kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Liotyphlops schubarti

Liotyphlops schubarti är en kräldjursart som beskrevs av  Paulo Emilio Vanzolini 1948. Liotyphlops schubarti ingår i släktet Liotyphlops och familjen Anomalepididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är känd från delstaten Sao Paulo i Brasilien. Honor lägger ägg. Exemplaren lever i savannen Cerradon. Liotyphlops schubarti gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Den har myror, termiter och deras ägg som föda.

Beståndet hotas av landskapsförändringar. Populationens storlek är okänd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Fjällbärande kräldjur
schubarti
Kräldjur i neotropiska regionen
Liotyphlops ternetzii

Liotyphlops ternetzii är en kräldjursart som beskrevs av  George Albert Boulenger 1896. Liotyphlops ternetzii ingår i släktet Liotyphlops och familjen Anomalepididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i nästan hela Brasilien, förutom Amazonområdets västra delar, samt i Surinam, Paraguay, Uruguay och norra Argentina. Honor lägger ägg.

Källor 

Fjällbärande kräldjur
ternetzii
Kräldjur i neotropiska regionen
Liotyphlops wilderi

Liotyphlops wilderi är en kräldjursart som beskrevs av Garman 1883. Liotyphlops wilderi ingår i släktet Liotyphlops och familjen Anomalepididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Brasilien i delstaterna Minas Gerais och Rio de Janeiro.

Källor 

Fjällbärande kräldjur
wilderi
Kräldjur i neotropiska regionen
Liotyphlops trefauti

Liotyphlops trefauti är en kräldjursart som beskrevs av Freire, Caramaschi och Suzart Argôlo 2007. Liotyphlops trefauti ingår i släktet Liotyphlops och familjen Anomalepididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i regnskogar vid Atlanten i Brasilien. Honor lägger ägg. Exemplaren lever i Atlantskogen och de besöker odlingsmark. Liotyphlops trefauti gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret.

Det är inget känt om populationens storlek och möjliga hot. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Fjällbärande kräldjur
trefauti
Kräldjur i neotropiska regionen
Typhlophis squamosus

Typhlophis squamosus är en ormart som beskrevs av  Hermann Schlegel 1839. Typhlophis squamosus är ensam i släktet Typhlophis som ingår i familjen Anomalepididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Venezuela, i regionen Guyana, på Trinidad och i Brasilien. Den är mindre än 75 cm lång och vistas i lövskiktet eller i det översta jordlagret. Typhlophis squamosus äter främst termiter. Antagligen lägger honor ägg.

Källor 

Fjällbärande kräldjur
squamosus
Kräldjur i neotropiska regionen
Anomochilus leonardi

Anomochilus leonardi är en ormart som beskrevs av Smith 1940. Anomochilus leonardi ingår i släktet Anomochilus och familjen korallcylinderormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever endemisk på norra Borneo.

Referenser 

Korallcylinderormar
leonardi
Kräldjur i orientaliska regionen
Anomochilus weberi

Anomochilus weberi är en ormart som beskrevs av Lidth de Jeude 1890. Anomochilus weberi ingår i släktet Anomochilus och familjen korallcylinderormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Borneo och Sumatra. Den vistas i regioner som ligger 300 till 1000 meter över havet.

Referenser 

Korallcylinderormar
weberi
Kräldjur i orientaliska regionen
Jagdalpur

Jagdalpur är en stad i delstaten Chhattisgarh i Indien, och är administrativ huvudort för distriktet Bastar. Folkmängden uppgick till 125 463 invånare vid folkräkningen 2011.

Staden har en flygplats, Jagdalpur Airport.

