kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Microtus longicaudus

Microtus longicaudus är en däggdjursart som först beskrevs av Clinton Hart Merriam 1888.  Microtus longicaudus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Artepitet i det vetenskapliga namnet är sammansatt av de latinska orden longus (lång) och cauda (svans).

Arten når en absolut längd av 162 till 198 mm, inklusive en 52 till 78 mm lång svans. Den har 19 till 24 mm långa bakfötter och 13 till 15 mm långa öron. Pälsens färg på ovansidan varierar mellan ljusgrå, gråbrun och mörkbrun. Pälsen blir på kroppens sidor mer gråaktig och på undersidan förekommer ljusgrå till ljusbrun päls. Över hela kroppen är flera hår med svarta spetsar glest fördelade. På de stora öronen finns hår. Microtus longicaudus har i varje käkhalva en framtand, ingen hörntand, ingen premolar och tre molarer, alltså 16 tänder. Arten saknar oftast dessa körtlar på ljumsken som egentligen kännetecknar undersläktet Microtus.

Denna gnagare förekommer i västra Kanada och västra USA från Alaska till Kalifornien. Arten når i klippiga bergen och i andra bergstrakter 3650 meter över havet. Habitatet varierar mellan torra buskskogar, barrskogar, alpin tundra, fuktiga ängar och områden nära vattenansamlingar som liknar marskland. Microtus longicaudus besöker mera öppna landskap som skapades av människor.

Arten äter frön, gröna växtdelar, bär och svampar. Under vintern har den även mjukare delar av trädens eller buskarnas bark som föda. Microtus longicaudus antas vara nattaktiv och den håller ingen vinterdvala. Fortplantningen sker mellan maj och september eller ibland fram till oktober. Honor har en eller ibland två kullar under livet med vanligen fyra eller fem ungar per kull.

Ugglor, andra rovlevande fåglar och olika mårddjur är artens naturliga fiender. Microtus longicaudus lever sällan ett helt år och sällan når arten en ålder av 13,5 månader.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. l. coronarius
 M. l. longicaudus

Wilson & Reeder (2005) listar M. l. coronarius som synonym.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
longicaudus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus xanthognathus

Microtus xanthognathus är en däggdjursart som först beskrevs av Leach 1815.  Microtus xanthognathus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar blir 14,1 till 17,3 cm långa (huvud och bål), har en 4,5 till 5,3 cm lång svans och väger 140 till 170 g. Bakfötternas längd är 2,4 till 2,7 cm. Pälsfärgen på ovansidan varierar mellan sepiabrun och gulbrun med några svarta hår inblandade. På undersidan förekommer grå päls och ungdjur är helt mörkgrå. Microtus xanthognathus har en diploid kromosomuppsättning med 54 kromosomer (2n=54).

Denna gnagare förekommer i centrala och västra Kanada samt i Alaska. Den lever i skogar och i andra områden med träd, ofta nära vattendrag.

Valet av reviret är mer beroende av goda förhållanden att bygga bo, till exempel ett tjockare täcke av mossa. Dessutom ska det finnas växter med jordstam som utgör artens föda. Denna gnagare äter även gräs, lav, blåbär och växter av fräkensläktet. Bredvid boets ingång skapas en hög med bråte. Microtus xanthognathus har dessutom flera stigar genom vitmossor. Honor kan ha en eller två kullar per år med 6 till 13 ungar per kull. Den första parningen sker efter första vintern.

Hanar etablerar ett revir och de parar sig med flera honor som lever i samma territorium. Ofta används samma tunnelsystem av fem till tio individer under vintern.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
xanthognathus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus gregalis

Microtus gregalis är en däggdjursart som först beskrevs av Peter Simon Pallas 1779.  Microtus gregalis ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Enligt ett annat verk ingår arten i släktet Lasiopodomys.

