kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerbilliscus brantsii

Gerbilliscus brantsii är en däggdjursart som först beskrevs av Smith 1836.  Gerbilliscus brantsii ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Djuret når en kroppslängd (huvud och bål) av 9,6 till 16,4 cm, en svanslängd av 10,3 till 18,6 cm och en vikt av 25 till 126 g. Den har 1,9 till 4,7 cm långa bakfötter och 1,2 till 3,4 cm stora öron. Pälsens färg varierar mycket beroende på utbredning men allmänt är ovansidan rödbrun till blek rödaktig och undersidan ljusgrå eller vit. Svansens ovansida är vid främre halvan likaså mörk och undersidan samt bakre halvan är vit. Jämfört med Gerbilliscus leucogaster har arten ingen mörk längsgående linje på ryggens topp.

Denna ökenråtta förekommer i södra Afrika från södra Angola och södra Zambia till Sydafrika. Arten lever i öppna landskap som gräsmarker med några glest fördelade buskar eller träd. Den besöker även jordbruksmark och betraktas av bönder som skadedjur. I artens päls lever ofta pestloppor.

Gerbilliscus brantsii har rötter och gröna växtdelar som föda som kompletteras med några insekter. Individerna bildar större kolonier men exemplar i fångenskap var aggressiva mot varandra. Honor kan para sig under alla årstider och kan ha 5 eller 6 kullar per år. Efter kort dräktighet föds upp till fem ungar som väger i genomsnitt 4,6 g. Ungarna öppnar sina ögon efter 16 till 20 dagar och de diar sin mor cirka 28 dagar.

Arten faller vanligen offer för mindre rovdjur, för ugglor och andra rovlevande fåglar samt för ormar. Flera exemplar hölls i fångenskap för vetenskapliga studier.

Källor 

Råttdjur
brantsii
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus guineae

Gerbilliscus guineae är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1910. Gerbilliscus guineae ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 12,8 till 17,8 cm, en svanslängd av 15,6 till 19,8 cm och en vikt av 45 till 110 g. Den har 3,2 till 3,7 cm långa bakfötter och 1,9 till 2,2 cm stora öron. Pälsen på ovansidan bildas av hår som är gråa vid roten, orangebruna i mitten och svarta vid spetsen vad som ger en gråbrun pälsfärg. På kroppens sidor och på huvudets saknas ofta den svarta spetsen och därför är pälsen ljusare. Det finns en tydlig gräns mot den vita pälsen på undersidan och på extremiteternas insida. Djuret har helt vita framtassar men bakfötternas undersida är mörk. Svanens färgsättning är liksom bålen med en vit undersida. Längre mörka hår vid svansens spets bildar en tofs. Honor har fyra par spenar.

Utbredning 
Arten lever i västra Afrika från Senegal till Togo. Den vistas i savanner som kännetecknas av många buskar och örter. Gerbilliscus guineae besöker även jordbruksmark.

Ekologi 
Denna ökenråtta gräver underjordiska tunnelsystem som ligger cirka 50 cm under markytan. Ingångarna stängs med jord. Ökenråttan är nattaktiv och går på marken. Födovalet är ökänt. Under regntiden och fram till mitten av den torra perioden hittades dräktiga honor. Per kull föds ofta 4 eller 5 ungar. Beståndets storlek är inte konstant. Tidvis minskar det med 30 procent.

Status 
Inga allvarliga hot mot beståndet är kända. IUCN listar Gerbilliscus guineae som livskraftig (LC).

Källor 

Råttdjur
guineae
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus inclusa

Gerbilliscus inclusa är en däggdjursart som beskrevs av Thomas och Wroughton 1908. Gerbilliscus inclusa ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 15,2 till 16,1 cm, en svanslängd av 13,5 till 19,1 cm och en vikt av 99 till 154 g. Den har 3,9 till 4,4 cm lång bakfötter och 2,1 till 2,9 cm stora öron. Håren som bildar pälsen på ovansidan har gråa och ockra avsnitt samt en svart spets. Pälsen blir ljusare fram mot kroppens sidor. På undersidan förekommer vit päls. Huvudet kännetecknas av en svart fläck under varje öga, av långa mörka morrhår samt av köttfärgade öron. Djurets fram- och baktassar är nästan vita och de har fem fingrar respektive tår. Lillfingret är påfallande litet. Svansen är uppdelad i en mörk ovansida och en ljus undersida. Honor har tre eller fyra par spenar. Denna ökenråtta har en ränna i de övre framtänderna men inte i underkäkens framtänder.

