kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bandicota bengalensis

Bandicota bengalensis är en däggdjursart som först beskrevs av Gray och Thomas Hardwicke 1833.  Bandicota bengalensis ingår i släktet bandicootråttor, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Beroende på utbredning når arten en kroppslängd (huvud och bål) 75 till 254 mm, en svanslängd av 44 till 188 mm och en vikt upp till 400 g. Den har 19 till 43 mm långa bakfötter och 21 till 24 mm långa öron. Bandicota bengalensis kännetecknas av en robust kropp och en avrundad nos. Jämförd med Bandicota savilei har den en mera uppåt riktad nos och blekare framtänder som är framåt riktade. Pälsen grundfärg på ovansidan är gråbrun med många svarta hår inblandade. Undersidan är täckt av ljusgrå päls med ljusbruna eller vita hårspetsar. Artens svans är enfärgad mörk. Honor kan ha 7 till 17 par spenar.

Utbredning och habitat 
Denna gnagare förekommer i södra och sydöstra Asien. Utbredningsområdet sträcker sig från Pakistan och Nepal till Myanmar och västra Thailand samt söderut till Sri Lanka. Dessutom introducerades arten på Malackahalvön, Sumatra och Java. I södra Himalaya når Bandicota bengalensis 3500 meter över havet. Artens ursprungliga habitat är fuktiga skogar och träskmarker. Den uppsöker gärna jordbruksmark och är även vanlig i människans samhällen.

Ekologi 
Djuret är allätare och har bland annat grödor, risplantor, insekter, blötdjur och kräftdjur som föda. Arten har bra simförmåga och den skapar underjordiska bon. När den gräver under människans byggnader kan det medföra att huset raseras. Boets tunnlar har vanligen en längd av 5,5 meter (ihop räknad). Hos enskilda bon kan gångarna vara 45 meter långa. Oftast stängs ingångarna efter användning men de blir synliga genom jordhögar som förekommer bredvid. Allmänt lever varje individ ensam utanför parningstiden. Rummet där ungarna föds fodras med torra växtdelar. Boet används dessutom som lager och det dokumenterades förråd med en vikt av 3,7 kg.

Parningen sker vanligen så att ungarna föds under tiden med störst tillgång till föda. Honan är 21 till 25 dagar dräktig och sedan föds upp till 19 ungar. De är i början blinda och väger 3,5 till 5 g. Ungarna öppnar sina ögon efter 14 till 18 dagar och de diar sin mor 25 till 28 dagar. Könsmognaden infaller efter 90 till 170 dagar. De flesta individer lever cirka 200 dagar och några exemplar blir lite äldre än ett år.

Bandicota bengalensis och människor 
Gnagaren är ett av de vanligaste skadedjuren i Sydostasien. Den orsakar skador på 10 till 15 % på den teoretisk möjliga skörden. Det motsvarar ungefär 260 till 385 kg per hektar jordbruksmark.

Källor

Externa länkar 

Bandicootråttor
bengalensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Skadedjur
Bandicota indica

Bandicota indica är en däggdjursart som först beskrevs av Johann Matthäus Bechstein 1800.  Bandicota indica ingår i släktet bandicootråttor och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Artens storlek varierar mycket. Den kan ha en kroppslängd (huvud och bål) av 150 till 309 mm, en svanslängd av 115 till 270 mm och en vikt upp till 870 g eller sällan upp till 1000 g. Bandicota indica har 39 till 58,5 mm långa bakfötter och 19 till 35 mm långa öron. Pälsen på ovansidan är svartbrun och den kan ha en röd skugga. På undersidan förekommer mörkgrå päls, med ljusbruna hårspetsar hos vissa exemplar. Jämförd med andra släktmedlemmar har arten en bredare fot med kraftiga klor. Större öron är glesare täckt med hår än mindre öron.

