kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Duberria variegata

Duberria variegata är en ormart som beskrevs av Peters 1854. Duberria variegata ingår i släktet Duberria och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Moçambique och Sydafrika. Habitatet varierar mellan savanner och andra gräsmarker, öppna eller täta skogar och kulturlandskap. Individerna vistas främst på marken och de kan vara aktiva under alla dagtider. De gömmer sig i jordhålor nära markytan. Honor lägger inga ägg utan föder 7 till 20 levande ungar.

Källor 

Snokar
variegata
Kräldjur i etiopiska regionen
Bogertophis

Bogertophis är ett släkte av ormar. Bogertophis ingår i familjen snokar. Släktet är uppkallat efter den amerikanske herpetologen Charles Mitchill Bogert.

Dessa ormar är kraftiga och kan bli ganska långa, ibland över 1,5 meter. De förekommer i södra USA och norra Mexiko, inklusive halvön Baja California. Arterna lever i öknar och i klippiga områden men de uppsöker ställen med fuktighet. De jagar främst mindre däggdjur som kvävs ihjäl. Honor lägger cirka 20 ägg per tillfälle.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Bogertophis rosaliae
 Bogertophis subocularis

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i nearktiska regionen
Snokar
Bogertophis
Bogertophis rosaliae

Bogertophis rosaliae är en ormart som beskrevs av François Mocquard 1899. Arten ingår i släktet Bogertophis och familjen snokar. IUCN kategoriserar Bogertophis rosaliae globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
De vuxna djuren blir mellan 85 och 152 centimeter långa. Ormarna är slanka med ett långt, brett huvud som tydligt skiljer sig från halsen. Ögonen är stora och utstående. 

Färgen är nästan enhetlig med en brunaktig bottenfärg utan mörka markeringar. Ibland kan ryggfjällen verka ha en mörkare färg på kanterna. På sidorna blir färgen ljusare och undersidan är ljus utan mönster.

Utbredning 
Bogertophis rosaliae lever på halvön Baja California. Utbredningsområdet sträcker sig från Imperial County i Kalifornien i norr, söderut genom mestadels östra Baja California till Cabo San Lucas.

Levnadssätt 
Artens habitat innefattar steniga sluttningar och arroyos ofta nära oaser, källor och strömmar. Bogertophis rosaliae har också hittats i närheten av Washingtonia filifera, dadelpalmer, Cercidium floridum, Larrea tridentata, taggbuskar och palmodlingar. 

Honorna lägger ägg, vilka förmodligen kläcks i perioden juni till oktober. 

Bogertophis rosaliae äter mestadels små däggdjur, men har även visat sig äta fladdermöss och ödlor.

Källor

Externa länkar 

Kräldjur i nearktiska regionen
Snokar
rosaliae
Thelotornis

Thelotornis är ett släkte av ormar. Thelotornis ingår i familjen snokar. 

Arterna är med en längd av nästan 2 meter stora och smala ormar. De lever i Afrika söder om Sahara. Habitatet varierar mellan regnskogar samt buskskogar och gräsmarker med glest fördelade träd. Individerna klättrar ofta i träd. De jagar ödlor och små fåglar. Dessa ormar är aktiva på dagen. Honor lägger ägg.

Släktets medlemmar har långa och vid nosen spetsiga huvuden.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Thelotornis capensis
 Thelotornis kirtlandii
 Thelotornis usambaricus

The Reptile Database listar dessutom:

 Thelotornis mossambicanus

Källor

Externa länkar 

Snokar
Susannah Harker

Susannah Harker, född 26 april 1965 i London är en brittisk skådespelare.

Filmografi i urval 

1989 – Tills vi möts igen (Miniserie) 
1990 – Maktens män (Miniserie) 
1992 – Screen One (TV-serie) 
1994 – The Memoirs of Sherlock Holmes (TV-serie)
 
1996 – Surviving Picasso
1998  – Heat of the Sun
1998 – Ultraviolet 
2000 – Offending Angels

2001 – Murder in Mind (TV-serie)
2002 – Waking the Dead (TV-serie)
2009 – Morden i Midsomer (TV-serie)
2012 – New Tricks (TV-serie) 
2016 – A Caribbean Dream

Externa länkar 

Brittiska skådespelare
Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Thelotornis capensis

