kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aelius Donatus

Aelius Donatus levde på 300-talet och var en romersk grammatiker och lärare i retorik. Det enda faktum som är känt om hans liv är att han var lärare till Hieronymus.

Donatus var författare till en grammatik i två delar: Ars minor, även kallad ”den mindre donaten” och Ars major, ”den större donaten”. Den mindre donaten, som var en elementarbok, blev mycket spridd under medeltiden och användes även in i nyare tid. Donaterna trycktes på 1400-talet som blockböcker.

Han har också författat en, delvis ofullständig, kommentar till dramatikern Terentius, sammanställd från andra kommentarer, men förmodligen inte i sin ursprungliga form.

Donatus var en förespråkare av ett tidigt system av interpunktion, bestående av punkter placerade i tre successivt högre positioner för att indikera successivt längre pauser, vilket ungefär motsvarar de moderna kommatecken, kolon och punkt. Detta system användes fram till 600-talet, då ett mer förfinat system grundat av Isidor av Sevilla kom i användning.

Aelius Donatus ska inte förväxlas med Tiberius Claudius Donatus, också författare till en kommentar (tolkning) till Aeneiden, som levde omkring 50 år senare.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Externa länkar
The Ars Minor online
The Ars Major online
 Latin texts of some of Aelius Donatus, including the Ars Minor and all the parts of the Ars Major
 The commentary on Terence online
Corpus Grammaticorum Latinorum: complete texts and full bibliography

Födda 300-talet
Män
Romerska författare
Avlidna okänt år
Svensk Byggtjänst

AB Svensk Byggtjänst är ett informationsföretag för bygg- och fastighetssektorn, grundat 1934. Företaget tillhandahåller artiklar och dokumentarkiv, säljer litteratur samt ger ut bland annat Byggkatalogen och AMA. Målsättningen är samordning, information och kunskap.

Svensk Byggtjänsts affärsidé är "att sälja information och kunskap om aktuell teknik och regelverk samt utveckla verktyg och mötesplatser som skapar effektivitet och lönsamhet i byggsverige".

Förlagsverksamhet 

Svensk Byggtjänst har en egen förlagsverksamhet där bland annat AMA-boken ges ut sen 1950. En stor del av böckerna är utgivna av Svensk Byggtjänst själva, men företaget ger även ut böcker av andra förlag, myndigheter och intresseorganisationer.

Historik 
Arkitekten Moje Bergström tog initiativet att starta Svensk Byggtjänst 2 augusti 1934 med syfte att förbättra byggstandarden i Sverige. Svensk Byggtjänst förmedlade sin verksamhet utåt med en materialutställning 1934 som sedan fortsatte fram till 80-talet. 1950 släpptes Bygg AMA och Byggkatalogen som då bestod av 450 sidor av byggmaterial som företag runt om i Sverige betalade för att vara med i.

Referenser

Intresseorganisationer i Sverige
Företag bildade 1934
Thunderking

Thunderking, ibland skrivet som Thunder King och på internetforum ibland förkortat TK:s, var en typ av fyrverkeripjäs som ursprungligen kom från Kina. Den är sedan 1 februari 1997 förbjuden i Sverige.

Effekt

Thunderking var en typ av airbomb och bestod av ett ensamt rör på en plastfot. Inuti fylldes bottnen med svartkrut tillräckligt för att slunga iväg skottet vid antändning. Själva skottet är det intressanta i pjäsen och bestod av en cylinderformad papphylsa som var pluggad i övre delen. I den nedre delen som exponerades för svartkrutet, och som antändes vid ivägslungning, fanns ett pulver som lyste grönt vid uppstigandet av skottet. En stubin mynnade in genom en plugg och in till den flashbaserade tändsatsen som sägs ha legat på 4 gram. På utsidan fanns en stubin som ledde in till ett hål en liten bit ovanför plastfoten och in till svartkrutet i pjäsen.

Detta resulterade i ett skott som sköts upp med en grön svans och exploderade på 20–25 meters höjd i en jättehög knall.

Skotten kom i lådor, försedda med plastfilm runt om, med 1x6 stycken i.

Namngivning

Originalpjäsen var svart och hade vit text som löd "THUNDERKING FIREWORK" följt av kinesiska tecken.

