kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alexis Jordan (sångerska)

Alexis Jordan, född 7 april 1992, är en amerikansk sångerska från Columbia, South Carolina. 

Jordans kändisskap som sångare påbörjades när hon ställde upp i första säsongen av America's Got Talent 2006. Efter att hon åkte ut ur tävlingen började hon ladda upp coverlåtar på Youtube, som fick miljoner visningar. Detta ledde till uppmärksamheten av det norska  produktionsteamet Stargate och den amerikanska rapparen Jay-Z, som båda fick med Jordan i deras skivbolag, StarRoc.
Hennes debuterande singel, "Happiness", släpptes i september 2010, och nådde som hit första plats i Nederländerna och Norge och även tredje plats i Australien och Storbritannien. Jordans självbetitlade debutalbum släpptes den 25 februari 2011.

Diskografi

Studioalbum 
 2011 - Alexis Jordan

Singlar 
 2010 - Happiness
 2011 - Good Girl
 2011 - Hush Hush
 2013 - Acid Rain

Artistsamarbeten 
 2011 - Got 2 Luv U med Sean Paul

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Födda 1992
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska danspopsångare
Amerikanska R&B-sångare
Amerikanska popsångare
Personer från Columbia, South Carolina
Carl Fredrik Lindahl (författare)

Carl Fredrik Lindahl, född 16 december 1841, död 18 januari 1911, var en svensk personhistorisk författare, känd under pseudonymen Lazarus. Han författade bokserien Svenska millionärer som utkom i tio band åren 1897–1905.

Omkring 1870–1890 verkade Lindahl som godsägare och affärsman i Södermanland, och var därefter bosatt i Stockholm.

Författarskap 
Han började på 1890-talet i tidningen Fäderneslandet publicera en serie personskildringar, betitlade Rikt folk under pseudonymen Lazarus. Artiklarna gavs ut i bokform i tio band 1897–1905 under titeln Svenska millionärer. Även om många av texterna är starkt vinklade, har de visst värde genom att innehålla mängder med offentliggjorda brev, processdokument, arvskiften, bouppteckningar, testamenten med mera. 

Göran Hägg betecknar verket som "en lika underhållande som opålitlig källa. Anekdoterna måste läsas med stor skepsis. Men de berättar åtminstone hur rövarbaronerna uppfattades av sin samtid."

Bibliografi

Källor

Noter 

Svenska författare
Födda 1841
Avlidna 1911
Män
Personer från Västra Vingåkers socken
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska biografiförfattare
Svenska godsägare under 1800-talet
Louise Colet

Louise Colet, med födelsenamn Louise Révoil, född 15 augusti 1810 i Aix-en-Provence, Frankrike, död 9 mars 1876 i Paris, var en fransk poet och författare. Hon är bland annat känd för sitt stormiga utomäktenskapliga förhållande med Gustave Flaubert, vilket kan ha inspirerat honom till sitt magnum opus Madame Bovary.

Biografi 

Omkring tjugo år gammal gifte hon sig med Hippolyte Colet, en lärd musiker, delvis för att fly det provinsiella livet och leva i Paris. Väl i Paris försökte hon få sina verk publicerade, och vann kort därefter ett pris på två tusen franc från Franska akademien - det skulle senare komma att efterföljas av ytterligare tre stycken. Idag hävdar dock kritiker att hon vann priserna på grund av vänners inflytande snarare än litterär betydelse. Hon umgicks med många samtida författare, såsom Victor Hugo. Hennes bror var konstnären Pierre Révoil.

1840 födde hon dottern Henriette, men varken hennes make eller hennes älskare, Victor Cousin, erkände barnet som sitt. Hon hade sedan förhållanden även med Gustave Flaubert, Alfred de Mussets samt Abel Villemain. Efter att hennes make dött levde hon på sitt författarskap.