Utbredning 
Arten lever med två från varandra skilda populationer i östra Afrika i södra Tanzania, Moçambique och östra Zimbabwe. Habitatet utgörs av fuktiga savanner. Djuret hittas ofta vid skogarnas kanter eller på jordbruksmark. Gnagaren föredrar sandig mark eller andra avlagringar som bildades under historisk tid. Den årliga nederbörden i utbredningsområdet är vanligen större än 800 mm.

Ekologi 
Gerbilliscus inclusa är nattaktiv och går främst på marken. Den gräver underjordiska tunnelsystem som oftast har två eller tre gångar och två kamrar. Vid en av gångarna skapas nödutgången. Födan utgörs av frön och frukter. Exemplar i fångenskap åt även insekter. Troligtvis lever varje individ ensam när honan inte är brunstig. Efter 23 till 24 dagar dräktighet föds 2 eller 3 blinda ungar. De öppnar sina ögon efter 16 till 20 dagar.

Status 
Inga allvarliga hot mot beståndet är kända. Arten listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor 

Råttdjur
inclusa
Däggdjur i etiopiska regionen
Tatera indica

Tatera indica är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas Hardwicke 1807.  Tatera indica är ensam i släktet Tatera som ingår i underfamiljen ökenråttor bland råttdjuren. Inga underarter finns listade. Tidvis räknades ytterligare 11 arter till Tatera men de utgör numera ett eget släkte, Gerbilliscus.

IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 

Med en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 17 cm (sällan upp till 20 cm) och en vikt mellan 100 och 230 g är Tatera indica en ganska stor ökenråtta. Svansen är cirka 9 cm lång och har en tofs vid spetsen. På ovansidan har pälsen en rödbrun till gulbrun färg och undersidan är vitaktig. Förutom tofsen är svansen bara glest täckt med hår. Arten har inga hår på fötternas undersida och öronen är ganska stora jämförd med öron av andra ökenråttor.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdets norra gräns sträcker sig från östra Syrien över norra Irak, centrala Iran, centrala Afghanistan, norra Pakistan, norra Indien och södra Nepal till västra Bangladesh. Södra gränsen utgörs av Persiska viken och Indiska oceanen. Denna ökenråtta finns dessutom på Sri Lanka. I bergstrakter når den 200 meter över havet. Habitatet varierar men är alltid torr. Arten vistas bland annat i gräsmarker, buskskogar, öppna skogar, öknar och i jordbruksområden.

Ekologi 

Arten gräver underjordiska bon som kan ligga 50 cm under markytan. Allmänt lever bara en individ i boet med undantag av honor med ungar. Däremot kan flera individer ha sina bon nära varandra. De letar på natten efter föda som utgörs av växtdelar som gräs, löv och rötter samt av smådjur som insekter, andra gnagare och ungar av fåglar som har boet på marken. Det är även dokumenterad att Tatera indica äter ungar av artfränder.

Honor kan para sig flera gånger per år. Dräktigheten varar 21 till 30 dagar och sedan föds cirka fem ungar, ibland upp till tio ungar. Ungarna föds blinda och de öppnar ögonen efter ungefär två veckor. Efter tre veckor klarar sig ungar på egen hand och de blir efter tio veckor eller lite senare könsmogna. De flesta individer dör under första levnadsåret. Med människans vård kan de bli sju år gamla.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
indica
Däggdjur i orientaliska regionen
Däggdjur i palearktiska regionen
Gerbilliscus kempi

