kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slusseneländet

Slusseneländet (även Slusseländet) är ett bevingat ord som ursprungligen var en beskrivning av den besvärliga trafiksituationen vid Slussen i Stockholm innan den nya trafikanläggningen stod färdig 1935.

Ibland återanvänds benämningen för de skador, tekniska och miljömässiga problem som uppstått i Slussen under 2000-talet eller problem som relaterar till byggprojektet Projekt Slussen.

Historik

På 1920-talet uppstod det så kallade "Slusseneländet". Både båt- och biltrafiken ökade och Slussen var den enda vägen för fartyg som skulle passera staden i öst-västlig riktning och för gatutrafik inklusive spårvagnar i nord-sydlig riktning. Vid broöppningar kunde fordon få köa i flera timmar. När Hammarbyleden öppnades 1929 behövde broarna inte längre öppnas så ofta, men trafikproblemen fanns kvar på grund av den kraftigt ökande biltrafiken.

I mars 1931 beslöt Stockholms stadsfullmäktige att anslå erforderliga medel till en ombyggnad av slussområdet i enlighet med det förslag som framlagts av 1930 års trafikkommitté. I början av 1930-talet revs stora delar av den äldre bebyggelse som flankerade Nils Ericsons sluss, och den nuvarande slussen, Karl-Johansslussen, byggdes. Den placerades mellan de två tidigare slussarna och invigdes den 15 oktober 1935 av kung Gustaf V. Nuvarande klöverbladsformade "trafikkarusell" invigdes samtidigt och avslutade Slusseneländet.

Se även
 Slussen (1935), lösningen på Slusseneländet
 Tegelbackseländet

Referenser

Externa länkar
 Svensk Filmindustris Revy 1935: "Från tradiselände till funkisfröjd" Invigningen av Slussområdet i Stockholm.

Bevingade ord
Slussens historia
Transport i Stockholm
Vägtrafik i Stockholm
Stadsplanering i Stockholm
Sverige under 1920-talet
Sverige under 1930-talet
Johannes Andenæs

Johannes Bratt Andenæs, född 7 september 1912, död 3 juli 2003, var en norsk rättsvetenskapsman.

Andenæs var professor vid universitetet i Oslo 1945-82 och rektor där 1970-72. 1977-81 var han preses i Det Norske Videnskaps-Akademi. Andenæs gjorde betydande insatser inom staffrätten, starffprocessrätten och statsrätten.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Norska jurister
Alumner från universitetet i Oslo
Födda 1912
Avlidna 2003
Män
Personer från Sogn og Fjordane fylke
Albury Railway Station

Albury Railway Station är en järnvägsstation belägen i staden Albury i New South Wales i Australien. Järnvägsstationen betjänas av tågbolagen NSW Trainlink och V/Line och ligger på banan mellan huvudstäderna Sydney och Melbourne. Stationen ritades av John Whitton och öppnades den 3 februari 1881. Albury Railway Station är med på delstaten New South Wales kulturskyddsregister State Heritage Register.

Referenser

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Järnvägsstationer i New South Wales
Järnvägsstationer invigda 1881
1881 i Australien
Ernst Ander

Ernst Tyko Ander, född 22 mars 1878 i Örebro, död 27 september 1939 i Karlstads församling i Värmlands län, var en svensk tidningsman. 

Ander ledde Nya Wermlands-Tidningen 1914–1939 och gjorde den under sin ledning till den ekonomiskt ledande tidningen i Värmland, bland annat genom att 1917 öka utgivningen från tre till sex nummer per vecka.

Ernst Ander var son till färgaregesällen Tyko Valfrid Andersson och Gustava Petersdotter. Han gifte sig 1910 med Anna Gustafsson (1881–1970). Han var far till Gustaf Ander.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Noter

Svenska direktörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1939
Män
Näringslivspersoner från Örebro
Valdemar Koch

Otto Valdemar Koch, född 20 oktober 1852, död 24 februari 1902, var en dansk arkitekt.

Koch framträdde både som utövande konstnär och som historiker genom undersökningar av äldre danska byggnadsverk. Tillsammans med Martin Nyrop och Hack Kampmann var Koch den mest betydande representanten för tegelarkitekturens renässans i Danmark. Bland Kochs verk märks Zionskyrkan (Sionskirken), Kristuskyrkan (Kristkirken) och Sankt Lukas kyrka (Sankt Lukas Kirke) i Köpenhamn och bland tryckta arbeten Kirkerne i nørre Salling Herred (1893).