Utseende 
Artens kroppslängd (huvud och bål) är 81 till 148 mm, svanslängden är 17 till 46 mm och vikten varierar mellan 18 och 68 g. Djuret har 12 till 21 mm långa bakfötter och 8 till 16 mm stora öron. Honor är vanligen lite mindre än hanar. Pälsfärgen på ovansidan är ljus ockra till mörk gråbrun. Dessutom är på huvudet och på bålens främre del några mörka hår inblandade som syn som streck. Undersidans päls varierar mellan gulbrun och mörkgrå. Svansen har en brun ovansida och en ljusare undersida. På bakfötternas sulor förekommer sex trampdynor. Microtus gregalis har en diploid kromosomuppsättning med 36 kromosomer (2n=36).

Utbredning 
Denna gnagare förekommer med flera från varandra skilda populationer i centrala och norra Asien. Den når i väst Rysslands europeiska delar och Kazakstan, i syd norra Kina och i norr Norra ishavets kustlinje. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 4000 meter över havet. Microtus gregalis lever i öppna landskap som i tundran, på ängar, på jordbruksmark och stäpper. Den hittas även i skogsgläntor.

Ekologi 
När beståndet ökar bildar individerna kolonier. De äter olika växter som förekommer i utbredningsområdet. Beroende på utbredning kan honor ha 4 eller 5 kullar per år. Ofta börjar parningstiden när snön ligger kvar. Per kull föds upp till 12 ungar. Asiatiska bönder betraktar denna åkersork som skadedjur.

I sällsynta fall äter arten även svampar, småfåglar och mindre gnagare. En vanlig koloni har 10 till 13 medlemmar. De skapar komplexa underjordiska tunnelsystem och lagrar födan där. Stora bon kan sträcka sig över en yta av 1000 m² och de har upp till 120 ingångar. Boets tunnlar ligger vanligen 7 till 9 cm under markytan och det centrala rummet ligger under sommaren på ett djup av 12 cm respektive på ett djup av 21 cm under vintern. Kammaren har en diameter av 12 till 16 cm. Kolonins vuxna medlemmar uppfostrar ungarna tillsammans.

Microtus gregalis är under våren aktiv under alla dagtider. Under sommaren koncentreras aktiviteten till skymningen och gryningen.

Bevarandestatus 
För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
gregalis
Däggdjur i palearktiska regionen
Microtus abbreviatus

Microtus abbreviatus är en däggdjursart som beskrevs av Miller 1899. Microtus abbreviatus ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 111 till 146 mm, en svanslängd av 25 till 32 mm och en vikt av 45 till 79 g. bakfötterna är 22 till 24 mm låga. Den bruna pälsen på ovansidan blir vid kroppens sidor, vid stjärten, i ansiktet och vid öronens spetsar mer gulbrun. Undersidan är täckt av ljusbrun päls.

Denna åkersork förekommer på St. Matthew Island och Hall Island som tillhör Alaska (USA) och som ligger i Berings sund. Habitatet utgörs av det mera fuktiga låglandet men arten undviker områden där vattnet kan samla sig i pölar. Honor har bara en kull per år. Födan utgörs av växtdelar, bland annat från släktena Deschampsia, Artemesia, Rumex, Salix, Sedum och Saxifraga. Gnagaren är ett viktigt bytesdjur för rovfåglar, fjällrävar och isbjörnar.

Fortplantningen sker mellan maj och augusti. Honor föder ungefär 6 ungar per kull efter cirka 21 dagar dräktighet. Ungarna föds nakna och blinda. De får päls efter cirka 6 dagar och de öppnar ögonen efter ungefär 11 dagar. Ungarna diar sin mor i lite mer än två veckor.

Microtus abbreviatus skapar underjordiska tunnelsystem och i boet ingår minst ett större rum som fodras med gräs. Arten skapar även kamrar med förråd.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
abbreviatus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus breweri

Microtus breweri är en däggdjursart som först beskrevs av Baird 1857.  Microtus breweri ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den US-amerikanska naturforskaren Thomas Mayo Brewer.