Noter 

Orter i Chhattisgarh
Polemon acanthias

Polemon acanthias är en ormart som beskrevs av Johannes Theodor Reinhardt 1860. Polemon acanthias ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i västra Afrika från Sierra Leone och Guinea till Nigeria. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 800 meter över havet. Den vistas på marken i fuktiga skogar. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas troligtvis av skogarnas omvandling till jordbruksmark. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
acanthias
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon barthii

Polemon barthii är en ormart som beskrevs av Jan 1858. Polemon barthii ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i västra Afrika från Liberia och södra Guinea till Ghana. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 600 meter över havet. Polemon barthii vistas i fuktiga skogar. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas regionalt av skogsröjningar. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
barthii
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon bocourti

Polemon bocourti är en ormart som beskrevs av Mocquard, 1897. Polemon bocourti ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Afrika från Kamerun till centrala Kongo-Kinshasa och norra Angola. Arten lever i låglandet och i bergstrakter mellan 200 och 1200 meter över havet. Polemon bocourti vistas i fuktiga ursprungliga skogar. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
bocourti
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon christyi

Polemon christyi är en ormart som beskrevs av Boulenger 1903. Polemon christyi ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i centrala och östra Afrika från Kongo-Kinshasa till Sydsudan och Kenya samt söderut till Malawi. Honor lägger ägg.

Källor 

Ormar
christyi
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon collaris

Polemon collaris är en ormart som beskrevs av Peters 1881. Polemon collaris ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. 

Denna orm förekommer i Afrika från Nigeria till Centralafrikanska republiken och Rwanda samt söderut till Angola. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. c. brevior
 P. c. collaris
 P. c. longior

Källor 

Ormar
collaris
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon fulvicollis

Polemon fulvicollis är en ormart som beskrevs av Mocquard 1887. Polemon fulvicollis ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. 

Denna orm förekommer i centrala Afrika från Kamerun till östra och centrala Kongo-Kinshasa. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 900 meter över havet. Den vistas främst i fuktiga skogar och har maskormar av släktet Typhlops samt andra ormar som föda. Polemon fulvicollis gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. f. fulvicollis
 P. f. gracilis
 P. f. graueri
 P. f. laurenti

Källor 

Ormar
fulvicollis
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon gabonensis

Polemon gabonensis är en ormart som beskrevs av Duméril 1856. Polemon gabonensis ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. 

Denna orm förekommer i centrala Afrika från Kamerun och södra Centralafrikanska republiken över Gabon till centrala och östra Kongo-Kinshasa. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 630 meter över havet. Den vistas i olika slags skogar och har maskormar samt troligtvis andra ormar som föda. Polemon gabonensis gräver ofta i lövskiktet. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. g. gabonensis
 P. g. schmidti

Källor 

Ormar
gabonensis
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon gracilis

Polemon gracilis är en ormart som beskrevs av Boulenger 1911. Polemon gracilis ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i södra Kamerun och kanske i angränsande områden av Kongo-Brazzaville. Honor lägger ägg.

Källor 

Ormar
gracilis
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon griseiceps

Polemon griseiceps är en ormart som beskrevs av Laurent 1947. Polemon griseiceps ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i södra Kamerun, i Kongo-Brazzaville och i Centralafrikanska republiken. Arten lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 500 och 1250 meter över havet. Habitatet utgörs av savanner och av fuktiga skogar. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Honor lägger ägg.

Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
griseiceps
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon leopoldi

Polemon leopoldi är en ormart som beskrevs av de Witte 1941. Polemon leopoldi ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i en bergstrakt i Rwanda vid cirka 2200 meter över havet. Fram till 2014 hittades endast ett exemplar. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Polemon leopoldi godkänns inte som art av The Reptile Database. Populationen infogas istället som synonym i Polemon christyi.

Källor 

Ormar
leopoldi
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon neuwiedi

Polemon neuwiedi är en ormart som beskrevs av Jan 1858. Polemon neuwiedi ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i västra Afrika från södra Mali, sydvästra Burkina Faso och östra Elfenbenskusten till västra Nigeria. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 500 meter över havet. Individerna vistas i fuktiga savanner och skogar. Polemon neuwiedi gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Den har ett giftigt bett. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
neuwiedi
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon notatus

Polemon notatus är en ormart som beskrevs av Peters 1882. Polemon notatus ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. 