Gerbilliscus kempi är en däggdjursart som beskrevs av Wroughton 1906. Gerbilliscus kempi ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever västra och centrala Afrika från Guinea till västra Etiopien och västra Kenya. Habitatet utgörs av torra savanner och av jordbruksmark.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 140 till 190 mm, en svanslängd av 142 till 173 mm och en vikt av 97 till 105 g. Den har 27 till 36 mm långa bakfötter och 17 till 26 mm långa öron. Pälsen på ovansidan bildas av hår som är mörkgrå vid roten, sandfärgad i mitten och svart vid spetsen. Vid kroppssidorna saknas den svarta spetsen och därför är pälsen där ljusare. Hos Gerbilliscus kempi förekommer en tydlig gräns mot den vita pälsen på undersidan som även täcker hakan, strupen och bröstet. Svansen är bara glest täckt med hår och den har likaså en mörk ovansida samt en ljus undersida. Yngre exemplar har ofta en mörk tofs vid svansens slut. I de övre framtänderna förekommer en ränna.

Arten vilar på dagen i självgrävda underjordiska bon och den letar på natten efter föda. Gerbilliscus kempi äter främst frön samt gröna växtdelar (även från suckulenter), rötter och unga växtskott. Vid brist på vegetabilier ingår även insekter i födan. Denna gnagare skapar ett förråd i boet. Antagligen kan flera exemplar dela revir men det är inte känt om de har ett mera utvecklad socialt beteende. Ungarna föds troligen vid början och slutet av regntiden. Under våren registrerades 3 eller färre ungar per kull och under hösten 6 ungar per kull.

Källor 

Råttdjur
kempi
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus leucogaster

Gerbilliscus leucogaster är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1852.  Gerbilliscus leucogaster ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir 8,9 till 15,5 cm lång (huvud och bål), har en 12,0 till 17,5 cm lång svans och väger 32 till 114g. Bakfötterna är 2,4 till 3,8 cm långa och öronen är 1,8 till 2,6 cm stora. I motsats till andra släktmedlemmar i samma region har arten en svart längsgående linje på ryggens topp. Svansen är påfallande lång jämförd med andra kroppsdelar.

Pälsfärgen på ovansidan är rödbrun till ljus orangebrun med ganska mycket variation beroende på utbredning. Allmänt är populationer i östra delen av utbredningsområdet mörkast. Undersidan är täckt av vitaktig päls och dessutom förekommer vita märken vid munnen samt framför och ovanför ögonen. Djuret har mörkbruna öron. Den mörka strimman fortsätter på svansens ovansida och svansens undersida är vit. Några exemplar har en liten tofs vid svansens slut.

Utbredning 
Arten förekommer i södra Afrika från centrala Kongo-Kinshasa och Tanzania till centrala Sydafrika. Habitatet utgörs av gräsmarker och buskskogar.

Ekologi 
Denna gnagare äter olika växtdelar och insekter. När födan hämtas från jordbruksmark betraktas arten som skadedjur. Liksom hos andra ökenråttor skapas ett underjordiskt tunnelsystem. Fortplantningen är huvudsakligen kopplad till regntiden.

Vanligen lever ett par i boet och olika studier indikerar att bon från olika par kan vara ihopkopplade. Det centrala rummet i boet fodras med växtdelar. Förutom vanliga läten kommunicerar arten med ultraljud. Per kull föds 2 till 9 ungar och de största kullar förekommer under årets varma månader. Ungarna föds efter cirka 28 dagar dräktighet blinda, döva och nakna och de väger i början cirka 2,8 g. Ungarna har efter 5 till 6 dagar öppna öron, efter cirka 10 dagar är framtänderna synliga och ögonen öppnas 19 till 21 dagar efter födelsen. Honan slutar 18 till 28 dagar efter födelsen med digivning. Enligt en annan studie från 1979 går ungarnas utveckling snabbare.

Gnagaren är en värd för bakterien Yersinia pestis som kan orsaka pesten. Den kan även bära virus av släktet Orbivirus som hos hästar orsakar sjukdomen AHS (African horse sickness).

