kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hemiaspis

Hemiaspis är ett släkte av ormar. Hemiaspis ingår i familjen giftsnokar. 

Arterna är med en längd upp till 60 cm små ormar. De förekommer i östra Australien och vistas i olika slags skogar. Dessa ormar jagar groddjur och små ödlor. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Giftet föreställer allmänt ingen fara för människor. Dessa ormar har en brun, grå eller olivgrön färg. Exemplaren lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1320 meter över havet. IUCN listar Hemiaspis damelii som starkt hotad (EN) och Hemiaspis signata som livskraftig (LC).

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Hemiaspis damelii
 Hemiaspis signata

Källor

Externa länkar 

Giftsnokar
Hemiaspis
Hemiaspis damelii

Hemiaspis damelii är en ormart som beskrevs av Günther 1876. Hemiaspis damelii ingår i släktet Hemiaspis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Australien i delstaterna Queensland och New South Wales. En liten avskild population lever i södra New South Wales. Denna orm vistas i skogar som ofta är kopplade till vattendrag eller insjöar. Hemiaspis damelii jagar främst groddjur och ödlor. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Skogarnas omvandling till jordbruksmark är det största hotet mot beståndet. Förändringar av vattendragens flöden kan bli ett framtida hot. IUCN listar arten som starkt hotad (EN).

Källor 

Havsormar
damelii
Kräldjur i australiska regionen
Hemiaspis signata

Hemiaspis signata är en ormart som beskrevs av Jan 1859. Hemiaspis signata ingår i släktet Hemiaspis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i östra Australien i delstaterna Queensland och New South Wales nära havet. Den lever vid kanten av vattendrag och insjöar i regnskogar, andra skogar samt i träskmarker. Denna orm jagar främst groddjur och små ödlor som skinkar. Individerna är huvudsakligen nattaktiva. Under varma tider kan de vara aktiva under skymningen eller natten. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

För beståndet är inga hot kända. Hemiaspis signata undviker antagligen den introducerade och giftiga agapaddan på grund av att den är ett för stort byte. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
signata
Kräldjur i australiska regionen
Tropidechis

Tropidechis är ett släkte av ormar. Tropidechis ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Tropidechis carinatus
 Tropidechis sadlieri

The Reptile Database listar endast Tropidechis carinatus i släktet och klassificerar Tropidechis sadlieri som synonym till Tropidechis carinatus.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Tropidechis carinatus

Tropidechis carinatus är en ormart som beskrevs av Krefft 1863. Tropidechis carinatus är ensam i släktet Tropidechis som ingår i familjen giftsnokar och i underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Individerna blir ibland en meter långa. Denna orm förekommer i östra Australien och lever i skogar. Den jagar groddjur, ödlor, små fåglar och små däggdjur. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Tropidechis carinatus är ofta aggressiv och det giftiga bettet är farligt för människor.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Havsormar
carinatus
Kräldjur i australiska regionen
Lapemis

Lapemis är ett släkte av ormar som ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Enligt The Reptile Database bör arterna infogas i släktet Hydrophis.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Lapemis curtus
 Lapemis hardwickii

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Lapemis
Kazimierz Waliszewski

Kazimierz Klemens Waliszewski, född 19 november  1849 i Gole, död 1935 i Paris, var en polsk historiker. 

Waliszewski studerade i Warszawa, Nancy och Paris, där han blev juris doktor. Bland hans populärt avfattade historiska monografier märks Archiwum spraw zagranicznych francuskich do dziejów Jana III 1674–77 (tre band, 1879–1884), Potoccy i Czartoryscy 1734–63 (1887), Polsko-francuskie stosuki w XVII. wieku (1892), Le roman d'une impératrice (samma år; Katarina), Ostatni pozełpolski do Porty otomańskiej (1894), Pierre le Grand (1897; Peter den store), Marysienka, femme de Sobieskì (1898), L'héritage de Pierre le Grand (1900), La dernière des Romanov (1902) och Les origines de la Russie moderne: Ivan le Terrible (1904).

