kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anaxyrus fowleri

Anaxyrus fowleri är en groddjursart som först beskrevs av Hinckley 1882.  Den ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Arten är en medelstor padda med en kroppslängd mellan 5 och 9,5 cm. Ovansidan är brun, grå till olivgrön med mörka, svartkantade fläckar på ryggen. Varje fläck har tre eller flera hudvårtor. Längs mitten av ryggen löper en ljus strimma. Buken är vanligtvis vitaktig och nästan helt utan fläckar. Strupen är vit hos honor, mörk hos hanar.

Paddynglen är helt svarta, med undantag för svansens bleka undersida. Som mest blir de 10 till 14 mm långa.

Ekologi 
Paddan föredrar väldränerad sand- och grusmark som sanddyner, lövskogar på sandjord och klippiga områden. Den har även påträffats i vägrenar, på ängar, trädgårdar, vid bäckar och träsk. Den undviker alltför torra eller varma förhållanden genom att gräva ner sig. Inför vintersömnen gräver den också ner sig till ett djup av 15 till 30 cm. Den kan även utnyttja redan existerande håligheter. Vintersömnen kan bli mycket lång, i vissa delar (bland annat Connecticut) så lång som 7 månader.

Livslängden kan nå upp till 5 år för frilevande paddor.

Föda 
Arten lever av ett stort antal ryggradslösa djur, framför allt skalbaggar och myror. Den undviker dock daggmask.

Fortplantning 
Arten blir könsmogen mellan ett och tre års ålder.

Leken sker vanligen mellan maj och juni, och äger rum i öppna, grunda vatten. Äggen kläcks efter 2 till 6 dygn, och ynglen förvandlas efter ytterligare 30 till 40 dygn.

Utbredning 
Anaxyrus fowleri förekommer från södra Ontario i östra Kanada till det mesta av östra USA med undantag för norra New England och Florida.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Paddor
fowleri
Anaxyrus hemiophrys

Anaxyrus hemiophrys är en groddjursart som först beskrevs av Cope 1886.  Anaxyrus hemiophrys ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är med en längd av 37 till 75 mm en av de mindre paddorna. Över hela kroppen är små vårtor fördelade med oregelbunden form och fördelning. Utöver dessa vårtor har huden större rödaktiga knölar på grågrön till brun grund. Längs ryggraden sträcker sig vanligen en vitaktig strimma. Den nära besläktade nordliga paddan har en tydligare vit strimma. Undersidan har en vit till ljusgul färg och några gråa fläckar kan finnas. Denna padda har simhud mellan bakfötternas tår och en stor mörk knöl vid varje bakfot.

Utbredning 
Anaxyrus hemiophrys förekommer i centrala Kanada och centrala USA. Den når södra Northwest Territories, i väst centrala Alberta och centrala Montana, i syd South Dakota och kanske Nebraska samt i öst västra Minnesota. Habitatet varierar mellan prärien och andra gräsmarker samt parkliknande landskap med träd av poppelsläktet. Ofta hittas arten nära vattenansamlingar.

Ekologi 
Denna padda gräver sig ner i marken när den vilar. Den långa vintervilan sträcker sig från oktober till mars. Individerna är vanligen dagaktiva men under varma nätter kan den vara nattaktiv. Exemplar som känner sig hotade söker skydd i vattnet och de kan simma till ställen som ligger långt ifrån strandlinjen. Det vanliga lätet är ett upp till 5 sekunder långt skrik som upprepas efter 30 sekunder paus.

Fortplantningen sker mellan maj och juli. Hanarnas läte för lektiden kan redan höras vid lägsta lufttemperaturer av 5 °C. Parningen sker i grunda delar av insjöar, i pölar, i diken eller vid andra ställen som tillfällig täcks av vatten. Honan lägger en lång kedja av ägg som har en diameter av en millimeter. Grodynglen har en svart färg på ovansidan och en lite ljusare färg på undersidan. Vid framkanten av undersidan är huden genomskinlig.

