kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mesoclemmys zuliae

Mesoclemmys zuliae är en sköldpaddsart som beskrevs av  Pritchard och Trebbau 1984. Mesoclemmys zuliae ingår i släktet Mesoclemmys och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Venezuela kring Maracaibosjön. Den har sina bon på marken intill sötvatten. Artepitetet i det vetenskapliga namnet syftar på delstaten Zulia.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
zuliae
Kräldjur i neotropiska regionen
Mesoclemmys raniceps

Mesoclemmys raniceps är en sköldpaddsart som beskrevs av  Gray 1855. Mesoclemmys raniceps ingår i släktet Mesoclemmys och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Amazonområdet och i andra delar av nordvästra Sydamerika söderut till Bolivia.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
raniceps
Kräldjur i neotropiska regionen
Mesoclemmys heliostemma

Mesoclemmys heliostemma är en art av sköldpadda som beskrevs av  Bill McCord, Mehdi Joseph-Ouni och William W. Lamar år 2001. Den ingår i släktet Mesoclemmys och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nordvästra Sydamerika i Amazonområdet och i angränsande regioner från Venezuela till Peru.

Referenser 

Ormhalssköldpaddor
heliostemma
Kräldjur i neotropiska regionen
Mesoclemmys perplexa

Mesoclemmys perplexa är en sköldpaddsart som beskrevs av  Roger Bour och Zaher 2005. Mesoclemmys perplexa ingår i släktet Mesoclemmys och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nordöstra Brasilien söder om Amazonflodens delta. Den lever i skogar och träskmarker.

Källor 

Ormhalssköldpaddor
perplexa
Kräldjur i neotropiska regionen
Elseya

Elseya är ett släkte av sköldpaddor som beskrevs av den brittiske zoologen John Edward Gray 1867. Elseya ingår i familjen ormhalssköldpaddor. 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Elseya albagula
 Elseya dentata
 Elseya georgesi
 Elseya irwini
 Elseya latisternum
 Elseya lavarackorum
 Elseya novaeguineae
 Elseya purvisi

The Reptile Database listar ytterligare tre arter:

 Elseya branderhorsti
 Elseya flaviventralis
 Elseya schultzei

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
Elseya dentata

Elseya dentata är en sköldpaddsart som beskrevs av  John Edward Gray 1863. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning och habitat 
Elseya dentata lever i floder i norra Australien, från Kimberley-distriktet i Western Australia österut genom Northern Territory till Burnettfloden i sydöstra Queensland.

Arten återfinns i permanent strömmande stora floder och tillhörande laguner och korvsjöar. Den kan hittas på grunda steniga ställen, djupa pooler, sträckor med långsamt strömmande vatten och i områden med döda träd.

Källor 

TIGR Reptile Database . Uetz P. , 2007-10-02 Elseya dentata

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen
Ormhalssköldpaddor
dentata
Elseya georgesi

Elseya georgesi är en sköldpaddsart som beskrevs av John Cann 1997. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning 
Elseya georgesi lever enbart i floden Bellinger och dess biflod Kalang i nordöstra New South Wales i Australien.

Referenser

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen
Ormhalssköldpaddor
georgesi
Elseya irwini

Elseya irwini är en sköldpaddsart som beskrevs av John Cann 1997. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Elseya irwini är döpt efter Bob Irwin från Beerwah i Queensland som är en av ägarna till Australia Zoo, och efter Steve Irwin.

Utbredning 
Arten lever enbart i de östra centrala delarna av Queensland i Australien. Den har återfunnits i floderna Burdekin, Johnstone och Hartleys Creek.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
irwini
Kräldjur i australiska regionen
Elseya latisternum

Elseya latisternum är en sköldpaddsart som beskrevs av  John Edward Gray 1867. 

Elseya latisternum ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning 
Elseya latisternum lever i nordöstra Australien, från Kap Yorkhalvön till norra New South Wales.