På svenska
  Katarina II af Ryssland (översättning Ernst Lundquist, Bonnier, 1897)
 Peter den store (översättning Axel Bergström, Wahlström & Widstrand, 1898)

Källor

Polska historiker
Födda 1849
Avlidna 1935
Män
Ugglan
Lapemis curtus

Lapemis curtus är en ormart som beskrevs av Shaw 1802. Lapemis curtus ingår i släktet Lapemis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i havet nära kusterna från Persiska viken över södra Indien, Sydostasien, den indonesiska övärlden, Filippinerna och Nya Guinea till norra Australien och Nya Kaledonien. Den kan dyka till ett djup av 55 meter. Denna orm föredrar områden med mjuk havsbotten. Individerna simmar ibland upp i floder med sötvatten. De äter olika fiskar, bläckfiskar och kräftdjur. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Flera exemplar dör när de hamnar som bifångst i fiskenät. I Sydostasien fångas ormen för hudens skull. Trots hoten är Lapemis curtus fortfarande vanligt förekommande. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
curtus
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Hydrophis hardwickii

Hydrophis hardwickii är en ormart som beskrevs av Gray 1834. Hydrophis hardwickii ingår i släktet Hydrophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i havet nära kustlinjerna. Utbredningsområdet sträcker sig från Persiska viken över Indien och den sydostasiatiska övärlden till Australien och Nya Guinea. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Hydrophis hardwickii godkänns inte som art av IUCN. Populationen infogas där som synonym i Hydrophis curtus.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
hardwickii
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Hydrophis peronii

Hydrophis peronii är en ormart som beskrevs av Duméril 1853. Hydrophis peronii ingår i släktet Acalyptophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Kännetecknande för arten är fjällen ovanför ögonen som sticker ut och som påminner om små horn. Dessutom har huvudets övriga fjäll grova kanter som liknar små taggar. Hos äldre exemplar är "taggarna" tydligare. Den långsträckta bålen är nära huvudet smalare än nära svansen. På bålen har fjällen ett veck (köl) i mitten. Hydrophis peronii har en krämfärgad till ljusgrå eller ljusbrun grundfärg på ovansidan samt flera mer eller mindre tydliga svarta tvärstrimmor. Ibland förekommer även fläckar mellan strimmorna. Undersidan saknar mörka mönster och den är mer vitaktig. Liksom andra havsormar har Hydrophis peronii en avplattad svans som används som paddel. Näsborrarna kan slutas med en membran. Fjällen på undersidan är mindre än hos landlevande ormar och därför är rörligheten på land mindre bra utvecklad.

Arten förekommer från Sydostasien (bland annat Thailand och Vietnam) över den indonesiska övärlden och Filippinerna till Nya Guinea, Australien och Nya Kaledonien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
peronii
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Austrelaps

Austrelaps är ett släkte av ormar som ingår i familjen giftsnokar. 

Arterna är stora ormar med en längd upp till 1,7 meter. De förekommer i sydöstra Australien och på Tasmanien i fuktiga landskap. Släktets medlemmar jagar groddjur och mindre kräldjur. Honor föder levande ungar (ovovivipari). Det giftiga bettet kan medföra allvarliga skador hos människor men ormarna är sällan aggressiva.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Austrelaps labialis
 Austrelaps ramsayi
 Austrelaps superbus

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Austrelaps, The Reptile Databas

giftsnokar
Austrelaps
Austrelaps labialis

Austrelaps labialis är en ormart som beskrevs av Jan 1859. Austrelaps labialis ingår i släktet Austrelaps och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer på halvön Fleurieu Peninsula söder om Adelaide i Australien samt på Kangaroo Island. Habitatet utgörs av träskmarker, områden intill vattendrag och andra områden som tidvis översvämmas. De är täckta av gräs eller skog. Typiska träd är tasmansk väneukalyptus och Eucalyptus baxteri, samt i viss mån blåeukalyptus och Eucalyptus fasciculosa. Den låga växtligheten utgörs ofta av arter från släktet Lomandra.