Status 
I västra delen av utbredningsområdet blev torka vanligare och några våtmarker försvann. Nyetablerade oljeborrningar och utvinning av naturgas hotar lokala bestånd. Allmänt har Anaxyrus hemiophrys en stor population. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Paddor
hemiophrys
Groddjur i nearktiska regionen
Anaxyrus houstonensis

Anaxyrus houstonensis är en groddjursart som först beskrevs av Sanders 1953. Den är endemisk i Texas, USA. Den ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Vuxna exemplar är 51 till 83 mm långa och honor är lite större än hanar. Ovansidans grundfärg varierar mellan ljusbrun, grå, rödaktig och grå med violetta nyanser. På grundfärgen förekommer mörka fläckar i grön, brun eller svart. Fläckarna kan vara oregelbundna eller de bildar ett zigzag-mönster. De flesta exemplar har en ljus längsgående linje på ryggens mitt. Även på den ljusa undersidan finns några mörka fläckar och hanar har en mörk strupe.

Utbredningsområdet ligger i södra delen av Texas mellan Houston och Austin. Arten lever i tallskogar, i lövfällande skogar, i savanner med trädgrupper som domineras av ekar och i gräsmarker nära kusten. Fortplantningen sker mellan januari och juni i pölar, i dammar och i diken. Individerna är nattaktiva och de vilar på dagen i jordhålor eller i lövskiktet. Hanens höga parningsläte varar i 4 till 11 sekunder.

Beståndet hotas av landskapsförändringar när storstäderna utvecklas. Vid ökande trafik blir flera exemplar överkörda. När vandringsvägen blockeras minskar den genetiska mångfalden. Enligt uppskattningar från 2004 finns endast 2500 exemplar kvar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Paddor
houstonensis
Groddjur i nearktiska regionen
Anaxyrus kelloggi

Anaxyrus kelloggi är en groddjursart som först beskrevs av Taylor 1938.  Anaxyrus kelloggi ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Paddor
kelloggi
Anaxyrus mexicanus

Anaxyrus mexicanus är en groddjursart som först beskrevs av Brocchi 1879.  Anaxyrus mexicanus ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Paddor
mexicanus
Anaxyrus microscaphus

Anaxyrus microscaphus är en groddjursart som först beskrevs av Cope1867.  Anaxyrus microscaphus ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Kroppslängden ligger mellan 34 och 96 mm och honor är lite större än hanar. På den rosabruna, ljusbruna, gråa eller grågröna grundfärgen förekommer ljusa fläckar av varierande form. En ljus längsgående strimma på ryggens topp saknas. Undersidan är ännu ljusare förutom en mörk strupe hos hanar under parningstiden. Grodynglen har en ljusbrun eller ljus gråolive färg med mörka fläckar på svansen. De är upp till 56 mm långa.

Utbredning 
Denna padda förekommer i sydvästra USA i delstaterna Arizona, New Mexico, sydöstra Kalifornien, sydöstra Nevada och sydvästra Utah. Arten lever i kulliga områden och i bergstrakter mellan 365 och 1800 meter över havet. Individerna vistas nära vattendrag och andra vattenansamlingar i skogar med tallar och ekar, på jordbruksmark och i galleriskogar med arter av videsläktet och poppelsläktet.

Ekologi 
Parningstiden börjar i kulliga regioner i februari och i bergstrakter i mars eller april. Ibland hörs hanarnas parningsläte fram till juni eller juli. Honan lägger 3000 till 4000 ägg som fästas på löv, stjälkar och andra föremål i grunda delar av vattenansamlingen. Anaxyrus microscaphus och grodynglen jagas av olika ormar, fåglar och däggdjur. Som skydd avsöndrar paddan giftiga vätskor från körtlarna i huden. Enligt ett fåtal studier äter vuxna exemplar olika ryggradslösa djur.

