kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blanfordimys bucharicus

Blanfordimys bucharicus är en däggdjursart som först beskrevs av Boris Stepanovich Vinogradov 1930.  Blanfordimys bucharicus ingår i släktet Blanfordimys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Arten listas i nyare verk i släktet åkersorkar.

Utseende 
Individerna blir upp till 127 mm långa (huvud och bål), har en upp till 34 mm lång svans och den maximala vikten är 53 g. Huvudet och bålen ovansidan är täckta av grå päls och på undersidan förekommer vitaktig päls. Även vid svansen är undersidan otydlig ljusare. Skillnaden mot andra åkersorkar består i avvikande detaljer av tänderna.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i norra Afghanistan, östra Uzbekistan och i Tadzjikistan. I bergstrakter når arten 3000 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker med mjuk jord.

Ekologi 
Individerna är aktiva på dagen och bildar kolonier i komplexa tunnelsystem. Honor kan para sig hela året med undantag av 2-3 heta månader under sommaren.

Arten äter främst gröna växtdelar och frön. Den kan vara aktiv under alla dagtider. Boets centrala rum ligger 25 till 90 cm under markytan. Några gångar ligger tät under markytan och andra 25 till 45 cm djup. Under gynnsamma förhållanden kan det finnas  ingångar per hektar. Fortplantningen sker mellan januari och maj. Honor kan ha två kullar per år med 3 till 6 ungar per kull.

Källor 

Hamsterartade gnagare
bucharicus
Däggdjur i palearktiska regionen
Notiomys edwardsii

Notiomys edwardsii är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1890. Notiomys edwardsii är ensam i släktet Notiomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 9 cm och en svanslängd av 4 till 5 cm. Vikten varierar mellan 18 och 25 gram. Pälsen har på ryggen en brun färg och undersidan är vitaktig. Öronen är små och näsan har ett läderartat hölje. Vid framtassarna har Notiomys edwardsii påfallande långa klor.

Arten förekommer i södra Argentina från provinsen Río Negro till Santa Cruz. Habitatet utgörs av stäpper eller klippiga områden med glest fördelade buskar. Individerna lever främst underjordiska. De äter insekter och några frön.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
edwardsii
Däggdjur i neotropiska regionen
Rhagomys rufescens

Rhagomys rufescens är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1886.  Rhagomys rufescens ingår i släktet Rhagomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i östra Brasilien i delstaterna São Paulo, Minas Gerais och Rio de Janeiro. Arten lever i skogar vid Atlanten som ofta har bambu som undervegetation. Rhagomys rufescens är mycket sällsynt, en längre tid antogs att den är utdöd.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
rufescens
Däggdjur i neotropiska regionen
Melanomys caliginosus

Melanomys caliginosus är en däggdjursart som först beskrevs av Robert Fisher Tomes 1860.  Melanomys caliginosus ingår i släktet Melanomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans cirka 22 cm lång. Den har mörkbrun päls på ovansidan och mörk orangebrun päls på undersidan.

Denna gnagare förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika från Honduras till nordvästra Venezuela, norra Colombia och västra Ecuador. Arten hittas vanligen på övergiven jordbruksmark som är täckt av några buskar eller vid skogskanter.

Individerna är delvis dagaktiva och de går på marken eller på grenar som ligger på marken. De kan även göra serier av hopp. Födan utgörs av frukter, frön och insekter. Melanomys caliginosus är inte skygg för människor och syns ofta nära byggnader. Exemplar som hölls i fångenskap matades med olika insekter som fjärilar, skalbaggar eller cikador. Honor kan bli brunstiga under alla årstider och de föder 1 till 6 ungar per kull. Födan kompletteras med frukter och frön.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
caliginosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Melanomys robustulus

Melanomys robustulus är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1914. Melanomys robustulus ingår i släktet Melanomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i Anderna i Ecuador. Den vistas i regioner mellan 400 och 1200 meter över havet. Melanomys robustulus lever i tropiska regnskogar. Den går främst på marken och den är nattaktiv.

Källor 

Hamsterartade gnagare
robustulus
Däggdjur i neotropiska regionen
Melanomys zunigae

Melanomys zunigae är en däggdjursart som först beskrevs av Sanborn 1949.  Melanomys zunigae ingår i släktet Melanomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i en mindre kullig region i Peru i närheten av Lima. Utbredningsområdet är torrt och liknar en öken. Arten vistas på marken och den är antagligen nattaktiv. Efter 1949 har inga individer påträffats och därför befaras att arten är utdöd.