Thelotornis capensis är en ormart som beskrevs av Smith 1849. Thelotornis capensis ingår i släktet Thelotornis och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Artens utbredningsområde sträcker sig från Somalia över östra Afrika till Namibia och Sydafrika. Habitatet utgörs av savanner, buskskogar och skogarnas kanter. Individerna vistas på marken eller klättrar i växtligheten. Honor lägger 4 till 13 ägg per tillfälle.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 T. c. capensis
 T. c. mossambicanus
 T. c. oatesi
 T. c. schilsi

Källor 

Snokar
capensis
Kräldjur i etiopiska regionen
Thelotornis usambaricus

Thelotornis usambaricus är en ormart som beskrevs av Broadley 2001. Thelotornis usambaricus ingår i släktet Thelotornis och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Tanzania (bland annat i Usambarabergen), Kenya och Moçambique. Honor lägger ägg.

Källor 

Snokar
usambaricus
Kräldjur i etiopiska regionen
Tomodon

Tomodon är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. Släktet tillhör underfamiljen Dipsadinae som ibland listas som familj.

Vuxna exemplar är med en längd mindre än 75 cm små ormar. De förekommer i Brasilien och Argentina. Individerna vistas främst i skogar Det är bara lite känt om arternas levnadssätt. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Tomodon dorsatus
 Tomodon ocellatus
 Tomodon orestes

Källor

Externa länkar 

Snokar
Tomodon dorsatus

Tomodon dorsatus är en ormart som beskrevs av Duméril, Bibron och Duméril 1854. Tomodon dorsatus ingår i släktet Tomodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer från Franska Guyana och nordöstra Brasilien till Paraguay, Uruguay och norra Argentina. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Snokar
dorsatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Tomodon ocellatus

Tomodon ocellatus är en ormart som beskrevs av Duméril, Bibron och Duméril 1854. Tomodon ocellatus ingår i släktet Tomodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

The Reptile Database listar arten i släktet Tachymenis och stavar artepitet ocellata.

Arten förekommer från Peru och Paraguay till södra Brasilien (delstat Rio Grande do Sul), Uruguay och norra Argentina. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Exemplaren vistas i gräsmarker och de har sniglar som föda.

Lokala bestånd hotas av landskapsförändringar. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
ocellatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Tomodon orestes

Tomodon orestes är en ormart som beskrevs av Harvey och Muñoz 2004. Tomodon orestes ingår i släktet Tomodon och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Bolivia och norra Argentina. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

The Reptile Database listar arten i släktet Apographon. Artepitetet i det vetenskapliga namnet är bildat av det gammalgrekiska ordet för en boende i en bergstrakt.

Arten lever i bergstrakter mellan 1300 och 3400 meter över havet. Den vistas i torra skogar, i buskskogar och i gräsmarker. Exemplaren gömmer sig i den låga växtligheten. Denna orm kan lätt förväxlas med Bothrops jonathani som lever i närheten.

Beståndet hotas av landskapsförändringar och bränder. IUCN listar arten som nära hotad (NT).

Källor 

Snokar
orestes
Kräldjur i neotropiska regionen
Natrix

Natrix är ett släkte av ormar som beskrevs av Laurenti 1768. Natrix ingår i familjen snokar. 

Det vetenskapliga släktnamnet är den feminina formen av det latinska ordet för simmare.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

Källor

Externa länkar 

Snokar
Viperasnok

Viperasnok (Natrix maura) är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Viperasnoken ingår i släktet Natrix och familjen snokar. Inga underarter finns listade. Arten kallas även huggormssnok på svenska.

Beskrivning 
En tämligen liten, men kraftigt byggd snok med en kroppslängd mellan 60 och 120 cm. Ovansidans grundfärg varierar mellan gulaktig, brunaktig, olivgrön, grå eller rödorange. Längs med ryggen löper två rader av kvadratiska, mörka fläckar som ofta flyter samman till ett huggormsliknande sicksackband. Sidorna har en rad med mörka fläckar, ofta med ett ljust "öga" i mitten. Undersidan är ljusgrå, gulaktig eller rödaktig med kvadratiska, mörkbruna markeringar. Huvudet är brett, speciellt i nacken. Till skillad från huggormen är pupillerna runda. Näsborrarna sitter högt upp på nosen, en anpassning till dess i hög grad akvatiska levnadssätt.