Levnadssätt 
Arten lever i floder, strömmar, laguner och träsk. Elseya latisternum äter kräftor, grodor och vattenlevande insekter. Honorna lägger sina ägg mellan september och december, oftast mellan 9 och 17 ägg åt gången.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen 
Ormhalssköldpaddor
latisternum
Elseya novaeguineae

Elseya novaeguineae är en sköldpaddsart som beskrevs av  Adolf Bernard Meyer 1874. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar Elseya novaeguineae globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten återfinns på Nya Guinea.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen 
Ormhalssköldpaddor
novaeguineae
Elseya lavarackorum

Elseya lavarackorum är en sköldpaddsart som beskrevs av Arthur W. White och Michael Archer 1994. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning 
Elseya lavarackorum hittades först som fossil i Riversleighs fossilfält i Boodjamulla nationalpark i Queensland. 1998 hittades i närheten av det området en levande sköldpaddsart vilken visade sig vara samma som fossilet. Elseya lavarackorum lever i nordöstra Queensland och nordvästra Northern Territory i ett område som sträcker över ett antal floder från Calvert till Nicholson, samtliga floder har sin utmynning i Carpentariaviken.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen
Ormhalssköldpaddor
lavarackorum
Levande fossil
Elseya purvisi

Elseya purvisi är en sköldpaddsart som beskrevs av Richard W. Wells och Cliff Ross Wellington 1985. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar Elseya purvisi globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten lever i New South Wales i Australien.

Släkttillhörigheten ändrades flera gånger. Enligt The Reptile Database och IUCN ingår arten i släktet Myuchelys. Den listades även i släktena Flaviemys och Wollumbinia.

Arten har liksom Elseya georgesi en brun ovansida men undersidan är gulaktig. Endast hos äldre exemplar är undersidan mörkare. Dessutom har yngre individer en gul strimma i ansiktet och gula fläckar på svansens undersida. Djurets sköld har en oval form.

Individerna lever i floder.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen 
Ormhalssköldpaddor
purvisi
Elseya albagula

Elseya albagula är en sköldpaddsart som beskrevs av Scott Thomson, Arthur Georges och Colin J. Limpus 2006. Arten ingår i släktet Elseya och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Elseya albagula är helt vattenlevande och kommer mycket sällan upp på land, arten är mestadels växtätare och livnär sig på frukt och blommor som fallit ned i vattnet, fintrådiga alger och vattenväxter.

Utbredning och habitat 
Elseya albagula återfinns vid utflödena till floderna Mary, Burnett och Fitzroy i sydöstra Queensland i Australien.

Arten föredrar strömmande vatten med komplex undervattensstruktur i form av ihoptrasslade stockar, flodbanker där kanterna eroderats under vattenytan, samt oregelbundna steniga substrat. Det är sällsynt att Elseya albagula hittas i stillastående vatten i dammar eller överfallsvärn, om dessa inte är anknutna till fritt strömmande vatten. Arten lever inte i bräckt vatten.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen
Ormhalssköldpaddor
albagula
Rhinemys rufipes

Rhinemys rufipes är en sköldpaddsart som beskrevs av Johann Baptist von Spix 1824. Rhinemys rufipes är ensam i släktet Rhinemys som ingår i familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid floden Rio Solimões och vid andra vattendrag i sydöstra Colombia samt i angränsande regioner av Brasilien.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
rufipes
Kräldjur i neotropiska regionen
Hydromedusa

Hydromedusa är ett släkte av sköldpaddor. Hydromedusa ingår i familjen ormhalssköldpaddor. 

Arter enligt Catalogue of Life och Reptile Database:

 Hydromedusa maximiliani
 Hydromedusa tectifera

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
Hydromedusa maximiliani

Hydromedusa maximiliani är en sköldpaddsart som beskrevs av  den österrikisk-tjeckiske zoologen Johann Christian Mikan 1820. Hydromedusa maximiliani ingår i släktet Hydromedusa och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Brasilien vid Atlanten.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
maximiliani
Homopus
Kräldjur i neotropiska regionen
Hydromedusa tectifera

Hydromedusa tectifera är en sköldpaddsart som beskrevs av den amerikanske paleontologen Cope 1869. Hydromedusa tectifera ingår i släktet Hydromedusa och familjen ormhalssköldpaddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i sydöstra Brasilien samt i Paraguay, Uruguay och i norra Argentina.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
tectifera
Kräldjur i neotropiska regionen
Chelus

Chelus är ett släkte av sköldpaddor. Chelus ingår i familjen ormhalssköldpaddor. 

Arter enligt The Reptile Database:

 Chelus orinocensis
 Matamata

Fram till 2020 trodde man att Matamata var den enda arten, men genetisk analys visade att de i lokalen Orinocofloden var en egen art.

