kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trimeresurus strigatus

Trimeresurus strigatus är en ormart som beskrevs av Gray 1842. Trimeresurus strigatus ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Indien.

Referenser 

Palmhuggormar
strigatus
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus borneensis

Trimeresurus borneensis är en ormart som beskrevs av Wilhelm Peters 1872. Trimeresurus borneensis ingår i släktet palmhuggormar och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer på Borneo och på ön Natuna. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1130 meter över havet. Arten vistas vanligen i den låga växtligheten och den hittas sällan 3 meter över marken. Födan utgörs av mindre däggdjur och fåglar.

Källor

Externa länkar 

Palmhuggormar
borneensis
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus brongersmai

Trimeresurus brongersmai är en ormart som beskrevs av Hoge 1969. Trimeresurus brongersmai ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer på Siberut och Simeulue som ingår i Mentawaiöarna sydväst om Sumatra. Den vistas där i ursprungliga skogar i låglandet.

Referenser  

Palmhuggormar
brongersmai
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus gracilis

Trimeresurus gracilis är en ormart som beskrevs av Oshima 1920. Trimeresurus gracilis ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer endemisk på Taiwan. Den vistas i bergstrakter ovanför 2000 meter över havet. Arten lever i skogar och på skogsgläntor som är täckta med gräs och bambu.

Individerna är huvudsakligen aktiva på dagen och de vistas främst på marken. Trimeresurus gracilis jagar kräldjur och groddjur som ödlor, salamandrar och grodor samt mindre däggdjur som gnagare och näbbmöss. Enligt en studie är arten inte känsligare för låglandets varma temperaturer än andra släktmedlemmar som lever i Taiwans lågland.

Källor 

Palmhuggormar
gracilis
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus gramineus

Trimeresurus gramineus är en ormart som beskrevs av Shaw 1802. Trimeresurus gramineus ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer i södra Indien. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1400 meter över havet. Arten vistas i olika slags skogar samt i buskskogar och mangrove.

Individerna klättrar främst i växtligheten men de syns ganska ofta på marken. Trimeresurus gramineus jagar ödlor, grodor, gnagare, småfåglar och mindre ormar.

Källor

Externa länkar 

Palmhuggormar
gramineus
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus macrolepis

Trimeresurus macrolepis är en ormart som beskrevs av Beddome 1862. Trimeresurus macrolepis ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. IUCN listar arten i släktet Peltopelor.

Denna orm förekommer med flera från varandra skilda populationer i västra och södra Indien. Den lever i bergstrakter mellan 600 och 2400 meter över havet. Arten vistas i delvis städsegröna skogar och den besöker angränsande odlade områden.

Individerna klättrar främst i växtligheten och de jagar grodor, småfåglar och mindre däggdjur som gnagare. På grund av att ormen vistas i samma region som människor förekommer många fall av bett.

Källor

Externa länkar 

Palmhuggormar
macrolepis
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus malabaricus

Trimeresurus malabaricus är en ormart som beskrevs av Jerdon 1854. Trimeresurus malabaricus ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i västra och sydvästra Indien. Den lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 100 och 2150 meter över havet. Arten vistas i delvis städsegröna skogar, i bergsskogar och den besöker angränsande odlade områden.

Individerna vistas på marken och klättrar ibland i växtligheten. De är aktiva på natten och jagar grodor, ödlor, gnagare och mindre ormar.

Källor

Externa länkar 

Palmhuggormar
malabaricus
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus tibetanus

Trimeresurus tibetanus är en ormart som beskrevs av Huang 1982. Trimeresurus tibetanus ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Himalaya i Nepal och Tibet (Kina). Den vistas i regioner som ligger 2500 till 3200 meter över havet. Trimeresurus tibetanus lever i bergsskogar, på bergsängar och i kulturlandskap.

Källor 

Palmhuggormar
tibetanus
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus trigonocephalus

Trimeresurus trigonocephalus är en ormart som beskrevs av Latreille 1801. Trimeresurus trigonocephalus ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Sri Lanka i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet.

Källor

Externa länkar 

Palmhuggormar
trigonocephalus
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus truongsonensis

Trimeresurus truongsonensis är en ormart som beskrevs av Orlov, Ryabov, Thanh och Cuc 2004. Trimeresurus truongsonensis ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i centrala Vietnam runt 600 meter över havet.