Källor 

Råttdjur
leucogaster
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus nigricauda

Gerbilliscus nigricauda är en däggdjursart som först beskrevs av Peters 1878.  Gerbilliscus nigricauda ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är med en kroppslängd (huvud och bål) är 178 till 193 mm och en lite längre svans en stor medlem i släktet Gerbilliscus. Håren som bildar ovansidans päls är gråa vid roten, ockra i mitten och svarta vid spetsen vad som ger ett mörkbrunt till svartbrunt utseende. Pälsen blir ljusare fram mot sidorna och undersidan är vit. Gränsen mot den vita regionen är tydlig. Hos Gerbilliscus nigricauda är även hakan vit. Den mörka svansen är främst täckt av korta svarta borstar och vid spetsen bildar längre svarta hår en tofs. Arten har rännor i de övre framtänderna.

Arten förekommer i Kenya och i angränsande områden av Etiopien, Somalia och Tanzania. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Gnagaren vistas vanligen i mera torra savanner, i öppna skogar och på jordbruksmark.

Källor 

Råttdjur
nigricauda
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus phillipsi

Gerbilliscus phillipsi är en däggdjursart som först beskrevs av De Winton 1898.  Gerbilliscus phillipsi ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna ökenråtta blir 11,6 till 14,5 cm lång (huvud och bål)och har en 16,2 till 18,5 cm lång svans. Bakfötterna är 3,2 till 3,7 cm långa och öronen är 1,7 till 2,1 cm stora. Håren som bildar pälsen på ovansidan är gråa nära roten, orangebruna i mitten och svarta vid spetsen vad som ger en ljusbrun till orangebrun pälsfärg. En tydlig gräns förekommer mot den vita undersidan. Gerbilliscus phillipsi har fem fingrar respektive tår vid fram- och baktassen men tummen respektive stortån samt lillfingret och den femte tån är påfallande små. Alla fingrar och tår är utrustade med spetsiga klor. Även svansen är uppdelad i en orangebrun ovansida och en vit undersida.

Arten förekommer med två från varandra skilda populationer i norra Somalia respektive i sydvästra Etiopien. Habitatet utgörs av torra öppna buskskogar.

Källor 

Råttdjur
phillipsi
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus robusta

Gerbilliscus robusta är en däggdjursart som först beskrevs av Philipp Jakob Cretzschmar 1830.  Gerbilliscus robusta ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i centrala och östra Afrika från östra Niger och centrala Sudan till Tanzania. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Gnagaren vistas i mera torra habitat som savanner, andra gräsmarker och jordbruksmark.

Denna gnagare blir 12 till 19 cm lång (huvud och bål), svanslängden är 12,5 till 21,5 cm och vikten varierar mellan 80 och 152 g. Gerbilliscus robusta har 2,1 till 4,0 cm långa bakfötter och 1,3 till 2,8 cm stora öron. Den långa och mjuka pälsen på ovansidan har en mörkbrun till svartbrun färg och på undersidan finns vit päls. Gränsen mellan dessa två färgområden är tydlig. Ansiktet kännetecknas av svarta morrhår och ibland förekommer svarta ögonringar. Den långa svansen är främst täckt av korta svartbruna hår och vid spetsen finns ofta en tofs. Även svansen är på undersidan ljusare.

Gerbilliscus robusta skapar underjordiska tunnelsystem och boets djupaste delar kan ligga 60 cm under markytan. Kring ingångarna finns högar med sand som kastades ut. Arten äter olika växtdelar som frön, gräs, örter och frukter samt ryggradslösa djur. Ungarna föds vanligen under tider med regnfall. Honan föder 2 till 7 ungar per kull. Gerbilliscus robusta är ett viktigt byte för fläckuv (Bubo africanus) och den jagas även av mindre och medelstora rovdjur.

Källor 

Råttdjur
robusta
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbilliscus validus

Gerbilliscus validus är en däggdjursart som först beskrevs av Bocage 1890.  Gerbilliscus validus ingår i släktet Gerbilliscus och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ovansidans päls bildas av hår som är mörkgråa och de har en brun till svartbrun spets vad som ger ett mörkbrunt utseende. Artens kroppssidor är lite ljusare. Det förekommer en tydlig gräns mot den vita undersidan. Gerbilliscus validus har dessutom vita extremiteter, ibland med ljusbrun skugga. Det saknas hår på fotsulorna. Artens svans är oftast lite kortare än huvud och bål tillsammans. Den är täckt med hår och ovansidan är mörkast. Honor kan ha 6 eller 8 spenar. Kroppslängden (huvud och bål) är 135 till 195 mm, svanslängden 115 till 185 mm och vikten varierar mellan 90 och 160 g.