Ekologi 
Viperasnoken är bunden till vatten och påträffas nära eller i vattensamlingar som dammar och bäckar, gärna i ängsmark eller gles skog. Detta hindar inte den från att vistas i bergsområden, där den kan nå upp till 2 600 m (i Pyreneernas bergsbäckar förekommer den upp till 1 600 m). Den har även påträffats i brackvatten. Arten är en skicklig simmare, och dyker även mycket bra. Födan består av fiskar och groddjur (inklusive yngel).

Arten har ett försvarsbeteende om den blir hotad som i hög grad, tillsammans med det huggormsliknande utseendet har givit upphov till dess svenska namn (vipera = huggorm): Den väser, plattar till kroppen och gör våldsamma utfall med huvudet, dock med stängd mun. Arten är dock inte giftig. Liksom de övriga arterna i släktet kan den dessutom avge ett mycket illaluktande sekret från analkörtlarna.

Viperasnoken sover vintersömn i 3 till 4 månader, och kommer fram under tidig vår.

Fortplantning 
Arten är äggläggande. Parningen äger rum just efter vintersömnen. Honan lägger mellan 2 och 20 ägg på fuktiga ställen eller murket trä; de 15 till 20 cm långa ungarna kläcks efter 40 till 45 dagar. Ungarna lever främst på småfisk.

Status 
Viperasnoken är mycket vanlig i större delen av sitt utbredningsområde, och även om den minskar, främst till följd av vattenföroreningar som hotar deras föda, har IUCN klassificerat den som globalt livskraftig ("LC"). Den är dock hotad i delar av utbredningsområdet; i Schweiz, där regleringar av vattendragen i hög grad har påverkat arten negativt, är den rödlistad som akut hotad ("CR"). Även i Nordafrika är den lokalt hotad.

Utbredning 
Arten förekommer i Europa från Iberiska halvön genom södra och mellersta Frankrike, sydvästligaste hörnet av Schweiz till nordvästra Italien, på flera medelhavsöar som Sardinien, Corsica (tveksamt), Iles d'Hyéres (fransk) och La Galite (tunisisk) samt i Nordafrika från Marocko, norra Algeriet, Tunisien (med undantag av den sydligaste delen) till nordvästra Libyen. Den har dessutom införts till Menorca och Mallorca.

Källor

Externa länkar 

Snokar
Natrix
Natrix megalocephala

Natrix megalocephala är en ormart som beskrevs av Orlov och Tuniyev 1987. Natrix megalocephala ingår i släktet Natrix och familjen snokar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna snok förekommer i Kaukasus i Azerbajdzjan, Georgien, Ryssland och Turkiet. Den lever i skogar med en undervegetation som är städsegrön. Arten besöker även angränsande trädodlingar och andra landskap. Ormen vistas ofta i snabbt flytande bäckar.

Källor

Externa länkar 

Snokar
megalocephala
Kräldjur i palearktiska regionen
Thamnodynastes

Thamnodynastes är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. Släktet tillhör underfamiljen Dipsadinae som ibland listas som familj.

Vuxna exemplar är små till medelstora ormar med robust bål. De förekommer i Sydamerika och vistas främst i skogar. Individerna kan klättra i träd eller hålla till på marken. Antagligen äter de huvudsakligen ödlor. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Släktets medlemmar är nattaktiva. Deras gifttänder ligger längre bak i käken. Det giftiga bettet kan orsaka lokala smärtor och svullnader.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Thamnodynastes almae
 Thamnodynastes chaquensis
 Thamnodynastes chimanta
 Thamnodynastes corocoroensis
 Thamnodynastes duida
 Thamnodynastes gambotensis
 Thamnodynastes hypoconia
 Thamnodynastes lanei
 Thamnodynastes longicaudus
 Thamnodynastes marahuaquensis
 Thamnodynastes pallidus
 Thamnodynastes ramonriveroi
 Thamnodynastes rutilus
 Thamnodynastes sertanejo
 Thamnodynastes strigatus
 Thamnodynastes yavi

The Reptile Database listar dessutom:

 Thamnodynastes ceibae
 Thamnodynastes dixoni
 Thamnodynastes paraguanae
 Thamnodynastes phoenix