Källor 
 

Danska arkitekter under 1800-talet
Födda 1852
Avlidna 1902
Män
Personer från Falster
Svensk uppslagsbok
Hans Ferdinand Linskens

Hans Ferdinand Linskens, född 22 maj 1921 i Lahr i Tyskland, död 13 augusti 2007, var en tysk botaniker och genetiker. Från 1957 till 1986 var han professor i botanik vid Radboud Universiteit Nijmegen. Linskens var chefredaktör för Theoretical and Applied Genetics mellan 1977 och 1987 och Sexual Plant Reproduction. Förutom tidskriftsredaktör var han också en inflytelserik redaktör för handböcker.

Linskens var en vald medlem av Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina, Linnean Society of London, Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen och Academie Royale des Sciences de Belgique.

Referenser 

Tyska genetiker
Födda 1921
Avlidna 2007
Män
Tyska professorer i botanik
Max Koch

Max Koch, född 22 december 1855, död 19 december 1931, var en tysk litteraturhistoriker.

Koch har bland annat skrivit Geschichte der deutschen Literatur von 1600 bis zur Gegenwart (2 band 1897, 4:e upplagan 1918-20) och utgav tillsammans med Erich Petzet August von Platens Sämtliche Werke (12 band, 1910) samt en tysk bearbetning av Shakespeares skådespel (12 band, 1882-84). 1885-1909 redigerade han Studien zur vergleichenden Literatugeschichte.

Källor

Noter

Tyska litteraturvetare
Födda 1855
Avlidna 1931
Män
Erich Koch-Weser

Erich Friedrich Ludwig Koch, från 1927 Koch-Weser, född 26 februari 1875 i Bremerhaven, död 19 oktober 1944, var en tysk politiker.

Koch-Weser var borgmästare i Delmenhorst 1901-1909, överborgmästare i Kassel 1913-1919, medlem av preussiska herrehuset 1913-1918 och valdes 1919 till medlem av nationalförsamlingen på tyska demokratiska folkpartiets lista. Han var i Weimar medlem av författningsutskottet och stödde Hugo Preuss idéer om en stark regering inom demokratins ram. 1919-1921 var han inrikesminister inom Gustav Bauers och Hermann Müllers regeringar under socialdemokratisk ledning samt i Konstantin Fehrenbachs Zentrumregering. Han fick i december 1925 Paul von Hindenburgs uppdrag att bilda regeringen på den "stora koalitionens" grund men misslyckades på grund av motstånd från socialdemokratins sida. 1928-1929 var han justitieminister i Müllers andra regering. Koch-Weser har utgav en mängd arbeten i författningspolitiska och ekonomiska frågor.

Källor

Noter

Tyska politiker
Tysklands inrikesministrar
Tysklands justitieministrar
Födda 1875
Avlidna 1944
Män
Personer från Bremerhaven
Demetrios I Poliorketes

Demetrios I Poliorketes, född 337 f.Kr., död 283 f.Kr., var kung av Makedonien 294 – 288 f.Kr.

Biografi
Han var son till Antigonos I Monofthalmos.  Demetrios var, intill faderns död 301 f.Kr. dennes främste medhjälpare i kampen om att åter ena Alexanders forna välde.

Vid 22 års ålder försvarade han Syrien mot Ptolemaios son Lagus. Han besegrades i slaget vid Gaza, men reparerade delvis sin förlust genom en seger i närheten av Myus. Våren 310 f.Kr., besegrades han när han försökte fördriva Seleukos I Nicator från Babylon, och hans far besegrades under hösten samma år. Som ett resultat av detta babyloniska krig förlorade Antigonos nästan två tredjedelar av sitt imperium.

Demetrios hävdade länge sin ställning i Grekland, framför allt med stöd av sin sjömakt. Efter att ha blivit fördriven från Makedonien togs han till fånga av Seleukos I i Mindre Asien (ungefär nuvarande Turkiet) och dog i fångenskap. Hans ättlingar behöll den makedoniska tronen tills tiden för Perseus, då Makedonien erövrades av romarna år 168 f.Kr.

Tillnamnet Poliorketes erhöll han efter en belägring av Rhodos 305 – 304 f.Kr., vid vilken han använde för sin tid uppseendeväckande belägringsmaskiner.