Utseende 
Hanar är med en genomsnittlig absolutlängd av 193 mm, inklusive en cirka 52 mm lång svans, något större än honor. För honor är den genomsnittliga absolutlängden 181 mm och svanslängden 49 mm. Pälsen består av en kort underull och styvare täckhår. Underullens hår är grå vid roten, orange i mitten och brun vid spetsen. Den bruna spetsen saknas ibland på ryggen och ofta vid buken. Även de mörkbruna täckhåren har en grå rot. Täckhåren är tunnare eller saknas helt vid axlarna vad som resulterar i en ljusare fläck. Svansen kan vara mörkbrun, vitaktig eller tvåfärgad. Kännetecknande är en blek till vitaktig fläck som kan finnas på hjässan, på kinden eller på strupen.

Utbredning 
Denna gnagare lever endemisk på Muskeget Island som tillhör den amerikanska delstaten Massachusetts. Habitatet utgörs av gräsmarker med gräsarter som Ammophilia breviligulata och andra växter som Rhus radicans.

Ekologi 
Individerna gräver underjordiska gångar i sanden eller i andra jordarter. De äter stjälkar och blad av den nämnda gräsarten. Födan kompletteras troligen med frön, andra växter och insekter. I områden med mycket gräs skapar arten stiger genom att trampa ner växterna.

Honor kan ha flera kullar mellan våren och hösten. Efter cirka en månad dräktighet föds fyra eller fem ungar per kull. De flesta individer blir inte äldre än ett år.

Microtus breweri jagas av introducerade katter samt av blå kärrhök (Circus cyaneus), jorduggla (Asio flammeus) och av strumpebandssnok (Thamnophis sirtalis). I loppet av tre till fyra år varierar populationen mellan 3 000 och 10 000 individer.

Hot 
Bredvid naturliga fiender hotas beståndet av erosion vid kusten. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
breweri
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus californicus

Microtus californicus är en däggdjursart som först beskrevs av Titian Peale 1848.  Microtus californicus ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Utseende 
Arten har främst kanelbrun päls på ovansidan, ibland med olivgrön skugga och med några svarta hår inblandade. På undersidan förekommer grå päls med ljusbrun skugga. Morrhåren och fötterna är grå och vid analöppningen förekommer vit päls. Svansen är täckt av svart päls på ovansidan och grå päls på undersidan.

Microtus californicus blir i Oregon med svans 149 till 196 mm lång. Själva svansen har en längd mellan 38 och 58 mm. Individer i södra delen av utbredningsområdet är vanligen större än exemplar som lever i nordliga regioner. Under år med bra tillgång till föda kan en hane väga upp till 80,9 g och en hona upp till 62,5 g.

Utbredning och habitat 
Denna sork förekommer i västra USA i delstaterna Oregon och Kalifornien samt i norra delen av halvön Baja California (Mexiko). Arten lever på fuktiga ängar och andra gräsmarker samt i öppna savanner med några ekar.

Ekologi 
Arten lever huvudsakligen underjordisk. Den bygger klotrunda bon av gräs som har en diameter av cirka 25 cm och som placeras i jordhålor eller i buskar. Boets tunnlar ligger vanligen 7 till 15 cm under markytan. Microtus californicus äter gräs, halvgräs, örter och andra gröna växtdelar när de är tillgängliga. Under torra årstider utgörs födan främst av frön och rötter. I mindre mått äter arten svampar och insekter.

Individerna är främst aktiva under skymningen och gryningen men den kan beroende på årstid och väder vara aktiv under andra dagtider. Microtus californicus håller ingen vinterdvala.

Stigarna i gräset som Microtus californicus skapar genom att trampa ned växtligheten används även av flera andra små gnagare. Artens bestånd varierar mycket mellan olika år och den är störst vartannat år till var femte år.

