kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helogale hirtula

Helogale hirtula är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1904. Helogale hirtula ingår i släktet Helogale och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna mangust förekommer vid Afrikas horn från centrala Kenya över sydöstra Etiopien till Somalia. Arten vistas i låglandet eller i låga bergstrakter upp till 600 meter över havet. Habitatet utgörs av torra områden med taggiga buskar. Boet anläggs i håligheter under stenar eller i termitstackar.

Kroppslängden (huvud och bål) är 20 till 27 cm och svansen är 15 till 18 cm lång. Vikten ligger mellan 220 och 350 g. Den rufsiga pälsen har främst en grå färg med några mörkare eller ljusare hår inblandat. I ansiktet och på undersidan är pälsen mera enfärgade och ofta röd- eller gulaktig. Helogale hirtula har robustare kindtänder än dvärgmangusten.

Arten har troligen samma föda som dvärgmangusten, alltså skalbaggar, termiter samt andra insekter och deras larver. Hittills blev inga individer av arten iakttagna som kämpade skicklig mot ormar men det är inte utesluten att de kan göra det. Individerna lever i flockar och inom flocken etableras en hierarki. Vanligen finns bara en dominant hona i flocken som föder ungarna.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. h. hirtula
 H. h. ahlselli
 H. h. annulata
 H. h. lutescens
 H. h. powelli

Källor

Externa länkar 

Bilder på ARKive.org

Manguster
hirtula
Däggdjur i etiopiska regionen
Dvärgmangust

Dvärgmangust (Helogale parvula) är en däggdjursart som först beskrevs av Carl Jakob Sundevall 1847.  Helogale parvula ingår i släktet Helogale och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Dvärgmangusten blir 18 till 26 cm lång (huvud och bål), har en 12 till 20 cm lång svans och väger cirka 275 g. Pälsen bildas av grå och bruna hår i olika nyanser. Ofta är extremiteterna och svansen mörkare. Allmänt är kroppen smal och långsträckt. Arten har en spetsig nos och korta öron. Vid kinderna och vid analöppningen finns körtlar. De senare mynnar i ett organ som liknar en påse. Dvärgmangustens ungar har blåa ögon som efter några veckor blir bruna. Artens övre hörntänder är långa och skarpa.

Utbredning och habitat 
Denna mangust förekommer i östra och södra Afrika från Etiopien och Somalia över Tanzania till norra Namibia, Botswana och Sydafrika. Den saknas i låglandet kring Kongofloden. Arten vistas i låglandet och i upp till 2000 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av öppna skogar, savanner med glest fördelade träd och av buskmarker.

Ekologi 
Individerna lever i flockar och etablerar en hierarki. Ungar föds bara av den dominanta honan. Hon har mellan november och maj upp till tre kullar med cirka tre ungar per kull. Dräktigheten varar 49 till 56 dagar. Ungarna föds i lyan och efter några dagar uppfostras de även av andra honor från flocken. Efter 5 till 6 veckor syns ungarna för första gången utanför lyan och de bevakas vanligen av tre vuxna individer. Efter cirka 45 dagar slutar modern helt med digivning. För kommunikationen finns olika läten. Till exempel finns olika varningsrop för flygande respektive markbundna fiender. Dvärgmangusten reagerar även på varningsläten från andra djur, till exempel från hyraxar eller näshornsfåglar.

Flocken bildas i genomsnitt av nio vuxna djur och av deras ungar. Allmänt varierar antalet vuxna djur mellan 2 och 21. De försvarar ett revir mot artfränder från andra flockar. Flera objekt i reviret samt andra flockmedlemmar markeras med körtelvätska. I territoriet används en termitstack som lya. Vid revirets gränser kan det finnas en liten överlappning med en annan flocks revir.

Grupper av dvärgmanguster syns ofta framför lyan när de solbadar eller när de vårdar varandras päls. De äter huvudsakligen insekter samt några frukter och ibland mindre ryggradsdjur eller ägg.

Dvärgmangusten jagas själv av olika rovfåglar som blek sånghök, stridsörn eller savannörn. På land räknas ormar som pufform eller arter av giftsnoksläktet Naja till artens fiender. Dessutom jagas den av större manguster och av andra rovdjur.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 H. p. parvula
 H. p. ivori
 H. p. mimetra
 H. p. nero
 H. p. ruficeps
 H. p. undulatus
 H. p. varia

Källor

Externa länkar 

Manguster
Däggdjur i etiopiska regionen
Crossarchus alexandri

Crossarchus alexandri är en däggdjursart som beskrevs av Thomas och Wroughton 1907. Crossarchus alexandri ingår i släktet Crossarchus och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna mangust förekommer i centrala Afrika i Kongo-Kinshasa och angränsande delar av Uganda. I bergstrakter når arten 2900 meter över havet. Habitatet utgörs av tropisk regnskog. Crossarchus alexandri syns ibland nära samhällen.