Förbudet

1997 förbjöds pjäsen i Sverige efter klagomål av hundägare och anti-smällarekampanjer. Liknande pjäser gick dock att finna i några år därefter, med viss modifikation och som inte small lika högt. Detta suddades ut 1 januari 2003 efter att man förbjudit den klassiska smällaren.

Efterspelet

Fyrverkeriföretaget Krevad sålde efter förbudet så kallade airbombs, som hade en blå utsida, men med samma syfte som thunderking, dvs att smälla, men med skillnaden att de gick bakom lagen eftersom man påstod att pjäsen utsände ljus. Något som stämde, men inte mer ljus än ljuset från den flashbaserade knallsatsen i thunderkingen. Detta kryphål gjorde att dessa fick fortsätta säljas till Krevad la ner sitt företag 2009. Denna pjäs hade, till skillnad från thunderkingsen, ingen grön svans vid uppskjutet och knallsatsens massa var mindre.

Att thunderkingsen var populära råder det ingen tvekan om och några år efter förbudet började Fyrverkerimästarna/Hanssons Fyrverkerier saluföra "Thunderkings" men med lite modifikation i texten till "KING OF THUNDER". Tidigare också "THUNDER KING", men ett namnbyte har skett, antagligen på grund av påtryckningar då folk ofta förväxlar denna pjäs med originalet. Dessa såg exakt ut som de gamla, både på själva pjäsen och lådan de såldes i. Produkten är dock inte densamma. Skottet har förvisso den klassiska gröna kometen vid uppskjutet och skottet smäller, men innehåller stjärnor, även om dessa är få i jämförelse med en generell airbomb.

Källor

Noter 

Pyroteknik
George Ratcliffe Woodward

George Ratcliffe Woodward, född 27 december 1848, död 3 mars 1934, var en anglikansk präst som skrev religiös poesi och översatte texter av äldre författare. 

De flesta texter skrev han för att passa traditionella melodier från renässansen. En del arrangerade han själv men samarbetade också med tonsättaren Charles Wood. År 1910 publicerade han Piae Cantiones: A Collection of Church & School Song, chiefly Ancient Swedish, originally published in A.D. 1582 by Theodoric Petri of Nyland, en utgåva på engelska av Piæ Cantiones.

Referenser 

Födda 1848
Avlidna 1934
Män
Thomas Helmore

Thomas Helmore, född 7 maj 1811 i Kidderminster, Worcestershire, död 6 juli 1890 i Westminster, London, var en brittisk körledare, musikskribent och psalmförfattare. Tillsammans med John Mason Neale gav han ut översättningar av sånger ur Piæ Cantiones.

Referenser

Noter

Engelska psalmförfattare
Brittiska dirigenter
Födda 1811
Avlidna 1890
Män
Personer från Worcestershire
Alumner från Magdalen College, Oxford
Ljudtak

Ljudtak kallas den träbaldakin som finns ovanför predikstolarna.

Under den katolska tiden var det inte så viktigt att församlingen hörde vad prästerna sa, eftersom texterna var på latin. I och med reformationen fick prästens predikan en helt annan betydelse. Nu skulle Herrens ord höras och förstås. De tidiga enkla pulpeterna ersattes av större predikstolar, som flyttades fram, närmare kyrkobesökarna. För att predikotexten inte skulle förirra sig upp i kyrkovalvet byggdes ett tak (ljudtak) över den så kallade ”korgen”.

Källor
 Populär Historia 10/2006 
 Nordisk familjebok
 Nationalencyklopedin
 Wilhelmsson, K – Svenska Kyrkan I Landskrona

Externa länkar

Kyrklig interiör
Inredning
Akustik
Jag älskar dig, jag älskar dig

Jag älskar dig, jag älskar dig () är en fransk science fiction-film från 1968 i regi av Alain Resnais. Den handlar om en man som ställer upp som försöksperson i ett experiment med tidsresor, och därigenom upplever situationer ur en tidigare kärlekshistoria i slumpartad ordning. Filmen var uttagen till huvudtävlan vid Filmfestivalen i Cannes 1968, som dock ställdes in det året på grund av majrevolten.