Referenser 

 Bra Böckers lexikon, 1974

Makedoniens monarker
Födda 337 f.Kr.
Avlidna 283 f.Kr.
Män
Personer under 300-talet f.Kr.
Personer under 200-talet f.Kr.
Jakobs stege

Jacobs stege och Jakobs stege kan syfta på:

 Jakobs stege (Gamla Testamentet) – en biblisk symbol
 Jakobs stege (gata) – en gata i Mälarhöjden i Stockholm
 Jacobs stege (TV-program) – ett underhållningsprogram med Jacob Dahlin
 Jacobs stege (bok) – en bok av Jacob Palmstierna
 Jacobs stege (film) – en film av Gustaf Molander från 1942
 Jakobs stege (tidskrift) – en tidskrift utgiven av Coeckelberghs förlag 1977–1983 
 Jakobs stege  – annat namn för en art i familjen blågullsväxter, se blågull

Se även
 Jacob's Ladder
Cholodkovskys bastborre

Cholodkovskys bastborre (Carphoborus cholodkovskyi) är en art i underfamiljen barkborrar (Scolytinae) i familjen vivlar (Curculionidae). I Sverige är ytterligare två arter av samma släkte kända: Fårad bastborre (Carphoborus rossicus) och Teplouchovs bastborre (Carphoborus teplouchovi) lever båda på gran. I Finland finns ytterligare en art Carphoborus minimus.

Utseende 
Den fullbildade skalbaggen (imago) är knappt 2 mm lång, gråbrun och med säreget skulpterade täckvingar. Täckvingarna har tydliga strimmor med 1, 3 och 9 täckvingestrimmorna upphöjda. Den första strimman framträder baktill som en kort "fena". Antennerna är gula med en tydligt segmenterad klubba. Benen gråbruna med gula tarser. Hela kroppen är täckt med små gråvita fjäll.

Utbredning 
Cholodkovskys bastborre finns sällsynt i norra Sverige. Arten beskrevs 1916 av Paul Spessivtseff som fann den vid floden Kama nära Uralbergen i Ryssland . I Sverige gjordes det första fyndet i trakten av Särna i norra Dalarna 1923 av Ivar Trägårdh. Arten är numera känd även från Västerbotten och Lycksele, Pite samt Lule lappmarker. Österut finns Cholodkovskys bastborre i Finland, Estland och Ryssland. I Finland upptäcktes arten så sent som 2001.

Biotop 
Lämpliga biotoper för Cholodkovskys bastborre är tallbestånd på mycket näringsfattiga marker såsom blockterräng med tunt jordtäcke. Ibland påträffas arten även tall på myrmarker. Gamla träd (> 100 år) som har vuxit mycket långsamt och ofta är mindre än 10 cm i diameter eller i toppen och på grenar i större träd som dött med hårt fastsittande tunn och torr bark är lämpliga värdträd.

Ekologi 
Utvecklingen sker under barken på stående döda tallar. Arten är polygam och gångsystemet består av 4-6 modergångar, djupt inskurna i splintveden. Hanen gnager sig in först och gör en så kallad parningskammare i barken. För att locka till sig honor avger hanen troligen ett feromon. Varje hona gnager sin egen modergång ut från parningskammaren. Utefter modergången lägger honan äggen i separata kammare (äggnischer) som omsorgsfullt täcks med gnagmjöl. Larven äter en slingrande gång i innerbarken och förpuppar sig i slutet av gången i en oval hålighet. Den fullbildade skalbaggen gnager ett runt utgångshål (flyghål) genom barken och lämnar trädet. De nykläckta skalbaggarna stannar kvar i barken under vintern. Föräldraskalbaggarna kan fortsätta med äggläggningen efter övervintringen.

Källor

Noter

Webbkällor
 Cholodkovskys bastborre, ArtDatabanken

Vivlar
Jakobs stege (gata)

Jakobs stege är en cirka 190 meter lång gata med en stentrappa vid Mälaren i Mälarhöjden i Söderort inom Stockholms kommun.

Jakobs stege går mellan Pettersbergsvägen, Backebogatan, Vindbacken och Mälarhöjdsvägen och överbryggar en markant höjdskillnad. Trappdelen av Jakobs stege består av totalt 187 granitsteg. Den är ett viktigt kommunikationsstråk för gående till och från Fridhemsbryggan.

Trappan fick sitt namn 1924. Namnet hänsyftar till patriarken Jakobs dröm, som beskrivs i Första Mosebok 28:12–15, där han ser en stege mellan jorden och himlen.