Arten har rufsig svartbrun päls med flera gråa hår inblandade. Ryggen och sidornas täckhår är ungefär 50 till 60 mm långa. På naken finns en man med 60 till 80 mm långa har. Huvudet kännetecknas av en lång nos och ljusbruna öron. Extremiteterna är korta och vid alla tår finns skarpa klor som är längre vid framtassarna. Individerna blir 37 till 44 cm långa (huvud och bål), har en 24 till 32 cm lång svans och väger mellan 1,15 och 1,75 kg.

Flocken består av upp till 20 medlemmar och upp till 10 individer sover i samma gömställe som ofta ligger i ett ihåligt träd. De markerar reviret med sekret från analkörtlarna. Därför står de ibland på händerna för att nå grenar som ligger 25 cm över marken. För kommunikationen finns olika grymtande och kvittrande läten. Honor föder 3 till 4 ungar per kull.

I magsäcken av individer som undersöktes hittades främst rester av ryggradslösa djur som snäckor, maskar och insekter samt några fruktbitar. En annan art av samma släkte jagar även mindre ryggradsdjur och kanske har Crossarchus alexandri samma byten.

Källor

Externa länkar 

Manguster
alexandri
Däggdjur i etiopiska regionen
Crossarchus ansorgei

Crossarchus ansorgei är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1910. Crossarchus ansorgei ingår i släktet Crossarchus och familjen manguster. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar W. J. Ansorge som hittade den individ som användes vid artens beskrivning (holotyp).

Denna mangust förekommer i Kongo-Kinshasa och i norra Angola. Habitatet utgörs av regnskogar och dessutom besöker arten odlade områden.

Arten blir 32 till 34 cm lång (huvud och bål), haren cirka 21 cm lång svans och väger cirka 700 g. Den har svartbrun päls med några ljusare hår inblandade. Kring ögonen är den ljusa huden bara glest täckt med hår vilket liknar en mask. Alla tår är utrustade med klor och klorna vid framtassarna är längre. Hos underarten C. a. ansorgei är pälsen mera rödaktig. Den andra underarten har kännetecknande ljusa strimmor i ansiktet. Liksom andra arter av samma släkte har Crossarchus ansorgei fem kindtänder i varje käkhalva. Kännetecknande för arten är en kortare nos.

Individerna lever i flockar. De är aktiva på dagen och gräver troligen i markens övre skikt efter föda. Födan utgörs av små ryggradsdjur, av insekter och av ägg. Flocken kan ha upp till 20 medlemmar. Inget är känt om fortplantningssättet.

Beståndet hotas troligen av habitatförstöring och av jakt för köttets skull. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 C. a. ansorgei
 C. a. nigricolor

Källor

Externa länkar 

Manguster
ansorgei
Däggdjur i etiopiska regionen
Crossarchus obscurus

Crossarchus obscurus är en däggdjursart som beskrevs av F. G. Cuvier 1825. Crossarchus obscurus ingår i släktet kusimanser och familjen manguster. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 30 till 37 cm lång (huvud och bål), har en 15 till 25 cm lång svans och väger 1,0 till 1,5 kg. Den kännetecknas av en långsträckt nos och kraftiga klor. Bakfötterna är 6 till 7,3 cm långa och öronen är 2 till 2,6 cm stora. Håren på artens nacke bildar ingen kam och de växer inte heller i en spiral. På ovansidan är pälsen mörkbrun till svartaktig och den blir ljusare mot undersidan samt på huvudet. Hårens längd på ovansidan ökar från 10 till 15 mm på nacken till 30 till 35 mm på stjärten. Arten har lite ovala pupiller med den långa sidan parallell med käkarna. Fotsulorna är i princip nakna med undantag av bakfötternas sulor nära hälen. Honor har tre par spenar men bortsedd från könsorganen finns inga yttre skillnader mellan honor och hannar. Arten har i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 3 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i västra Afrika från Sierra Leone till Ghana. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och andra skogar med buskar som undervegetation samt av öppna landskap med några större buskar. Arten uppsöker även odlade områden.