Medverkande
 Claude Rich som Claude Ridder
 Anouk Ferjac som Wiana Lust
 Olga Georges-Picot som Catrine
 Bernard Fresson som Bernard Hannecart
 Claire Duhamel som Jane Swolfs
 Irène Tunc som Marcelle Hannecart
 Vania Vilers som föraren
 Van Doude som Jan Rouffer
 Dominique Rozan som Dr. Haesserts
 Alain Robbe-Grillet som en redaktör
 Jean Martin som en redaktionsansvarig

Källor

Filmer 1968
Filmer i regi av Alain Resnais
Franska science fiction-filmer
Franska romantikfilmer
Franskspråkiga filmer
Tidsresor på film
Pontiacs krig

Pontiacs krig ägde rum 1763–1764, efter att Kanada och Mellanvästern avträtts av Frankrike till Storbritannien, som ett resultat av fransk-indianska kriget.

Krigsorsaker
Kriget påbörjades av ett nätverk av nordamerikanska ursprungsbefolkningar i Mellanvästern vilka var missnöjda med den brittiska politiken efter fransk-indianska krigets slut. Målet var att driva bort de brittiska trupperna och de amerikanska bosättarna från området. Kriget är uppkallat efter Pontiac, en militär ledare bland Odaawaa, en nation inom ursprungsbefolkningen.

Resultat
Kriget började i maj 1763 när den indianska befolkningen anföll ett antal brittiska fort och amerikanska bosättningar. Åtta fort förstördes och hundratals bosättare blev dödade eller tillfångatagna; många flydde också från området. Stridigheterna upphörde när brittiska arméexpeditioner trängt in landet 1764, något som ledde till förhandlingar vilka varade i två år. Indianerna misslyckades med att driva iväg bosättarna, men upproret medförde att den brittiska regeringens indianpolitik förändrades vilket dock i sin tur var en av anledningarna till att det amerikanska frihetskriget bröt ut.

Referenser

Nordamerikanska indianer
Brittiska krig
Amerikanska krig
Indiankrigen
Krigsåret 1763
Krigsåret 1764
Krig under 1760-talet
Fördraget i Fort Stanwix 1768

Fördraget i Fort Stanwix 1768 slöts mellan Storbritannien och Irokesförbundet inom ramen för Covenant Chain.

Innehåll
Genom fördraget avträdde Irokesförbundet mark som låg väster om den brittiska proklamationslinjen 1763. Som ersättning för den avträdda marken erhöll Irokesförbundet varor och penningar motsvarnade £10,460 7s. 3d. Fördraget reglerade också äganderättsanspråken mellan irokeserna och William Penns arvingar, som ägde Pennsylvania.

Motstridiga anspråk
Det mesta av den mark som Irokesförbundet avstod, kontrollerades inte längre av dem utan av shawneer och lenaper. Dessa var närvarande vid fördragsförhandlingarna men de tillhörde inte undertecknarna, de godkände inte heller att irokeserna sålde deras hemland och fick ingen del av köpeskillingen.

Konsekvenser
Den brittiska regeringen hade hoppats att fördraget skulle skapa lugn i Mellanvästern efter Pontiacs krig. Men genom att irokeserna sålde mark de inte ägde och tvingade de verkliga ägarna, shawneer och lenaper, att för stunden gå med på detta, så skapades bara förutsättningar för nästa konflikt vilken skulle mynna ut i Lord Dunmores krig.

Referenser

Se även
Shawnee

Nordamerikanska indianer
Indiankrigen
Politikåret 1768
Pennsylvanias historia
Artistklubben

Artistklubben är ett opublicerat drama av Anne Charlotte Leffler, skrivet 1882. Manuskriptet till dramat finns bevarat i två olika versioner i Kungliga biblioteket i Stockholm.

Handlingen 
En ung fru sitter och funderar på vad hon ska roa sig med på kvällen då hon får besök av sin vän Gurli Åberg (spelad av skådespelaren med samma namn). Åberg berättar att hon blivit invald i Artistklubben och att de ska gå på årsfesten samma kväll. Svägerskan i huset ogillar att frun umgås med en skådespelare. Mannen i huset vill på inga villkor gå in i Artistklubben eftersom där är så tråkigt. Åberg övertalar frun om att gå dit eftersom hon där ska få träffa en ung, stilig skådespelare. När till slut aktör Hamrin blandar sig i låter sig sällskapet övertygas om att allesamman gå till klubben.

Källor

Fotnoter 

1882 i Sverige
Teateråret 1882
Kultur i Stockholm
Svenska teaterpjäser
Verk 1882
Anne Charlotte Leffler
Anthonie Palamedesz.

Anthonie Palamedesz., född  1600 eller 1601 i Delft, död 1673 i Amsterdam under ett tillfälligt besök, var en nederländsk konstnär.