Affär med Gustave Flaubert 

Även om Colet var gift med Hippolyte Colet hade hon en erotisk affär i två omgångar om totalt åtta år med Gustave Flaubert. Relationen tog dock slut och de bröt upp. Louise har sagts vara inspirationen bakom Gustave Flauberts magnum opus Madame Bovary, om en otrogen kvinna vars ideal och lustar leder till hennes eget fördärv. Louise skall ha blivit så förargad av publiceringen att hon skrev en egen bok, Lui, i ett försök att komma åt Flaubert. Boken har dock inte fått samma långvariga betydelse som Madame Bovary.

Flaubert skrev ett dussintals brev till henne, från 1846 till 1847, och sedan även mellan 1851 och 1855. Många av dem innehåller viktig information om framstegen med författandet av Madame Bovary. I andra ger Flaubert långa komplimanger och kritiska kommentarer till de dikter Colet sänt honom för sin åsikt innan publicering. En del av dem innehåller intressanta kommentarer rörande de avgrundsskillnader som var mellan hans och hennes litterära uttryck och stilar - Colet var en romantiker och han övertygad om att författaren måste avstå från allt sådant.

Bibliografi  
Fleurs du midi (1836)
Penserosa (1839) 
La Jeunesse de Goethe (1839) 
Les Coeurs brisés (1843) 
Les Funérailles de Napoléon (1840) 
La Jeunesse de Mirabeau (1841)
Lui (1859)
Enfances Célèbres (1865)

Texter på nätet (franska)
Qui est-elle ? (1842)
Diane, fragment d'un roman inédit (ca 1850) 
L'Institutrice (1840).
Enfances célèbres

Referenser

Noter

Webbkällor 
"Louise Colet". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica Inc., 2013. Hämtat 28 februari 2013 <http://www.britannica.com/EBchecked/topic/125306/Louise-Colet>.

Externa länkar

Födda 1810
Avlidna 1876
Franska poeter
Franska författare under 1800-talet
Kvinnor
Personer från Aix-en-Provence
Renato Guttuso

Renato Guttuso, född den 26 december 1911 i Bagheria, Palermo, död den 18 januari 1987 i Rom, var en italiensk målare.

Biografi
Guttuso växte upp på Sicilien, men från 1937 bodde och arbetade han i stort sett mest i Rom. Hans far, som var lantmätare och hobbyakvarellist, uppmanade honom att måla och han var i stort sett självlärd.

Som antifascist gick han med i det förbjudna kommunistiska partiet (PCI) 1940 och lämnade då Rom för att delta i den partipolitiska kampen från 1943. Han var också en motståndare till maffian.

År 1972 tilldelades Guttuso Lenins fredspris och 1976 valdes han in till den italienska senaten som representant för PCI i den sicilianska valkretsen Sciacca.

I anslutning till den kommunistiska nyrealismen har han i färgstarka målningar förhärligat den italienske arbetarens kamp. Hans mest kända målningar är Flyg från Etna (1938 – 39), Korsfästelsen (1941) och La Vucciria (1974).

Guttuso gjorde även scenografier för teatern, som uppsättningar och kostymer för Histoire du Soldat (Rom 1940), samt gjorde bokillustrationer. De som han gjorde för Elizabeth Davids Italian Food (1954) gjorde honom känd i den engelsktalande världen.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1975

Externa länkar
The Archivi Guttuso Association   A site dedicated to Guttuso's life and work.
Renato Guttuso and the Language of his Painting   Review of a 2003/2004 exhibition.
Laboratorio arte e letteratura:Renato Guttuso  On a 2005 show relating Guttuso to Alberto Moravia, Elio Vittorini, and Pier Paolo Pasolini.
 Review of the exhibition Guttuso. Passione e realtà (Parma, 2010) 
 

Födda 1911
Avlidna 1987
Män
Italienska målare under 1900-talet
Personer från Palermo
Estadio Nueva Condomina

Estadio Nueva Condomina är en arena i Murcia, Spanien. Den blev klar 2006 och används mest för fotboll då den är hemmaarena för Real Murcia. Nueva Condomina ersatte den gamla arenan Estadio de La Condomina och har en kapacitet på 31 179 människor.