Ekologi 
Individerna är ofta dagaktiva men ibland söker de under natten efter föda. Exemplar hittades gömda i trädens bladverk under natten. Troligtvis skapar de även jordhålor som gömställen. En flock med upp till 20 medlemmar söker i ett visst område efter föda och vandrar sedan till en annan plats. De har olika läten för kommunikationen och dessutom används vätska från körtlarna vid kinderna samt vid djurets anus för att markera föremål.

Crossarchus obscurus äter olika ryggradslösa djur och mindre ryggradsdjur som grodor, ödlor, fåglar och gnagare. Det största bytet var en sockerrörsråtta (Thryonomys swinderianus). Dessutom ingår ägg, frukter och bär i födan. För att nå maskar och insektslarver grävs i lövskiktet eller i det översta jordlagret.

Exemplar i fångenskap hade upp till tre kullar per år. Efter cirka 58 dagar dräktighet föds två till fyra blinda ungar. De har redan fin päls på kroppen. Ungarna öppnar sina ögon efter cirka 12 dagar och efter ungefär tre veckor slutar honan med digivning. Enligt uppskattningar är ungarna efter nio månader könsmogna. Några individer levde nio år i fångenskap.

Status 
Djuret jagas för köttets skull och det faller ofta offer för strövande hundar. Allmänt är denna mangust inte sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Manguster
obscurus
Däggdjur i etiopiska regionen
Crossarchus platycephalus

Crossarchus platycephalus är en däggdjursart som beskrevs av Edward Alphonso Goldman 1984. Crossarchus platycephalus ingår i släktet Crossarchus och familjen manguster. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Populationen listades länge som den östliga underarten av Crossarchus obscurus. Efter flera studier under 1990-talet godkänns den som art. Uppdelningen i två arter bekräftades 2014 i samband med undersökningar av skillnader i skallens konstruktion och i genetiken.

Utseende 
Crossarchus platycephalus blir med svans 45 till 70 cm lång och den har en mankhöjd av 18 till 20 cm. Honor är med en vikt mellan 500 och 1000 g tydlig mindre än hannar som väger 900 till 1500 g. Däremot finns förutom vikten och de yttre könsdelarna inga andra skillnader mellan båda kön. Pälsen på ovansidan bildas av svartbruna hår med ljusare spetsar vad som ger ett prickigt utseende. I motsats till Crossarchus obscurus har arten en tydlig tofs av hår framför öronen och ett mer avplattat huvud. Annars kännetecknas huvudet av en långsträckt nos samt av korta avrundade öron. Denna mangust har fem fingrar och tår och alla är utrustade med klor. Framtassarnas klor är längre än bakfötternas klor. Vid kinderna och nära djurets anus förekommer körtlar och med körtelvätskan markeras reviret. Liksom andra släktmedlemmar har Crossarchus platycephalus i varje käkhalva 3 framtänder, 1 hörntand, 3 premolarer och 2 molarer, alltså 36 tänder.

Utbredning 
Denna mangust förekommer från Benin till södra Kamerun. Arten lever bland annat i låglandet och den når i bergstrakter 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, ofta nära vattendrag och dessutom besöks odlade områden.

Ekologi 
Arten har i princip samma levnadssätt som andra kusimanser. Den är aktiv på dagen och lever i familjegrupper. I samband med fortplantningen markerar hannar reviret oftare än utanför parningstiden. Crossarchus platycephalus äter främst ryggradslösa djur som maskar, snäckor och insekter samt mindre ryggradsdjur som grodor, ödlor, ormar, småfåglar och små däggdjur. Ibland kompletteras födan med frukter och bär. Till exempel från oljepalmer eller från växter av släktet Aspilia.

Status 
Crossarchus platycephalus är inte sällsynt i sitt utbredningsområde som är ganska stort. Den jagas ibland för köttets skull (bushmeat). Arten kan i viss mån anpassa sig till landskapsförändringar och den hittas i flera naturskyddsområden. IUCN kategoriserar den globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Manguster
platycephalus
Däggdjur i etiopiska regionen
Bdeogale crassicauda

