macrotus förekommer kolonier med några hundra eller kanske upp till tusen medlemmar. Enligt en iakttagelse från 1990 bildar honor före ungarnas födelse egna flockar. Arten har i motsats till andra släktmedlemmar en längre päls på ovansidan med 11 till 12 mm långa hår på ryggens mitt och mörkare öron. Örats tragus ligger med spetsen framför nosen när örat vikas framåt.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
macrotus
Däggdjur i neotropiska regionen
Histiotus montanus

Histiotus montanus är en fladdermusart som först beskrevs av Philippi och Christian Ludwig Landbeck 1861.  Histiotus montanus ingår i släktet Histiotus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus förekommer i sydamerikanska bergstrakter från Venezuela till regionen norr om Eldslandet (Chile, Argentina). I Argentina, Uruguay och sydöstra Brasilien hittas arten även i låglandet. Histiotus montanus lever ofta i regioner vid 2000 meter över havet eller längre uppåt. Individerna vilar i grottor, i trädens håligheter och i byggnader. Där bildas kolonier med cirka 20 medlemmar. Arten jagar insekter och den håller antagligen vinterdvala.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
montanus
Däggdjur i neotropiska regionen
Histiotus velatus

Histiotus velatus är en fladdermusart som först beskrevs av I. Geoffroy 1824.  Histiotus velatus ingår i släktet Histiotus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i östra Brasilien, i Bolivia och i norra Argentina. Arten lever i skogar och troligen i andra habitat. Individerna vilar bland annat i byggnader. De äter insekter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
velatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Ia io

"Ia" omdirigerar hit. För den amerikanska delstaten, se Iowa. 

Ia io är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1902. Ia io är den enda nu levande arten i släktet Ia som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Arten har sin utbredning i södra Asien, i länder som Laos, norra Vietnam, Nepal och nordöstra Indien samt i centrala Kina och Tibet. Den har iakttagits på höjder från 200 – 1700 meter över havet.

Utseende 
Fladdermusen har en längd på 90 – 105 millimeter och är brun på översidan och grå på undersidan. Den kan väga upp till 63 gram och ha en vingbredd av 51 centimeter.

Arten har 70,9 till 77,3 mm långa underarmar och en cirka 65 mm lång svans. Bara en liten del av svansens spets (ungefär 6 mm) är inte inbäddad i svansflyghuden. Ia io har breda öron med en väl utvecklad tragus. Näsborrarna är lite riktade mot utsidan. I överkäken finns på varje sida två framtänder och två premolarer. Djuret har per sida tre framtänder och två premolarer i underkäken.

Habitat 
Arten förekommer i tropisk fuktig skog som kan vara städsegrön eller lövfällande. Den är nattaktiv och sover under dagen i kalkstensgrottor där man kan finna exemplar upp till 1,5 kilometer från ingångarna.

Under vintern kan den flytta till varmare områden.

Föda 
Stapelfödan är insekter, som hos de flesta arterna inom läderlappsfamiljen, men den slår också ett stort antal småfåglar, av typen tätting. En studie som gjorde i Kina 2005 och 2006 visar på stora säsongsvariationer i födointaget. I maj månad bestod 85 procent av resterna i fladdermusspillningen av skalbaggar. I juli och september var proportionerna av skalbaggar och fågelfjädrar ungefär jämnstora (48,7 procent och 44,6 procent i juli, 51,1 procent och 43,4 procent i september). I övrigt hittades rester av fjärilar, halvvingar, hopprätvingar och steklar i spillningen.

Förökning 
83 procent av honorna som samlades in vid en inventering i Sichuan, Kina (1962), var dräktiga, med varsitt embryo.

Hot mot arten 
I Sydostasien finns inga direkta hot mot arten. I Sydasien hotas den däremot av skogsavverkning och utvidgningen av jordbruksmark. Dess viloplatser störs också av jordbrukare som samlar fladdermössens spillning. Bruket av insektsgifter utgör vidare ett reellt hot mot arten.

Kuriosa
Med sina fyra bokstäver har Ia io det kortaste vetenskapliga namnet av alla djur under regelverket ICZN, International Code of Zoological Nomenclature. Artnamnet består dessutom av enbart vokaler.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
io
Däggdjur i orientaliska regionen
Hällebergets naturreservat

Se berggrund för det geologiska begreppet.

Hälleberget är ett naturreservat i Enslövs socken i Halmstads kommun i Halland.

Området är skyddat sedan 2011 och ligger nordöst om samhället Oskarström. Det är ett ädellövsskogsområde på 44 hektar som består av två kullar och en dalgång där emellan. Hällebergets terräng är svårtillgänglig vilket gjort att det varit svårt att ha ett vanligt skogsbruk i området. Det finns gott om död ved och gamla träd och en del bokar är mer än 200 år gamla. Förutom koralltaggsvampen har denna naturskog blivit en fristad för många andra sällsynta arter. Sammanlagt har hela 21 rödlistade arter och 37 regionalt intressanta arter hittats i området, framförallt handlar det om olika mossor och lavar.