Arten förekommer i Afrika från Sudan söderut till Angola, norra Zimbabwe och Tanzania. Habitatet utgörs av savanner och jordbruksmark.

Gerbilliscus validus är nattaktiv och den vistas på marken. Individerna gräver komplexa underjordiska bon som kan ha en utsträckning på 2,4 gånger 1,4 meter. Boets djupaste delar ligger 45 till 60 cm under markytan. Födan utgörs främst av rötter från gräs och halvgräs. Under regntiden äts även gröna blad från gräs. Dessutom ingår olika insekter i födan. Under regntiden kan honor ha en eller två kullar med 3 eller 4 ungar per kull. Hos honor i fångenskap ligger i genomsnitt 109 dagar mellan två födslar. Ungarna blir könsmogna när de väger cirka 90g. Denna gnagare jagas bland annat av serval och falbkatt samt av pufform och andra större ormar.

Källor 

Råttdjur
validus
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhombomys opimus

Rhombomys opimus är en däggdjursart som först beskrevs av Lichtenstein 1823.  Rhombomys opimus är ensam i släktet Rhombomys som ingår i familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i centrala Asien från Kazakstan och Iran till södra Mongoliet och centrala Kina. Habitatet utgörs av halvöknar och öknar men arten behöver suckulenter eller andra växter i levnadsområdet. Rhombomys opimus uppsöker även fruktträdodlingar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 20 cm och en svanslängd av 13 till 16 cm. Den mjuka och tjocka pälsen är på ovansidan sandfärgad till blek orange och vid buken vitaktig. Svansen är täckt med långa buskiga hår. I varje framtand finns två längsgående rännor. Stora individer kan väga 285 gram.

Arten bygger underjordiska tunnelsystem som är mer eller mindre komplex. De djupaste delarna ligger 1,5 till 2,5 meter under markytan. Rhombomys opimus håller inte vinterdvala men den är mindre aktiv under den kalla årstiden. Arten äter många olika växtdelar som den hittar i levnadsområdet. Ofta lagras förråd i boet.

Individerna bildar familjegrupper som ofta lever tillsammans i en större koloni. Kolonin lever i ett större tunnelsystem. Gångarna försvaras mot främmande artfränder. Fortplantningen sker i naturen mellan april och september och honor kan ha upp till tre kullar under tiden. Dräktigheten varar 23 till 32 dagar och sedan föds allmänt 4 till 7 ungar och sällan upp till 14 ungar. Ungarna blir efter tre till fyra månader könsmogna. Hanar lever vanligen 2 till 3 år och honor blir i genomsnitt ett år äldre.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
opimus
Däggdjur i palearktiska regionen
Psammomys obesus

Psammomys obesus är en däggdjursart som beskrevs av Philipp Jakob Cretzschmar 1828. Psammomys obesus ingår i släktet Psammomys, underfamiljen ökenråttor och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
En kraftigt byggd gnagare med en längd från nos till svansrot på 12 till 19 cm, en svanslängd på 9 till 16 cm och en vikt mellan 85 och 235 g. Pälsen på ovansidan varierar från blekbrun över rödaktig till mörkbrun, med en liten vit fläck bakom örat. Sidorna och buken är beiga. Ögonen är stora, och öronen små. Under pälsen är huden svart, troligtvis som ett skydd mot solens ultravioletta strålar. Svansen har samma färgmönster som pälsen i övrigt, men avslutas med en svart tofs.

Ekologi 
Arten är en dagaktiv art som lever i flera olika habitat likt öknar och halvöknar (gärna sandbaserade), klippig terräng och grässlätter (gärna på lössjord) under förutsättning att de saftiga buskar som utgör dess huvudföda (främst amarantväxter) växer där. Den äter även sädesfrön som korn. På grund av att buskarna ofta har ett högt saltinnehåll har arten mycket effektiva njurar som utsöndrar en kraftigt koncentrerad urin.