Referenser 

Palmhuggormar
truongsonensis
Kräldjur i orientaliska regionen
Gabriela Zapolska

Gabriela Zapolska, född Piotrovska 30 mars 1857 i Podhajce, död 17 december 1921 i Lwów, var en polsk författare. 

Zapolska var skådespelerska, först i Warszawa, 1889–95 vid Antoines teater i Paris, därefter i Kraków och Lwów, samt ägnade sig även åt tidningsmedarbetarskap. Hon försökte först med krass naturalism överföra zolaismen till den polska litteraturen, men övergick sedan till en mera psykologiserande riktning. Hennes tendens är oftast feministisk, och hon dröjer gärna vid erotiska förhållanden. 

Av Zapolskas romaner kan nämnas Kaśka karjatyda (1883), Przedpiekle (1895), Fin de siècle' istka (1897) och Jak tecza (1917) och "Balhjälten" (1918). Väl förtrogen med teaterns krav, hade hon som teaterförfattare stora framgångar med effektfulla stycken, till största delen ur det moderna livet (Malka Schwarzenkopf m.fl.), men även historiskt patriotiska som "Citadellet i Warszawa". I Stockholm gavs "Unga tsaren" och "Oberörda frun" (båda 1920).

Källor

Noter 

Polska författare under 1800-talet
Polska författare under 1900-talet
Polskspråkiga författare
Födda 1857
Avlidna 1921
Kvinnor
Ugglan
Trimeresurus nebularis

Trimeresurus nebularis är en ormart som beskrevs av Vogel, David och Pauwels 2004. Trimeresurus nebularis ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i bergstrakter på Malackahalvön i Thailand och Malaysia.

Källor 

Palmhuggormar
nebularis
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus andalasensis

Trimeresurus andalasensis är en ormart som beskrevs av David, Vogel, Vijayakumar och Vidal 2006. Trimeresurus andalasensis ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på norra och västra Sumatra och kanske även i andra regioner på ön. Den vistas i områden som ligger 500 till 1130 meter över havet. Denna orm föredrar fuktiga bergsskogar.

Källor 

Palmhuggormar
andalasensis
Kräldjur i orientaliska regionen
Trimeresurus wiroti

Trimeresurus wiroti är en ormart som beskrevs av Trutnau 1981. Trimeresurus wiroti ingår i släktet palmhuggormar, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Malackahalvön i Malaysia och Thailand. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Trimeresurus wiroti vistas i skogar och i träskmarker.

Individerna lever främst på marken och jagar små däggdjur.

Källor 

Palmhuggormar
wiroti
Kräldjur i orientaliska regionen
Lachesis melanocephala

Lachesis melanocephala är en ormart som beskrevs av Solórzano och Cerdas 1986. Lachesis melanocephala ingår i släktet hålormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer i Costa Rica. Den lever bland annat i regnskogar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
melanocephala
Kräldjur i neotropiska regionen
Lachesis stenophrys

Lachesis stenophrys är en ormart som beskrevs av Cope 1876. Lachesis stenophrys ingår i släktet hålormar och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Ormen förekommer i Nicaragua, Costa Rica och Panama.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
stenophrys
Kräldjur i neotropiska regionen
Turkisk bergshuggorm

Turkisk bergshuggorm, Montivipera albizona är en ormart som beskrevs av Nilson, Andrén och Flärdh 1990. Montivipera albizona ingår i släktet Montivipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Den turkiska bergshuggormen är endemisk i Turkiets bergsområden. Där har den hittats på 1 500–1 800 m ö.h..

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Kräldjur i palearktiska regionen
Bergtall

Bergtall (Pinus mugo) även kallad bergfur är en i Sverige introducerad tallart som har sitt ursprung i bergstrakterna i Centraleuropa. Den har kommit att bli helt naturaliserad efter att ha planterats för att binda flygsand i kusttrakter eller som annan skyddsplantering.  Något som skiljer bergtallen från vår vanliga tall (Pinus sylvestris) är att den bär kottar redan som väldigt ung, dessutom är kottarna mycket blankare. 