Arenan invigdes officiellt den 11 oktober 2006 med invigningsmatchen mellan Spanien och Argentina.

Fotbollsanläggningar i Spanien
Sportanläggningar invigda 2006
Claes Bäckström

Claes Thure Gustaf Bäckström, född 16 december 1927 i Enköping, död 26 december 2015 i Stockholm, var en svensk tecknare, illustratör och författare.

Bäckström var son till Brita Bäckström och Claes Bielke och växte upp på Lidingö. Han gick på Kungliga konsthögskolan på 1950-talet och satt 21 år i Sveriges författarfond. Bäckström försörjde sig som illustratör och gjorde flera reportage för Svenska Dagbladet. Han skrev två illustrerade självbiografiska böcker: Främmande pojke på besök (1988) och En förtjusande ung man (2002). Claes Bäckström hade regelbundna utställningar och är representerad i flera samlingar.

Illustratör 
Som illustratör arbetade Bäckström bland annat med Ivar Lo-Johansson (Kungsgatan, 1955), Maria Wine (Man har skjutit ett lejon, 1958), Prins Wilhelm (Obekant stad, 1964), Siv Widerberg (Se upp moln!, 1968) och Peder Sjögren (Kärlekens bröd, 1954). Bäckström var illustratör i svensk press under signaturen Claes B. från 1947 och medverkade bland annat i Folket i bild, Tidningen Vi, Idun, All världens berättare och Bonniers månadstidning.

Separata utställningar 
Galerie Gröna Paletten, Stockholm 1965 och 1968
Konstmuseum Eskilstuna 1970
Galleri Svenska bilder 1975, 1987, 1988, 1991
Konstakademien, 2011<ref>[https://archive.is/20130418071917/http://www.konstakademien.se/Utstallningar/Innehall/2011/Claes-Backstrom/ Konstakademien.se: Claes Bäckström, 25 augusti-25 september, Tengbomhallen], läst 28 februari 2013</ref>
Snickarbacken 7, Stockholm, 2014
Studio L2, Gamla Stan, Stockholm, 2015

 Representation
Nationalmuseum
Moderna Museet
Konung Gustaf VI Adolfs samlingar
Statens porträttsamling

 Bibliografi 
 Böcker Främmande pojke på besök, Carlsson Bokförlag 1988En förtjusande ung man, Norstedts 2002Sotbrand, Modernista 2005
Postumt utgavs Han reste 2018 

 Essäer   
Musikupplevelsen och sanningskravet hos Proust. ARTES 1979
Hemsökelser. ARTES 1990
Den oförglömliga kokerskan. BLM nr 2 1993
Tizian, Tizian! i Odling för tanken. Carlsson bokförlag 1993
Teckningar till Proustcitat. Ord & Bild nr 1 1984

 Priser och utmärkelser 
1958 – Boklotteriets illustratörspris
1963 – Kungafonden
1962 – Unga Tecknare
1971 – Statens arbetsstipendium
1972 – Konstnärsstipendienämnden
1976 – Sveriges författarfond
1984 – Knut V. Pettersson-stipendiet
2007 – Stiftelsen Fredrik Ströms minne
2010 – Prins Eugen-medaljen
2012 – Gerhard Bonniers stora konstnärsstipendium

Tryckta källorSvenskt konstnärslexikon del I, sid 326-327 Allhems förlag, Malmö. . Vem är det 2001, Norstedts Förlag.Svenska Konstnärer'', Biografisk uppslagsbok 2005. Galleri & Bokförlaget Sala.

