kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Proechimys trinitatis

Proechimys trinitatis är en däggdjursart som först beskrevs av J. A. Allen och Chapman 1893.  Proechimys trinitatis ingår i släktet Proechimys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i norra Venezuela samt på ön Trinidad. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Arten vistas i regnskogar och i andra städsegröna skogar samt i områden nära vattenytor som liknar marskland. Det ska alltid finnas några träd i utbredningsområdet.

Individerna är aktiva på natten och de äter frön, frukter, några blad samt insekter. När honan inte är brunstig lever varje individ ensam. Revir av olika kön överlappar varandra. På Trinidad är reviret i genomsnitt 0,17 hektar stort.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
trinitatis
Däggdjur i neotropiska regionen
Proechimys urichi

Proechimys urichi är en däggdjursart som först beskrevs av J.A.Allen 1899.  Proechimys urichi ingår i släktet Proechimys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i norra Venezuela. Enligt nyare studier är populationen en underart eller ett synonym till Proechimys trinitatis eller till Proechimys guyannensis. Proechimys urichi listas därför inte längre av IUCN.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
urichi
Däggdjur i neotropiska regionen
Thrichomys

Thrichomys är ett släkte gnagare i familjen lansråttor med tre arter som förekommer i Sydamerika. Dessa tre arter betraktades tidigare som en enda art med det vetenskapliga namnet Thrichomys apereoides.

Arter och utbredning 
Följande arter listas i släktet.
 Thrichomys apereoides lever i östra Brasilien i det mera öppna landskapet mellan Amazonområdet och skogsområdena vid Atlanten.
 Thrichomys inermis förekommer i delstaten Bahia i Brasilien.
 Thrichomys pachyurus hittas i norra Paraguay och i angränsande regioner av Brasilien.

Utseende 
Dessa lansråttor blir 20 till 29 cm långa (huvud och bål), har en 18 till 22 cm lång svans och väger 247 till 500 g. I motsats till andra lansråttor är pälsen mjuk och det finns inga taggar. Ovansidan är täckt av brunaktig päls och undersidan har en ljusgrå färg. Även svansen är täckt med päls och morrhåren är långa.

Ekologi 
Habitatet varierar mellan klippiga områden är täckta av lite växtlighet, skogens kanter, landskapet Cerradon, galleriskogar och gräsmarker. Ibland hittas arterna i träsk. Boet som är en hålighet mellan stenar, mellan växternas rötter eller i träd fodras med torrt gräs. Arterna äter frön, frukter från bomullssläktet (Gossypium) och kaktusar.

Honor kan ha upp till tre kullar per år med upp till 6 ungar per kull (vanligen 3). I fångenskap varade dräktigheten 95 till 98 dagar och de nyfödda ungarna hade redan päls och öppna ögon. Ungarna diade sin mor cirka 6 veckor och efter ungefär 200 dagar var de lika stora som de vuxna djuren. Könsmognaden infaller efter 7 till 9 månader.

Referenser 

Lansråttor
Thrichomys
Thrichomys apereoides

Thrichomys apereoides är en däggdjursart som först beskrevs av Lund 1839.  Thrichomys apereoides ingår i släktet Thrichomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer i östra Brasilien i det mera öppna landskapet mellan Amazonområdet och skogsområdena vid Atlanten. Utbredningsområdet är klippig och täckt med några buskar. Honor har två eller tre kullar per år och 1 till 6 ungar per kull (vanligen 3). Dräktigheten varar cirka 89 dagar och ungarna blir könsmogna efter 7 till 9 månader.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 19,7 till 20,9 cm, en svanslängd av 16,4 till 17,9 cm och en vikt av 210 till 300 g. Håren på ovansidan är gråbruna och det finns en tydlig gräns mot den vitaktiga undersidan. På undersidan är håren gråa nära roten. Tydliga avvikelser mot andra släktmedlemmar föreligger i kraniets detaljer.

Thrichomys apereoides äter spindeldjur och frön men inte alla frön omsättas i mag- tarmsystemet. Icke könsmogna hannar har minsta revirstorlek och könsmogna hannar har de största reviren. Honornas territorium är medelstort. Allmänt är reviret större under regntiden.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
apereoides
Däggdjur i neotropiska regionen
Puertoricomys corozalus

Puertoricomys corozalus är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Williams och Karl F. Koopman 1951.  Puertoricomys corozalus är ensam i släktet Puertoricomys som ingår i familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Kvarlevor av arten hittades i Puerto Rico. Gnagaren listades ursprungligen i släktet Proechimys.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
corozalus
Heteropsomys

Heteropsomys är ett släkte av utdöda däggdjur som ingår i familjen lansråttor. Arterna levde på Puerto Rico och på mindre öar i samma region.