Det finns två underarter: vanlig bergtall (ssp. mugo) och fransk bergtall (ssp. uncinata). Skillnaden mellan underarterna är att vanlig bergtall är buskigare än fransk som är mer trädformad fastän avgränsningen mellan dem är oklar.

Ursprungliga bestånd finns från Frankrike i väst till Rumänien i ost samt från Tyskland och Polen i norr till Italien och Grekland i syd. Arten växer i kulliga regioner och bergstrakter mellan 600 och 2700 meter över havet. Exemplaren kan vara utformade som buskar eller träd. Bergtall växer vanligen i högre trakter än arter av släktena Fagus och Picea. Den hittas ofta på kalksten men den kan leva på annan grund.

Hot finns endast mot underarten Pinus mugo rotundata. Den påverkas av torrläggning och av konkurrensen med granen. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar

Tallväxter
Vipera barani

Vipera barani är en ormart som beskrevs av Böhme och Joger 1983. Vipera barani ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i en mindre region i norra Turkiet nära Svarta havet. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Landskapet kännetecknas av klippor och öppna skogar samt buskar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
barani
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera bornmuelleri

Vipera bornmuelleri är en ormart som beskrevs av Werner 1898. Vipera bornmuelleri ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Libanon och Syrien. Den lever i bergstrakter mellan 1000 och 2200 meter över havet. Habitatet utgörs av öppna barrskogar, gräsmarker och  områden med buskar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
bornmuelleri
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera darevskii

Vipera darevskii är en ormart som beskrevs av Vedmederja, Orlov och Tuniyev 1986. Vipera darevskii ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Kaukasus i Armenien och Turkiet. Den vistas i regioner som ligger 2100 till 2700 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga områden och sten ansamlingar i närheten av bergsängar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
darevskii
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera dinniki

Vipera dinniki är en ormart som beskrevs av Nikolsky 1913. Vipera dinniki ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Kaukasus i Georgien, Ryssland och Azerbajdzjan. Den vistas i regioner som ligger 1500 till 2800 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker, buskskogar och klippiga områden ovanför skogsgränsen. Ormen håller mellan september och april vinterdvala. Honor lägger inga ägg utan föder 3 till 7 levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
dinniki
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera eriwanensis

{{Taxobox
| name = Vipera eriwanensis
| status = VU
| status_ref = 
| image = 
| image_caption = 
| domain_sv = 
| domain = 
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| classis_sv = Kräldjur
| classis = Reptilia
| ordo_sv = Fjällbärande kräldjur
| ordo = Squamata
| familia_sv = Huggormar
| familia = Viperidae
| genus_sv = 
| genus = Vipera
| subgenus = Pelias
| species_sv = 
| species = Vipera eriwanensis
| taxon = Vipera eriwanensis
| taxon_authority = Reuss, 1933
| range_map = 
| range_map_caption = Utbredningsområde
| image2 = 
| image2_caption = 
| subphylum = Vertebrata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| synonyms = Acridophaga renardi subspecies eriwanensis Reuss, 1933
Vipera renadri (Christoph, 1861)</small> Vipera ursini ebneri Knopfler & Sochurek, 1955</small>Vipera ursini erewanensis (Reuss, 1933)</small>Vipera ursini renardi (Cristoph, 1861)</small> 
}}Vipera eriwanensis är en ormart som beskrevs av Reuss 1933. Vipera eriwanensis ingår i släktet Vipera och familjen huggormar.

 Beskrivning 
En mycket liten orm; hanen har en längd på omkring 29 cm, varav den korta svansen utgör 4 cm. Utseendet är variabelt: Normalt är kroppen grå till brun, med 54 till 78 mörka sicksackband från nacke till svansspets.

 Ekologi Vipera eriwanensis är en bergslevande art, som lever på högstäpper på mellan 1 000 och 3 000 meters höjd. Den föredrar habitat som klippiga sluttningar, fuktiga stäppängar och buskbeväxta branter. Arten är levandefödare som kan få upp till 10 ungar per kull. Den går i vinterdvala mellan november och april/maj. Arten är dagaktiv, men under de varmaste månaderna tar den en paus mitt på dagen, och är endast aktiv under morgon och kväll.

Födan består av insekter, groddjur och små däggdjur.

 Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Armenien, Azerbajdzjan och nordöstra Turkiet.