Källor
Stockholms stad: Parkplan Hägersten, februari 2008

Externa länkar

Mälarhöjden
Gator och torg i Söderort
Wilhelm Koch

Wilhelm Koch, född 3 mars 1877, död 7 mars 1950, var en tysk politiker.

Koch var 1908-13 arbetarsekreterare i Hagen, 1913-21 ledare för riksförbundet av tyska statsanställda och blev senare 2:e ordförande i Tysklands arbetarföreningars centralorganisation. Han invaldes 1919 i nationalförsamlingen och 1920 i riksdagen som medlem av tysknationella folkpartiet. 1927 blev han transportminister i Wilhelm Marx' 4:e regering men avgick i juni 1928. Koch röstade som minister i maj 1927 tillsammans med 36 av sina partikamrater mot antagandet av lagen till republikens skydd.

Källor 
 

Tyska riksdagsledamöter
Tysklands transportministrar
Födda 1877
Avlidna 1950
Män
Svensk uppslagsbok
Björn Bosæus

Björn Wilhelm Natanael Bosæus, född 2 maj 1924 i Uppsala, död där 8 september 2011, var en svensk ämbetsman och samhällsplanerare. Han var son till Wilhelm Bosæus och Alma Fjellström.

Bosæus blev politices magister vid Uppsala universitet 1949, byrådirektör vid Byggnadsstyrelsens planbyrå 1955, länsutredare i Uppsala län 1960 och innehade expertuppdrag vid inrikesdepartementet från 1963. Han var senare planeringsdirektör i Uppsala kommun.

Bosæus var styrelseledamot i Sveriges akademikers centralorganisation 1958–62 och i Föreningen för Samhällsplanering från 1963. Han var expert i 1959 års länsindelningsutredning, i 1961 års storstadsutredning och biträdande sekreterare hos indelningssakkunniga. Han var även landstingsman.

År 1989 promoverades Bosæus till filosofie hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Bibliografi i urval
Uppsala län med omnejd (1958)
Uppsala stad, struktur, utveckling och regionala förhållanden (1960)
Industrin i Uppsala sedan år 1910 (1960)

Källor

Björn Bosæus på svenskagravar.se

Noter

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1924 
Avlidna 2011
Män
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ämbetsmän från Uppsala
Fernando Alberto dos Santos Cardinal

Fernando Alberto dos Santos Cardinal, känd under artistnamnet Cardinal, född 26 juni 1985 är en portugisisk futsalspelare som spelare för den portugisiska futsalklubben Rio Ave. Han har deltagit medverkat i två världsmästerskap för Portugal; 2008 och 2012.

Referenser 

Födda 1985
Futsalspelare
Portugisiska idrottare
Spelare i VM i futsal 2008
Spelare i VM i futsal 2012
Män
Levande personer
Personer från Porto
Hans van Abeelen

Hans van Abeelen, född 20 november 1936, död 21 augusti 1998, var den första nederländska beteendegenetikern. Han erhöll sin M.Sc från Universitetet i Groningen och sin Ph.D. från Universitetet i Nijmegen 1965 och han stannade där för resten av sitt yrkesverksamma liv. Han var en av grundarna av Behavior Genetics Association och tjänstgjorde på redaktionen för dess fackvetenskapliga tidskrift, Behavior Genetics, från starten 1971 till 1992. Van Abeelen blev förtidspensionär 1991, men blev ändå en av de grundande medlemmarna av International Behavioural and Neural Genetics Society. Han publicerade under loppet av sin karriär 64 artiklar och bokkapitel och redigerade en bok, Behavioural Genetics, som var en tidig översikt av europeisk beteendegenetik.

Skrifter (i urval)

Referenser 

Personer verksamma vid universitetet i Nijmegen
Födda 1936
Avlidna 1998
Män
Nederländska biologer
Personer från Enschede
Alumner från Groningens universitet
Ricardo Filipe da Silva Braga

Ricardo Filipe da Silva Braga, född 3 september 1986, är en portugisisk futsalspelare. Han brukar bara kallas Ricardinho. Ricardinho spelar för närvarande i Benfica, på lån från Nagoya Oceans.

Karriär 
Ricardinho inledde sin karriär i Gramidense. Sedan gick han vidare till Miramar där han spelade i två år. Han flyttade sedan till Lissabon och storklubben SL Benfica. Han spelade i Benfica i 7 år.