Noter

 Dödsnotis - SVD
 Minnessida

Män
Födda 1927
Avlidna 2015
Svenska tecknare under 1900-talet
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska illustratörer
Representerade vid Moderna museet
Du gör mig galen! (roman)

Du gör mig galen! (originaltitel: The Silver Linings Playbook) är en roman från 2008 av Matthew Quick. Den är hans debutroman och 2012 filmatiserades den under samma namn av regissören David O. Russell.

Matthew Quick har fått flera prestigefyllda utmärkelser, däribland ett hedersomnämnande från internationella PEN. Hans böcker har översatts till över 20 språk och legat på topplistor världen över. Du gör mig galen! är den första boken av Matthew Quick som översätts till svenska.

Handling 
Boken handlar om manodepressiva Pat. Han har en teori; hans liv är en film producerad av Gud. Hans gudagivna uppdrag är att bli fysiskt vältränad och känslomässigt bildad, då först kommer Gud att se till att hans film får ett lyckligt slut. Vilket, enligt Pat, innebär att han återförenas med exfrun Nikki. Det kanske inte kommer som en överraskning att Pat har tillbringat flera år på mentalsjukhus. Problemet är att när Pat nu kommit hem blir ingenting som han tänkt sig. Ingen törs nämna Nikkis namn i hans närhet, det går utför med hans favoritlag Philadelphia Eagles och när han träffar en mycket udda änka vid namn Tiffany rekommenderar hans psykolog lite otrohet som en del i hans behandling. Dessutom blir han förföljd av “smooth jazz”-saxofonisten Kenny G.

Filmatisering
Filmen har fått flera priser och nomineringar, den nominerades till åtta Oscars, bland annat i kategorin Bästa film, vid Oscarsgalan 2013 och Jennifer Lawrence belönades med en Oscar i kategorin Bästa kvinnliga huvudroll.

Källor

Noter

Skönlitteratur 2008
Sidokammarstuga

Sidokammarstugan är en äldre byggnadstyp för en stuga. Sidokammarstugans planlösning påminner om enkelstugans, men utan den inre förstugan vilket gör att man genom husets ingång direkt kommer in i vardagsstugan.

Sidokammarstugan har en asymmetrisk, tvådelad plan bestående av vardagsstuga med eldstad och (sido)kammare med en dörr mellan båda rummen. Båda rummen är lika breda, men bostadsstugan brukar vara större (längre) än kammaren. En variant är en på långsidan tillbyggd förstuga med förråd och dörrar till stugan och kammaren.  Entréfasaden är ofta symmetriskt utformad. 

Denna stugtyp var vanlig i Mälardalen och Stockholms skärgård och användes  bland annat som bostadshus på soldattorp eller båtsmanstorp från 1800-talet. De flesta är byggda i en våning. Som enklare torp uppfördes sidokammarstugan ända in på 1920-talet.

Exempel

Se även
 Enrumsstuga
 Enkelstuga
 Parstuga
 Sexdelad plan

Källor
 Stockholms läns museum: Hustyper och planlösningar.
  Kulturmiljövård: Bostadshusens planlösningar / Enrumsstugan och Enkelstugan.

Byggnadstyper
Läxhjälp

Läxhjälp innebär en hjälp till elever att göra sin läxa. Läxhjälp kan anlitas på bekostnad av elevernas vårdnadshavare. Det kan även förekomma läxhjälp i exempelvis skolor, på bibliotek och inom hjälporganisationer.

Under 1800-talet har det definierats som "privatundervisning åt lärjunge i skola, omfattande handledning vid inlärandet av hemläxorna".