Källor

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
Chelus
Pseudemydura umbrina

Pseudemydura umbrina är en sköldpaddsart som beskrevs av  Friedrich Siebenrock 1901. Arten ingår i släktet Pseudemydura och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar Pseudemydura umbrina globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Pseudemydura umbrina är en mycket liten sköldpaddsart, de blir sällan mer än 14 centimeter långa. Skalet är plant och något fyrkantigt, inte mycket längre än vad det är brett. Färgen varierar beroende på djurets ålder och hemmiljö. Nykläckta sköldpaddors skal är gråa ovanpå och krämfärgat och svart på underkanterna. Vuxna djurs skal har oftast samma färg som vattnet i det träsk de lever i, det kan variera från gulbrunt i lerträsk till nästan svart med röda toner i sandiga träsk med kaffefärgat vatten. Bukskölden är gul med mörkare inslag.

Huvudet är brett och platt med en kort och något utskjutande nos och ett hjälmliknande fjäll på ovansidan, nacken är kort och täckt av små knölar. Benen är korta, fötterna har simhud mellan tårna och fem stora klor på varje fot.

Utbredning 
Arten lever i sydvästra Australien, närmare bestämt i Swan Valley i närheten av Perth. Endast två populationer finns kvar i vilt tillstånd, i naturreservaten Twin Swamps och Ellen Brook.

Levnadssätt 
Pseudemydura umbrina behöver en speciell typ av träsk att leva i, där bottnen består av lera, sand eller en blandning av de två och där det bara står vatten under en kort period varje år. 

Arten äter endast under vintern och våren då det finns vatten i de träsk den lever i och när vattentemperaturen är mellan 14 och 28 grader celsius. Sköldpaddorna äter större delen av sin föda under tidig vår och sover sedan under de varma sommar- och höstmånaderna i hålor eller under lövhögar.

Pseudemydura umbrina är köttätare och linär sig på vattenlevande insekter, larver, kräftdjur, grodyngel och grodor.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i australiska regionen 
Ormhalssköldpaddor
umbrina
Elusor macrurus

Elusor macrurus är en sköldpaddsart som beskrevs av John Cann och John M. Legler 1994. Arten ingår i släktet Elusor och familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar Elusor macrurus globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Den är en av Australiens största sköldpaddor, med ett carapax på upp till 50 cm som är rostrött till brunsvart. Den har en svans som kan vara upp till två tredjedelar av carpaxets längd. Ofta växer alger på den som liknar grönt hår.

Utbredning och habitat 
Elusor macrurus lever i Maryfloden i sydöstra Queensland i Australien. Arten förekommer från Kenilworth, 263 kilometer från flodens mynning till Tiaro, 59 kilometer från mynningen.

Elusor macrurus återfinns i strömmande, väl syresatta delar av vattendrag. Habitatet består av områden med grunt, snabbt strömmande vatten alternerat med djupare områden, arten hittas oftast inte i fördämningar. Elusor macrurus lägger sina ägg på land.

Källor 

Kräldjur i australiska regionen
Ormhalssköldpaddor
macrurus
Rheodytes leukops

Rheodytes leukops är en sköldpaddsart som beskrevs av Fritz Legler och John Robert Cann 1980. Rheodytes leukops är ensam i släktet Rheodytes som ingår i familjen ormhalssköldpaddor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i avrinningsområdet av Fitzroy River i Queensland i Australien.

Referenser

Externa länkar 

Ormhalssköldpaddor
leukops
Kräldjur i australiska regionen
Anatololacerta anatolica

Anatololacerta anatolica är en ödleart som beskrevs av  Franz Werner 1902. Anatololacerta anatolica ingår i släktet Anatololacerta och familjen lacertider. 

Artens finns i västra Anatolien i regionen norr om Menderesfloden i Turkiet och på den grekiska ön Samos. Den förekommer från havsnivå upp till 1600 meter över havet. Den lever i steniga områden i öppen och mediterran skog.
Den kan även förekomma i degraderad skog som har betats av nötkreatur. Honan lägger tre till åtta ägg.

Denna ödla blir cirka 24 cm lång, inklusive en ungefär 7 cm lång svans. Kroppens grundfärg är grå till brun och på den förekommer många små fläckar i olika färg. De flesta individerna har två ljusa längsgående strimmor på ryggen. I motsats till Anatololacerta pelasgiana kan det finnas en eller flera klaff i strimmorna. Strupen har hos ungdjur en vit färg. Hos vuxna djur kan strupen vara vit, orange eller röd.