 Taxonomi 
Vissa forskare betraktar arten som en synonym till någon av ängshuggormens (V. ursinii) underarter.

Arten indelas i följande underarter:Vipera eriwanensis eriwanensis (Reuss 1933)Vipera eriwanensis ebneri'' Knöpfler & Sochurek, 1955

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar, och populationen minskar. Främsta orsaken är ökat betestryck, framför allt av får. På lägre höjder utgör ett ökat, högintensivt jordbruk ett ytterligare hot.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
eriwanensis
Latastes huggorm

Latastes huggorm (Vipera latastei) är en ormart som beskrevs av BOSCA 1878. Vipera latastei ingår i släktet Vipera, och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Beskrivning 
En tämligen liten orm med en kroppslängd mellan 60 och 75 cm. Ovansidan är vanligen grå till brun, mera sällan svart eller rödaktig, med ett svart (hos hanarna) eller brunt (hos honorna) sicksack- till vågformat band, en V-formad markering på huvudet och mörka fläckar längs sidorna. Nosen har ett litet "horn" format av uppåtstående fjäll. Buken är gråaktig med ljusa och mörka fläckar. Honan är större än hanen.

Ekologi 
Arten förekommer i skogsterräng, steniga områden med växtlighet, häckar, stenmurar och ibland även i kustnära sanddyner.

Arten har ett påtagligt aggressivt uppträdande, men anses inte vara särskilt giftig.

Fortplantning 
Arten är levandefödare som föder mellan 2 och 13 ungar. Vanligtvis föder de inte oftare än vart tredje år.

Föda 
Latastes huggorm lever framför allt av reptiler (inklusive exemplar av den egna arten när det råder brist på föda) och smådäggdjur, men den tar också fågelungar, leddjur och groddjur.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar en fragmenterad population på Iberiska halvön (med undantag av norra Spanien) samt Nordafrika från norra Marocko till norra Algeriet. Den har tidigare funnits i Tunisiens nordvästra hörn, men har inte påträffats där sedan mitten av 1950-talet och tros därför vara utdöd i detta land.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar, och populationen minskar. Främsta orsakerna är förföljelse, byggnation i kustområden, barrskogsplanteringar, trafik och intensifierat jordbruk.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 V. l. latastei
 V. l. gaditana

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Kräldjur i palearktiska regionen
Montivipera latifii

Montivipera latifii är en ormart som beskrevs av Mertens, Darevsky och Klemmer 1967. Montivipera latifii ingår i släktet Montivipera och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är bara känd från en bergstrakt i norra Iran söder om Kaspiska havet. Utbredningsområdet ligger på 2180 till 2900 meter över havet.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Viperidae
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera lotievi

Vipera lotievi är en ormart som beskrevs av Nilson, Tuniyev, Orlov, Höggren och Andrén 1995. Vipera lotievi ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten lever vid Kaukasus norra sida i Ryssland och Georgien. Den vistas i regioner som ligger 1000 till 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av bergsängar, klippiga områden med buskar och lav samt av stäppliknande landskap.

Denna huggorm har delvis ett överlappande utbredningsområde med Vipera dinniki. Vipera lotievi fördrar de mer torra ställen. Arten hittas ofta vid gnagarnas kolonier.

Beståndet hotas av intensiv fårskötsel i regionen. Några exemplar dödas av lokalbefolkningen som inte vill ha ormar nära sin bostad. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad (NT).

Källor

Externa länkar 

Huggormar
lotievi
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera monticola

Vipera monticola är en ormart som beskrevs av Saint Girons 1953. Den ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad, och populationen minskar. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
Vipera monticola är en mycket liten orm, med en längd för vuxna djur mellan 25 och 39 cm. Kroppen är slank med ett litet, triangelformat huvud och en kort svans (den avslutande, avsmalnande delen av kroppen).

Utbredning 
Arten förekommer i några få bergsdalar i Atlasbergen i Marocko, där den lever på höjder mellan 1 200 och 4 000 m. Den föredrar steniga habitat med viss fuktighet, och kan påträffas i stenbranter och områden med taggiga buskage.