Dessa lansråttor skiljer sig i skallens och tändernas konstruktion från närbesläktade arter. Skallen var cirka 7 cm lång. Kroppslängden uppskattas vara lika som hos bäverråttor av släktet Plagiodontia, alltså cirka 30 till 40 cm (huvud och bål). Det antas att arterna fanns kvar vid européernas ankomst på öarna. De dog kanske ut på grund av introducerade råttor (Rattus).

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Heteropsomys
Heteropsomys insulans

Heteropsomys insulans är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Anthony 1916. Heteropsomys insulans ingår i släktet Heteropsomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare levde i Puerto Rico och på mindre öar i samma område. Den fanns kanske kvar när européerna nådde Västindien. Möjligen klarade den inte konkurrensen av introducerade råttor.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
insulans
Heteropsomys antillensis

Heteropsomys antillensis är en utdöd däggdjursart som först beskrevs av Anthony 1917.  Heteropsomys antillensis ingår i släktet Heteropsomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten godkänns inte av IUCN. Heteropsomys antillensis listas där som synonym till Heteropsomys insulans.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
antillensis
Brotomys

Brotomys är ett släkte av utdöda däggdjur som ingår i familjen lansråttor. Arterna levde på Hispaniola och på mindre öar i Västindien.

Dessa lansråttor skiljer sig i skallens och tändernas konstruktion från närbesläktade arter. Ben av arterna hittades bland annat i olika regioner på Hispaniola. Kvarlevor i grottor flyttades troligen ditt av ugglor. Rester av Brotomys hittades även i avfallshögar bredvid byar som tillhörde ursprungsbefolkningen. Arterna dog troligen ut på grund av introducerade råttor (Rattus) som kom till öarna med européerna.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Brotomys
Brotomys voratus

Brotomys voratus är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Miller 1916. Brotomys voratus ingår i släktet Brotomys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare levde under 1500-talet på Hispaniola. Senare blev den inte dokumenterade och arten antas vara utdöd.

Före européernas ankomst fångades arten av ursprungsbefolkningen Arawak för köttets skull. Européerna tog med sig råttor som troligen var den främsta orsaken för artens försvinnande.

Den spanska ståthållaren Gonzalo Fernández de Oviedo skrev 1535 om gnagaren "mohuy" som åts av lokalbefolkningen. Antagligen är den identisk med Brotomys voratus. Gnagaren jagades troligen av den likaså utdöda hispaniolatornugglan (Tyto ostologa). Skelettdelar av Brotomys voratus som hittades i grottor antas inte komma från människor utan från ugglan.

När Miller 1916 publicerade den vetenskapliga beskrivningen fanns bara ofullständiga kranier och skelettdelar kvar. Han uppskattade att Brotomys voratus liknade de nu levande lansråttorna med undantag av ett kortare och robustare huvud.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
voratus
Brotomys contractus

Brotomys contractus är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Miller 1929. Brotomys contractus ingår i släktet Brotomys och familjen lansråttor. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare levde på Hispaniola.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
contractus
Boromys

Boromys är ett släkte av utdöda däggdjur som ingår i familjen lansråttor. Boromys levde på Kuba.

Dessa lansråttor skiljer sig i skallens och tändernas konstruktion från närbesläktade arter. Ben av arterna hittades i olika regioner på Kuba. B. offella användes kanske som mat av ursprungsbefolkningen.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
Boromys
Boromys offella

Boromys offella är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Miller 1916. Boromys offella ingår i släktet Boromys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare levde på Kuba. Det antas att den dog ut efter européernas ankomst på ön.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
offella
Boromys torrei

Boromys torrei är en utdöd däggdjursart som beskrevs av Allen 1917. Boromys torrei ingår i släktet Boromys och familjen lansråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som utdöd. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare levde på Kuba. Det antas att den dog ut efter européernas ankomst på ön.

Källor

Externa länkar 

Lansråttor
torrei
Allactaga balikunica

Allactaga balikunica är en däggdjursart som beskrevs av Wei Ying Hsia och Fang 1964. Allactaga balikunica ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten tillhör undersläktet Orientallactaga som ibland godkänns som släkte.