Referenser
Hälleberget, Länsstyrelsen i Hallands län

Naturreservat i Halmstads kommun
Naturskyddsområden bildade 2011
Tomopeas ravus

Tomopeas ravus är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1900. Tomopeas ravus är ensam i släktet Tomopeas som ingår i familjen veckläppade fladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna har en absolut längd av 73 till 85 mm, inklusive en 34 till 45 mm lång svans. De väger 2 till 3,5 g och har 31 till 35 mm långa underarmar. Pälsen är på ovansidan ljusbrun och vid buken krämvit. Som kontrast har öronen, ansiktet och flygmembranen en svart färg. I motsats till alla andra veckläppade fladdermöss har Tomopeas ravus en svans som är helt omslutit av flygmembranen. Den listas därför i en egen underfamilj, Tomopeatinae.

Artens övre läpp är stor samt lite skrynklig och den döljer den undre läppen. Andra kännetecken är rörformiga näsborrar och en liten avrundad tragus. Tandformeln är I 1/2 C 1/1 P 1/2 M 3/3, alltså 28 tänder.

Denna fladdermus förekommer i Peru vid Stilla havet. I Anderna når arten 1000 meter över havet. Fram till 2008 hittades Tomopeas ravus bara vid tio olika platser. Den vilar på överhängande klippor, i grottor och sällan i träd. Troligen föder honor sina ungar under den torra årstiden.

Individerna vilar vanligen ensam. De jagar insekter och föredrar skalbaggar.

Källor

Externa länkar 

Veckläppade fladdermöss
ravus
Däggdjur i neotropiska regionen
Hesperoptenus

Hesperoptenus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar. Arterna förekommer i Sydostasien.

Utseende 
Dessa fladdermöss blir 40 till 75 mm långa (huvud och bål) och har en 24 till 53 mm lång svans. Underarmarnas längd är 25 till 60 mm. Mindre arter väger omkring 6 g och större arter väger 30 till 32 g. Pälsen har beroende på art en gråbrun, gulbrun eller rödbrun färg. Hesperoptenus skiljer sig från släktet Eptesicus genom avvikande detaljer av skallens och tändernas konstruktion. Arterna har i överkäken per sida två framtänder och i underkäken finns tre framtänder på varje sida. Per käkhalva förekommer en premolar på ovansidan samt två premolarer på undersidan. De stora öronen är ganska tjocka och köttiga.

Arter och utbredning 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Hesperoptenus blanfordi, från norra Thailand och Laos till Borneo.
 Hesperoptenus doriae, på Malackahalvön och Borneo.
 Hesperoptenus gaskelli, östra Sulawesi.
 Hesperoptenus tickelli, flera populationer på det sydostasiatiska fastlandet och på Sri Lanka.
 Hesperoptenus tomesi, på Malackahalvön och Borneo.

Ekologi 
Individerna vilar i täta bladansamlingar. Där sover de ensam eller de bildar mindre flockar. Varje individ eller ett par har ett jaktområde som försvaras mot artfränder. De lämnar viloplatsen tidigt på kvällen och fångar insekter. Fortplantningssättet är främst känt för Hesperoptenus tickelli. Hos denna art föds en unge i maj eller juni.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Hesperoptenus
Hesperoptenus blanfordi

Hesperoptenus blanfordi är en fladdermusart som först beskrevs av George Edward Dobson 1877.  Hesperoptenus blanfordi ingår i släktet Hesperoptenus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer från norra Thailand och Laos till norra Borneo. Arten vistas i olika slags skogar som fuktiga skogar i låglandet eller torra skogar i bergstrakter. Individerna vilar bland annat i grottor. De vistas gärna nära vattendrag och bildar mindre flockar med cirka 10 medlemmar.

Källor 

Läderlappar
blanfordi
Däggdjur i orientaliska regionen
Hesperoptenus doriae

Hesperoptenus doriae är en fladdermusart som först beskrevs av Peters 1868.  Hesperoptenus doriae ingår i släktet Hesperoptenus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på Malackahalvön och på västra Borneo. Arten observerades bara i låglandet. Individerna bildar mindre flockar med upp till fem medlemmar och vilar på stora blad.

Källor 

Läderlappar
doriae
Däggdjur i orientaliska regionen
Hesperoptenus gaskelli

Hesperoptenus gaskelli är en fladdermusart som beskrevs av Hill 1983. Hesperoptenus gaskelli ingår i släktet Hesperoptenus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i ett mindre område på östra Sulawesi. Arten är bara känd från en enda individ som fångades på en skogsglänta.