Denna gnagare förekommer i södra och sydöstra Asien. Utbredningsområdet sträcker sig från Indien och Nepal till sydöstra Kina och Vietnam. Dessutom blev arten introducerad på Malackahalvön och Java. Bandicota indica når i bergstrakter 1500 meter över havet. Artens naturliga habitat är träskmarker. Den vistas gärna i risodlingar och den uppsöker även människans samhällen. Boet grävs i upphöjd torr mark. Per kull föds fem till sju ungar.

Bandicota indica är känd för sin bra simförmåga och den protesterar högljudd när den fångas. Arten är allätare och livnär sig av gröna växtdelar, frukter, grönsaker, nötter, ryggradslösa djur, mindre kräldjur och fågelungar. Boet kan vara en kort underjordisk gång eller ett komplext tunnelsystem. Förrådet som lagras i boet är inte lika stort som hos Bandicota bengalensis. Rummet där ungarna föds fodras med blad och andra växtdelar. Ungarna föds efter cirka 23 dagar dräktighet.

Källor

Externa länkar 

Bandicootråttor
indica
Däggdjur i orientaliska regionen
Bandicota savilei

Bandicota savilei är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1916. Bandicota savilei ingår i släktet bandicootråttor och familjen råttdjur. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den brittiska mecenaten Leopold H. Savile.

Denna gnagare förekommer i Sydostasien från centrala Myanmar över Thailand till Vietnam. Den saknas på Malackahalvön. Arten vistas främst i låglandet. Bandicota savilei undviker skogar och lever främst i öppna habitat. Den är vanlig i jordbruksområden.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 23 cm, en svanslängd av 7,5 till 19,5 cm och en vikt mellan 200 och 320 gram. Den borstiga pälsen har på ovansidan en rödbrun färg som är blandat med många svarta hår. På undersidan är pälsen brun till- gråaktig. De stora öronen är på baksidan bra täckt med hår. Svansen har ibland en vit spets. Artens fötter är smalare än hos andra medlemmar av samma släkte.

Bandicota savilei gräver bon vid torra platser som ligger maximal 46 cm under markytan. Den skapar stigar genom växtligheten. Enligt de få studier som finns sker fortplantningen i mars under den torra perioden. Vissa honor kan ha en tidigare kull. Honan föder 3 till 10 ungar per kull.

Arten är ett känt skadedjur på majs och andra odlade växter. Den äter till exempel unga plantor av ärtväxten Vigna mungo.

Källor

Externa länkar 

Bandicootråttor
savilei
Däggdjur i orientaliska regionen
Archboldomys

Archboldomys är ett släkte i familjen råttdjur med upp till tre arter som förekommer endemiska på ön Luzon som tillhör Filippinerna.

Arterna är:
 Archboldomys luzonensis hittades i södra delen av ön och beskrevs 1982.
 Archboldomys kalinga upptäcktes på norra Luzon och beskrevs 2006 som art.
 Archboldomys musseri lever likaså på norra Luzon och beskrevs 1998.

Enligt ett förslag ska de två sistnämnda arterna utgöra ett eget släkte, Soricomys.

2012 blev ytterligare två arter beskrivna, Soricomys montanus och Soricomys leonardocoi.

Beskrivning 

Utseende och levnadssätt är främst kända för den art som upptäcktes först. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 7 cm och har en lika lång svans. Den mjuka pälsen är på ovansidan rödbrun och på buken silvergrå. Även svansen har en rödbrun ovansida och en ljusbrun undersida. Arten liknar medlemmar i släktet Crunomys men skiljer sig från dessa i detaljer av skallens konstruktion. Archboldomys har även längre klor.

Alla tre arter vistas i fuktiga skogar i bergstrakter. De rör sig främst på marken och är aktiva på dagen. Födan utgörs av daggmaskar och andra mjuka ryggradslösa djur.