Underarter 
Arten delas in i följande underarter:

 A. a. aegaea
 A. a. anatolica

Källor

Noter 

Lacertider
anatolica
Kräldjur i palearktiska regionen
Lacerta bedriagae

Lacerta bedriagae är en ödleart som beskrevs av  Lorenzo Camerano 1885. Lacerta bedriagae ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Arten förekommer i flera från varandra skilda områden på Korsika och Sardinien. Den vistas vanligen i kulliga områden och i bergstrakter mellan 550 och 2550 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga regioner med glest fördelad växtlighet och dessutom besöks öppna skogar och buskskogar. Per tillfälle läggs 3 till 6 ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. b. bedriagae
 L. b. ferrerae
 L. b. paessleri
 L. b. sardoa

Källor 

Lacertider
bedriagae
Kräldjur i palearktiska regionen
Lacerta bilineata

Lacerta bilineata är en ödleart som beskrevs av Daudin 1802. Lacerta bilineata ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer från norra Spanien över Frankrike och södra Alperna till Italien och Slovenien. Avskilda populationer lever i västra Tyskland och på Kanalöarna. Lacerta bilineata når i bergstrakter 2160 meter över havet. Den introducerades i Kansas, USA.

Habitatet utgörs av gräsmarker med några träd och buskar. Arten besöker även skogskanter, skogsgläntor, vinodlingar och liknande kulturlandskap.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. b. bilineata
 L. b. chloronota
 L. b. chlorosecunda
 L. b. indet
 L. b. fejervaryi

Källor

Externa länkar 

Lacertider
bilineata
Kräldjur i palearktiska regionen
Lacerta brandtii

Lacerta brandtii är en ödleart som beskrevs av De Filippi 1863. Lacerta brandtii ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. 

Enligt The Reptile Database ingår arten i släktet Iranolacerta.

Ödlan förekommer i Azerbajdzjan och Iran. Honor lägger ägg. Arten lever i bergstrakter mellan 500 och 2600 meter över havet. Den hittas i klippiga regioner med gräs och buskar.

Det är inget känt om populationens storlek och möjliga hot. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. b. brandtii
 L. b. esfahanica

Källor 

Lacertider
brandtii
Kräldjur i palearktiska regionen

fr:Iranolacerta brandtii
Lacerta cappadocica

Lacerta cappadocica är en ödleart som beskrevs av  Werner 1902. Lacerta cappadocica ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. c. cappadocica
 L. c. muhtari
 L. c. schmidtlerorum
 L. c. urmiana
 L. c. wolteri

Källor 

Lacertider
cappadocica
Lacerta chlorogaster

Lacerta chlorogaster är en ödleart som beskrevs av  George Albert Boulenger 1908. Lacerta chlorogaster ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
chlorogaster
Lacerta cyanisparsa

Lacerta cyanisparsa är en ödleart som beskrevs av  Schmidtler och BISCHOFF 1999. Lacerta cyanisparsa ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
cyanisparsa
Lacerta defilippii

Lacerta defilippii är en ödleart som beskrevs av  Lorenzo Camerano 1877. Lacerta defilippii ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
defilippii
Hellenolacerta graeca

Hellenolacerta graeca är en ödleart som beskrevs av  Jacques von Bedriaga 1886. Hellenolacerta graeca är ensam i släktet Hellenolacerta som ingår i familjen lacertider. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Det vetenskapliga släkt- och artnamnet syftar på utbredningen i Grekland.

Arten förekommer på ön Peloponnesos i Grekland. Honor lägger ägg. Ödlan lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Den vistas i klippiga områden, i öppna skogar, i buskskogar och i kulturlandskap. Arten hittas ofta nära vatten. Honor lägger ungefär 6 ägg per tillfälle.

Beståndet påverkas av bränder och av nybildad odlingsmark. Utbredningsomradet är uppskattningsvis 20000 km² stort. IUCN listar arten som nära hotad (NT).

Källor 

Lacertider
Lacertidae
Kräldjur i palearktiska regionen
Lacerta kulzeri

Lacerta kulzeri är en ödleart som beskrevs av  Müller och WETTSTEIN 1932. Lacerta kulzeri ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. k. petraea
 L. k. kulzeri

Källor 

Lacertider
kulzeri
Lacerta laevis

Lacerta laevis är en ödleart som beskrevs av Gray 1838. Lacerta laevis ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. l. laevis
 L. l. troodica

Källor 

Lacertider
laevis
Lacerta media

Lacerta media är en ödleart som beskrevs av  Lantz och CYRÉN 1920. Lacerta media ingår i släktet halsbandsödlor och familjen egentliga ödlor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. m. ciliciensis
 L. m. isaurica
 L. m. israelica
 L. m. media
 L. m. wolterstorffi