Individerna är dagaktiva och de jagar groddjur samt små ödlor. Austrelaps labialis håller under vintern längre vilotider. Honor lägger inga ägg utan föder 7 till 15 ungar per tillfälle. Födelsen sker under våren eller hösten. Antagligen har en hona bara vart tredje år en kull.

För beståndet är inga hot kända och populationen antas vara stabil. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Havsormar
labialis
Kräldjur i australiska regionen
Austrelaps ramsayi

Austrelaps ramsayi är en ormart som beskrevs av Krefft 1864. Austrelaps ramsayi ingår i släktet Austrelaps och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade.

Arten förekommer i höglandet i östra New South Wales och östra Victoria i Australien. Vädret i regionen är ofta kyligt. Austrelaps ramsayi vistas ofta nära träskmarker, vattendrag och i andra områden som tidvis översvämmas. Den besöker även ganska torra skogar, hedlandskap, ansamlingar av hårdbladsväxter och fuktiga betesmarker.

Torrläggning av träskmarker kan påverka beståndet negativt. Allmänt är Austrelaps ramsayi vanligt förekommande. Den listas av IUCN som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
ramsayi
Kräldjur i australiska regionen
Drysdalia

Drysdalia är ett släkte av ormar. Drysdalia ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arterna är med en längd mindre än 75 cm små ormar. De förekommer i södra Australien och jagar främst ödlor som skinkar. Hos de arter där fortplantningssättet är känt lägger honor inga ägg utan föder levande ungar. Dessa ormar är nattaktiva.

Arter enligt Catalogue of Life och The Reptile Database:

 Drysdalia coronoides
 Drysdalia mastersii
 Drysdalia rhodogaster

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Drysdalia
Drysdalia coronoides

Drysdalia coronoides är en ormart som beskrevs av Günther 1858. Drysdalia coronoides ingår i släktet Drysdalia och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra och östra Australien, inklusive Tasmanien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor

Externa länkar 

Havsormar
coronoides
Kräldjur i australiska regionen
Drysdalia mastersii

Drysdalia mastersii är en ormart som beskrevs av Krefft 1866. Drysdalia mastersii ingår i släktet Drysdalia och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i södra och västra Australien. Habitatet utgörs av torra landskap som sanddyner, gräsmarker, hedområden och regioner med buskar. Individerna är oftast nattaktiva och de gömmer sig på dagen under stenar, under träbitar eller i lövskiktet. Drysdalia mastersii äter främst ödlor. Honor lägger inga ägg utan föder 2 till 3 levande ungar.

Källor 

Havsormar
mastersii
Kräldjur i australiska regionen
Drysdalia rhodogaster

Drysdalia rhodogaster är en ormart som beskrevs av Jan 1873. Drysdalia rhodogaster ingår i släktet Drysdalia och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i delstaten New South Wales i Australien. Den vistas nära kusten och i låglandet. Habitatet utgörs av skogar och hedområden. Ibland besöker den angränsande kulturlandskap. Individerna gömmer sig under stenar, under träbitar eller i lövskiktet.

Källor 

Havsormar
rhodogaster
Kräldjur i australiska regionen
Micropechis ikaheka

Micropechis ikaheka är en ormart som beskrevs av Lesson 1830. Micropechis ikaheka är ensam i släktet Micropechis som ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten är med en längd av cirka 2 meter en stor och robust orm. Den förekommer på Nya Guinea och på flera mindre öar i samma region. Habitatet utgörs av regnskogar, träskmarker och odlingsmark. Micropechis ikaheka jagar groddjur, ödlor, andra ormar och mindre däggdjur. Ormens giftiga bett kan leda till människans död.

Källor 

Giftsnokar
ikaheka
Kräldjur i australiska regionen
Microcephalophis

Microcephalophis är ett släkte av ormar. Microcephalophis ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden mikrokephalos (litet huvud) och ophis (orm).