Källor 

Hamsterartade gnagare
zunigae
Däggdjur i neotropiska regionen
Megalomys desmarestii

Megalomys desmarestii är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Johann Baptist Fischer 1829.  Megalomys desmarestii ingår i släktet jätterisråttor, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Arten levde i Västindien på Martinique. Den vistades där i skogar och jordbruksmark. Megalomys desmarestii utrotades troligen av introducerade manguster.

Källor

Externa länkar 

Jätterisråttor
desmarestii
Megalomys luciae

Megalomys luciae är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Forsyth Major 1901.  Megalomys luciae ingår i släktet jätterisråttor och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Arten förekom i Västindien på Saint Lucia. Den utrotades troligen av introducerade manguster.

Källor 

Jätterisråttor
luciae
Megadontomys cryophilus

Megadontomys cryophilus är en däggdjursart som först beskrevs av Guy G. Musser 1964.  Megadontomys cryophilus ingår i släktet Megadontomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Gnagaren är med en absolut längd av 300 till 350 mm, en svanslängd av 155 till 188 mm och en vikt av cirka 57 g allmänt större än de nära besläktade hjortråttorna (Peromyscus) som lever i samma region. Den har 31 till 34 mm långa bakfötter och cirka 20 mm stora öron. Den långa och tjocka pälsen på ovansidan är len och har en mörkbrun färg. Undersidans päls varierar mellan vit, krämfärgad och ljusgrå. Öronen är täckta av korta hår som nästan är osynliga.

Arten förekommer i en mindre bergstrakt i södra Mexiko. Den lever i regioner som ligger 2400 till 3500 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar och av andra bergsskogar. Individerna äter antagligen bär.

Individerna är främst nattaktiva och födan utgörs huvudsakligen av frön. Troligen har honor flera kullar mellan våren och hösten. Per kull föds oftast tre ungar. Megadontomys cryophilus söker skydd på träd när den upptäcker en fiende. Arten delar reviret med bland annat Peromyscus mexicanus, Peromyscus aztecus, Tylomys nudicaudus och Handleyomys alfaroi.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
cryophilus
Däggdjur i neotropiska regionen
Megadontomys nelsoni

Megadontomys nelsoni är en däggdjursart som först beskrevs av Clinton Hart Merriam 1898.  Megadontomys nelsoni ingår i släktet Megadontomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter i sydöstra Mexiko. Den lever i regioner som ligger 2000 till 3500 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar och av blandskogar.

Denna gnagare har i princip samma utseende som Megadontomys thomasi, men den senare är något större. Megadontomys nelsoni godkänns huvudsakligen på grund av genetiska skillnader som art. Den blir 30 till 32 cm lång, inklusive en cirka 17 cm lång svans. Vikten är ungefär 57 g. Den långa och tjocka pälsen har på ovansidan en mörkbrun färg, medan undersidan är täckt av krämfärgad eller ljusgrå päls. På de korta öronen finns bara glest fördelade hår. Djuret har en långsträckt svart nos samt vita händer och fötter.

Individerna är främst nattaktiva och de håller ingen vinterdvala. Födan utgörs huvudsakligen av frön. Troligen har honor flera kullar mellan våren och hösten. Per kull föds oftast tvillingar eller ibland tre ungar. Genom gnagarens aktivitet fördelas frön och svamparnas sporer i skogen.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
nelsoni
Däggdjur i neotropiska regionen
Megadontomys thomasi

Megadontomys thomasi är en däggdjursart som först beskrevs av Clinton Hart Merriam 1898.  Megadontomys thomasi ingår i släktet Megadontomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i en mindre bergstrakt i sydvästra Mexiko. Den lever i regioner som ligger 3000 till 3500 meter över havet. Habitatet utgörs av molnskogar.

Denna gnagare blir 30 till 35 cm lång, inklusive en 15,5 till 18,8 cm lång svans. Vikten är ungefär 58 g. Hos Megadontomys thomasi är den långa och tjocka pälsen på ovansidan mörkbrun, ofta med svarta skuggor, medan undersidan är täckt av krämfärgad päls. På de korta öronen finns bara glest fördelade hår. Djuret har en svart nos samt vita händer och fötter.