Denna orm förekommer i västra Afrika från Kamerun och södra Centralafrikanska republiken till västra Kongo-Kinshasa och norra Angola. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Individerna lever i fuktiga savanner och skogar. Polemon notatus gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Den har ett giftigt bett. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. n. notatus
 P. n. aemulans

Källor 

Ormar
notatus
Kräldjur i etiopiska regionen
Polemon robustus

Polemon robustus är en ormart som beskrevs av de Witte och Laurent 1947. Polemon robustus ingår i släktet Polemon och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Afrika från södra Centralafrikanska republiken till centrala Kongo-Kinshasa och norra Angola. Arten lever i låglandet och i kulliga områden upp till 900 meter över havet. Individerna lever i fuktiga skogar och de besöker kanske savanner. Polemon robustus gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Den har ett giftigt bett. Honor lägger ägg.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Ormar
robustus
Kräldjur i etiopiska regionen
Atractaspis engaddensis

Atractaspis engaddensis är en ormart som beskrevs av Haas 1950. Atractaspis engaddensis ingår i släktet jordhuggormar, och familjen Atractaspididae. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer från östra Egypten (Sinai) över Israel till Jordanien och till Arabiska halvön.

Referenser

Externa länkar 

Jordhuggormar
Kräldjur i palearktiska regionen
engaddensis
Atractaspis fallax

Atractaspis fallax är en ormart som beskrevs av Peters 1867. Atractaspis fallax ingår i släktet jordhuggormar, och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Etiopien, Kenya och Somalia.

Källor 

Jordhuggormar
Kräldjur i etiopiska regionen
fallax
Atractaspis micropholis

Atractaspis micropholis är en ormart som beskrevs av Günther 1872. Atractaspis micropholis ingår i släktet jordhuggormar, och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade.

Arten är känd från Afrika. Den hittades i Burkina Faso, Niger och norra Nigeria.

Referenser 

Jordhuggormar
Kräldjur i etiopiska regionen
micropholis
Atractaspis watsoni

Atractaspis watsoni är en ormart som beskrevs av Boulenger 1908. Atractaspis watsoni ingår i släktet jordhuggormar, och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i Afrika från Mauretanien till Tchad och söderut till Kamerun.

Källor 

Jordhuggormar
Kräldjur i etiopiska regionen
watsoni
Xenocalamus

Xenocalamus är ett släkte av ormar. Släktet tillhör underfamiljen Aparallactinae. Denna underfamilj listas av The Reptile Database i familjen stilettormar (Atractaspididae) och av Mattison (2015) i familjen Lamprophiidae.

Vuxna exemplar är med en längd upp till 80 cm små ormar med smal bål. De förekommer i centrala och södra Afrika. Individerna kan leva i olika habitat och de gräver ofta i den sandiga grunden. Arterna har maskgroddjur som föda. Honor lägger ägg. Det giftiga bettet antas vara ofarligt för människor.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Xenocalamus bicolor
 Xenocalamus mechowii
 Xenocalamus michellii
 Xenocalamus sabiensis
 Xenocalamus transvaalensis

Källor

Externa länkar 

Stilettormar
Xenocalamus bicolor

Xenocalamus bicolor är en ormart som beskrevs av den tysk-brittiske zoologen och herpetologen Albert Günther 1868. Xenocalamus bicolor ingår i släktet Xenocalamus och familjen Atractaspididae.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i Angola, Botswana, Kongo-Kinshasa, Moçambique, Namibia, Sydafrika och Zimbabwe.

Den trivs på sandig mark både på torr och fuktig savann.

Beskrivning 
X. bicolor som har svart rygg och vit buk, därav dess artnamn ”bicolor”. Ormens totala längd är 43 cm varav stjärten är 3 cm.

Ormen är giftig, men inte farlig för människan.

Den lägger 3-4 ägg på sommaren.

Underarter 
Arten delas in i följande underarter. Underarterna varierar något i utseende.

 X. b. australis
 X. b. bicolor
 X. b. concavorostralis
 X. b. lineatus
 X. b. machadoi
 X. b. maculatus
 X. b. pernasutus

Källor

Noter 

Kräldjur i etiopiska regionen
Fjällbärande kräldjur
bicolor
Xenocalamus mechowii

Xenocalamus mechowii är en ormart som beskrevs av den tyske naturhistorikern och zoologen Peters 1881. Xenocalamus mechowi ingår i släktet Xenocalamus och familjen Atractaspididae.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i norra Namibia, norra Angola, Botswana, Kongo-Brazzaville, Zambia och sydvästra Zimbabwe.