Bdeogale crassicauda är en däggdjursart som beskrevs av Peters 1852. Bdeogale crassicauda ingår i släktet Bdeogale, och familjen manguster. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Denna mangust förekommer i östra Afrika från södra Kenya till mellersta Moçambique. Dessutom observerades arten i Jemen men denna uppgift behöver ytterligare bekräftelse. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1850 meter över havet. Bdeogale crassicauda lever i olika slags skogar som ofta har buskar eller bambu som undervegetation. Den uppsöker även andra områden med träd.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 40 till 50 cm, en svanslängd av 20 till 30 cm och en vikt av 1,3 till 2,1 kg. Kännetecknande är den yviga svansen som blir spetsig vid slutet, stora öron och en mule som påminner om hundens nos. Pälsfärgen varierar mellan mörkbrun och svart. Underullen är något ljusare men den syns sällan under de svarta täckhåren. I överkäken förekommer på varje sida tre långa framtänder som har lite avstånd från varandra. Underkäken har lika många framtänder men de står tät intill varandra. De övre hörntänderna är raka och de nedre är något böjda. Arten har fyra premolarer på varje sida i över- och underkäken som liknar stickor. Molarerna har fyrkantiga ytor. Underarten B. c. omnivora som förekommer i skogar nära kusten i Kenya (kanske sydöstra Somalia) och norra Tanzania är mindre med en vikt upp till 1,6 kg. Den har ljusare till krämfärgad päls på bålen. Bara extremiteterna och svansen är mörka.

Bdeogale crassicauda äter främst insekter som termiter och gräshoppor samt andra ryggradslösa djur. Ibland kompletteras födan med groddjur, ödlor eller små gnagare. Rovdjuret är främst nattaktiv och lever utanför parningstiden ensam. Antagligen är viloplatsen en hålighet i träd eller i marken. Individer som blev fångade beskrevs som tam. Fortplantningssättet är okänt men det antas vara lika som hos nära släktingar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 B. c. crassicauda
 B. c. nigrescens
 B. c. omnivora, sedan 2013 godkänd som art
 B. c. puisa
 B. c. tenuis

Källor

Externa länkar 

Manguster
crassicauda
Däggdjur i etiopiska regionen
Bdeogale jacksoni

Bdeogale jacksoni är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1894.  Bdeogale jacksoni ingår i släktet Bdeogale, och familjen manguster. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 50,8 till 57,1 cm, en svanslängd av 28,3 till 32,4 cm och en vikt av 2 till 3 kg. Bakfötterna är 8,6 till 10,8 cm långa och öronen är 2,3 till 3,5 cm stora. Djuret har spräcklig päls på ovansidan som bildas av hår med svarta och vita avsnitt. Mot extremiteterna minskar de vita avsnittens storlek och pälsen har där ett mörkbrunt till svart utseende. Undersidan är täckt av ljusgrå päls. Kring nosen och hakan är pälsen mer ljusbrun och andra delar av huvudet och halsen har en gul skugga. Den gula färgen skiljer arten från Bdeogale nigripes. En lodrätt och naken ränna delar näsan och den övre läppen i mitten. Bdeogale jacksoni saknar tummar och stortår och har därför bara fyra fingrar respektive tår per hand respektive fot. Alla är utrustade med kraftiga klor. Det saknas hår på fotsulorna. I varje käkhalva förekommer 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i ett begränsat territorium i sydöstra Uganda och mellersta Kenya. En isolerat population finns i Tanzania. Arten når i bergstrakter 3300 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar, ofta med bambu eller buskar som undervegetation.

Ekologi 
Individerna letar främst under natten efter föda. De jagar små gnagare samt några insekter och ödlor. Födan kompletteras med andra ryggradslösa djur som snäckor samt med ägg. Hos ungdjur är andelen gnagare i födan större än hos vuxna exemplar. Bdeogale jacksoni lever ofta ensam men par eller flockar med upp till fyra medlemmar observerades likaså. Fortplantningssättet är okänt.

I artens magsäck hittas rester av egentliga öronråttor (Otomys) och gnagarsläktet Dasymys som gärna vistas i träskmarker. Kanske besöker även Bdeogale jacksoni dessa landskap.

Status 
Antagligen påverkar skogsavverkningar artens bestånd. Djuret är allmänt sällsynt. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

 Foto, ursprungligen från Arkive

Manguster
jacksoni
Däggdjur i etiopiska regionen
Bdeogale nigripes

Bdeogale nigripes är en däggdjursart som beskrevs av Jacques Pucheran 1855. Bdeogale nigripes ingår i släktet Bdeogale och familjen manguster. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Hannar når en kroppslängd (huvud och bål) av 46 till 63 cm och en svanslängd av 30 till 38,5 cm. Exemplar av honkön är med en kroppslängd av 45 till 65 cm och en svanslängd av 29 till 40 cm lika stora. Arten har 9,4 till 11,5 cm långa bakfötter, 3 till 3,9 cm stora öron och en vikt av 2 till 4,8 kg. Den gråaktiga pälsen bildas av korta hår och på extremiteterna är den påfallande mörk. Några individer har en rödbrun skugga på ovansidan. Undersidans päls kan vara ljusare eller mer brunaktig. Artens breda näsa har en lodrätt ränna i mitten som sträcker sig fram till övre läppen och i sänkan finns inga hår. Den något yviga svansen är täckt av gulaktiga till vita hår och den har en lite smalare spets. Honor har två par spenar. I varje käkhalva förekommer 3 framtänder, 1 hörntand, 4 premolarer och 2 molarer.