Individerna är främst nattaktiva och de håller ingen vinterdvala. Födan utgörs huvudsakligen av frön. Troligen har honor flera kullar mellan våren och hösten. Per kull föds oftast tvillingar. Arten delar sitt revir med andra gnagare som hjortråttor, egentliga skogsråttor och risråttor.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
thomasi
Däggdjur i neotropiska regionen
Isthmomys

Isthmomys är ett släkte av däggdjur. Isthmomys ingår i familjen hamsterartade gnagare.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Beskrivning 

Dessa gnagare förekommer i Panama och angränsande delar av Colombia. De vistas där i låga och medelhöga bergstrakter som är upp till 1600 meter höga. Regionen är täckt av skog.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 15 till 20 cm och har en ungefär lika lång svans. Pälsens färg på ovansidan är beroende på art ockra eller kanelbrun. Buken har en ljusbrun till gulbrun färg och fötterna är mer eller mindre vitaktiga. Detaljer i genitaliernas konstruktion skiljer släktet från andra hamsterartade gnagare.

Isthmomys bygger bon av bark och andra växtdelar som placeras i träd. En hona som observerades hade två ungar.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Isthmomys
Isthmomys flavidus

Isthmomys flavidus är en däggdjursart som först beskrevs av Outram Bangs 1902.  Isthmomys flavidus ingår i släktet Isthmomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 12,7 till 16,5 cm och en svanslängd av 16,3 till 20,8 cm. Bakfötterna är 3,1 till 3,5 cm långa och öronen är 2,3 till 2,7 cm stora. Den långa och tjocka pälsen har på ovansidan en brun färg med inslag av rosa och sidorna är mer orange. På undersidan förekommer gråvit päls. Några exemplar har en smal mörk ring kring ögonen. Svansen är bara glest täckt med hår och den är ibland lite mörkare på ovansidan eller helt mörk.

Denna gnagare förekommer med två från varandra skilda populationer i Panama. Arten vistas i bergstrakter mellan 1000 och 1500 meter över havet. Individerna lever i ursprungliga skogar. De är aktiva på natten och går främst på marken.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
flavidus
Däggdjur i neotropiska regionen
Isthmomys pirrensis

Isthmomys pirrensis är en däggdjursart som först beskrevs av Edward Alphonso Goldman 1912. Arten förekommer endast i Panama. Isthmomys pirrensis ingår i släktet Isthmomys, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Vuxna exemplar är 15,7 till 17,2 cm långa (huvud och bål) och har en 18,5 till 20,4 cm lång svans. Bakfötterna är cirka 3,7 cm långa och viktuppgifter saknas. Pälsen har på ovansidan en kanelbrun färg, ibland med intensivare inslag av röd. Dessutom är några svarta hår inblandade. Undersidan är täckt av vit päls med lite inslag av violett. Jämförd med Isthmomys flavidus, som är den andra arten i samma släkte, är Isthmomys pirrensis mörkare och bakfötterna är längre.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
pirrensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Macrotarsomys bastardi

Macrotarsomys bastardi är en gnagare som tillhör gruppen Madagaskarråttor och beskrevs 1898 av Milne-Edwards och Guillaume Grandidier. Arten ingår i släktet Macrotarsomys och familjen Nesomyidae. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 10 cm, en svanslängd av 10 till 14,5 cm och en vikt av 21 till 38 g är arten minst i underfamiljen madagaskarråttor. Den har 2,2 till 2,8 cm långa bakfötter och 2,2 till 2,5 cm stora öron. Pälsens färg på ovansidan är ljusbrun med rosa nyans och undersidan är täckt av vit päls. Vid svansens spets förekommer en tofs. Macrotarsomys bastardi liknar så ökenråttor i utseende. Arten har i varje käkhalva en framtand, ingen hörntand, ingen premolar och tre molarer, alltså 16 tänder i hela tanduppsättningen.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer på västra och södra Madagaskar. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 915 meter över havet. Habitatet utgörs främst av torra skogar och dess angränsande områden.

Ekologi 
Den är nattaktiv och vilar dagtid i bon som placeras under stenar eller trädstubbar. Dräktigheten varar cirka 24 dagar varefter honan föder två eller tre ungar.

Individerna rör sig främst springande eller hoppande. De har frön, bär, frukter som hamnade på marken, rötter och andra växtdelar som föda. Hanar och honor bildar oftast monogama par men hos exemplar som hölls i fångenskap dödade några honor sin partner genom bett. Fortplantningen kan ske under alla årstider.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Råttartade gnagare
bastardi
Däggdjur i etiopiska regionen
Macrotarsomys ingens

Macrotarsomys ingens är en däggdjursart som beskrevs av Franz Petter 1959. Macrotarsomys ingens ingår i släktet Macrotarsomys och familjen Nesomyidae. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten har en kroppslängd (huvud och bål) av 11,2 till 15,0 cm, en svanslängd av 18,3 till 24,0 cm och en vikt av 42 till 74 g. Den ganska mjuka pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och den är genom en tydlig gräns skild från den vita undersidan. Liksom andra släktmedlemmar har Macrotarsomys ingens stora öron och ögon. Svansen är uppdelad i en brun ovansida och en ljusgrå undersida. Vid svansens spets bildar några bruna hår en tofs.