Den trivs bäst i sandig mark på torr savann. Arten lever framför allt av fjällbärande kräldjur av familjen Amphisbaenidae.

Beskrivning 
X. mechowii har ett spetsigt huvud, påfallande små ögon, randigt gulsvart rygg och vit buk. Ormen blir vanligen 50 cm lång, men kan nå en maximal längd av 85 cm.

Ormen är giftig, men inte farlig för människan.

Den lägger vanligtvis 4 ägg på sommaren.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 X. m. inornatus
 X. m. mechowi

Etymologi 
Artnamnet mechowii anspelar på Friedrich Wilhelm Alexander von Mechow, den tyske utforskaren av Afrika.

Källor

Noter 
 

Kräldjur i etiopiska regionen 
Fjällbärande kräldjur
mechowii
Xenocalamus michellii

Xenocalamus michellii är en ormart som beskrevs av den tyske herpetologen Lorenz Müller 1911. Xenocalamus michellii ingår i släktet Xenocalamus och familjen Atractaspididae. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i endemiskt Katanga-provinsen i Kongo-Kinshasa.

Det är osäkert vad arten föredrar för habitat, men den gräver ner sig i sanden. Arten är känd från endast tre exemplar.

Beskrivning 
X. michelli har svartbrun rygg och är 54 centimeter lång. Stjärten mäter 3,7 centimeter.
Ormen är giftig, men förmodligen inte farlig för människan.

Källor 

 

Fjällbärande kräldjur
Kräldjur i etiopiska regionen
michellii
Xenocalamus sabiensis

Xenocalamus sabiensis är en ormart som beskrevs av BROADLEY 1971. Xenocalamus sabiensis ingår i släktet Xenocalamus och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

 

Kräldjur i etiopiska regionen
Fjällbärande kräldjur
sabiensis
Xenocalamus transvaalensis

Xenocalamus transvaalensis är en ormart som beskrevs av den brittiske målaren och zoologen Paul Ayshford Methuen 1919. Xenocalamus transvaalensis ingår i släktet Xenocalamus och familjen Atractaspididae. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i Sydafrika södra Moçambique, Botswana och Zimbabwe.

Den trivs på sandig mark både på fuktig savann och i låglänta skogsområden.

Beskrivning 
X. transvaalensis har spetsigt huvud, små ögon, gulsvart-rutig rygg och vit buk. Den blir genomsnittligen 40 centimeter lång, men enstaka exemplar har uppmätts till 47 centimeter.

Ormen är giftig, men inte farlig för människan.

Arten livnär sig huvudsakligen på ödlor av familjen skinkar och masködlor, som är en underordning bland de fjällbärande kräldjuren.

Honan lägger två ovala ägg på sommaren 28 mm x 6 mm.

Källor 
 Johan Marais, A Complete Guide to Snakes of Southern Africa (2004)

 

Fjällbärande kräldjur
transvaalensis
Kräldjur i etiopiska regionen
Homoroselaps

Homoroselaps är ett släkte av ormar. Homoroselaps ingår i familjen stilettormar (Atractaspididae). 

Vuxna exemplar är med en längd upp till 55 cm små ormar. De förekommer i södra Afrika. Individerna kan leva i olika habitat och de gömmer sig ofta i termitstackar. Födan utgörs av ödlor som saknar extremiteter, av äkta blindormar och av andra små ormar. Honor lägger ägg. På kroppen förekommer ett mångfärgat mönster. Det giftiga bettet anses vara ofarligt för människor.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Homoroselaps dorsalis
 Homoroselaps lacteus

Källor

Externa länkar 

Stilettormar
Homoroselaps dorsalis

Homoroselaps dorsalis är en ormart som beskrevs av Smith 1849. Homoroselaps dorsalis ingår i släktet Homoroselaps och familjen Atractaspididae. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Sydafrika och Swaziland. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Arten vistas i gräsmarker och den lever delvis underjordisk.

Källor 

Giftsnokar
dorsalis
Kräldjur i etiopiska regionen
Homoroselaps lacteus

Homoroselaps lacteus är en ormart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Homoroselaps lacteus ingår i släktet Homoroselaps och familjen Atractaspididae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i Sydafrika.