Utbredning 
Denna mangust förekommer i centrala delar av Afrika. Artens utbredningsområde sträcker sig från sydöstra Nigeria till norra Angola. Den når i bergstrakter 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar, ofta med buskar som undervegetation. I områden med skogsbruk är den sällsynt.

Ekologi 
Arten är troligen nattaktiv men den iakttogs även på dagen. Som gömställe används hålrum mellan trädens rötter och underjordiska bon som skapades av jordpiggsvin. Denna mangust äter främst ryggradslösa djur (ofta termiter eller myror) och den jagar råttdjur, ekorrar samt äkta insektsätare. Födan kompletteras med ödlor, groddjur och frukter. När honan inte är brunstig lever individerna ensam eller sällan i par. Enigt lokalbefolkningen föds en eller två ungar per kull. Nyfödda ungar registrerades mellan november och januari.

Status 
Beståndet hotas i viss mån av skogsavverkningar, svedjebruk och jakt för köttets skull. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten hittas i olika skyddsområden som Okapi viltreservat i Kongo-Kinshasa eller Dzanga-Sangha reservat i Centralafrikanska republiken.

Källor

Externa länkar 

Manguster
nigripes
Däggdjur i etiopiska regionen
Leopardus pajeros

Pampaskatt (Leopardus pajeros) är en däggdjursart som först beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1816.  Leopardus pajeros ingår i släktet Leopardus och familjen kattdjur. Populationens taxonomiska status är omstridd. IUCN listar Leopardus pajeros som synonym till pampaskatt (Leopardus colocolo).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. p. pajeros
 L. p. budini
 L. p. garleppi
 L. p. steinbachi
 L. p. thomasi

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Kattdjur
pajeros
Däggdjur i neotropiska regionen
Bredstrimmig mangust

Bredstrimmig mangust (Galidictis fasciata) är en däggdjursart som först beskrevs av Gmelin 1788.  Galidictis fasciata ingår i släktet Galidictis, och familjen Eupleridae.

Utseende 

Djuret påminner om en mård men det finns inget nära släktskap mellan arterna. Extremiteterna är hos bredstrimmig mangust korta och svansen är lång och yvig. På Madagaskar kan arten förväxlas med liten indisk sibetkatt (Viverricula indica) som blev introducerad av människor. De kan skiljas åt med hjälp av svansens färgteckning som är enfärgat krämvit hos bredstrimmig mangust och bandad hos indisk sibetkatt. Övrig kropp är hos bredstrimmig mangust grå med gula skuggor och på ryggen finns upp till fem breda längsgående strimmor i svart eller mörkbrun.

Kroppslängden (huvud och bål) ligger mellan 32 och 34 cm och svanslängden mellan 28 och 30 cm. Vikten är vanligen omkring 600 gram men kan variera mellan 380 och 800 gram.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer på östra Madagaskar. Den vistas där i kulliga områden och upp till 1500 meter höga bergstrakter. Regionen är främst täckt av tropisk regnskog men djuret vistas även utanför skogen.

Ekologi 

Bredstrimmig mangust är bara aktiv på natten. Var den vilar på dagen är inte dokumenterad. Arten vistas främst på marken men kan klättra i växtligheten. Individerna lever utanför parningstiden ensam eller i små grupper (vanligen under vintern). Födan utgörs huvudsakligen av små gnagare. Ibland äter bredstrimmig mangust mindre lemurer, kräldjur och groddjur samt i sällsynta fall ryggradslösa djur. Troligen kan den jaga byten som är större än den själv.

Det antas att fortplantningen sker under sommaren. Dräktigheten varar hos närbesläktade arter 80 till 105 dagar och troligen finns för bredstrimmig mangust liknande värden. Per kull föds bara en unge.

Status och hot 

Arten hotas huvudsakligen av habitatförstörelse genom skogsavverkningar och svedjebruk. Ett mindre hot är introducerade fiender eller konkurrenter som hundar, katter och liten indisk sibetkatt. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 G. f. fasciata
 G. f. striatus

Källor

Externa länkar 

Eupleridae
Galidictis
Däggdjur i etiopiska regionen