Källor

Externa länkar 

Snokar
Thamnodynastes chaquensis

Thamnodynastes chaquensis är en ormart som beskrevs av Bergna och Alvarez 1993. Thamnodynastes chaquensis ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra Brasilien, Paraguay, Uruguay och norra Argentina. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Snokar
chaquensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes chimanta

Thamnodynastes chimanta är en ormart som beskrevs av Roze 1958. Thamnodynastes chimanta ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Venezuela. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Snokar
chimanta
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes duida

Thamnodynastes duida är en ormart som beskrevs av Myers och Donnelly 1996. Thamnodynastes duida ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra Venezuela på bergsmassivet Cerro Duida i delstaten Amazonas. Exemplar hittades vid 2015 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Ett exemplar hade en ödla från släktet Riolama i magsäcken.

Bergsmassivet är nästan otillgänglig för människor vad som skyddar artens bestånd. De senaste fynden är däremot från 1929. IUCN listar Thamnodynastes duida som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
duida
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes gambotensis

Thamnodynastes gambotensis är en ormart som beskrevs av Pérez-Santos och Moreno, 1989. Thamnodynastes gambotensis ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i norra Colombia. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 200 meter över havet. Den vistas i områden som liknar marskland och på fuktiga betesmarker. Thamnodynastes gambotensis simmar ofta. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
gambotensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes hypoconia

Thamnodynastes hypoconia är en ormart som beskrevs av Cope 1860. Thamnodynastes hypoconia ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i östra och sydöstra Brasilien, i östra Paraguay, i Uruguay och i nordöstra Argentina. Habitatet varierar mellan Atlantskogen, savannlandskapen Cerradon och Gran Chaco. Thamnodynastes hypoconia Vistas nära vattenansamlingar och de har främst grodor som föda som kompletteras med några ödlor. Honor lägger mellan januari och april ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Snokar
hypoconia
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes pallidus

Thamnodynastes pallidus är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Thamnodynastes pallidus ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Amazonområdet i Brasilien, södra Colombia, södra Venezuela, i regionen Guyana, i östra Peru och i norra Bolivia. Enligt IUCN:s karta är även fynd från centrala och norra Colombia dokumenterade. Förekomsten i östra Ecuador är omstridd. Thamnodynastes pallidus lever i låglandet och i kulliga områden upp till 450 meter över havet. Den vistas i fuktiga skogar och jagar groddjur samt insekternas larver.

För beståndet är inga hot kända och i utbredningsområdet inrättades flera skyddszoner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Snokar
pallidus
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes rutilus

Thamnodynastes rutilus är en ormart som beskrevs av Prado 1942. Thamnodynastes rutilus ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i centrala och södra Brasilien i delstaterna São Paulo, Minas Gerais, Mato Grosso do Sul, Distrito Federal de Brasília och Goiás. Arten lever i galleriskogar och i savannlandskapet Cerradon intill vattendrag. Den har groddjur och fiskar som föda. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar.  I utbredningsområdet ingår flera skyddszoner. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
rutilus
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes strigatus

Thamnodynastes strigatus är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Thamnodynastes strigatus ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i sydöstra Brasilien, östra Paraguay, nordöstra Argentina och Uruguay. Individerna lever vanligen i gräsmarker eller i andra öppna landskap nära vattendrag. De äter vanligen grodor som kompletteras med gnagare, ödlor och fiskar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Snokar
strigatus
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes yavi

Thamnodynastes yavi är en ormart som beskrevs av Myers och Donnelly 1996. Thamnodynastes yavi ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i centrala Venezuela på ett platåberg (tepui) vid cirka 2150 meter över havet. Den vistas i öppna landskap och besöker ibland skogar. Födan utgörs av ödlor och deras ägg. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

På grund av områdets otillgänglighet finns inga hot. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
yavi
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes corocoroensis

Thamnodynastes corocoroensis är en ormart som beskrevs av Gorzula och Ayarzagüena 1996. Thamnodynastes corocoroensis ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer endemisk på en bergsplatå (tepui) i östra Venezuela i delstaten Bolívar. Platån ligger cirka 2150 meter över havet. Den är täckt av bergsskogar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Snokar
corocoroensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes marahuaquensis