Honor är oftast brunstiga under regntiden mellan september och maj men vissa honor blir under andra årstider parningsberedda. Dräktigheten varar cirka tre veckor och sedan föds 1 till 9 ungar, i genomsnitt 4,2. Ofta kan honan para sig kort efter ungarnas födelse igen. Ungarna föds nakna, blinda och döva och de har en vikt omkring 2,8 g. Ögonen öppnas ungefär efter nio dagar. Ungar av Microtus californicus byter två gånger päls innan de blir vuxna. De får sin första päls efter cirka 5 dagar, byter till ungdjurspälsen efter ungefär tre veckor och har ytterligare ett pälsbyte efter cirka åtta veckor. Ungarna diar sin mor två eller sällan tre veckor. De flesta honor kan tidigast para sig när de är tre veckor gamla och 25 till 30 g tunga. Hanar blir allmänt könsmogna efter sex veckor när de väger 35 till 40 g.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. c. californicus
 M. c. scirpensis

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
californicus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus canicaudus

Microtus canicaudus är en däggdjursart som beskrevs av Miller 1897. Microtus canicaudus ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Artepitet i det vetenskapliga namnet är sammansatt av de latinska orden canens (grå) och cauda (svans).

Arten når en absolut längd av 140 till 168 mm, inklusive en 30 till 45 mm lång svans. Bakfötterna är 15 till 22 mm långa. Gnagaren har så ungefär samma storlek som Microtus oregoni men den kan vara tydlig tyngre, upp till 50 g. Microtus canicaudus har en gulbrun sommarpäls på ovansidan och undersidan samt fötterna är täckta av ljusgrå päls. Ovansidans hår får före vintern vita spetsar vad som gör de mörkare. På svansens ovansida finns en brun linje och annars är den grå. Microtus canicaudus skiljer sig i avvikande detaljer av skallens konstruktion från andra släktmedlemmar som lever i samma region.

Denna gnagare förekommer i nordvästra USA i delstaterna Oregon och Washington. Den lever vanligen i gräsmarker och den har anpassad sig till kulturlandskap som jordbruksmark eller växtligheten intill väger och järnvägar.

Individerna gräver underjordiska bon. Födan utgörs av blad, stjälkar, andra gröna växtdelar och lök. Honor kan bli brunstiga under alla årstider. De är 21 till 23 dagar dräktiga och föder cirka fem ungar per kull. Microtus canicaudus är ett viktigt bytesdjur för ugglor, rävar, skunkar, tamkatter och andra rovlevande djur.

Arten kan även bygga bon av växtdelar som göms under föremål eller den övertar bon från andra gnagare.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
canicaudus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus chrotorrhinus

Microtus chrotorrhinus är en däggdjursart som först beskrevs av Miller 1894.  Microtus chrotorrhinus ingår i släktet åkersorkar, och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Med en kroppslängd av 140 till 180 mm (inklusive svans) och en vikt av 30 till 48 g är arten medelstor i släktet åkersorkar. Själva svansen blir 42 till 64 mm lång. Microtus chrotorrhinus har en gråbrun päls, ibland med silvergråa hårspetsar och ett orange till gulaktigt ansikte. Öronen är bara glest täckta med hår och de är likaså orangebruna. Arten skiljer sig från andra åkersorkar i avvikande detaljer av tandemaljen. Den saknar hörntänder och premolarer.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i östra Kanada och nordöstra USA. Den lever i kyliga fuktiga barr- eller blandskogar. Arten vistas ofta i områden med mossa och ormbunkar. Microtus chrotorrhinus besöker även gräsmarker nära skogar och intill trafikleder.

Ekologi 
Individerna bygger bon av gräs och mossa. De vilar även i underjordiska håligheter. Ofta ligger flera bon nära varandra vad som liknar en koloni. Arten delar sitt utbredningsområde med rödryggade sorkar (Clethrionomys), med olika hjortråttor (Peromyscus) och med olika näbbmöss som äter insekter. Microtus pennsylvanicus får däremot inget tillträde till artens typiska livsmiljö. Microtus chrotorrhinus äter olika växtdelar som blad, stjälkar, frukter och svampar. Den kan vara aktiv under olika tider på dagen och den håller ingen vinterdvala.