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
lacteus
Kräldjur i etiopiska regionen
Liasis

Liasis är ett släkte av ormar. Liasis ingår i familjen pytonormar. 

Arterna är med en längd av 1,5 meter eller något större medelstora till stora ormar. De förekommer i Australien, på Nya Guinea och på flera andra öar i regionen. Individerna lever i skogar, i träskmarker och i öppna landskap. De jagar olika ryggradsdjur, inklusive andra ormar. Honor lägger ägg.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Liasis fuscus
 Liasis mackloti
 Liasis olivaceus

The Reptile Database listar ytterligare en art:
 Liasis papuana

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
Liasis
Liasis fuscus

Liasis fuscus är en ormart som beskrevs av Peters 1873. Liasis fuscus ingår i släktet Liasis och familjen pytonormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Arten förekommer i Australien i delstaterna Northern Territory, Queensland och Western Australia. Den lever även på Nya Guinea samt på flera andra öar i regionen. Liasis fuscus vistas i träskmarker och i andra fuktiga landskap. Ibland besöks skogar eller savanner.

Flera exemplar fångas och hölls i terrarium.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. f. fuscus
 L. f. jackyae

Källor 

Pytonormar
fuscus
Kräldjur i australiska regionen
Liasis mackloti

Liasis mackloti är en ormart som beskrevs av Duméril och Bibron 1844. Liasis mackloti ingår i släktet Liasis och familjen pytonormar. 

Arten förekommer på Nya Guinea, på Timor och på flera mindre öar i regionen. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. m. mackloti
 L. m. savuensis

Källor

Externa länkar 

Pytonormar
mackloti
Kräldjur i australiska regionen
Liasis olivaceus

Liasis olivaceus är en ormart som beskrevs av Gray 1842. Liasis olivaceus ingår i släktet Liasis och familjen pytonormar. 

Arten förekommer i Australien i delstaterna Northern Territory, Queensland och West Australia. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 L. o. olivaceus
 L. o. barroni

Referenser

Externa länkar 

Pytonormar
olivaceus
Kräldjur i australiska regionen
Epicrates

Epicrates är ett släkte av ormar som ingår i familjen boaormar. 

Arterna förekommer i Västindien och i Sydamerika (bara regnbågsboa). De större har ofta en längd av 2 till 4 meter och jagar främst varmblodiga djur som fåglar, gnagare och fladdermöss. De mindre arterna som blir ungefär 1 meter lång äter huvudsakligen ödlor och groddjur. Några arter lever endemisk på sina öar och är därför hotade i beståndet.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Epicrates angulifer
 Regnbågsboa (Epicrates cenchria)
 Epicrates chrysogaster
 Epicrates exsul
 Epicrates fordii
 Epicrates gracilis
 Epicrates inornatus
 Epicrates maurus
 Epicrates monensis
 Epicrates striatus
 Epicrates subflavus

Enligt The Reptile Database utgörs släktet bara av 5 arter. De andra flyttades till släktet Chilabothrus.

Källor

Externa länkar 

Fjällbärande kräldjur
Epicrates
Kubaboa

Kubaboa (Chilabothrus angulifer) är en ormart som beskrevs av Gabriel Bibron 1843. Chilabothrus angulifer ingår i släktet Chilabothrus och familjen boaormar (Boidae). Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Kubaboan förekommer på Kuba, ön Isla de la Juventud och närliggande småöar i Los Canarreos, Los Colorados och Sabana-Camagüey-arkipelagen. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Den vistas i olika slags skogar, buskskogar, träskmarker och på odlingsmark.

Ekologi 
Exemplaren är nattaktiva och gömmer sig på dagen i grottor, i jordhålor, i ihåliga träbitar och i liknande ställen. Födan utgörs främst av fladdermöss. Kubaboa äter även gnagare, småfåglar och sköldpaddor. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Hot 
Beståndet hotas främst av landskapsförändringar och av bränder. Några exemplar fångas och används i den traditionella medicinen. Andra individer dödas av personer som inte vill ha ormar nära sin bostad. Kubaboa faller offer för introducerade rovlevande djur. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Boaormar
Kräldjur i neotropiska regionen