Thamnodynastes marahuaquensis är en ormart som beskrevs av Gorzula och Ayarzagüena 1996. Thamnodynastes marahuaquensis ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer på en bergsplatå (Tepui) i södra Venezuela. Platån ligger cirka 2500 meter över havet. Individerna lever i gräsmarker. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Snokar
marahuaquensis
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes almae

Thamnodynastes almae är en ormart som beskrevs av Franco och Ferreira 2003. Thamnodynastes almae ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Brasilien från delstaten Amazonas till Ceará. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Snokar
almae
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes longicaudus

Thamnodynastes longicaudus är en ormart som beskrevs av Franco, Ferreira, Marques och Sazima 2003. Thamnodynastes longicaudus ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakten Serra do Mar i östra Brasilien i delstaterna São Paulo och Rio de Janeiro. Utbredningsområdet ligger 520 till 906 meter över havet. Habitatet utgörs av täta fuktiga skogar. Individerna klättrar i träd och är nattaktiva.

Skogen omvandlas i mindre skala till urbana områden. I regionen inrättades flera skyddszoner. IUCN listar Thamnodynastes longicaudus som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
longicaudus
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes sertanejo

Thamnodynastes sertanejo är en ormart som beskrevs av Bailey, Thomas och Da Silva 2005. Thamnodynastes sertanejo ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i östra Brasilien i delstaterna Sergipe, Minas Gerais, Bahia, Alagoas, Pernambuco och Rio Grande do Norte. Arten lever i savannlandskapet Caatinga ofta intill vattendrag. Den har troligtvis groddjur som föda. Ett exemplar var utan svans 437 mm lång. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar. I utbredningsområdet ingår flera skyddszoner. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
sertanejo
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes lanei

Thamnodynastes lanei är en ormart som beskrevs av Bailey, Thomas och Da Silva 2005. Thamnodynastes lanei ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Brasilien i delstaten Mato Grosso do Sul, i Paraguay, i norra och östra Bolivia och kanske i norra Argentina. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Snokar
lanei
Kräldjur i neotropiska regionen
Thamnodynastes ramonriveroi

Thamnodynastes ramonriveroi är en ormart som beskrevs av Manzanilla och Sánchez 2005. Thamnodynastes ramonriveroi ingår i släktet Thamnodynastes och familjen snokar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i norra Brasilien i delstaterna Pará och Roraima, i regionen Guyana och i Venezuela. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2150 meter över havet. Individerna vistas i regnskogar och andra fuktiga skogar. Antagligen har Thamnodynastes ramonriveroi ödlor som föda. Andra ormar av samma släkte föredrar däremot groddjur. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Snokar
ramonriveroi
Kräldjur i neotropiska regionen
Dipsas

Dipsas är ett släkte av ormar som ingår i familjen snokar. Släktet tillhör underfamiljen Dipsadinae som ibland listas som familj.

Vuxna exemplar är med en längd större än 150 cm stora och smala ormar. De förekommer från Mexiko till Brasilien. Individerna lever främst i regnskogar där de klättrar på träd. För att äta födan som utgörs av snäckor har de käkar som är mer kantiga istället för avrundade. Släktets medlemmar har kroppar som är avplattade från sidan för en bättre klättringsförmåga. Några ingående arter har en påfallande färgteckning. Honor lägger ägg.

Dottertaxa till Dipsas, i alfabetisk ordning 

 Dipsas albifrons
 Dipsas alternans
 Dipsas andiana
 Dipsas articulata
 Dipsas bicolor
 Dipsas boettgeri
 Dipsas brevifacies
 Dipsas catesbyi
 Dipsas chaparensis
 Dipsas gaigeae
 Dipsas gracilis
 Dipsas incerta
 Dipsas indica
 Dipsas infrenalis
 Dipsas latifasciata
 Dipsas latifrontalis
 Dipsas maxillaris
 Dipsas neivai
 Dipsas nicholsi
 Dipsas oreas
 Dipsas pakaraima
 Dipsas pavonina
 Dipsas perijanensis
 Dipsas peruana
 Dipsas polylepis
 Dipsas pratti
 Dipsas sanctijoannis
 Dipsas schunkii
 Dipsas temporalis
 Dipsas tenuissima
 Dipsas variegata
 Dipsas vermiculata
 Dipsas viguieri

Källor

Externa länkar 

Snokar