kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paavo Hiltunen

Paavo Oskar Hiltunen, född 2 juni 1923 i Helsingfors, död 31 augusti 2013 i Träskända, var en finländsk jurist, predikant och författare. Han var den mest kända nutida förkunnaren i Frikyrkan i Finland. Han var hovrättsråd, men avgick från sin post för att leva helt för evangeliet. 

Hiltunen har skrivit minst 52 böcker, med stor spridning i Finland. Hans förkunnelse centrerar sig kring moraliska frågor, Jesu återkomst, samt kring att varna för den sista tidens avfall. Han har skrivit tre böcker med skarp kritik av trosrörelsen, som han kallar för antikrists religion. 

Hans egen teologi bär tydlig prägel av helgelserörelsen. Han har lärt sig mycket av plymouthbrodern Charles Henry MacIntosh i sina många böcker över gestalter i Gamla Testamentet, som han tolkar i samma allegoriska anda som sin förebild. Aiden Wilson Tozer och Poul Madsen har också satt tydliga spår hos honom. Han har samma gammalmodiga puritanism som dessa två.

Det förvånar inte heller att han även tagit intryck av Smiths Vänner, genom sin dotter Satu Nordströms engagemang i rörelsen. 

På grund av sin stränghet mot den karismatiska rörelsen lämnade han Frikyrkan i Finland på 1990-talet, och blev lutheran. Sedan dess har han blivit ganska ignorerad av sin modersförsamling.

Bibliografi (urval)
Takaisin Helluntaihin
Jumalanpilkka
Matkalla diktatuuriin
Laki harhateillä
Superuskovat
Eksyttäjät (tillsammans med Leo Meller)
Toronto-ilmiö läpivalaistuksessa
Daavid ja Jeesus
Rukous on rakkautta
Minun menestysteologiani
Siunauksia syvyydestä
Älä lyö Kristusta
Lain ja Evankeliumin mies

Källor

Finländska författare
Finskspråkiga författare
Män
Födda 1923
Avlidna 2013
Kristna författare
Finländska jurister
Jurister från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Theodor Oesten

Theodor Oesten, född 31 december 1813 i Berlin, död 16 mars 1870 i Berlin, var en tysk tonsättare och pianist.

Biografi
Theodor Oesten föddes 1813 i Berlin. Oesten studerade för Carl Böhmer, Carl Friedrich Rungenhagen, Friedrich Schneider med flera. Han var en eftersökt musiklärare. Hans pianorondo Les premiéres violettes (1843) hade en oerhörd framgång, och "från denna stund öfversvämmades musikhandeln med hundratals 'salongsstycken' af hans hand, skrifna i tidens ytligt sentimentala smak, briljant klingande och dock lätt utförbara samt därför välkomna fynd för många dilettanter". Oesten avled 1870 i Berlin.

Referenser

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musikpedagoger
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Berlin
Födda 1813
Avlidna 1870
Män
Ugglan
Friedrich Oesterlen

Friedrich Oesterlen, född den 22 mars 1812 i Murrhardt, död den 19 mars 1877 i Stuttgart, var en tysk läkare.

Oesterlen var 1845-48 medicine professor i Dorpat samt levde sedan som praktiserande läkare i Tyskland och Schweiz. Han grundlade 1845 "Jahrbücher für praktische Heilkunde" och 1860 "Zeitschrift für Hygieine, medicinische Statistik und Sanitätspolizei" samt utgav en mängd större och mindre skrifter, bland dem Handbuch der Heilmittellehre (1845; 7:e upplagan 1861), Handbuch der Hygieine (1851; 3:e upplagan 1876) och Handbuch der medicinischen Statistik (1864; 2:a upplagan 1874).

Källor

Noter

Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Tartu universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1812
Avlidna 1877 
Män
Personer från Murrhardt
Maria Albin

Elsa Maria Priscilla Albin, född den 27 mars 1953 i Täby, Stockholms län, är en svensk läkare och medicinsk forskare. Albin, som är överläkare, har varit verksam som docent i arbets- och miljömedicin vid medicinska fakulteten vid Lunds universitet. I oktober 2015 utsågs hon till professor i arbets- och miljömedicin vid Karolinska Institutet.

Hon disputerade 1992 i Lund och var i Lund projektledare för "Metalund", ett forsknings- och kompetenscentrum som vill öka kunskap och förståelse för olika miljöfaktorers påverkan på folksjukdomar.