Denna gnagare förekommer på nordvästra Madagaskar i Ankarafantsika nationalpark och i angränsande områden. Habitatet utgörs av torra lövfällande skogar. Individerna är aktiva på natten och klättrar främst i växtligheten. På dagen vilar de i underjordiska bon.

Arten stänger boets ingång innan den vilar i nästet. Den håller ingen vinterdvala och den intar inte eller ett stelt tillstånd (torpor). Individerna hoppar ofta på sina långa bakfötter och de använder svansen för att hålla balansen. När honan inte är brunstig lever de flesta exemplar ensam men ibland syns två individer i samma träd. Födan utgörs antagligen av frön och frukter.

Källor

Externa länkar 

Gnagare
ingens
Däggdjur i etiopiska regionen
Galenomys garleppi

Galenomys garleppi är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1898.  Galenomys garleppi är ensam i släktet Galenomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i gränsområdet mellan Bolivia, Chile och Peru. Arten är bara känd från fem individer och den senaste observationen är från 1975. Habitatet utgörs av en sandig högplatå med lite gräs (Altiplano) där djuret når 3800 till 4500 meter över havet.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 12 cm och en svanslängd av 4 till 5 cm. De väger ungefär 60 gram. Pälsen har på ryggen en gulbrun färg medan buken och fötterna är vita. Arten kännetecknas av stora öron. Fötterna bär mer hår än fötterna hos närbesläktade arter. Dessutom finns avvikelser i detaljer av skallens och tändernas konstruktion.

Galenomys garleppi gräver egna underjordiska bon eller använder bon som skapades av andra djur.

Källor 

Hamsterartade gnagare
garleppi
Däggdjur i neotropiska regionen
Osgoodomys banderanus

Osgoodomys banderanus är en däggdjursart som först beskrevs av J. A. Allen 1897.  Osgoodomys banderanus är ensam i släktet Osgoodomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 12 cm och därtill kommer en lika lång eller något längre svans. Vikten ligger vid 50 till 70 gram. Pälsen är ockra på ovansidan med några kanelfärgade eller gråa skuggor. Buken och fötterna gulvit till vit och även svansen har en mörk ovansida och en ljus undersida. Arten skiljer sig i detaljer av skallens och genitaliernas konstruktion från andra hamsterartade gnagare.

Osgoodomys banderanus förekommer i sydvästra Mexiko. Arten vistas där i låglandet och i upp till 1400 meter höga bergstrakter. Habitatet varierar mellan skogar, gräsmarker och buskland.

Denna gnagare bygger bon av växtdelar som placeras i trädens håligheter eller gömd bakom stenar. Den äter frön, frukter och insekter. Dräktiga honor har observerats under våren och de hade ett eller två embryon.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
banderanus
Däggdjur i neotropiska regionen
Gerbillurus

Gerbillurus är ett släkte av däggdjur som ingår i underfamiljen ökenråttor bland råttdjuren.

Beskrivning 

Arterna liknar andra ökenråttor i utseende. De når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 12 cm, en svanslängd av 9,5 till 16 cm och en vikt mellan 20 och 37 g. Beroende på art är pälsen på ovansidan brun, gråaktig, sandfärgad eller kanelfärgad med rosa skugga. På buken och vid fötternas insida är alla arter vita. Den jämförelsevis långa svansen har en tofs vid spetsen. Fötternas undersida är täckt av hår och Gerbillurus avviker även i detaljer av skallens och tändernas konstruktion från närbesläktade ökenråttor.

Gerbillurus förekommer i Angola, Botswana och Namibia. Habitatet utgörs av öknar och halvöknar med lite växtlighet som gräs, några buskar eller enstaka träd.

Levnadssättet är endast känt för Gerbillurus paeba och det antas att övriga arter har samma beteende. Individerna bygger underjordiska bon och äter främst frön. Honor kan para sig hela året och efter cirka 26 dagars dräktighet föds 2 till 5 ungar. De väger vid födelsen cirka 2 gram.

IUCN listar alla fyra arter som livskraftig (LC).