Referenser 

Råttdjur
Archboldomys
Archboldomys luzonensis

Archboldomys luzonensis är en däggdjursart som beskrevs av Guy G. Musser 1982. Archboldomys luzonensis ingår i släktet Archboldomys, och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna blir med svans 167 till 190 mm långa, svanslängden är 60 till 80 mm och vikten ligger vid 29 till 47 g. Archboldomys luzonensis har 26 till 29 mm långa bakfötter och 15 till 18 mm stora öron. Djuret har en mörk rödbrun päls med en lite ljusare undersida. Med sin spetsiga nos, de små ögonen och med små öron påminner arten lite om en näbbmus men nosen är inte rörlig och i tanduppsättningen saknas hörntänder.

Denna gnagare förekommer vid berget Isarog på ön Luzon som tillhör Filippinerna. Vanligen hittas arten mellan 1300 och 1700 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar. Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. De äter daggmaskar och andra ryggradslösa djur utan hård skal.

Honor har två par spenar vid ljumsken och en kull utgörs troligen bara av en unge.

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
luzonensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Bolomys

Bolomys eller Necromys är ett släkte av däggdjur. Bolomys ingår i familjen hamsterartade gnagare.

Beskrivning 

Dessa gnagare är små och påminner om möss i utseende. De når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 13 cm och en svanslängd av 6 till 9 cm. Vikten ligger mellan 20 och 55 gram. Pälsen har allmänt en ljusbrun färg. Den är på ryggen något mörkare än på buken. Händer och fötter är breda samt utrustade med klor för att gräva i marken.

Bolomys förekommer i Sydamerika i Anderna och i låglandet. Habitatet kan variera. Individerna äter olika växtdelar och ryggradslösa djur. Bolomys lasiurus är en av de mera kända arterna. Den bygger komplexa underjordiska tunnelsystem med de djupaste delarna 40 cm under markytan. En kammare i boet fodras med växtdelar. Honor av denna art har en eller kanske två kullar per år. Efter dräktigheten som varar 21 till 23 dagar föds 1 till 13 ungar (oftast 3 till 6). En och en halv månad efter födelsen blir ungarna könsmogna.

IUCN listar alla arter som livskraftiga (LC).

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Bolomys amoenus
 Bolomys lactens
 Bolomys lasiurus
 Bolomys obscurus
 Bolomys punctulatus
 Bolomys temchuki

Wilson & Reeder (2005) använder synonymet Necromys och listar ytterligare tre arter i släktet: N. benefactus, N. lenguarum och N. urichi.

Källor 

Hamsterartade gnagare
Bolomys
Bolomys amoenus

Bolomys amoenus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1900.  Bolomys amoenus ingår i släktet Bolomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i västra Sydamerika från södra Peru över centrala Bolivia till Argentinas norra spets. Arten vistas i Anderna vanligen mellan 3200 och 4300 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker och mindre trädansamlingar. Bolomys amoenus uppsöker även jordbruksmark.

Källor 

Hamsterartade gnagare
amoenus
Däggdjur i neotropiska regionen
Bolomys lactens

Bolomys lactens är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1918.  Bolomys lactens ingår i släktet Bolomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Sydamerika från centrala Bolivia till nordvästra Argentina. Arten vistas vanligen i höglandet öster om Anderna mellan 2000 och 4000 meter över havet. Ibland hittas den i lägre bergstrakter vid 1500 meter över havet. Bolomys lactens lever i ekosystemet Puna. Den uppsöker även jordbruksmark.

Källor 

Hamsterartade gnagare
lactens
Däggdjur i neotropiska regionen
Bolomys lasiurus

Bolomys lasiurus är en däggdjursart som först beskrevs av Lund 1841.  Bolomys lasiurus ingår i släktet Bolomys, och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Den genomsnittliga kroppslängden (huvud och bål) är 103 mm och svansen blir cirka 75 mm lång. Arten väger ungefär 35 g. Pälsen på ovansidan har en oliv-gråbrun färg och undersidans päls är ljusgrå till vitaktig. Huvudet kännetecknas av avrundade små öron och små ögon. Svansen är täckt med hår.