Sverige 
Från den 1 januari 2013 kunde man göra RUT-avdrag för anställd läxhjälp, som en underkategori till barnpassning. Efter förslag från regeringen Reinfeldt klubbades det med hjälp av Sverigedemokraterna. Redan tidigare var det avdragsgillt med läxhjälp som en form av barnpassning för barn som ännu inte uppnått gymnasieålder. Arbetet behövde vara utfört i barnets bostad och det var endast den som var förälder eller vårdnadshavare till barnet som kunde göra RUT-avdrag. Den 1 augusti 2015 avskaffades det specifika RUT-avdraget för läxhjälp. Efter det har det fortsatt varit möjligt att få RUT-avdrag för barnpassning, men under särskilda bestämmelser. För fullt RUT-avdrag får högst 10 procent av barnpassningen utgöras av läxhjälp. Om hela barnpassningen utgörs av läxhjälp går det inte att göra avdrag.

År 2016 blev det möjligt för grundskolornas huvudmän att ansöka om statsstöd för att kunna ge eleverna gratis läxhjälp utanför skoltid. Regeringsbeslutet innebar dock inte att det blev obligatoriskt för skolorna att erbjuda läxhjälp.

Referenser 

Privatlärare
Undervisning utanför det ordinarie skolväsendet
Metodistkyrkan, Sundsvall

Körens hus, före detta Metodistkyrkan och KFUM-huset, är en byggnadsminnesmärkt kyrkobyggnad i Stenstan, Sundsvall. Huset byggdes 1892 som gudstjänstlokal åt Sundsvalls metodistförening, vilken avvecklades 1989 efter att trosrörelseförsamlingen Bibelcenter, numera Brokyrkan, avknoppats ur församlingen. 

KFUK-KFUM Sundsvall ägde lokalen 1983 till 2011. Lokalen disponeras även efter detta till körövningar och som konsertlokal av bland andra Kjell Lönnås körer och studentkören Gungner. Åren 2011 till 2014 hyrde Sundsvalls Ortodoxa församling S:t Mikaels (genom Eritriansk ortodoxa stödföreningen) in sig i lokalerna.

Kyrkobyggnaden 
Efter att metodistförsamlingen Bethania förlorat sitt kapell i Sundsvallsbranden 1888 behövde en ny kyrka byggas. Församlingen startade en riksinsamling och köpte  fastigheten Nöjet 10 i sydvästra hörnet av Varvsgränd/Kyrkogatan. Bygget av den nya metodistkyrkan startade 1892 och den 16 augusti samma år kunde invigningen äga rum. Kyrkobyggnaden, som ritats av arkitekten John Henriksson har en bottenvåning med putsfasad. Stilen är en blandning av italiensk och nordeuropeisk renässans. Den beskrivs som "en av landets märkligaste och vackraste i sitt slag", sannolikt efter förebild från amerikansk klassicerande kyrkoarkitektur, i en avhandling om metodistkyrkor.  Byggnadens övre plan, där kyrksalen ligger, ursprungligen med plats för 400 personer, är klätt med rött tegel som ramas in med putsade pilastrar. Två av byggnadens väggmålningar med motiv ur Jesu liv av konstnären Sven Linnborg är fortfarande bevarade.

Verksamhet  
Sundsvalls metodistförening var grundad 1879, och hade 110 medlemmar år 1917. 

Fastigheten övertogs på 1970-talet av fastighetsägaren Jan Bäckström och blev på dennes initiativ byggnadsminnesförklarad 1979. Organisationen KFUK-KFUM övertog byggnaden 1983, men församlingen disponerade den vidare. Även Full gospel businessmen bedrev verksamhet i lokalen på 1980-talet. I januari 1989 splittrades metodistförsamlingen då mer än hälften av medlemmarna följde med pastorn och grundade trosrörelseförsamlingen Bibelcentret, som numera heter Brokyrkan. Samma år upphörde metodistförsamlingen.

KFUK-KFUM fortsatte med sin verksamhet i lokalerna, innefattande övningslokal för några av Kjell Lönnås körer. 2011 började föreningen hyra ut kyrkan till den eritreansk-ortodoxa församlingen S:t Mikael. Församlingen flyttade 2014 till före detta Stockviks Folkets hus Kusten, som hade gått i konkurs. 