Honor har mellan mars och oktober upp till tre kullar. Dräktigheten varar 19 till 21 dagar och sedan föds upp till 7 ungar. Ungar som föds under våren kan ha en egen kull under hösten. Individerna parar sig för första gången när de är 30g tunga och 13 (honor) respektive 15 cm (hanar) långa.

Denna sork jagas av olika rovdjur som rävar, mårddjur, rödlo och vesslor. Den faller även offer för skallerormar och andra ormar samt för näbbmöss av släktet Blarina. Microtus chrotorrhinus hotas inte lika mycket av rovfåglar på grund av att den lever i tätare skogar.

Källor

Externa länkar 

 Utbredningskarta och foto,  Smithsonian Institution

Åkersorkar
chrotorrhinus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus mexicanus

Microtus mexicanus är en däggdjursart som först beskrevs av Henri Saussure 1861.  Microtus mexicanus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Vuxna exemplar är 109 till 127 mm långa (huvud och bål), har en 24 till 35 mm lång svans och väger 29 till 48 g. Bakfötterna är 17 till 21 mm långa och öronen är 12 till 15 mm stora. Pälsen på ovansidan är spräcklig kanelbrun med ljusare eller mörkare nyanser. Vid kroppens sidor har pälsen allmänt en ljusare färg. På undersidan kan pälsen vara vit, ljusgrå eller ljus kanelbrun. Den korta svansen är vanligen lite ljusare på undersidan.

Denna gnagare förekommer i bergstrakter i Mexiko och i sydvästra USA. Utbredningsområdet ligger 1200 till 4115 meter över havet. Arten lever i bergsskogar som gränser mot ökenliknande landskap i lägre trakter.

Microtus mexicanus äter gräs samt andra växtdelar som blad och stjälkar. Arten kan leva i regioner som är mycket torr. Per kull föds i genomsnitt 2,4 ungar vad som är betydlig färre än hos andra sorkar. Ibland föds upp till 6 ungar men honan har bara 4 spenar vad som skiljer Microtus mexicanus från de flesta andra åkersorkar där honor har 8 spenar. Troligen sker fortplantningen under varma och fuktiga tider. Individerna vistas på marken och de är främst aktiva tidig på morgonen och under eftermiddagen. Allmänt är arten mer dagaktiv än andra släktmedlemmar.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 M. m. mexicanus
 M. m. hualpaiensis

Wilson & Reeder (2005) listar hualpaiensis istället som synonym.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
mexicanus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus miurus

Microtus miurus är en däggdjursart som beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1901. Microtus miurus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Denna gnagare blir med svans 134 till 156 mm lång, svanslängden är 18 till 29 mm och vikten varierar mellan 28 och 51,3 g. Sorken har 14 till 22 mm långa bakfötter och 10 till 17 mm långa öron. Pälsen på ovansidan har en gulbrun till rödbrun färg och den blir mer gråaktig eller ljusare gulbrun på bålens sidor. Undersidans päls bildas av hår som är grå vid roten. Deras spets kan vara ljusbrun-gul eller ljusgrå till vit. Hos vuxna hannar förekommer dessutom en ljus fläck på kroppssidan vid en körtel. Artens korta svans har främst en ljusbrun till vit färg. Några individer har en gul eller rödaktig fläck bakom öronen. Pälsen byts två gånger per år under senare våren eller tidiga sommaren samt under hösten. Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i nordvästra Kanada och Alaska. Den lever i tundran, ofta nära vattendrag. Dessutom kan det finnas dvärgformer av videsläktet i utbredningsområdet. 

I bergstrakter når Microtus miurus antagligen 2000 meter över havet.