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor 

Havsormar
Microcephalophis
Microcephalophis cantoris

Microcephalophis cantoris är en ormart som beskrevs av Günther 1864. Microcephalophis cantoris ingår i släktet Microcephalophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid Indiska oceanens kustlinjer från Pakistan över Indien och Sri Lanka till västra Malackahalvön. Den kan dyka till 20 meters djup. Microcephalophis cantoris vistas vanligen i områden med mjuk havsbotten.

Källor 

Havsormar
cantoris
Kräldjur i orientaliska regionen
Hydrophis gracilis

Hydrophis gracilis är en ormart som beskrevs av Shaw 1802. Hydrophis gracilis ingår i släktet Hydrophis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer vid kustlinjerna i Indiska oceanen och i sydvästra Stilla havet från Pakistan till Vietnam och söderut till norra Australien.

Källor 

Havsormar
gracilis
Kräldjur i orientaliska regionen
Kräldjur i australiska regionen
Ephalophis greyae

Ephalophis greyae är en ormart som beskrevs av Smith 1931. Ephalophis greyae är ensam i släktet Ephalophis som ingår i familjen giftsnokar och i underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir upp till 50 cm lång. Den jagar antagligen fiskar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Ephalophis greyae förekommer vid Australiens nordvästra och västra kustlinje. Typiska fyndplatser är bland annat vikar och mangrove. För att hitta föda uppsöker den bland annat bon av slamkrypare.

Källor 

Havsormar
greyae
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus

Toxicocalamus är ett släkte av ormar. Toxicocalamus ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arterna är med en längd omkring 50 cm små till medelstora ormar och enskilda exemplar blir nästan en meter långa. De förekommer på Nya Guinea och lever i låglandet. Habitatet varierar mellan regnskogar, gräsmarker och trädgårdar. Individerna gräver vanligen i lövskiktet eller i det översta jordlagret. De äter daggmaskar och andra mjuka ryggradslösa djur som kanske kompletteras med små grodor. Hos de arter som är mera kända lägger honor ägg. Ifall bettet är giftigt så antas det vara ofarligt för människor.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Toxicocalamus buergersi
 Toxicocalamus grandis
 Toxicocalamus holopelturus
 Toxicocalamus longissimus
 Toxicocalamus loriae
 Toxicocalamus misimae
 Toxicocalamus preussi
 Toxicocalamus spilolepidotus
 Toxicocalamus stanleyanus

The Reptile Database listar ytterligare 6 arter:
 Toxicocalamus cratermontanus
 Toxicocalamus ernstmayri
 Toxicocalamus mintoni
 Toxicocalamus nigrescens
 Toxicocalamus pachysomus
 Toxicocalamus pumehanae

Källor

Externa länkar 

Havsormar
Toxicocalamus buergersi

Toxicocalamus buergersi är en ormart som beskrevs av Sternfeld 1913. Toxicocalamus buergersi ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i Papua Nya Guinea. Honor lägger ägg. Ormen hittas på öns nordöstra sida vid havet. Den når i kulliga områden 200 meter över havet. Regionen är täckt av regnskog. Toxicocalamus buergersi gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Den äter daggmaskar.

Beståndet påverkas antagligen av landskapsförändringar. Hela populationen anses vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
buergersi
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus grandis

Toxicocalamus grandis är en ormart som beskrevs av Boulenger 1914. Toxicocalamus grandis ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på västra Nya Guinea i Indonesien. Honor lägger ägg.

Källor 

Havsormar
grandis
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus holopelturus

Toxicocalamus holopelturus är en ormart som beskrevs av McDowell 1969. Toxicocalamus holopelturus ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk på ön Rossel som tillhör Papua Nya Guinea. Honor lägger ägg.

Källor 

Havsormar
holopelturus
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus longissimus

Toxicocalamus longissimus är en ormart som beskrevs av Boulenger 1896. Toxicocalamus longissimus ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Woodlarköarna som tillhör Papua Nya Guinea. Honor lägger ägg.