Djuret har en kroppslängd (huvud och bål) av 11,5 till 13,2 cm, en svanslängd av 16,5 till 19 cm och en vikt mellan 65 och 80 g. Liksom andra hästspringråttor har arten stora 5,7 till 6,1 cm långa bakfötter. Pälsen har på ovansidan en gulbrun till grå färg med några svarta strimmor. Den är mörkast på ryggens topp. Undersidan och de bakre extremiteterna är nästan helt vita med undantag av fötternas baksida som är sandfärgad. Tofsen vid svansens spets är inte lika stor som hos andra hästspringråttor.

Denna hästspringråtta förekommer i södra Mongoliet och angränsande delar av norra Kina (Xinjiang). Habitatet utgörs av öknar och halvöknar.

Individerna är aktiva på natten och de vilar på dagen i underjordiska bon. Utanför parningstiden lever hanar och honor ensam. Allactaga balikunica äter blad, gräsfrön, rötter, unga växtskott och några insekter. Honor parar sig under våren och kanske även på hösten. Per kull föds upp till tre ungar.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
balikunica
Däggdjur i palearktiska regionen
Allactaga bullata

Allactaga bullata är en däggdjursart som beskrevs av Allen 1925. Allactaga bullata ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten tillhör undersläktet Orientallactaga som ibland godkänns som släkte.

Individerna blir 115 till 145 mm långa (huvud och bål), har en 165 till 200 mm lång svans och väger 80 till 93 g. Bakfötterna är 56 till 62 mm långa och öronen är 31 till 38 mm stora, vad som är lite större än skallen. Ovansidan är täckt med gråaktig päls som har en ljusbrun skugga. På undersidan, på underarmarna, på skenbenen och vid läpparna förekommer vit päls. Typisk är en ljus strimma på lårens utsida som har en röd skugga. Svansen har vid spetsen en vit tofs. Benväggen vid den yttre hörselgången är påfallande tjock jämförd med andra släktmedlemmar.

Denna hästspringråtta förekommer i södra delen av Mongoliet och i norra Kina (Gansu, Inre Mongoliet och Xinjiang). Den är vanlig i Gobiöknen. Arten uppsöker även områden men rikligare vegetation som savanner.

Allactaga bullata är nattaktiv och vilar på dagen i underjordiska bon. Födan utgörs av rötter och andra växtdelar samt av insekter och deras larver. Honor kan para sig en eller två gånger per år och de föder upp till tre ungar per kull. Boet består oftast av en enkel tunnel som är cirka 60 cm lång. Dessutom finns en kammare där individen vilar.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
bullata
Däggdjur i palearktiska regionen
Liten hästspringråtta

Liten hästspringråtta (Allactaga elater) är en däggdjursart som först beskrevs av Lichtenstein 1828. Liten hästspringråtta ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Artens kroppslängd (huvud och bål) är 95 till 119 mm, svansen är 148 till 185 mm lång och vikten ligger mellan 32 och 62 g. Liten hästspringråtta har 46 till 58 mm långa bakfötter och 28 till 37 mm långa öron. Pälsen på ovansidan bildas av ljusbruna och gråa hår. Den övergår mot sidorna i en ljusbrun till ljus rödbrun färg och på undersidan är pälsen vit utan tydlig gräns mot den mörkare färgen. Öronens insida har en grå färg och utsidan är täckt av ljus rödbrun päls. Bakom öronen finns tofsar med upp till 13 mm långa hår. Artens morrhår kan vara 70 mm långa. De är svarta med vita spetsar. Liksom hos andra hästspringråttor förekommer en större tofs vid svansens slut. Den är vid spetsen vit, närmare kroppen svart och sedan krämfärgad.

Utbredning 
Denna hästspringråtta förekommer i centrala Asien från Ryssland norr om Kaspiska havet österut till västra Mongoliet och söderut till centrala Iran och norra Pakistan. En avskild population finns vid Kaukasus södra sluttningar. Habitatet utgörs av öknar och halvöknar med glest fördelat gräs och buskar.

Ekologi 
Liten hästspringråtta håller i Centralasien 2,5 till 4,5 månader vinterdvala. Vid utbredningsområdets sydöstra gräns är den hela året aktiv men den stannar vid olämpligt väder i boet. Arten gräver en 40 till 120 cm lång tunnel med en kammare vid slutet. Den ligger 25 till 60 cm under markytan och fodras med torrt gräs och ibland med ull från hovdjur. Ibland grävs ytterligare en gång för nödsituationer. I hästspringråttans bon söker även ödlor, paddor och insekter skydd.

Arten äter huvudsakligen frön som kompletteras med rötter och andra underjordiska växtdelar samt med gröna växtdelar och insekter. Liten hästspringråtta skapar inget förråd och den dricker vatten när det är tillgängligt.