Denna gnagare förekommer i Sydamerika från centrala Brasilien till centrala Bolivia, Paraguay, norra Uruguay och Argentinas nordöstra spets. Habitatet utgörs av gräsmarker, Cerradon och skogskanter. Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. De äter främst insekter och frukter. Dessutom utgör frön en viktig del av födan.

Individerna gräver komplexa underjordiska tunnelsystem och kamrarna fodras med gräs och blad. Hanarnas revir är  till  m² stora och storleken för honornas territorium varierar mellan  och  m². Honornas revir är avgränsade från andra honors revir men de kan överlappa med en hanes revir.

Fortplantningen kan ske under alla årstider men de flesta ungar föds under regntiden mellan januari och mars. Honor kan ha flera kullar per år och per kull föds 3 till 6 ungar.

Källor 

Hamsterartade gnagare
lasiurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Bolomys obscurus

Bolomys obscurus är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1837.  Bolomys obscurus ingår i släktet Bolomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i södra Uruguay och nordöstra Argentina. Arten vistas i gräsmarker och marskland.

Källor 

Hamsterartade gnagare
obscurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Bolomys punctulatus

Bolomys punctulatus är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1894.  Bolomys punctulatus ingår i släktet Bolomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer troligen endemisk i Ecuador. För kvarlevorna som användes för artens beskrivning noterades inte fyndplatsen. Därför är inget känt om habitat och levnadssätt. Kanske är djuret utdött. Andra exemplar hittades i Colombia.

Bolomys punctulatus är cirka 13,2 cm lång (huvud och bål) och har en ungefär 7,1 cm lång svans. Hos en individ var bakfötterna 2,2 cm långa och viktuppgifter saknas. Ovansidan är täckt av svart päls med några glest fördelade gråa hår inblandade. Vid nacken och kroppens sidor förekommer inslag av olivgrön och kinderna har en gulaktig färg. Även undersidan bär smutsig gulvit päls. På de bruna öronen finns hår. Svansen har en mörk ovansida och en ljus undersida.

Källor 

Hamsterartade gnagare
punctulatus
Däggdjur i neotropiska regionen
Bolomys temchuki

Bolomys temchuki är en däggdjursart som först beskrevs av Elio Massoia 1980.  Bolomys temchuki ingår i släktet Bolomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar forskaren Eduardo Temchuk från Argentina.

Denna gnagare förekommer i norra Argentina och kanske i angränsande områden av Paraguay. Habitatet utgörs av gräsmarker och skogskanter.

Källor 

Hamsterartade gnagare
temchuki
Däggdjur i neotropiska regionen
Bibimys chacoensis

Bibimys chacoensis är en däggdjursart som först beskrevs av Henry Harold Shamel 1931.  Bibimys chacoensis ingår i släktet rödnosade råttor och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i nordöstra Argentina och angränsande delar av Paraguay. Arten vistas i gräsmarker, ofta nära regnskogar.

Arten når en absolut längd av 13 till 18,5 cm, inklusive en 3,5 till 8 cm lång svans. Den genomsnittliga vikten är 28,5 g. Pälsen har på ovansidan en brunaktig färg och undersidan är ljusare brun till vit. Klorna vid bakfötterna är kraftiga och hela foten är med klorna 2,0 till 2,5 cm lång. Den tredje molara tanden har tre rötter, motsvarigheten hos andra arter av släktet har bara två rötter. Tandformeln är I 1/1 C 0/0 P 0/0 M 3/3, alltså 16 tänder.

Levnadssättet antas vara lika som hos andra rödnosade råttor.

Källor 

Rödnosade råttor
chacoensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Bibimys labiosus

Bibimys labiosus är en däggdjursart som först beskrevs av Herluf Winge 1887.  Bibimys labiosus ingår i släktet rödnosade råttor och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i sydöstra Brasilien och angränsande delar av Argentina. Arten vistas i olika slags skogar.