Arten utgör själv föda för många djur, som ormar, schakaler och rovfåglar som bland annat ugglor.

Psammomys obesus är en kortlivad art; vilda exemplar lever endast omkring 14 månader. I fångenskap kan den dock bli mellan 3 och 4 år.

Boet är ett komplicerat gångsystem under jord med latriner, förrådskammare, sovkammare och med 3 till 5 öppningar. Arten lever i kolonier, men varje bosystem har endast en invånare (utom under parningstiden, då en hel familj lever i det).

Fortplantning 
Psammomys obesus är polygyn; dominanta hanars revir är stora, och omfattar flera honrevir.

Honan blir könsmogen mellan 3 och 3,5 månaders ålder, hanen vid 4 månader. Mellan 1 och 7 outvecklade ungar föds efter 24 dagars dräktighet, vanligtvis mellan december och april. Honan får mellan 2 och 4 kullar under denna tid.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig i Nordafrika från Mauretanien och Västsahara till Egypten, och vidare österut genom Sinaihalvön till Saudiarabien, Israel, Jordanien och Syrien.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Arten betraktas på många håll som ett skadedjur.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
obesus
Däggdjur i palearktiska regionen
Psammomys vexillaris

Psammomys vexillaris är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1925. Psammomys vexillaris ingår i släktet Psammomys, och familjen råttdjur. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
En kraftigt byggd gnagare med en längd från nos till svansrot på 11 till 13 cm och en svanslängd på 8 till 12 cm. Pälsen är blekbrun på ovansidan med beige till vitaktiga sidor och buk. Vid bakfötterna finns mörka klor och delvis hår på sulorna. Svansen bär främst korta hår och vid spetsen bildar långa hår en tofs. De övre framtänderna har en len yta och inga rännor.

Taxonomi 
Artens taxonomiska status var länge oklar, den är nära släkt med P. obesus, och osäkerheten vilka populationer som skulle räknas till vilken art gör att informationen om arten är bristfällig.

Ekologi 
Arten lever framför allt i sandiga områden med gles, salttålig vegetation. i synnerhet mållväxter. Arten lever i komplexa, underjordiska bon.

Utbredning 
En nordafrikansk art som förekommer från nordöstra Algeriet över centrala Tunisien till nordvästra Libyen.

Status 
På grund av kunskapsläget (se ovan under Taxonomi) kategoriserar IUCN arten globalt som otillräckligt studerad, men inga hot är registrerade och arten är nära en kategorisering som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
vexillaris
Däggdjur i palearktiska regionen
Meriones arimalius

Meriones arimalius är en däggdjursart som beskrevs av Cheesman och Hinton 1924. Meriones arimalius ingår i släktet Meriones och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare lever på sydvästra Arabiska halvön. Habitatet utgörs av sandöknar.

Källor 

Råttdjur
arimalius
Däggdjur i etiopiska regionen
Meriones chengi

Meriones chengi är en däggdjursart som beskrevs av Wang 1964. Meriones chengi ingår i släktet Meriones och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir 13,1 till 15 cm lång (huvud och bål), har en 8,8 till 11,7 cm lång svans, har 3,1 till 3,4 cm långa bakfötter och cirka 1,7 cm stora öron. Håren som bildar pälsen på ovansidan är svartgrå nära roten och brun vid spetsen vad som ger en mörkbrun pälsfärg. Undersidan är täckt av vitaktig päls och svansen är ljusbrun. Vid svansens slut förekommer en tofs. Meriones chengi har hår på nästan hela fotsulan.

Denna ökenråtta förekommer i nordvästra Kina i provinsen Xinjiang. Arten lever i bergstrakter och på högplatå som ligger minst 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av halvöknar och andra torra områden med gräs och annan glest fördelad växtlighet. Meriones chengi har flera underjordiska bon i reviret.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
chengi
Däggdjur i palearktiska regionen