Bibliografi (urval) 
 2010 - Arbets- och miljömedicin: en lärobok om hälsa och miljö (tillsammans med Anders Ahlbom, Gunnar Ahlborg, Kjell Andersson och Olav Axelson)
 2010 - Klimatförändringarnas påverkan på den skånska folkhälsan: en kunskapsöversikt med förslag på åtgärder

Källor 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1953
Svenska läkare under 1900-talet
Svenska professorer i yrkes- och miljömedicin
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Så nära (musikalbum)

Så nära är ett musikalbum av Nilla Nielsen, utgivet den 18 juli 2012 på Gecko Music. Albumet producerades av Nilla Nielsen, som även skrivit alla låtar. Så nära är Nillas femte studioalbum, men det första helt på svenska.

Första singeln ”Kommer inte att sova i natt” är en låt om kärlek - liksom titelspåret ”Så nära”. Nilla sjunger även om barndom och vänskap (”Du gav mig Fantomenringen”), miljö/rättvisefrågor (”Vänster och höger”, ”Om jag var Gud för ikväll”), samt samhällsfenomen (”Jag har sett det på Facebook”).

Albumet innehåller dessutom en remix av ”Himmelen måste saknat sin ängel” som Nilla skrev till minne av de saknade efter tsunamin 2004.

Bonusspåret ”En annorlunda kontaktannons” är en reggaelåt på skånska.

Liksom tidigare skivor har Så nära fått bra kritik.

Låtlista 
Kommer inte att sova i natt - (Nilla Nielsen)
Vänster och höger - (Nilla Nielsen)
Om jag var Gud för ikväll - (Nilla Nielsen)
Så nära - (Nilla Nielsen)
Du gav mig Fantomenringen - (Nilla Nielsen)
Jag har sett det på Facebook - (Nilla Nielsen)
Himmelen måste saknat sin ängel - (Nilla Nielsen)
Håll mig - (Nilla Nielsen)
Planktonlåten - (Nilla Nielsen)
Salt - (Nilla Nielsen)
En annorlunda kontaktannons (bonusspår) - (Nilla Nielsen)

Singlar
Kommer inte att sova i natt, 2012Jag har sett det på Facebook, 2012
Så nära, 2012

 Band 
Nilla Nielsen - Sång, akustisk gitarr, elgitarr, keyboards, munspel, mandolo & programmering
Janne Bark - Elgitarr (1,9)
Ronald Alertsen - Bas (1)
Walle Wahlgren - Trummor (2-5,9)
Alfred Andersson - Bas (2-5,9)
Niklas Ekelund - Gitarr (4)
Linnea Olsson - Cello (7)

MusikvideorSalt, 2010
En annorlunda kontaktannons, 2011Om jag var Gud för ikväll, 2012
Kommer inte att sova i natt, 2012Du gav mig Fantomenringen, 2012
Jag har sett det på Facebook, 2012Så nära, 2013
''Himmelen måste saknat sin ängel, 2013

Fotnoter

Album av Nilla Nielsen
Musikalbum 2012
Arne Kavli

Arne Texnes Kavli, född 27 maj 1878 i Bergen, död 1970 i Oslo, var en norsk målare.

Kavli började med en koloristiskt dämpad, starkt linear stil, men småning utvecklade sig formen konturlöst ur en allt ljusare färgskala. Ett allt tydligare inflytande från Edvard Munch kunde spåras i hans konst.

Källor 
 

Födda 1878
Avlidna 1970
Män
Norska målare under 1900-talet
Svensk uppslagsbok
Konstnärer från Bergen
Hannah Whitall Smith

Hannah Whitall Smith, född 1832, död 1911, var en amerikansk kväkare och helgelseförkunnare. Tillsammans med sin make Robert Pearsall Smith var hon med och lade grunden till helgelserörelsen. Hon var även aktiv inom rörelsen för kvinnors rättigheter.

Makarna Smith var först influerade av Plymouthbröderna och sedan av metodistiska helgelseförkunnare.

Hennes viktigaste bok, The Christian's secret of a happy life (sv. övers. En kristens hemlighet af ett lyckligt liv), var en typisk helgelsebok, en studie i praktisk kristen mystik. Den blev en av de mest spridda evangelikala skrifterna någonsin.

Hon skrev även en självbiografi, The unselfishness of God and how I discovered it 1903. I boken förklarade hon sig vara universalist, det vill säga anhängare av läran om allas slutliga frälsning. Detta väckte stor uppståndelse inom den evangelikala rörelsen, som var starkt negativ till universalismen. I vissa, senare utgåvor av hennes bok har därför kristna förläggare tagit bort de kapitel i boken som behandlar Smiths syn på universalismen.