KFUK-KFUM sålde fastigheten till det privata fastighetsbolaget Totalförvaltning år 2011, som internt kallar fastigheten för Körens hus, dit de hoppas att få in ännu fler körrepetitioner som kan nyttja lokalen som har en fin akustik.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Stenstan
Kyrkobyggnader i Sundsvall

Kyrkobyggnader invigda 1892

Svenska metodistkyrkor
Tidigare kyrkobyggnader i Sverige
1892 i Sverige
Glödhett

Glödhett (originaltitel: White Heat) är en amerikansk gangsterfilm från 1949 i regi av Raoul Walsh. Filmen är upptagen i amerikanska National Film Registry sedan 2003. I Sverige blev filmen totalförbjuden av filmcensuren och kom inte att ha premiär förrän 1963 då den fick en åldersgräns på 15 år.

Handling 
Cody Jarrett (James Cagney) är ledare för ett gangstergäng, men samtidigt mycket beroende av sin mor som egentligen är den ende person han litar fullt ut på. Efter ett brutalt tågrån erkänner Cody ett mildare brott som pågick samtidigt som tågrånet för att få ett mildare straff, och han döms till tre års fängelse. En av Codys närmaste män, Big Ed (Steve Cochran), börjar försöka ta över gänget och även Codys fru Verna (Virginia Mayo). Cody bestämmer sig för att rymma från fängelset och ta itu med saken.

Medverkande

Källor

Externa länkar 

Filmer 1949
Amerikanska gangsterfilmer
Film noir
Filmer i regi av Raoul Walsh
Psykopati på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Svartvita filmer
Niklas Bjarnehäll

Niklas Bjarnehäll, född 1972 i Olofström i Blekinge, är en svensk pianist och tonsättare. Bjarnehäll studerade piano på Musikhögskolan i Malmö och på Sibeliusakademin åren 1992-96. Bjarnehäll har även studerat portugisiska vid högskolan Dalarna. 
 Bjarnehäll har spelat med Sandviken Big Band samt i norsk -svenska gruppen Trio Askeladd. Han har turnerat i Ryssland, Kina och Brasilien samt samarbetat med artister som Georgie Fame, Rob McConnell, Svante Thuresson, Ray Anderson, Jan Allan, Magno Alexandre m.fl. Sedan 2009 ägnar sig Bjarnehäll åt brasiliansk musik i DUOJBrazil samt som solopianist. Första egna låten som kom på skiva var "Me and my Steinway" inspelad av pianisten Per Tengstrand (2002). Han hämtar i sitt komponerande influenser från klassisk musik samt folkmusik från Brasilien och Afrika. 2012 utkom första egna solopianoskivan Bonita som i Orkesterjournalen fick fyra av fem stjärnor. Recensenten Lasse Seger skrev där: "värme, spelglädje, nytänkande och en ovanligt bra ljudåtergivning genomsyrar produktionen. District 6 går rakt in i mitt hjärta!"

Numera undervisar Bjarnehäll i piano, musikteori och ensemble på estetiska musikprogrammet på Vasaskolan.

Diskografi 
 (Sandviken Big Band)
 (Sandviken Big Band)

 (Sandviken Big Band)

Priser och utmärkelser 
 Utbytesstipendiat, Sibeliusakademin 1994
 Gunvor Göranssons stipendifond, 2005, 2006, 2010
 Lars Buchans kulturfond, 2005, 2006, 2010

Referenser

Externa länkar 
 http://www.bjarnehall.se
 https://web.archive.org/web/20180402012649/http://duojbrazil.com/

Födda 1972
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Svenska pianister under 2000-talet
Levande personer
Män
Personer från Olofström
Julia Tjekaljova

Julia Vladimirovna Tjekaljova (ryska: Юлия Владимировна Чекалёва), född den 6 februari 1984 i Vologda, är en rysk längdskidåkare. 