Hot 
I områden där även Anaxyrus woodhousii förekommer kan hybrider uppstå. Därför minskar beståndet. Anaxyrus microscaphus är fortfarande vanlig förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Paddor
microscaphus
Anaxyrus nelsoni

Anaxyrus nelsoni är en groddjursart som först beskrevs av Leonhard Hess Stejneger 1893.  Den ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Ovansidan är gulorange till olivgrön med vårtor och svarta fläckar som kan flyta ihop till ett spräckligt mönster. Längs mitten har den en ljus längsstrimma. Buksidan är vitaktig med spridda, mörkare fläckar som tenderar att flyta ihop vid benen så att det ser ut som om paddan har byxor. Honorna är större, med en längd mellan 9 och 12 cm mot hanarnas 7,5 till 9 cm.

Ekologi 
Arten lever nära rinnande vatten. Den är nattaktiv, och jagar byten som insekter, spindlar och skorpioner längs stränderna och omgivande landområden. Den kan även samlas kring gatlyktor för att fånga insekter som dras till ljuset. Under dagen gömmer den sig i håligheter, lövhögar eller tät vegetation.

Arten blir vanligtvis inte mycket äldre än 4 till 5 år; högsta konstaterade åldern är dock 17 år.

Fortplantning 
Paddan blir könsmogen mellan två och tre års ålder. Lekperioden varar mellan mitten av februari till juli, och äger rum i öppna, vegetatonsfattiga vattenområden som långsamflytande bäckar eller källor. Dock bör vattensamlingen ha vegetation vid kanterna, som skydd för ägg och yngel. Honan lägger upp till 6 000 ägg i ett sammanhängande, ihoptvinnat band. Äggen kläcks efter en till två veckor, och ynglen förvandlas till fullbildade paddor efter ytterligare fyra till åtta veckor, beroende på vattentemperaturen. Till skillnad från många andra stjärtlösa groddjur är hanarna tystlåtna, och har endast ett kvittrande avvärjningsläte som används om någon annan hane försöker para sig med hanen.

Utbredning 
Arten förekommer endast i Oasis Valley i Nevada, USA på en 16 km lång sträcka längs Amargosa River och dess källor.

Status 
IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad, och populationen minskar. Främsta orsakerna är kraftiga regn (populationen är så pass liten att den är känslig för den variation av vattennivån detta kan medföra), kreatursdrift och användning av terrängfordon som påverkar habitatet, vattenregleringar, vattenföroreningar samt predation av införda arter som kräftor och oxgrodor.

Källor

Externa länkar 

Paddor
nelsoni
Anaxyrus punctatus

Anaxyrus punctatus är en groddjursart som först beskrevs av Baird och Girard 1852.  Den ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En tämligen liten padda med en kroppslängd mellan 3,7 och 7,5 cm. Huden, som är försedd med röda till brandgula vårtor, är olivgrön, rödbrun eller ljusgrå på ovansidan, och vit till beige på undersidan, som ibland kan ha svaga, mörka fläckar. Kroppen, inklusive huvudet är tillplattad, med spetsig nos, ögon med horisontell pupill, samt runda parotidkörtlar. Hanen känns igen på sin mörka strupe. De unga, nyligen förvandlade paddorna påminner om de vuxna djuren, men har tydligare fläckar och gula fotsulor.

Paddynglet är först svart med bronsfärgade fläckar på buken, men övergår som äldre till att bli svart med svagt, ljusspräckligt mönster. Albinistiska former förekommer.

Ekologi 
De vuxna paddorna finns framför allt vid vattendrag med klippbotten i för övrigt torra områden, som gräsmarker, torra skogar och öknar. Vid inaktivitet gömmer den sig under stenar, i klippskrevor eller i underjordiska utrymmen. De lever på olika ryggradslösa djur. Arten kan gå upp i bergen till nästan 2 000 m.

Livslängden är troligtvis inte längre än 6 år.