Bibliografi (urval)
En kristens hemlighet af ett lyckligt liv, 1889
The unselfishness of God and how I discovered it, 1903
Helgelse genom tron. Ljus på helgelsens väg 
Vandren i ljuset, 1924
A religious rebel, 1949

Källor

Kvinnor
Födda 1832
Avlidna 1911
Evangelikala teologer
Tredje könet

Tredje könet är ett begrepp som avser individer som inte vill kategoriseras som man eller kvinna utan som intersex. Vissa personer som anser sig tillhöra det tredje könet föredrar att bli omtalade med pronomenet hen, istället för hon eller han. Detta på grund av att de antingen har ett annat kön än man och kvinna, och alltså är intersex. Eller har en annan genusidentitet än just man eller kvinna, t.ex. agender eller bigender.

Se även
 Ickebinär
 Hijras

Referenser

Vidare läsning
 
 
 
 

HBTQ-terminologi
Polaber

Polaber är en sammanfattande benämning på ett antal västslaviska/vendiska folkstammar som bodde söder om Mecklenburgbukten. De ingick under medeltiden i förbundet av obotriter. I en mer inskränkt mening menas en folkspillra eller stam som levde fram till ungefär 1600-1700-talen i landområdet Wendland inom den tyska delstaten Niedersachsen. Polaberna talade ett västslaviskt språk polabiska, nära besläktat med polska, tjeckiska och sorbiska.

Etniska grupper i Europa
Wendland

Wendland är ett landskap inom de tyska delstaterna Niedersachsen,  Brandenburg, Mecklenburg-Vorpommern och Sachsen-Anhalt. Namnet indikerar att här bodde en gång i tiden vender eller (väst-)slaver.

Externa länkar 
 
 Damals im Wendland
 Zwölf Museen in der Elbtalaue und im Wendland
 Wendland-Fotoarchiv

Niedersachsens geografi
Brandenburgs geografi
Mecklenburg-Vorpommerns geografi
Sachsen-Anhalts geografi
Oesterley

Oesterley är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Carl Oesterley (1805–1891), tysk målare
 Carl Oesterley den yngre (1839–1930), tysk målare
 Ferdinand Oesterley (1802–1858),  tysk jurist
 Georg Heinrich Oesterley (1774–1847),  tysk jurist
 Hermann Oesterley (1833–1891), tysk germanist och bibliotekarie
 Marie Oesterley (1842–1917),  tysk målare

Tyska efternamn
Leon Przyłuski

Leon Michael Przyłuski, född den 10 maj 1789 i Strzeszynku, död den 12 mars 1865 i Poznań, var katolsk ärkebiskop av Poznań och Gniezno samt primas av Polen och Litauen.

Studier och kyrklig karriär 
Przyłuski studerade vid fakulteten och seminariet i Poznań. Han studerade 1811–1813 vidare vid universitetet i Breslau, där han avlade doktorsexamen i teologi. År 1814 återvände han till Poznań, där han prästvigdes den 14 juni. År 1817 blev han kyrkoherde i byn Tarnowo Podgórne ett par mil utanför Poznań. Sex år senare, 1823, förflyttades han till Śrem. Strax därefter åkte han till Rom för att studera och återvände sedan till Poznań där han blev en nära medarbetare till ärkebiskop Marcin Dunin. Efter dennes död 1842 kom Przyłuski att få administrativt ansvar för stiftet, alltjämt under kyrkoherdetitel, innan han 1844 valdes och den 27 april 1845 vigdes till biskop av biskop Jan Kanty Dąbrowski. Han förblev ärkebiskop över Gniezno och Poznań samt primas av Polen och Litauen till sin död den 12 mars 1865. Han begravdes i katedralen i Poznań.

Kyrkligt eftermäle 
Przyłuski är ihågkommen som en ärkebiskop som internt stärkte kyrkan inom de stift han ansvarade för. Vid 1800-talets mitt hade dessa stift vakanser på 140 prästtjänster och 1845–1846 studerade endast 32 teologer vid seminariet i Poznań. Ärkebiskopens lyckades på tio år trefaldiga detta antal. Han arbetade också för att öka kyrkans hjälpverksamhet bland behövande.