Tjekaljova debuterade i världscupen i januari 2006. Hennes bästa världscupplacering är en andraplats i skiathlonloppet i Sotji den 2 februari 2013.

Vid skid‐VM 2013 blev Tjekaljova bronsmedaljör i intervallstartsloppet över 10 km fristil. Hon körde även sista sträckan i Rysslands bronsstafettlag.

Källor 
  

Födda 1984
Ryska längdåkare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Vologda
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Ryssland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2014
Lea (mått)

Lea är ett äldre brittiskt garnmått.

För bommulsgarn motsvarar 1 lea 200 yards = 80 threads = 1/7 hank vilket är 109,727 meter.
För linnegarn motsvarar 1 lea 300 yards = 274,317 meter.

Källor 

 

Längdenheter
I detta vårt liv

I detta vårt liv är en amerikansk film från 1942 i regi av John Huston byggd på en bok av Ellen Glasgow. Filmen uppmärksammades då den tog upp rasdiskriminering på ett för Hollywood under 1940-talet ovanligt framträdande sätt.

Handling
Stanley dumpar sin pojkvän Craig för att istället rymma iväg med sin syster Roys man Peter. Förhållandet blir dock inte vad Stanley tänkt sig då Peter får alkoholproblem. Samtidigt gifter sig Roy och Craig. Peter blir deprimerad och begår självmord, och Stanley bestämmer sig snart för att försöka vinna tillbaka Craig. När detta misslyckas super hon sig full och dödar ett barn när hon kör rattfull. Stanley skyller händelsen på Parry Clay, sonen till syskonens föräldrars afroamerikanska hembiträde.

Rollista
Bette Davis - Stanley Timberlake
Olivia de Havilland - Roy Timberlake
George Brent - Craig Fleming
Dennis Morgan - Peter Kingsmill
Charles Coburn - William Fitzroy
Frank Craven - Asa Timberlake
Billie Burke - Lavinia Timberlake
Hattie McDaniel - Minerva Clay
Lee Patrick - Betty Wilmoth
Ernest Anderson - Parry Clay

Externa länkar

Filmer 1942
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer från Warner Bros.
Filmer i regi av John Huston
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Henry Goddard Leach

Henry Goddard Leach, född 1880, död 1970, var en amerikansk publicist.

Leach blev filosofie doktor vid Harvard University 1908, studerade i de skandinaviska länderna 1908-10, var sekreterare i The American Scandinavian foundation 1912-1921 och blev dess president 1926. Åren 1913-1921 var han redaktör för The American-Scandinavian review och från 1923 för tidskriften The Forum. Leach utgav bland annat Scandinavia of the Scandinavians (1915) och Angevin Britain and Scandinavia (1921).

Källor

Externa länkar 

 

Amerikanska journalister
Amerikanska författare under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1970
Män
Alumner från Harvard University
Medicinsk teknik (civilingenjörsutbildning)

Medicinsk teknik är ett civilingenjörsprogram inom medicinsk teknik vid bland annat Kungliga Tekniska högskolan, Linköpings universitet, Umeå universitet och Lunds universitet. Utbildningen startades på Kungliga Tekniska högskolan under 2008 och vid Linköpings universitet år 2010. Programmet är skapat och utformat i samarbete med Sveriges medicintekniska industri för att möta behov inom detta område. Andra områden inom medicinsk teknik är bland annat Biomekanik och Bildgivande system.

Civilingenjör inom medicinsk teknik arbetar med forskning, utveckling, kvalitet (QA) och regelverk (RA) inom såväl företag och universitet som vårdmiljöer. Utbildning ger också möjligheter till kvalificerade uppgifter som civilingenjör inom många andra områden. Getinge AB, St. Jude Medical och Sectra är exempel på företag i Sverige som har civilingenjörer inom medicinsk teknik anställda, dessutom har alla sjukhus i Sverige en medicinteknisk avdelning.

Referenser

Noter 

Civilingenjörsutbildningar