Källor 

Läderlappar
gaskelli
Däggdjur i orientaliska regionen
Hesperoptenus tickelli

Hesperoptenus tickelli är en fladdermusart som först beskrevs av Edward Blyth 1851.  Hesperoptenus tickelli ingår i släktet Hesperoptenus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar ornitologen Samuel Richard Tickel.

Denna fladdermus har flera populationer på det sydostasiatiska fastlandet och på Sri Lanka. Den når i norr Nepal och Bhutan. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Arten förekommer i olika habitat med träd och öppna ytor.

Individerna vilar ensam eller i små flockar gömda i trädens bladverk. De flyger över gräsmarker eller skogsgläntor cirka 12 meter över marken och jagar termiter, skalbaggar och andra insekter. Honan föder en unge per kull.

Källor 

Läderlappar
tickelli
Däggdjur i orientaliska regionen
Hesperoptenus tomesi

Hesperoptenus tomesi är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1905. Hesperoptenus tomesi ingår i släktet Hesperoptenus och familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer på Malackahalvön och Borneo. Habitatet utgörs av städsegröna skogar i låglandet eller i bergstrakter. Några individer observerades när de flög längs med ett vattendrag.

Källor 

Läderlappar
tomesi
Däggdjur i orientaliska regionen
Ⱥ

Ⱥ (gemenform: ⱥ) är den latinska bokstaven A med ett streck igenom. I det nordamerikanska indianspråket senćoŧens alfabet är Ⱥ den andra bokstaven och representerar diftongen [ej].

Se även 
 Ø

Referenser 

Latinska alfabetet
Eudiscopus denticulus

Eudiscopus denticulus är en fladdermusart som först beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1932. Eudiscopus denticulus är ensam i släktet Eudiscopus som ingår i familjen läderlappar. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från fyra fyndplatser på det sydostasiatiska fastlandet. Den hittades i Myanmar, Laos, Thailand och Vietnam. Individerna levde i skogar eller i andra områden med träd och med bambu som undervegetation. En mindre flock använder ihåliga bambustjälkar som viloplats. Populationen i Laos upptäcktes vid 1300 meter över havet. Arten jagar liksom de flesta andra läderlappar med hjälp av ekolokalisering. Den flyger långsamt och kan tidvis sväva över samma plats.

Eudiscopus denticulus når en kroppslängd (huvud och bål) av 40 till 45 mm och en svanslängd av 39 till 42 mm. Underarmarna är 34 till 38 mm långa. Individerna väger 3,5 till 10 g. Pälsen har på ovansidan en kanelbrun färg, undersidan är ljusare. Arten liknar i kroppsbyggnaden om medlemmarna av släktet Pipistrellus. Den har lite längre öron än Pipistrellus-arterna. Även den broskiga fliken i örat (tragus) är längre, men den slutar inte i en spets. Eudiscopus denticulus har runda klibbiga trampdynor på bakfötterna som påminner om en diskus. Skivorna är större än hos släktena Glischropus och Tylonycteris. Dessutom finns tre nedre premolarer och skallen är tydlig avplattad.

Källor

Externa länkar 

 Bilder på Mammals' Planet

Läderlappar
denticulus
Däggdjur i orientaliska regionen
Scotomanes

Scotomanes är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen läderlappar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Enligt Wilson & Reeder (2005) och IUCN är Scotomanes emarginatus bara ett synonym för Scotomanes ornatus.

I några äldre avhandlingar listas Scotomanes ornatus i släktet Nycticeius.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
Scotomanes
Scotomanes ornatus

Scotomanes ornatus är en fladdermusart som först beskrevs av Edward Blyth 1851.  Scotomanes ornatus är ensam i släktet Scotomanes som ingår i familjen läderlappar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Denna fladdermus förekommer i östra Asien. Utbredningsområdet sträcker sig från östra Nepal och östra Indien till Kinas sydöstra del samt till norra Thailand och centrala Vietnam. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2200 meter över havet. Scotomanes ornatus observeras ofta i skogar i kulliga områden och i fuktiga dalgångar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 72 till 78 mm och en svanslängd av 50 till 62 mm. Arten är färgglad jämförd med andra läderlappar. Pälsen har på ryggen en rödbrun grundfärg och på buken en mörkbrun grundfärg. På huvudets topp och på ryggen nära vingarna finns ofta vita fläckar. Fladdermusen har en vit krage vid främre halsen och vita band längs vingarnas undersida.

Scotomanes ornatus vilar vanligen gömd i den täta växtligheten och ibland i grottor. När flera individer vilar bredvid varandra kan de misstolkas som trädens frukter. Liksom andra läderlappar äter arten insekter.

Källor

Externa länkar 

Läderlappar
ornatus
Däggdjur i orientaliska regionen