Födda 1986
Futsalspelare
Portugisiska idrottare
Män
Levande personer
Spelare i VM i futsal 2012
Spelartrupper under världsmästerskapet i futsal 2004

Den här artikeln listar spelartrupper under världsmästerskapet i futsal 2004, som spelades i Taiwan från 21 november till 5 december, 2004. Taiwan tävlade under namnet Kinesiska Taipei efter en namnkonflikt med Kina.

Förbundskapten:  Sergio Sapo

Referenser

Fotnoter

Webbkällor 
  

 

Världsmästerskapet i futsal 2004
J.V. Svenson

Johan Victor Svenson, född 14 februari 1863 i Klara församling i Stockholm, död 31 oktober 1938 i Nacka, var en svensk uppfinnare och industriman.

Biografi
Johan Victor Svenson var en grundare av AB Primus och startade 1898 en automobilfabrik i Augustendal i Nacka, men övergick 1907 till att tillverka oljemotorer och motorplogar med namnet Avance.

Johan Victor Svenson utbildades som lärling vid mekanisk verkstad inom handelsfart 1879. Han gjorde tjänst i flottan 1880–1887 och deltog då i världsomseglingen med Vanadis 1883-85. Återkommen till Stockholm 1887 förvärvade han en mekanisk verkstad där han tillsammans med Frans W. Lindqvist 1892 började tillverka fotogenkök under namnet J.V. Svensons Fotogenköksfabrik. J.V. Svenson patenterade förbättringar av brännaren, svenskt patent nummer 5102 1894, respektive nummer 5879 1895. Företaget ombildades 1895 till AB Primus, där han var verkställande direktör 1895-1904. 

Han köpte 1898 de två fastigheterna Augustendal och Johannedal i Nacka och uppförde där J.V. Svensons Automobilfabrik. Sedan affärerna med biltillverkning inte utvecklade sig som han hoppats, inriktade han sig på motortillverkning och fabriken bytte namn till J.V. Svensons Motorfabrik 1907, aktiebolag från 1917. Försäljningen av motorer var framgångsrik såväl i Sverige som exporten till bland annat Ryssland. Motorerna användes bland annat till motorplogen Avance, till vilken J.V. Svenson utvecklade en steglös växelmekanism. Det är dock okänt om den kom till praktisk användning.

Han var gift med Hilma Kristina Nilsson (1864–1917). Han blev medlem av Svea Orden 1899 och är än idag ihågkommen i orden för sin donation av Sveaholmen 1910. Svenson är begravd på Nacka norra kyrkogård.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

 

Födda 1863
Avlidna 1938
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Män
Jan Kochanowski

Jan Kochanowski, född 1530, död 22 augusti 1584, var en polsk författare, Polens mest berömde renässanspoet.

Kochanowski återvände vid sin moders död efter resor och studier i Italien och Frankrike till Polen, där han som arv mottog hälften av ett stort jordagods. 1564-68 var han sekreterare hos kung Sigismund II August, lämnade 1570 hovet och vistades mestadels på sitt gods, dock i med nära förbindelser till Stefan Batory och Jan Zamoyski. Kochanowski skrev utmärkt vers både på latin och polska, och hans produktion är synnerligen mångsidig. Ett ståtligt verk är Kochanowskis polska parafras över Psaltaren (1579), och hans rent personliga poesi har även tagit sig mäktiga uttryck bland annat i en rad gripande sorgekväden såsom Treny (1580). Även politiks satir som Satyr (1564) och munter tillfällighetsdikting som Fraszki (1584). Kochanowskis efterbidling av forngrekiska skådespel som De grekiska sändebudens avfärdande (1577) fick stor betydelse för uppkomsten av polsk teaterlitteratur.

Källor 
 

Polska författare under 1500-talet
Polska dramatiker
Polska poeter
Alumner från Paduas universitet
Alumner från Jagellonska universitetet
Alumner från universitetet i Königsberg
Polskspråkiga författare
Personer från Radom
Födda 1530
Avlidna 1584
Män
Plaqueminekulturen

Plaqueminekulturen är det namn forskningen har givit en högbyggande arkeologisk kultur som blomstrade perioden 1200-1680 bland människor som huvudsakligen bebodde området i Mississippiflodens nedre dalgång, i dagens västra Mississippi och östra Louisiana. Plaqueminekulturen var samtida med Mississippikulturen och liknade denna. Forskningen anser att Plaqueminekulturen uppbars av förfäderna till natchezerna och taensaindianerna.