Fortplantning 
Fortplantningen sker i grunt, stillastående eller långsamrinnande vatten som klippiga bäckar och källor under våren, samt regnvattensamlingar i bergsökenområden under sommaren. Honan lägger i medeltal 1 500 ägg. Antalet kan emellertid växla kraftigt, från 30 till 5 000. Äggen läggs enstaka och inte, som hos många andra paddor, i strängar eller band. Ynglen förvandlas efter omkring 8 veckor.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar västra USA från Kalifornien, Nevada centrala Utah, Colorado och sydvästra Kansas via Arizona, New Mexico och västra Texas i USA till södra Baja California och Querétaro Arteaga i centrala Mexiko.

Källor

Externa länkar 

Paddor
punctatus
Anaxyrus retiformis

Anaxyrus retiformis är en groddjursart som först beskrevs av Sanders och Smith 1951.  Anaxyrus retiformis ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är bildat av de latinska orden retis (nätliknande) och forma (form/utseende).

Utseende 
Exemplaren är vanligen 40 till 59 mm långa och honor är allmänt större än hannar. Några exemplar blir 64 mm långa. Kroppens ovansida är gulgrön och den har flera mörka linjer som liknar tillsammans ett nät. Däremot saknas fläckar. Honor lägger ägg som är krämfärgade till gula. De läggs var för sig eller i ett kort band. Den nykläckta grodynglen har en gul färg med mörkare ställen. Hos äldre ungar är de mörka mönstren tydligare. Ögonen sitter på huvudets topp och strupen samt buken saknar färg.

Utbredning 
Anaxyrus retiformis förekommer i södra Arizona och i nordvästra Mexiko. Den lever i kulliga områden mellan 150 och 900 meter över havet. Habitatet utgörs av torra gräsmarker och buskskogar.

Ekologi 
Individerna stannar ibland upp till 10 månader i gömstället och de kommer fram efter regnfall. Äggen läggs i pölar, diken och vattenboxar för nötkreatur. Viloplatsen kan vara hålrum mellan rötter, vägdiken eller övergivna bon av gnagare. Under parningstiden bilar hannar grupper med 2 till 50 medlemmar och sjunger i kör. När honorna ansluter har flocken upp till 200 medlemmar. Parningen sker oftast i loppet av två dagar på land upp till 18 meter från närmaste strandlinje. Sedan bär honan sin hanne till vattnet.

Hot 
Flera exemplar fångas och säljs som sällskapsdjur. Arten kan bilda hybrider med Anaxyrus punctatus. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 
Bild på  Anaxyrus retiformis.

Paddor
retiformis
Groddjur i nearktiska regionen
Anaxyrus speciosus

Anaxyrus speciosus är en groddjursart som först beskrevs av Girard 1854.  Anaxyrus speciosus ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Paddor
speciosus
Anaxyrus terrestris

Anaxyrus terrestris är en groddjursart som först beskrevs av Pierre Joseph Bonnaterre 1789.  Anaxyrus terrestris ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Paddor
terrestris
Anaxyrus woodhousii

Anaxyrus woodhousii är en groddjursart som först beskrevs av Girard 1854.  Den ingår i släktet Anaxyrus och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 A. w. australis
 A. w. woodhousii

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Paddor
woodhousii
Bufo

Bufo är ett släkte av groddjur som ingår i familjen paddor (Bufonidae). 