Vuxna individer är 7,6 till 9,0 cm långa (huvud och bål), har en 6,2 till 7,3 cm lång svans och väger 23 till 26 g. Bakfötterna är 2,0 till 2,3 cm långa och öronen är 1,4 till 1,7 cm stora. Den bruna pälsen blir från ryggens topp till kroppens sidor ljusare och undersidan är täckt av vita hår med ett kortare grått avsnitt nära roten. Bibimys labiosus har en lång, mjuk och tät päls. Även svansen är täckt med hår och svansens ovansida är mörkare brun än undersidan. Arten har påfallande små molara tänder.

På grund av tändernas konstruktion antas att arten är allätare. Individer fångades främst på marken och under natten.

Landskapsförändringar kan påverka beståndet negativt. I utbredningsområdet etablerades några skyddszoner. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor 

Rödnosade råttor
labiosus
Däggdjur i neotropiska regionen
Bibimys torresi

Bibimys torresi är en däggdjursart som beskrevs av Elio Massoia 1979. Bibimys torresi ingår i släktet rödnosade råttor och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna gnagare förekommer i östra Argentina norr om Buenos Aires. Arten vistas i Paranáflodens delta.

Individerna blir 9 till 11 cm långa (huvud och bål), har en 7,2 till 8,0 cm lång svans och väger 32 till 42 g. Bakfötterna är cirka 2,2 cm långa och öronen är ungefär 1,7 cm stora. Den långa och silkeslena pälsen på ovansidan bildas av hår som är gråa nära roten och ockra vid spetsen. Vid kroppens sidor och vid kinderna förekommer inslag av gul. Undersidan är täckt av krämfärgad päls. Bibimys torresi har en svans som är brun på ovansidan och orange på undersidan. Som hos alla andra släktmedlemmar är nosen täckt av korta rosa hår.

Rester av gnagaren har hittats i spybollar av nattlevande ugglor som tornuggla och virginiauv. Därför antas att Bibimys torresi främst är nattaktiv. Arten var vid studier mer sällsynt än andra medlemmar av underfamiljen Sigmodontinae i samma region.

Källor 

Rödnosade råttor
torresi
Däggdjur i neotropiska regionen
Andisk mus

Andisk mus (Andinomys edax) är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1902. Andinomys edax är ensam i släktet Andinomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 14 till 17 cm och en svanslängd av 11 till 15 cm. Arten har mörkbrun päls på ovansidan och gråvit päls på buken och fötterna. Den väger 80 till 90 gram. Andisk mus liknar punamöss (Punomys) i utseende men har en längre svans. Svansens ovansida är tydlig mörkare än undersidan. Den är bra täckt med hår men en tofs vid svansspetsen saknas. Tofsar förekommer däremot vid fingrarna och tårna och de täcker även artens klor. Honor har två par spenar vid bröstet och två par vid ljumsken.

Arten förekommer i regionen Altiplano i södra Peru och västra Bolivia. Den vistas där mellan 1650 och 4850 meter över havet. Individerna är aktiva på natten och de klättrar i buskar eller träd där de bygger sina bon bland kvistar. Andisk mus äter gröna växtdelar. Parningen sker vid slutet av den torra perioden. Habitatet varierar mellan ganska fuktiga bergsskogar, det torra ekosystemet Puna och bergsängar. En hona var dräktig med tre ungar.

Djuret är allmänt sällsynt. Vid olika studier tillhörde endast två procent av de infångade gnagare denna art. Även i ugglornas spybollar förekommer andisk mus med cirka två procent.

Källor 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Anotomys leander

Anotomys leander är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1906. Anotomys leander är ensam i släktet Anotomys som ingår i familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Beskrivning 

Denna gnagare förekommer i Anderna i norra Ecuador. Den vistas där mellan 2850 och 4000 meter över havet. Arten lever vid vattendrag i tropiska bergsskogar eller bergsängar.