Beroende på utbredning sker fortplantningen mellan februari och början av november eller under en kortare tid. Honan föder 2 till 8 ungar per kull. För dräktighetens längd finns olika uppgifter, enligt en studie 20 till 21 dagar och enligt en annan avhandling 30 till 35 dagar.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
Däggdjur i palearktiska regionen
Allactaga euphratica

Allactaga euphratica är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1881. Allactaga euphratica ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Nyare avhandlingar listar arten i släktet Scarturus.

Utseende 
Arten blir 23 till 31 cm lång (huvud och bål) och har en 14,5 till 19,5 cm lång svans. Liksom hos andra hästspringråttor förekommer stora bakre extremiteter med stora fötter (5 till 6 cm lång) och små främre extremiteter. Vikten är ungefär 36 g. Allactaga euphratica har 2,7 till 4,2 cm långa och smala öron. Vid öronens öppningar finns hårtofsar så att ingen sand tränger in. Beroende på jordarten som förekommer i utbredningsområde är pälsen på ovansidan rödbrun, svartbrun eller sandfärgad. Undersidan är hos alla populationer vitaktig och morrhåren är väl utvecklade. I bergstrakter är pälsfärgen ofta mörkare än i låglandet. Vid svansens spets finns en tofs med svarta och vita avsnitt.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i västra Asien från södra Turkiet till norra Saudiarabien. Arten vistas främst i låglandet och når i bergstrakter 2650 meter över havet. Habitatet utgörs av torra stäpper och halvöknar. Dessutom besöks jordbruksmark.

Ekologi 
Individerna är aktiva på natten och vilar på dagen i underjordiska bon. Allactaga euphratica går vanligen långsam på marken. När den känner sig hotad kan den hoppa snabb iväg med höga skutt. Liksom hos andra medlemmar av samma släkte förekommer enkla tillfälliga bon och bon som används under längre tider. I kallare områden håller arten från oktober till februari vinterdvala.

Födan utgörs främst av växtdelar som frön, rötter och rotfrukter. Arten täcker vätskebehovet med födan men individer i fångenskap drack även vatten. Däremot föredrog de melonens kärnor istället för den mjuka melonen.

Honor har tre eller fler kullar per år och föder upp till nio ungar per kull. Ungarna föds blinda och de öppnar sina ögon efter cirka två veckor.

Hot 
Det största hotet är omvandlingen av det ursprungliga landskapet till jordbruksmark. I Jordanien förändrades mellan 1985 och 2005 ungefär 50 procent av det lämpliga habitatet till odlingsmark. I Turkiet ökar odling av bomull. Allactaga euphratica jagas regionalt för köttets skull. Köttets säljs bland annat för uppfödning av rovfåglar. Året 2019 uppskattades att hela beståndet är stort. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
euphratica
Däggdjur i palearktiska regionen
Allactaga firouzi

Allactaga firouzi är en däggdjursart som beskrevs av Womochel 1978. Allactaga firouzi ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna hästspringråtta är bara känt från ett litet område i västcentrala Iran. Arten lever i bergstrakter och vistas där i bredare dalgångar vid cirka 2250 meter över havet. Habitatet utgörs av stäpp.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
firouzi
Däggdjur i palearktiska regionen
Allactaga hotsoni

Allactaga hotsoni är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1920. Allactaga hotsoni ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten räknas ibland till släktet Scarturus.

Vuxna exemplar når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 16 cm, en svanslängd av 16 till 22 cm och en vikt av 48 till 92 g. De har 5 till 6 cm långa bakfötter och 4 till 5,5 cm långa öron. På huvudet och på ovansidan är pälsen blek gulbrun och på sidorna samt på undersidan förekommer vit päls. Arten har vid svansens spets en tofs av långa hår som är svart närmare bålen och vit vid slutet. De svarta håren mellan bakfötternas tår är mjuka så att de inte liknar en borste.

Denna hästspringråtta förekommer i sydöstra Iran, södra Afghanistan och sydvästra Pakistan. Den vistas där i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Habitatet utgörs av öknar, torra stäpper och klippiga områden. Individerna är aktiva på natten och vilar i underjordiska bon.