Palamedesz. var främst interiör- och sällskapsmålare, närmast beroende av Pieter Codde. Han tillhörde den skola av genremålare som utbildades under inflytande av Frans och Dirk Hals. Han var verksam i Delft, där han som porträttmålare efterföljde Michiel Janszoon van Miereveld. Han interiörer (med små figurer) uppvisar oftast fint ljusdunkel. Typiska bilder är Rökande soldater (Nationalmuseum) och Soldater i en vaktstuga (Kunstmuseet, Köpenhamn). Hans bror Palamedes Palamedesz målade soldatscener, i synnerhet exteriörer, bilder från lägerlivet med mera.

Ett sällskapsstycke av honom finns på Hallwylska museet.

Källor

Externa länkar 
 
 

Nederländska målare under 1600-talet
Personer från Delft
Representerade vid Nationalmuseum
Födda 1600-talet
Avlidna 1673
Män
Björn Clarin

Björn Clarin, född 15 december 1936 på Gårda i Örgryte församling, död 17 juli 2017 i Trysil, Norge var  en svensk informatör, skribent, kompositör, textförfattare, grammofon- och TV-producent.

Clarin studerade vid Hvitfeldtska läroverket i Göteborg och medverkade med manus till skoltidningar och Konstföreningens kabaréer. Han TV-debuterade tillsammans med bland annat Dag Stålsjö och Per-Erik Bergendahl i ett lokalsänt underhållningsprogram nyårsafton 1956.

Han studerade nordiska språk, litteraturhistoria, teoretisk och praktisk filosofi vid Filosofiska fakulteten och var redaktör för dess tidning Götheborgske Spionen 1960.
Han medverkade också i olika uppsättningar vid Göteborgs Studentteater och som manusförfattare och aktör i flera spex, samt i Göteborgs första studentrevy Tittskåpet.

Barnunderhållning 
Clarin svarade tillsammans med K G Larsson för medverkan, manus och visor till serien 
Kapten Bäckdahl med Humle och Dumle som började sändas den 5 december 1958, 
och som sedan fick uppföljare fram till början av 1990-talet.

Han var också programledare i ett flertal barnprogramserier i SVT och för TRU och stod för manus, visor och medverkan tillsammans med skådespelerskan och sångerskan Evabritt Strandberg i serien Misse o Moje för Sveriges magasin. 

Clarin har skrivit för Svenska Teatern, Stockholms Barnteater, Helsingborgs Stadsteater, Göteborgs Parkteater, dockteaterensemblen Jokergruppen, barnteatern på Röhsska, samt svarade för musiken till barnrevyn Var är min cirkus? på Göteborgs Stadsteater 1973.

Clarin har även svarat för texter och musik till ett antal böcker, bland annat Storebror och Lillasyster hos tomtarna tillsammans med Eva och Dag Stålsjö, skriven 1961 och utgiven 1994.

Revyskribent, TV- och grammofonproducent 
Clarin har gjort produktioner för Sveriges Television och skrivit text och musik för Kar de Mummas revy på Folkan i Stockholm och Hagges revy på Lisebergsteatern i Göteborg. Han svarade också för vistexterna i föreställningen Fransk varieté: Ben Barka - en mardröm för de Gaulle, som gavs på Pistolteatern i Stockholm 1966.

Tillsammans med Sven-Eric Dahlberg har han producerat CD-serien Vårt hjärtas musik och tonsatt ett 60-tal av Harry Martinsons naturlyriska dikter, varav drygt hälften spelats in på en dubbel-LP med Evabritt Strandberg under titeln Drivved älskar jag. Han har också utgivit sviten Uppenbarelse med naturlyrik av Harry Martinson.

Till 100-årsjubileet av Lasse Dahlquists födelse 2010 sammanställde Clarin Dahlquists produktion som grammofonartist, kompositör och textförfattare i en musikbox omfattande 14 CD-skivor.

Utmärkelser 
Mottagare av Pekka Langers Sveriges Yngre Lekares Föreningsdiplom 1956. 
Tilldelad Statens Konstnärsstipendium 1968 och 1974.
Svenska Kompositörer av populärmusik SKAP:s Fred Winter-stipendiat 1973. 
Mottagare av Lerums Kommuns Kulturpris 2004.
Vald till Årets Kal 2008 - 2011.