Anotomys leander når en kroppslängd (huvud och bål) av 10 till 12 cm och en svanslängd av 12 till 15 cm. Den har mörkgrå päls på ryggen och ljusgrå päls på undersidan. Vid öronen finns en liten vit fläck. Artens yttre öron är små och den kan sluta öronens öppningar. Dessutom har den styva hår vid foten som ger bättre simförmåga.

Denna gnagare är antagligen aktiv på natten och den fångar små vattenlevande djur. En upphittad hona var dräktig med en unge.

Källor 

Hamsterartade gnagare
leander
Däggdjur i neotropiska regionen
Auliscomys

Auliscomys är ett släkte av däggdjur. Auliscomys ingår i familjen hamsterartade gnagare.

Beskrivning 
Dessa gnagare når en kroppslängd (huvud och bål) av 96 till 147 mm och en svanslängd av 43 till 118 mm. Pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och buken är ljusare till vitaktig.

Arterna lever i Anderna i Peru, Bolivia, norra Chile och norra Argentina. De vistas mellan 3400 och 5500 meter över havet. Habitatet utgörs av gräsmarker och klippiga områden med sparsamt växtlighet. Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. De vilar i naturliga håligheter och i underjordiska bon som grävs själv eller som skapades av andra djur. Till exempel syns Auliscomys boliviensis ofta tillsammans med kamråttor (Ctenomys) eller bergsviscachor (Lagidium).

IUCN listar alla tre arter som livskraftig (LC).

Taxonomi 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Wilson & Reeder (2005) listar Auliscomys micropus i släktet Loxodontomys. Auliscomys boliviensis listades tidvis i ett eget släkte (Maresomys).

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
Auliscomys
Auliscomys boliviensis

Auliscomys boliviensis är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1846.  Auliscomys boliviensis ingår i släktet Auliscomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Anderna i västra Bolivia, södra Peru och norra Chile. Arten når där 4770 meter över havet. Habitatet utgörs av klippiga eller steniga områden med glest fördelat växtlighet. Auliscomys boliviensis syns ofta tillsammans med kamråttor (Ctenomys) eller bergsviscachor (Lagidium). Individerna är aktiva på dagen och äter olika växtdelar. Honor i fångenskap hade upp till tre kullar per år med upp till fem ungar per kull. I naturen föds högst fyra ungar per kull.

Arten blir cirka 22 cm lång (med svans) och har en kort svans som dock är längre än hos Auliscomys sublimis. Öronen är påfallande stora. Den långa pälsen har en ljusbrun färg och undersidan är täckt av krämvit päls. Ytterligare kännetecken är en tofs av gula hår framför varje öra samt svarta sulor vid bakfötterna.

Källor 

Hamsterartade gnagare
boliviensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Loxodontomys micropus

Loxodontomys micropus är en däggdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1837.  Loxodontomys micropus ingår i släktet Loxodontomys och familjen hamsterartade gnagare. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i södra delen av Chile samt i sydvästra Argentina. Arten vistas i buskskogar i Anderna och i angränsande kulliga regioner. Populationen på ön Chiloé är kanske ett självständigt taxon men räknas än så länge till denna art.

Källor 

Hamsterartade gnagare
micropus
Däggdjur i neotropiska regionen
Auliscomys pictus

Auliscomys pictus är en gnagareart som först beskrevs 1884 av Oldfield Thomas. Arten ingår i släktet Auliscomys och familjen hamsterartade gnagare. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna gnagare förekommer i Anderna från centrala Peru, till västra Bolivia och norra Chile. Arten vistas där på höga höjder, mellan 3400 och 4900 meter över havet. Habitatet utgörs av ängar, buskskogar och klippiga områden med glest fördelad växtlighet. Auliscomys pictus hittas även på betesmark som inte brukas intensivt.

Källor

Externa länkar 

Hamsterartade gnagare
pictus
Däggdjur i neotropiska regionen