Släktet Bufo omfattade länge enligt traditionell taxonomi ett stort antal paddarter (omkring 200–300) från olika delar av världen. Släktet användes också länge som ett papperskorgstaxon. Men under 2000-talet har många arter efter genetiska undersökningar flyttats till andra släkten. Enligt fylogenetisk systematik innehåller släktet Bufo ett antal paddarter från Europa, norra Afrika och Asien, däribland den vitt spridda vanlig padda (Bufo bufo). De flesta auktorer accepterar att beskrivningen av släktet är baserad på vanlig padda och en kladistisk analys av Frost et al. 2006 begränsade släktnamnet Bufo till paddor som tillhörde den så kallade Bufo bufo-gruppen (innebärande vanlig padda och med denna besläktade arter) och gav flera tidigare undersläkten inom Bufo i dess traditionella mening status som egna släkten, till exempel Anaxyrus och Bufotes. På grund av kunskapsbrist lämnade Frost et al. dock för vetenskapen flera ej väl kända arters taxonomi outredd. Dessa arter behandlas antingen som Bufo sensu lato av praktiska skäl (Bufo i fylogenetisk meningen blir då Bufo sensu stricto) eller ses som ej tilldelade ett släkte. Släktets systematik är därför ännu under diskussion. På 2020-talet har särskilt flera studier av paddor från den östra palearktiska regionen presenterats och resulterat i beskrivningen av några nya arter. Statusen för vissa populationer är omdiskuterad. Till exempel betraktar Internationella naturvårdsunionen (IUCN) i sin rödlistning Bufo torrenticola som en art men torrenticola kan också betraktas som en underart till Bufo japonicus som vardagligt kallas japansk padda (en studie från 2022 menade att Bufo praetextatus bör föredras som vetenskapligt namn framför Bufo japonicus på japansk padda, eftersom Bufo praetextatus är ett äldre tillgängligt namn för arten.

Arter 
Databasen Amphibian Species of the World listade 24 arter som tillhörande släktet Bufo år 2023:

Bufo ailaoanus Kou, 1984
Bufo andrewsi Schmidt, 1925
Bufo aspinius (Rao och Yang, 1994)
Bufo bankorensis Barbour, 1908
Bufo bufo (Linnaeus, 1758) - vanlig padda
Bufo cryptotympanicus Liu och Hu, 1962
Bufo eichwaldi Litvinchuk, Borkin, Skorinov och Rosanov, 2008
Bufo exiguus Qi, Lyu, Song, Wei, Zhong och Wang, 2023
Bufo formosus Boulenger, 1883
Bufo gargarizans Cantor, 1842
Bufo luchunnicus (Yang och Rao, 2008)
Bufo menglianus (Yang, 2008)
Bufo minshanicus Stejneger, 1926
Bufo pageoti Bourret, 1937
Bufo praetextatus Boie, 1826 - japansk padda (Bufo japonicus)
Bufo sachalinensis Nikolskii, 1905
Bufo spinosus Daudin, 1803
Bufo stejnegeri Schmidt, 1931
Bufo tibetanus Zarevskii, 1926 "1925"
Bufo tuberculatus Zarevskij, 1926
Bufo tuberospinius (Yang, Liu och Rao, 1996)
Bufo verrucosissimus (Pallas, 1814)
Bufo yongdeensis (Rao, Liu, Ma och Zhu, 2022 "2020")
Bufo yunlingensis Rao, Hui, Zhu och Ma, 2022 "2020"

Noter: Bufo torrenticola listas som en art av IUCN.

Se även 
:Kategori:Bufo

Kategorin innehåller dottertaxa till Bufo, i alfabetisk ordning. Även tidigare dottertaxa, som i nyare systematik är synonymer, finns i kategorin.

Referenser

Externa länkar 

Paddor
Sclerophrys arabica

Sclerophrys arabica är en groddjursart som beskrevs av Lucas Friedrich Julius Dominikus von Heyden 1827. Sclerophrys arabica ingår i släktet Sclerophrys, och familjen paddor (Bufonidae).

Den har påträffats i Oman, Saudiarabien, Förenade arabemiraten och Jemen. Dess naturliga livsmiljö är tropiska och subtropiska busklandskap, åar, åar som tidvis torkar ut, sötvattenkällor, trädgårdar på landet, städer, dammar och bevattnad mark.

Källor

Externa länkar 

Paddor
arabicus
Bufo atukoralei

Bufo atukoralei är en groddjursart som beskrevs av Charles Mitchill Bogert och Senanayake 1966. Bufo atukoralei ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
atukoralei
Duttaphrynus beddomii

Duttaphrynus beddomii är en art i familjen paddor (Bufonidae) som är endemisk för Västra Ghats i Indien. Det är en sällsynt art som lever i tropiska fuktiga bergsskogar och bara är känd från tre områden (Kudremukh, Ponmudi och Kalakad) i södra Västra Ghats. Duttaphrynus beddomii är rödlistad som starkt hotad av IUCN.