Ekologi 
Individerna lever i självgrävda underjordiska bon eller de ockuperar en jordhåla som skapades av en jordekorre. De äter bland annat Oxytropis arctica, växter av lupinsläktet, arter av fräkensläktet, halvgräs samt blad och kvistar av vide. Microtus miurus livnär sig även av rötter. Den kan vara aktiv under alla dagtider.

Hannar och honor har sina bon nära varandra vad som kan uppfattas som en koloni men under vissa tider är de aggressiva mot artfränder av samma kön. Parningen sker mellan juni och augusti och per kull föds upp till 12 ungar. Antagligen är det bara ungdjuren som överlever fram till nästa vår.

Denna sork skapar högar av torrt gräs som förråd. Arten liknar i detta beteende pipharar som förekommer i samma region. Det underjordiska boet har en gång som vanligen är 20 cm lång samt ett rum som ligger tät under markytan. Ibland når tunneln 100 cm längd. I mera sällsynta fall samlar arten förråd i boet. Microtus miurus har bra simförmåga och den kan klättra i växtlighetens låga delar.

Sorken jagas bland annat av grå lavskrika, av måsar, av ugglor, av labbar, av brunbjörnen, av vargen, av rävar, av järven och av mårddjur.

Dräktigheten varar cirka 21 dagar och ungarna föds nakna, blinda och döva. De öppnar sina ögon efter ungefär 12 dagar och efter cirka 20 dagar slutar modern med digivning. I fångenskap infaller könsmognaden för hannar efter 24 dagar och för honor efter 41 dagar. Den första framgångsrika parningen sker däremot inte före 6 månaders ålder.

Microtus miurus påminner även om pipharar med sitt höga pipande varningsläte. Den fick därför det engelska trivialnamnet singing vole.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
miurus
Däggdjur i nearktiska regionen
Microtus montanus

Microtus montanus är en däggdjursart som först beskrevs av Titian Peale 1848.  Microtus montanus ingår i släktet åkersorkar och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten blir med svans 120 till 165 mm lång, svanslängden är 29 till 51 mm och vikten är 22 till 45 g. Sorken har 15 till 22 mm långa bakfötter och 9 till 15 mm långa öron. Microtus montanus växer hela tiden tills den dör. Pälsen på ovansidan har en spräcklig gulbrun färg. Den bildas av gråaktig underull samt av täckhår som är grå vid roten, ljusbrun till gul i mitten samt mörkare brun eller svart vid spetsen. Undersidans hår är likaså grå vid roten samt ljusgrå eller vit vid spetsen. Övergången mellan dessa två färger är stegvis. Dessutom är svansen uppdelad i en mörkgrå ovansida och en ljusgrå till vit undersida. Allmänt är sydliga populationer mörkare än nordliga. Pälsen byts två gånger per år under senare våren eller tidiga sommaren samt under hösten. Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder. Hos denna sork förekommer körtlar vid höften men hos hannar är de större än hos honor. Dessutom finns körtlar vid munnen, på bröstet, vid fötterna och vid anusen. Med körtelvätskan markeras reviret.

Utbredning och habitat 
Denna sork förekommer i västra USA och i södra British Columbia (Kanada). Den lever på bergsängar samt i andra områden med gräs som strandlinjer, fältkanter och betesmarker.

Ekologi 
Individerna lever i underjordiska bon. De äter olika växtdelar som gräs, halvgräs, örter, blad från buskar och rötter. Arten håller ingen vinterdvala. Honor kan ha två eller tre kullar mellan april och oktober. Per kull föds cirka 6 ungar. Honor som föds under våren kan ha en egen kull under hösten.

Sorken kan vara aktiv på dagen och på natten men den har ingen förmåga att uthärda temperaturer större än 31 °C. Vid dessa väderförhållanden måste den hitta ett kyligt gömställe, annars dör den. Under vintern ligger boet i snötäcket.

Microtus montanus jagas bland annat av ugglor, falkfåglar, grävlingar, rävar och prärievargar.

Källor

Externa länkar 

Åkersorkar
montanus
Däggdjur i nearktiska regionen