Referenser

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska TV-producenter
Födda 1936
Avlidna 2017
Män
Musiker från Göteborg
Tobias Lindholm

Tobias Lindholm, född 1977, är en dansk manusförfattare och filmregissör. Han gick ut Den Danske Filmskoles manuslinje 2007. Sedan 2006 har han skrivit manus för film och TV, bland annat som medförfattare till TV-serien Borgen. År 2010 hade han framgång dels som manusförfattare åt Thomas Vinterbergs långfilm Submarino, som tilldelades Nordiska rådets filmpris, dels med sin egen debut som regissör, fängelsedramat R – slå först, slå hårdast, vinnare av Bodilpriset för bästa danska film. År 2012 kom hans andra långfilm som regissör, Kapringen. Samma år var han återigen aktuell med manus åt en Vinterberg-film, Jakten, för vilken Mads Mikkelsen utsågs till bästa manliga skådespelare vid filmfestivalen i Cannes 2012.

Filmer i urval
 R – slå först, slå hårdast (2010) - manus och regi
 Submarino (2010) - manus
 Borgen (2010-2011) - manus
 Jakten (2012) - manus
 Kapringen (2012) - manus och regi
 I lodjurets timma (2013) - manus
 9. april (2015) - manus
 Kollektivet (2015) - manus
 Krigen (2015) - manus och regi

Utmärkelser

Källor

Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Födda 1977
Levande personer
Män
Tobaksfria dagen

Tobaksfria dagen är en internationell kampanjdag mot rökning och passiv rökning på initiativ av Världshälsoorganisationen. Dagen utropades 1987 av Världshälsoorganisationen och uppmärksammas i många länder och infaller den 31 maj.

Referenser

Se även
Rökförbud
Tobaksfria veckan

Temadagar i maj
Tobak
Antidrogkampanjer
Folkomröstningar i Schweiz 2010

Folkomröstningar i Schweiz 2010 var sex till antalet. I mars hölls tre stycken, om pensionsfonder, djurskydd och tillägg till grundlagen. I oktober hölls en om arbetslöshetsbidrag. Och i november hölls två om utvisning av utländska kriminella samt kantonskatt.

Arbetslöshetsbidraget
Omröstningen hölls den 26 september och gällde frågan om arbetslöshetsunderstödet. Mitten- och högerpartierna var för en omskriven lag, medan de mer vänsterinriktade partierna var emot. Resultatet blev att 53,4 procent röstade för en omskrivning av lagen.

Referenser

Folkomröstningar 2010
Folkomröstningar i Schweiz
2010 i Schweiz
Samuel E. Smith

Samuel Emerson Smith, född 12 mars 1788 i Hollis, New Hampshire, död 3 mars 1860 i Wiscasset, Maine, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Maines guvernör 1831–1834.

Smith utexaminerades 1808 från Harvard, studerade juridik och inledde sedan sin karriär som advokat i Wiscasset. Senare arbetade han som domare.

Smith efterträdde 1831 Jonathan G. Hunton som guvernör och efterträddes 1834 av Robert P. Dunlap. Under Smiths ämbetsperiod som guvernör flyttade Maines lagstiftande församling från Portland till den nya huvudstaden Augusta. Samma år, 1832, gifte han sig med Louisa Sophia Fuller. Paret fick nio söner. Efter tiden som guvernör innehade Smith ännu en domarbefattning mellan 1835 och 1837.

Referenser

Guvernörer i Maine
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Hillsborough County, New Hampshire
Födda 1788
Avlidna 1860
Män
Alumner från Harvard University
Filip av Sverige

Filip av Sverige kan avse:

Filip (kung) –  kung av Sverige cirka 1100-1118, död 1118
Filip Eriksson (erikska ätten) – anses vara yngste son till kung Erik den helige född 1140-talet, död efter 1200 
Filip Knutsson (Erikska ätten) – prins död 1251, son till kung Knut Långe
Veikko Karvonen

Veikko Leo Karvonen, född 5 januari 1926 i Sakkola, död 1 augusti 2007 i Åbo, var en finländsk friidrottare.

Karvonen blev olympisk bronsmedaljör på maraton vid sommarspelen 1956 i Melbourne.