Przyłuski lyckades rädda kyrkor som de preussiska myndigheterna ville riva för att de var mycket nedgångna. Biskopen rustade dock upp kyrkorna. Två kyrkor som därmed fortfarande finns kvar är 1400-talskyrkorna Kościół Najświętszej Maryi Panny In Summo och Kościół Bożego Ciała.

Politiskt engagemang 
Przyłuski fick till en början kritik för att han var alltför flat gentemot den preussiska överhögheten. Han fördömde i en proklamation den storpolska revolten 1846. Han förde en linje av åtskillnad mellan kyrka och stat och tillät inte sina präster att delta i det parlamentariska livet. Därtill var han motståndare till väpnade lösningar. Hans inställning förändrades dock och han kom alltmer öppet att stödja de storpolska initiativen. Han ledde den kommitté som 1848 krävde självständighet från Preussen. Från 1862 började kyrkans ledning försöka få bort Przyłuski från hans post och 1865 utsågs han till kardinal och skulle flytta till Rom. Han hann dock gå bort innan han hunnit tillträda.

Källor 
Noter

Externa länkar

Ärkebiskopar av Gniezno
Polens ärkebiskopar
Män
Födda 1789
Avlidna 1865
Personer från Poznań
Carl Oesterley

Carl Wilhelm Friedrich Oesterley,  född den 22 juni 1805 i Göttingen, död den 29 mars 1891, var en tysk målare, far till Carl Oesterley den yngre.

Oesterley var filosofie doktor och 1831–1863 professor i konsthistoria i sin födelsestad. Han hade studerat måleri i Dresden, Italien, München och Düsseldorf och bosatte sig 1863 i Hannover. Bland hans målningar märks Götz von Berlichingen i fängelset (1826), Kristi himmelsfärd (slottskyrkan i Hannover), Beatrice och Dante (1845), Lenore (1874) och Memling på hospitalet i Brygge (1865). Han var också porträttmålare och etsare. I förening med Karl Otfried Müller utgav han 1832 ff. Denkmäler der alten Kunst.

Källor

Externa länkar 
 

Tyska konsthistoriker
Tyska professorer
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Tyska historiemålare
Tyska porträttmålare
Tyska grafiker
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Göttingen
Födda 1805
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Carl Oesterley den yngre

Carl August Heinrich Ferdinand Oesterley, född den 23 januari 1839 i Göttingen, död den 13 december 1930 i Altona, var en tysk målare, son till Carl Oesterley.

Oesterley började med att måla religiösa bilder, övergick till landskapsmåleri, utförde motiv från Nord-Tyskland och från Norge, dit han gjorde upprepade studieresor. Han är representerad i nationalgallerierna i London och Berlin, i museerna i Hamburg och Leipzig med flera.

Källor 
 

Tyska landskapsmålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Göttingen
Födda 1839
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Salsta

Salsta kan syfta på:
Salsta – en stadsdel i Flen
Salsta slott – ett barockslott i Lena socken i Uppsala kommun
Salsta borg – en fornborg i Lena socken i Uppsala kommun
Salsta GK – en golfklubb i Vattholma

Se även
Salstad
August Apel

Johann August Apel, född den 17 september 1771 i Leipzig, död där den 9 augusti 1816, var en tysk författare, son till borgmästaren Heinrich Friedrich Innocentius Apel.

Apel, som var juris doktor och rådsherre i sin födelsestad, skrev flera skådespel med antika ämnen och samlingar av folkliga berättelser, bland andra Gespensterbuch (4 band, 1810–1814). Operan Friskyttens libretto bygger på en novell av Apel.

Apels Metrik i två band (1814–1816; ny upplaga 1834) blev banbrytande för de nyare åsikterna om den antika versens rytmik.

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska litteraturvetare
Tyska novellförfattare
Tyska författare under 1800-talet
Tyska ämbetsmän under 1800-talet
Alumner från Wittenbergs universitet
Personer från Leipzig
Födda 1771
Avlidna 1816
Män
Ugglan
Apafi

Apafi är ett ungerskt efternamn, som burits av bland andra:

 Mikael I Apafi (1632–1690), furste av Siebenbürgen
 Mikael II Apafi (1676–1713), furste av Siebenbürgen
Jimmy Tremeer

Leonard Francis "Jimmy" Tremeer, född 1 augusti 1874 i Barnstaple i Devon, död 21 oktober 1951 i Guildford i Surrey, var en brittisk friidrottare.

Tremeer blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter häck vid sommarspelen 1908 i London.