Källor

Externa länkar 

Paddor
beddomii
Bufo brevirostris

Bufo brevirostris är en groddjursart som beskrevs av Rao 1937. Bufo brevirostris ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
brevirostris
Bufo dhufarensis

Bufo dhufarensis är en groddjursart som beskrevs av Parker 1931. Bufo dhufarensis ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
dhufarensis
Bufo dodsoni

Bufo dodsoni är en groddjursart som beskrevs av George Albert Boulenger 1895. Bufo dodsoni ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
dodsoni
Bufo hololius

Bufo hololius är en groddjursart som beskrevs av Günther 1876. Bufo hololius ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
hololius
Duttaphrynus kotagamai

Duttaphrynus kotagamai är en groddjursart i släktet Duttaphrynus inom familjen paddor (Bufonidae). Arten är endemisk för Sri Lanka. Den lever i tropiska fuktiga bergsskogar och är en ovanlig art som tros vara känslig för habitatstörningar. Den är rödlistad av IUCN som starkt hotad.

Källor

Externa länkar 

Paddor
kotagamai
Bufo koynayensis

Bufo koynayensis är en groddjursart som beskrevs av Soman 1963. Bufo koynayensis ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
koynayensis
Langsforffia

Langsdorffia ett till familjen Balanophoraceae hörande växtsläkte, hemmahörande i tropiska Amerika från Mexiko till södra Brasilien.

Bland dess arter märks Langsdorffia pogæa, en på rötter av palmer och fikonträd förekommande parasitväxt av röd eller gul färg med 2–4 centimeter tjock blomställning. I grundvävnaden finns ett vaxartat ämne balanophorin, i så betydande mängd att stamstycket kan antändas och därvis brinna med lysande låga. I Colombia säljs dessa på torgen och används som ljus.

Källor 
 

Spermatophyta
Bufo olivaceus

Bufo olivaceus är en groddjursart som beskrevs av Blanford 1874. Bufo olivaceus ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
olivaceus
Bufo parietalis

Bufo parietalis är en groddjursart som beskrevs av George Albert Boulenger 1882. Bufo parietalis ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
parietalis
Bufo pentoni

Bufo pentoni är en groddjursart som beskrevs av Anderson 1893. Bufo pentoni ingår i släktet Bufo och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
pentoni
Bufo scaber

Bufo scaber är en groddjursart som beskrevs av Schneider 1799. Bufo scaber ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
scaber
Bufo scorteccii

Bufo scorteccii är en groddjursart som beskrevs av Balletto och Maria Adelaide Cherchi 1970. Bufo scorteccii ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
scorteccii
Bufo silentvalleyensis

Bufo silentvalleyensis är en groddjursart som beskrevs av Pillai 1981. Bufo silentvalleyensis ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
silentvalleyensis
Bufo stejnegeri

Bufo stejnegeri är en groddjursart som beskrevs av Schmidt 1931. Bufo stejnegeri ingår i släktet Bufo och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
stejnegeri
Bufo stomaticus

Bufo stomaticus är en groddjursart som beskrevs av Christian Frederik Lütken 1864. Bufo stomaticus ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
stomaticus
Bufo stuarti

Bufo stuarti är en groddjursart som beskrevs av Smith 1929. Bufo stuarti ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
stuarti
Bufo sumatranus

Bufo sumatranus är en groddjursart som beskrevs av Peters 1871. Bufo sumatranus ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
sumatranus
Bufo tihamicus

Bufo tihamicus är en groddjursart som beskrevs av Balletto och Maria Adelaide Cherchi 1973. Bufo tihamicus ingår i släktet Bufo och familjen paddor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
tihamicus
Bufo valhallae

Bufo valhallae är en groddjursart som beskrevs av Edmund Meade-Waldo 1909. Bufo valhallae ingår i släktet Bufo och familjen paddor. Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Paddor
valhallae