Källor

Externa länkar 

Lacertider
media
Dinarolacerta mosorensis

{{Taxobox
| name = Dinarolacerta mosorensis
| status = vu
| status_ref = 
| image = Mosor lizard.JPG
| image_caption = 
| domain_sv = 
| domain = 
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| classis_sv = Kräldjur
| classis = Reptilia
| ordo_sv = Fjällbärande kräldjur
| ordo = Squamata
| familia_sv = Lacertider
| familia = Lacertidae
| genus_sv = 
| genus = Dinarolacerta
| species_sv = 
| species = Dinarolacerta mosorensis
| taxon = Dinarolacerta mosorensis
| taxon_authority = Kolombatovic, 1886
| range_map = 
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 = 
| image2_caption = 
| subphylum = Vertebrata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| synonyms = Archaeolacerta mosorensis Arribas 1999'Lacerta mosorensis}}Dinarolacerta mosorensis är en ödleart som beskrevs av  Juraj Kolombatovic 1886. Dinarolacerta mosorensis ingår i släktet Dinarolacerta'' och familjen lacertider. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna ödla blir utan svans cirka 7 cm lång. Den har ett avplattat huvud och en avplattad kropp för att gömma sig i bergssprickor. Bålen har på ovansidan en blågrön till brunaktig färg med flera mörka fläckar och undersidans färg är gulorange. Hos unga exemplar är svansen intensiv blågrön. Hannar och honor har samma utseende och samma storlek.

Arten förekommer i södra Kroatien, Bosnien och Hercegovina, Montenegro och kanske i norra Albanien. Den vistas i regioner som ligger 450 till 1900 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga, öppna skogar i karstlandskap med flera klippor.

Honor lägger 4 till 8 ägg per tillfälle. Parningen sker i maj och juni och äggen läggs i juli. Ungarna lämnar äggen efter cirka 26 dagar. Individerna jagar på dagen olika insekter. Könsmognaden infaller efter ungefär tre år och honor blir lite tidigare könsmogna. Livslängden för båda kön ligger vid cirka nio år.

Intensivt skogsbruk och andra skogsavverkningar hotar beståndet lokalt. Att fånga exemplar och hålla de som sällskapsdjur är lagligt förbjuden men det var tidigare ett större problem. I utbredningsområdet förekommer olika skyddszoner. IUCN listar arten som sårbar (VU).

Källor 

Lacertider
mosorensis
Kräldjur i palearktiska regionen
Lacerta mostoufii

Lacerta mostoufii är en ödleart som beskrevs av  Baloutch 1976. Lacerta mostoufii ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
mostoufii
Lacerta oertzeni

Lacerta oertzeni är en ödleart som beskrevs av  Werner 1904. Lacerta oertzeni ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. o. budaki
 L. o. finikensis
 L. o. ibrahimi
 L. o. oertzeni
 L. o. pelasgiana

Källor 

Lacertider
oertzeni
Lacerta pamphylica

Lacerta pamphylica är en ödleart som beskrevs av  Schmidtler 1975. Lacerta pamphylica ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
pamphylica
Darevskia steineri

Darevskia steineri är en ödleart som beskrevs av  Josef Eiselt 1995. Darevskia steineri ingår i släktet Darevskia och familjen lacertider. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från ett litet område i östra delen av bergstrakten Elburz i norra Iran. Individer hittades vid kanten av en fuktig skog. De vistades i en klippig region med tät låg växtlighet.

Fyndplatserna ligger inte i naturskyddsområden och beståndet kan påverkas av landskapsförändringar. Kanske förekommer Darevskia steineri i en större region. Populationens storlek är inte känd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Lacertider
steineri
Lacerta strigata

Lacerta strigata är en ödleart som beskrevs av  Karl Eichwald 1831. Lacerta strigata ingår i släktet Lacerta och familjen lacertider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Lacertider
strigata
Iranolacerta zagrosica

Iranolacerta zagrosica är en ödleart som beskrevs av  Rastegar-Pouyani och NILSON 1998. Iranolacerta zagrosica ingår i släktet Iranolacerta och familjen lacertider. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra Iran. Honor lägger ägg. Utbredningsområdet är en liten region i bergstrakten Zagros. Den ligger mellan 2640 och 3200 meter över havet. Landskapet är klippig med glest fördelad växtlighet. Iranolacerta zagrosica solbadar ofta.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Lacertider
zagrosica
Kräldjur i palearktiska regionen