Uppkomst
Plaqueminekulturen föregicks av Coles Creek-kulturen och uppstod genom påverkan från Mississippikulturen.

Arkeologiska karaktäristika
Arkeologiskt skiljer sig Plaqueminekulturen från Mississippikulturen genom att den senare använde ostronskal som tempering vid keramikframställning. Plaqueminekulturen däremot temperade sin keramik med pulvriserad bränd lera, ibland uppblandad med ben, skal eller i vissa fäll väхtdelar. Det finns emellertid många fyndplatser där även tempering med ostronskal förekom, jämte lergodsdekorationer med Mississippimönster. 

Ett framträdande inslag i fyndplatser tillhörande Plaqueminekulturen är stora ceremoniella centra med en eller flera stora högar som vetter mot en öppen plats. Högarna är platta pyramidhögar byggda i flera etapper. Ibland finns en eller flera småhögar högst upp. Högarna är ofta byggda ovanpå ruinerna av ett hus eller tempel eller liknande byggnader. Tidigast var byggnaderna runda, men senare var de förmodligen fyrkantiga. De uppfördes i flätverk. Ibland har grunda gravar grävts in i högen. Oftast var dessa gravar avsedda för återbegravningar av kvarlevor ursprungligen begravda på annat håll.

Ackulturation

Mississippikulturen började spridas söderut längs Mississippiflodens dalgång redan på 1200-talet. Artefakter från Cahokia återfinns redan i Plaqueminekulturens första stadium. Keramikframställningstekniker, ceremoniella föremål och möjligen nya mönster för social stratifiering upptogs i Plaqueminekulturen. Genom en fortskridande ackulturation inskränktes Plaqueminekulturens utbredning och ersattes av Mississippikulturen efter 1350. Natchezer och taensaindianer förde Plaqueminekulturen vidare in i historisk tid. I övrigt uppstod en arkeologisk blandkultur Plaquemine-Mississippi vilken uppbars av förfäderna till de folk som i historisk tid har talat bland annat muskogeanska språk.

Högplatser

Rekonstruerade ceremoniella centra

Referenser

Arkeologiska kulturer
Nordamerikanska indianer
Red Bull Flugtag

Red Bull Flugtag (tyska för flygdag, flyguppvisning) är ett evenemang som anordnas av Red Bull där tävlarna konkurrerar i att flyga med hjälp av hemmabygda enheter. Vinnaren mäts, förutom på sträcka, även på genomförande och kreativitet.

Historia 

Formatet uppfanns ursprungligen i Selsey, en liten kuststad i södra England under namnet "Birdman Rally" 1971. Den första Red Bull Flugtag-tävlingen hölls 1992 i Wien. Sedan dess har fler än 40 Flugtag-tävlingar hållits runt om i världen.

Olyckor 
 Bukarest, 19 september 2010, bruten rumpa och skallfaktur.

Bilder

Referenser 

 Dags för fjärde upplagan av Red Bull Flugtag - Mynewsdesk

Evenemang
Flyg
Återkommande evenemang med premiär 1992
Mottagare av Webby Awards
Flugtag
Johan Henrik von Kochen

Johan Henrik von Kochen, född 21 oktober 1681 i Narva, död 5 mars 1758 på Nyborgs herrgård i Håtuna socken, var en svensk friherre och ämbetsman.

Kochen anställdes efter studier i Uppsala och utlandet 1705 som extraordinarie kanlist i fältkansliet och åtföljde därefter Karl XII ända fram till dennes död, från 1714 som sekreterare i utrikesdepartementet. 1709 sändes Kochen med brev från kungen till den fångne Piper, i kalabaliken i Bender blev han fången men snart åter utlöst. Efter Karls hemkomst verkar Kochen ha fungerat som hans förtrogne sekreterere. Under frihetstiden spelade von Kochen, som 1720 blev kansliråd och 1727 statssekreterare och hovkansler, en betydande roll och var 1734 påtänkt till lantmarskalk, vilket han dock avböjde. Han stod Arvid Horn synnerligen nära och påstods rent av leda denne men indrogs också i hans fall och avskedades 1739. Vid riksdagarna 1742/43 och 1746/47 tog Kochen livlig del i mössornas rådslag men framträdde senare ej mer i politiken. Den av von Kochen i Turkiet förda kanslidagboken utgavs i Karolinska krigares dagböcker (1908).

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska friherrar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Födda 1681
Avlidna 1758
Män
Personer från Narva
Deltagare i kalabaliken i Bender