Taxonomi 

Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Gerbillurus paeba
 Gerbillurus setzeri
 Gerbillurus tytonis
 Gerbillurus vallinus

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Gerbillurus
Gerbillurus paeba

Gerbillurus paeba är en däggdjursart som först beskrevs av Andrew Smith 1836.  Gerbillurus paeba ingår i släktet Gerbillurus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna ökenråtta når en kroppslängd (huvud och bål) av 8,5 till 10,5 cm, en svanslängd av 10,2 till 12,5 cm och en vikt av 20 till 37 g. Den har 2,6 till 2,9 cm långa bakfötter och 1,6 till 1,9 cm stora öron. Pälsen på ovansidan kan vara rödorange, rödgrå eller ljus kanelbrun med några inblandade mörkare hår. Vanligen har ryggens päls samma färg som marken i reviret. På halsens och bålens undersida samt från extremiteternas nedre delar till tassarna förekommer vit päls. De runda öronen är bara glest täckta med hår. Vid varje öga finns en vit fläck. Gerbillurus paeba har fem fingrar respektive tår per hand respektive fot men lillfingret är påfallande litet. Djurets fotsulor ät nästan helt täckta med päls. Honor har tre par spenar.

Utbredning 
Arten förekommer i södra Afrika från Namibia (inklusive Angolas sydvästra hörn), Botswana, Zimbabwe och Moçambique till Sydafrika. Habitatet utgörs av gräsmarker, buskskogar och trädgrupper. Den föredrar sandig mark eller annan jord som bildades under historisk tid.

Ekologi 
Individerna skapar underjordiska tunnelsystem och de är aktiva på natten. De äter främst frön. Honor kan para sig under alla årstider. Födan utgörs även av blad och insekter och sammansättningen är beroende på utbredning och årstid.

Djuret går på fyra fötter över marken och det kan göra upp till 26 cm långa hopp. Boets ingångar ligger gömda mellan växtligheten och de stängs inte med sand. I boet lagras födan. Exemplar i fångenskap är aggressiva mot varandra och därför antas att Gerbillurus paeba lever ensam när honan inte är brunstig. I laboratorium slog individerna med fötterna mot varandra och de försökte bita varandra. Efter parningen är honan cirka 21 dagar dräktig och sedan föds upp till 5 eller sällan 6 ungar. Ungarna är vid födelsen blinda och de öppnar sina ögon efter 14 till 18 dagar. Efter ungefär 21 dagar slutar honan med digivning. Modern lämnar boet bara i undantagsfall under de första dagarna efter födelsen.

Gerbillurus paeba jagas bland annat av fläckuv, av schabrakschakal och av genetter.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
paeba
Däggdjur i etiopiska regionen
Gerbillurus setzeri

Gerbillurus setzeri är en däggdjursart som först beskrevs av Duane A. Schlitter 1973.  Gerbillurus setzeri ingår i släktet Gerbillurus och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den amerikanska zoologen Henry W. Setzer.

Utseende 
Denna gnagare blir med svans 21,7 till 26,3 cm lång, svanslängden är 11,3 till 14,5 cm och vikten varierar mellan 33 och 48 g. Djuret har 3,0 till 3,5 cm långa bakfötter och 1,2 till 1,6 cm stora öron. Mellan den mörka ovansidan och den vita undersidan förekommer en tydlig gräns. Gerbillurus setzeri har en liten tofs vid svansens slut.

Utbredning 
Arten förekommer i västra Namibia vid havet och i Angolas sydvästra hörn. Den lever där i öknar och halvöknar med glest fördelad växtlighet.

Ekologi 
De flesta exemplar gräver komplexa underjordiska bon där temperaturen ligger vid 27 till 29 °C och några individer skapar enkla bon. I det översta jordlagret varierar temperaturen däremot mellan 10 och 40 °C. Det centrala rummet fodras med gräs och det kan finnas ett förråd med frön. När honan inte är brunstig lever varje individ ensam. Artfränderna är aggressivare mot varandra än hos Gerbillurus vallinus men inte lika stridslystna som hos de två andra arterna i släktet. Utöver vanlige läten har arten läten i ultraljud. Födan utgörs av olika växtdelar samt av insekter och andra ryggradslösa djur.

Hos denna gnagare finns ingen fast parningstid. Efter kopulationen lämnar hannen en lock på honans könsorgan. En dokumenterad hona var 21 dagar dräktig och hon födde tre blinda, döva och nakna ungar. De första håren var synliga efter cirka 5 dagar, öronen öppnades efter cirka 7 dagar, framtänderna kom fram efter cirka 11 dagar och efter cirka 25 dagar slutade honan med digivning.

Källor 

Råttdjur
setzeri
Däggdjur i etiopiska regionen