Källor

Noter 

Födda 1926
Finländska maratonlöpare
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Finland
Män
Avlidna 2007
Europamästare i maraton
Personer från Karelen
Finländska idrottare under 1900-talet
Kakara Ibis pyramid

Kakara Ibis pyramid är en pyramid av kalksten i Sakkara i Egypten cirka 20 kilometer söder om centrala Kairo. Den byggdes för farao Kakara Ibi under Egyptens åttonde dynasti (Första mellantiden) omkring 2130 f.Kr. och är den sista pyramid som byggdes i Sakkara. Av pyramiden återstår idag enbart 3 meter höga ruiner; pyramiden var ursprungligen cirka 21 meter hög med en bas av 31,5 meter.

Se även 
 Lista över pyramider i Egypten

Referenser 
Noter

Egyptens pyramider
Sevärdheter i Egypten
Gösta Wessel

Nils Gösta Wessel, född 1 juni 1944, är en svensk målare.

Han är son till överläkaren Nils Wessel och sjuksköterskan Kristina Johansson. Efter studentexamen 1963 arbetade han bland annat som vaktmästare vid Lunds lasarett. Vid sidan av sitt arbete bedrev han självstudier inom konst och debuterade med en separatutställning på Galleri HS i Lund 1966 och medverkade i ett flertal grupp- och samlingsutställningar 1965–1970. Han fortsatte därefter sina konststudier vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1970–1975. Han var professor på Konstfack 1990-2003. Wessel är representerad vid bland annat Moderna museet i Stockholm.

Offentliga verk i urval
Konstnärlig utsmyckning av  Tunnelbanestation Mörby centrum, 1978 (tillsammans med Karin Ek), komplettering, klinker, 1999
Konstnärlig utsmyckning på Tunnelbanestation Axelsberg, 1980 (tillsammans med Leif Bolter, Veine Johansson och Inga Modén)
Konstnärlig utsmyckning på Södra station i Stockholm 1988
Gula bågar, på valvet vid avfarten mot Nynäshamn på Södra länken i Stockholm, 2004 
Skulptur framför Astra Zenecas kontorshus i Södertälje, 2005

Källor
Om Gösta Wessel på sl.se
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 635, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar

Gösta Wessels webbplats

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Födda 1944
Levande personer
Män
Elof Larsson

Erik Elof Larsson, född 28 januari 1917 i Rengsjö församling, Gävleborgs län, död 3 juni 1981 i Söderhamn, var en svensk tidningsman och socialdemokratisk kommunalpolitiker.
 
Efter studier vid Brunnsviks folkhögskola 1945–47 var Larsson anställd vid Midnäs Industri AB i Rengsjö 1934–45, Hälsinglands Folkblad 1946, Söderhamns-Kuriren 1948, redaktionssekreterare där från 1952 och ansvarig utgivare från 1965. 

Larsson var styrelseordförande i Söderhamns stadsbibliotek från 1967 (ledamot 1960), ledamot av skolstyrelsen från 1958 och av hamndirektionen från 1959.

Källor

Erik Elof Larsson på gravar.se

Svenska socialdemokrater
Svenska redaktörer
Svenska kommunalpolitiker
Personer i Söderhamns historia
Personer från Rengsjö socken
Födda 1917
Avlidna 1981
Män
Salomon van Ruysdael

Salomon van Ruysdael, född mellan 1600 och 1603 i Naarden, död 1670 i Haarlem, var en nederländsk konstnär. Han var farbror till Jacob Isaakszoon van Ruysdael.

Ruysdaels lärare är okänd, men han influerades av Esaias van de Velde, Pieter de Molyn och Jan van Goyen. Från 1616 verkade han i Haarlem, men hämtade sina motiv från vitt skilda delar av Holland. Ruysdael målade främst landskap, mariner och stilleben.

Källor 
 Holländska mästare i svensk ägo, Nationalmusei utstälningskatalog 309, 1967

Externa länkar 
 
 

Nederländska målare under 1600-talet
Personer från Naarden
Födda 1600-talet
Avlidna 1670
Män
Stamknöl

Stamknöl är en hos vissa växter förekommande underjordisk del av en stam som innehåller stärkelse. Stamknölen är en näringsdepå som kan skjuta groddar vid asexuell fortplantning. Vissa stamknölar används som livsmedel, framför allt potatis, men även till exempel stamknölar från jordärtskocka och sötpotatis. Även näckrosväxter har stamknölar, vilka äts av bland annat älgar.

Se även 
 Jordstam (rhizom)
 Rotknöl

Källor 

Botanik