Ekologi 
Vipera monticola föredrar steniga habitat med viss fuktighet, och kan påträffas i stenbranter och områden med taggiga buskage. Den är dagaktiv, och söker skydd under stenar eller under taggiga buskar under natten. Födan består främst av ödlor, som skinkar, geckoödlor och egentliga ödlor (Lacertidae). När det är ont om föda, kan den också ta större insekter.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
monticola
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera nikolskii

Vipera nikolskii är en ormart som beskrevs av Vedmederya, Grubandt och Rudayeva 1986. Vipera nikolskii ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Ukraina och i angränsande områden av Ryssland, Rumänien och Moldavien. Honor föder levande ungar men rester av äggets mjuka skal finns vid födelsen kvar (ovovivipari ).

Populationen godkänns inte av alla zoologer som art. IUCN listar den som synonym till den vanliga huggormen.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
nikolskii
Kräldjur i palearktiska regionen
Palestinahuggorm

Palestinahuggorm (Vipera palaestinae) är en ormart som beskrevs av Werner 1938. Den ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 
En kraftigt byggd orm med mycket kort svans. Som mest kan den bli 1,8 m lång (mätt på ett exemplar i fångenskap). I sin naturliga miljö blir den dock sällan längre än 1,35 m. Kroppen är gul- till gråaktig med ett mörkt sicksackband längs med ryggen, samt en mörk, V-formad teckning på huvudet. Detta är tydligt triangulärt på grund av de stora giftkörtlarna.

Ekologi 
Arten vistas i habitat som skog, klipphöjder, slättmark, jordbruksbygd, sankmarker och nära mänsklig bebyggelse. Arten kan klättra i träd och är vanlig i citrus- och bananodlingar. I bergstrakter kan den gå upp till 1 500 m.

Födan består av smådäggdjur som råttor och möss samt fåglar.

Arten är mycket giftig, och har orsakat dödsfall. Den är emellertid inte särskilt aggressiv. Giftet är, som vanligt bland huggormar, av vävnadsförstörande typ och orsakar kraftig lokal smärta, svullnad, subkutan blödning och ibland blåsbildning och vävnadsdöd. Sällsynt kan det också orsaka njursvikt eller påverka nervsystemet. Dödsfallen sker vanligen till följd av chock.

Utbredning 
Denna huggorm förekommer i Libanon, Israel och Palestina samt i angränsande regioner av Syrien och Jordanien.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Kräldjur i palearktiska regionen
Vipera pontica

Vipera pontica är en ormart som beskrevs av Billing, Nilson och Sattler 1990. Vipera pontica ingår i släktet Vipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i en mindre region i nordöstra Turkiet nära gränsen till Georgien och nära Svarta havet. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Landskapet kännetecknas av klippor och öppna skogar.

Källor

Externa länkar 

Huggormar
pontica
Montivipera raddei

Montivipera raddei är en ormart som beskrevs av Oskar Boettger 1890. Montivipera raddei ingår i släktet Montivipera och familjen huggormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Denna orm förekommer söder om Kaukasus i östra Turkiet, Armenien, Azerbajdzjan, Iran och Irak. Den vistas i bergstrakter mellan 1000 och 2000 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga buskskogar samt av öppna skogar.

Montivipera raddei blir vanligen 0,7 till 1,0 meter lång. Den har oftast en grå eller brunaktig grundfärg med mönster på ryggens topp. Mönstret är orange eller ljusare brun och består av antingen sicksacklinjer, kortare streck eller fläckar. På varje sida förekommer ofta en rad av mörka fläckar.

Arten jagar ödlor, gnagare och större insekter som gräshoppor. Under vintern bildar flera exemplar en grupp. Honan föder under den varma årstiden levande ungar (vivipari) efter 140 till 160 dagar dräktighet. Antalet ungar är 3 till 9.

I sällsynta fall biter ormen när den känner sig hotad. Fram till 2008 var bara ett fall med allvarlig utgång för människan känt.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. r. raddei
 M. r. kurdistanica

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Huggormar
Viperidae
Vipera berus sachalinensis

Vipera berus sachalinensis är en underart till den vanliga huggormen som beskrevs av Zarevsky 1917.

Underarten förekommer i östra Ryssland, inklusive ön Sachalin och flera mindre ryska öar i regionen, i norra Mongoliet och i Nordkorea.

Källor 

Huggormar
sachalinensis