Källor 

Födda 1874
Brittiska häcklöpare
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1908
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Storbritannien
Män
Avlidna 1951
Personer från Devon
Mikael I Apafi

Mikael I Apafi, född den 3 november 1632, död den 15 april 1690, var en ungersk magnat och furste av 
Siebenbürgen, far till Mikael II Apafi.

Apafi, av en till lågadeln hörande släkt, utmärkte sig under furst Georg II Rákóczy på dennes fälttåg till Polen 1656, blev 1661 utropad till furste av Siebenbürgen och bibehöll sig sedan med turkisk hjälp. Slutligen måste han (1686) erkänna Österrikes överherrskap.

Källor 

 

Födda 1632
Avlidna 1690 

Transsylvaniens regenter
Ungersk adel
Män
Mikael II Apafi

Mikael II Apafi, född den 13 oktober 1676, död barnlös den 1 februari 1713, var en ungersk magnat och furste av Siebenbürgen, son till Mikael I Apafi.
 
Apafi måste först fly för den av Turkiet understödde pretendenten Emmerich Thököly, men återkom 1692 med österrikisk hjälp. År 1696, då han vägrade efterkomma österrikiska regeringens fordran att han skulle avstå från sin furstevärdighet, fördes han till Wien. Där avsade han sig 1697 sina anspråk mot årlig pension och levde sedan som privatman med titeln "riksfurste".

Källor 

 

Födda 1676
Avlidna 1713

Transsylvaniens regenter
Ungersk adel
Män
Thalpomys

Thalpomys är ett släkte hamsterartade gnagare med två arter som lever i Sydamerika.

Arterna är:
 Thalpomys cerradensis förekommer i savannen Cerradon i Brasilien.
 Thalpomys lasiotis hittas i samma region samt i medelhöga bergstrakter i västra Brasilien.

Beskrivning 

Dessa gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 11 cm, en svanslängd av 4 till 7 cm och en vikt mellan 13 och 40 gram. Pälsens färg på ovansidan är gulbrun med några svarta täckhår och undersidan är ljusbrun. Arterna skiljer sig från fältmöss (Akodon) och släktet Necromys i skallens och tändernas konstruktion.

Utbredningsområdet ligger 400 till 1300 meter över havet. Honor är utrustade med tre par spenar och föder under regntiden 2 till 3 ungar.

Båda arter listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Hamsterartade gnagare
Cricetidae
Vattendrag i Sverige

Vattendrag i Sverige är listade på följande undersidor:

 Vattendrag i Sverige (A–C)
 Vattendrag i Sverige (D–F)
 Vattendrag i Sverige (G–I)
 Vattendrag i Sverige (J–L)
 Vattendrag i Sverige (M–O)
 Vattendrag i Sverige (P–R)
 Vattendrag i Sverige (S)
 Vattendrag i Sverige (T–U)
 Vattendrag i Sverige (V–Ö)
Charles Henry MacIntosh

Charles Henry MacIntosh, född 1820, död 1896, var en irländsk förkunnare inom Plymouthbröderna, mest känd för sin allegoriska bibelutläggning, välkänd från hans Mosebokkommentarer i fem band. Han var dispensationalist och tidskriftsredaktör. Han var av judisk börd.

MacIntosh var omåttligt populär inom Helgelserörelsen. Dwight Lyman Moody lär ha sagt, att om han tvingades vara på en öde ö, så var han en lycklig campare, hade han bara Bibeln och MacIntoshs Mosebokskommentarer.

Charles Spurgeon kommenterade hans Fjärde Mosebok-kommentar: "We do not endorse Plymouthism which pervades these notes, but they are frequently suggestive. Should be read cautiously".

MacIntosh fick lärjungar i sitt sätt att närma sig Moseböckerna, och särskilt tempelsymboliken. De främsta var Dirk H. Dolman och Wilhelm Bergling, som båda skrev böcker i ämnet.

Bibliografi (urval) 
 1-5 Mosebok. Bibelstudier. (5 band) 1943-1946
 Höga Visan
 Påskalammet i Egypten. 1921 Papers on the Lords second coming Job and his friends''

Personer på Irland under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1896
Män
Plymouthbröderna
Wilhelm Bergling

Wilhelm Elias Bergling, född 12 januari 1906 i Hancheng, Shaanxi, Kina, död 11 september 1991 i Sollentuna församling i Stockholms län, var en svensk bibellärare och helgelseförkunnare inom svensk frikyrklighet. Han är farbror till Gunnar Bergling, som är gift med  Linda Bergling. 