Exemplar som hölls i fångenskap matades framgångsrik med gröna växtdelar. Boets centrala del som har en diameter av 12 till 15 cm ligger under sommaren 40 till 60 cm under markytan. Vinterboets kammare ligger cirka 85 cm under markytan. Under vintern kan tunnlarna vara 360 cm långa.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
hotsoni
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Stor hästspringråtta

Stor hästspringråtta (Allactaga major) är en däggdjursart som först beskrevs av Kerr 1792.  Stor hästspringråtta ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Som namnet antyder är arten med en kroppslängd (huvud och bål) av 180 till 263 mm, en svanslängd av 230 till 308 mm och en vikt av 280 till 420 g den största hästspringråttan i sitt utbredningsområde. Den har 80 till 98 mm långa bakfötter och 50 till 64 mm stora öronen som är större än skallen. Ovansidan är täckt av mjuk gråbrun päls med kanelbrun till sandfärgad skugga. Pälsen blir på bålens sidor lite ljusare och på hela undersidan (inklusive främre halsen) finns vit päls. Påfallande är en vit strimma på lårens utsida. Liksom andra släktmedlemmar har stor hästspringråtta en tofs vid svansens slut som har en vit färg. De övre framtänderna är lite framåtriktade.

Utbredning 
Denna gnagare förekommer i östra Europa och centrala Asien från centrala Ukraina över södra Ryssland och Kazakstan till nordvästra Kina. Habitatet utgörs främst av stäpper och andra (mera fuktiga) gräsmarker, ibland uppsöks angränsande öknar.

Ekologi 
Födan utgörs främst av gröna växtdelar samt av frön, insekter och andra ryggradslösa djur.

Individerna gräver enkla bon som bara används korta tider och komplexare bon som används flera månader. De håller vinterdvala från senhösten till mars/april. Honor kan para sig två gånger per år och per kull föds upp till 8 ungar, oftast 3 till 6. Enligt en annan källa har några honor tre kullar under en fortplantningstid. Arten är främst nattaktiv men den söker ibland på dagen efter föda. Sommarboet kan vara upp till 2 meter djupt och vinterboet upp till 2,5 meter djupt. Honornas sommarnäste har dessutom en kammare för ungarnas uppfostring. Stor hästspringrätta når ibland hastigheter upp till 40 eller 50 km/h.

Status 
Arten hotas i nordvästra delen av utbredningsområdet av landskapsförändringar. Till exempel byggs i regionen kring Moskva många datjor. Beståndet där samt i vissa delar av Ukraina minskade dramatiskt. Stor hästspringråtta listas i Moskva oblast som regional utdöd i naturen. I andra delar av utbredningsområdet är populationens minskning inte lika påfallande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
Däggdjur i palearktiska regionen
Allactaga severtzovi

Allactaga severtzovi är en däggdjursart som beskrevs av Boris Stepanovich Vinogradov 1925. Allactaga severtzovi ingår i släktet hästspringråttor och familjen hoppmöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Individerna blir 145 till 185 mm långa (huvud och bål), har en 205 till 250 mm lång svans och väger 122 till 220 g. Bakfötterna är 67 till 81 mm långa och öronen är 49 till 61 mm stora. Pälsen på ovansidan och på huvudet har samma färg som lera och på undersidan förekommer vit päls. Allactaga severtzovi har en avplattad tofs vid svansens spets. De främre 35 till 55 mm av tofsen är svarta och de bakre 40 till 60 mm är vita. Vid bakfötterna har arten nakna tår. Denna gnagare har vit tandemalj på framtändernas framsida. Hanar saknas ett penisben.

Utbredning 
Denna hästspringråtta förekommer i södra Kazakstan, Uzbekistan, Tadzjikistan och i Turkmenistan. Habitatet utgörs av öknar med några glest fördelade växter.

Ekologi 
Arten har ungefär samma beteende som den stora hästspringråttan (Allactaga major). Den bygger tillfälliga jordhålor och mera komplexa tunnelsystem för längre vistelse. Parningen sker under våren och per kull föds tre till sju ungar.

Allactaga severtzovi blir under våren och hösten 30 till 50 minuter efter solnedgången aktiv. Under sommaren börjar aktiviteten redan 10 till 20 minuter efter solnedgången. Arten börjar vilotiden ungefär 30 minuter före soluppgången. Vinterdvalan varar från oktober/november till februari. Denna gnagare äter frön, gröna växtdelar, rötter och insekter.

Dräktigheten varar i 20 till 21 dagar och ungarna diar sin mor i 40 till 50 dagar. Könsmognaden infaller vanligen efter 8 till 11 månader. I sällsynta fall kan exemplar som föds under våren fortplanta sig under hösten efter 6 månader.

Källor

Externa länkar 

Hästspringråttor
severtzovi
Däggdjur i palearktiska regionen