Wilhelm Bergling var son till Robert Bergling och Dagny Aass samt bror till Morris Bergling, alla Kinamissionärer. Efter studier vid högre latinläroverket å Norrmalm i Stockholm och Beskowska skolan studerade han i Oslo höstterminen 1926. Han prästvigdes 1929 i Växjö för verksamhet ”inom hednavärlden i Kina” och gick ut som missionär i Ishih, Shanxi, samma år.

Han var starkt påverkad av Helgelserörelsen, och följde en allegorisk bibeltolkning, inspirerad av A.B.Simpson, D.H.Dolman och C.H.MacIntosh. 

Bergling var en av de få överlevande helgelseförkunnarna i Sverige efter att intresset för helgelse började dö ut i mitten av seklet. I början av 1900-talet var sådan förkunnelse omåttligt populär. 

Han är en svensk parallell till dansken Poul Madsen, som satte honom högt och rekommenderade hans böcker.

Wilhelm Bergling gifte sig 1934 med Margaret Linder (1908–1995). De är begravda på Silverdals griftegård i Sollentuna.

Bibliografi (urval) 
 Den kristnes tre naturer
 Dopet till Kristus
 Du är en präst Guds barn! Det skall du veta!
 Frälsning till fullo
 Förebilder
 Församlingen i Bibelns ljus
 Hur finner man Guds vilja?
 Mormonismen, från himmelen eller från människor?
 Tabernaklet i öknen, del I
 Tabernaklet i öknen, del II
 Till hjälp i frestelsen

Källor 
 Webbsida om Wilhelm Bergling

Noter

Svenska missionärer i Kina
Kristna personligheter i Sverige
Svenska författare inom kristen litteratur
Födda 1906
Avlidna 1991
Män
Personer från Shaanxi
Gravsatta på Silverdals griftegård
Gottfried Littmarck

Carl Gottfried Reinhold Littmarck, född 8 januari 1842 i Stockholm, död 27 december 1899, var en svensk dirigent och tonsättare. Han var sedan 1865 gift med Ottilia Littmarck.

Biografi
Littmarck studerade vid Musikkonservatoriet i Stockholm där han avlade musikdirektörsexamen. Han var kapellmästare vid Svenska Teatern i Helsingfors, Mindre teatern, Södra Teatern och Nya Teatern i Stockholm. Han har komponerat operorna Hagbrand och Jungfrun från Orleans, operetten Liten Karin, sånger med mera.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska dirigenter
Födda 1842
Avlidna 1899
Män
Personer från Stockholm
Allegorisk bibeltolkning

Den allegoriska bibeltolkningen (sensus alegoricus) innebär att texter i Bibeln tolkas som liknelser, bilder, typologier och symboler. 

Den allegoriska bibeltolkningen sensus alegoricus har sina rötter i Filon från Alexandria och Origenes. Det var särskilt Gamla Testamentet som man ville tolka allegoriskt. 

Metoden har varit vanlig bland mystiker i alla tider, dock mindre inom protestantismen, men där fick den en ordentlig renässans hos Emanuel Swedenborg. Han tolkade t.ex. skapelseberättelsen som en allegori över stadierna i den nya födelsen.

Men den lutherska kyrkan har alltid haft sina allegoriker. C.Wagner-Groben var en fin allegoriker i sin bok om Jakob. Otto Funcke likaså i sina böcker om Abraham, Josef och Jona. I Norden var det främst Carl Skovgaard-Petersen som var mästare i konsten, med sina fina psykologiska spiritualiseringar av gestalter i Gamla Testamentet. 

Inom Helgelserörelsen blev metoden mycket populär. Plymouthbrodern C.H.MacIntosh är väl den mest kända av alla allegoriska bibeltolkare. I nyare tidens Sverige är det särskilt Wilhelm Bergling som odlat metoden. Den är rätt ovanlig utanför mystikernas kretsar. Hjalmar Ekström fann den kristna mystiken på varje blad i bibeln. Ty han läste den allegoriskt. Han erkände dock att det fanns andra sätt att läsa den på, som det historiska. Ekströms bok "Salomos Höga Visa. En framställning" (1937) är ett typiskt uttryck för den förkärlek för Höga Visans allegorier som alltid fänglsat mystikerna.

Se även
 Quadriga (bibeltolkningsmetod)
 Allegori
 Bibelsyn

Allegorisk tolkning