Källor 

Havsormar
longissimus
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus loriae

Toxicocalamus loriae är en ormart som beskrevs av Boulenger 1898. Toxicocalamus loriae ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer på Nya Guinea. Honor lägger ägg.

Referenser

Externa länkar 

Havsormar
loriae
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus misimae

Toxicocalamus misimae är en ormart som beskrevs av McDowell 1969. Toxicocalamus misimae ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer endemisk på ön Misima som ingår i Louisiadeöarna som i sin tur tillhör Papua Nya Guinea. Individerna lever i kulliga områden mellan 100 och 350 meter över havet. Det är inte mycket känt om denna orm men ön är främst täckt av regnskog vad som borde vara artens habitat. Antagligen är den liksom andra släktmedlemmar dagaktiv. Troligtvis äter den daggmaskar och honor lägger ägg.

Skogens omvandling till urbana områden har antagligen negativ påverkan på beståndet. Gruvdriften som fanns tidigare har upphörd. Fram till 2015 hittades endast tre exemplar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad.

Källor 

Havsormar
misimae
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus preussi

Toxicocalamus preussi är en ormart som beskrevs av Sternfeld 1913. Toxicocalamus preussi ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arten förekommer på Nya Guinea samt på några mindre öar i samma region. Honor lägger ägg.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 T. p. angusticinctus
 T. p. preussi

Källor 

Havsormar
preussi
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus spilolepidotus

Toxicocalamus spilolepidotus är en ormart som beskrevs av McDowell 1969. Toxicocalamus spilolepidotus ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer i en bergstrakt i provinsen Eastern Highlands i Papua Nya Guinea. Utbredningsområdet ligger 1500 och 1750 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. De äter daggmaskar. Honor lägger ägg.

Toxicocalamus spilolepidotus är endast känd från två exemplar. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Källor 

Havsormar
spilolepidotus
Kräldjur i australiska regionen
Toxicocalamus stanleyanus

Toxicocalamus stanleyanus är en ormart som beskrevs av Boulenger 1903. Toxicocalamus stanleyanus ingår i släktet Toxicocalamus och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna orm förekommer med flera från varandra skilda populationer på Nya Guinea. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar. Individerna gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. De har daggmaskar som föda. Honor lägger ägg.

Beståndet hotas regionalt av skogsröjningar. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 

Havsormar
stanleyanus
Kräldjur i australiska regionen
Echiopsis

Echiopsis är ett släkte av ormar som ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. 

Arterna är med en längd mindre än 75 cm små ormar. De förekommer i södra Australien och jagar främst ödlor, groddjur, småfåglar och mindre däggdjur. Dessa ormar vistas i torra landskap. Hos Echiopsis curta lägger honor inga ägg utan föder levande ungar. Hos den andra arten är fortplantningssättet okänt. Släktets medlemmar gäller som ofarlig för människor.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Echiopsis atriceps
 Echiopsis curta

Källor

Externa länkar 

 Echiopsis, The Reptile Database
 Echiopsis på IUCN:s rödlista

Havsormar
Echiopsis
Echiopsis curta

Echiopsis curta är en ormart som beskrevs av Schlegel 1837. Echiopsis curta ingår i släktet Echiopsis och familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i delstaterna New South Wales, South Australia, Victoria och Western Australia i Australien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Källor 

Havsormar
curta
Kräldjur i australiska regionen
Paroplocephalus atriceps

Paroplocephalus atriceps är en ormart som beskrevs av Storr 1980. Paroplocephalus atriceps är ensam i släktet Paroplocephalus som ingår i familjen giftsnokar och underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i delstaten Western Australia i Australien. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. Ormen är med en längd upp till 75 cm liten. Den lever i torra landskap. Födan antas vara ödlor men teorin behöver bekräftas. Det giftiga bettet kan vara farligt för människor.

Källor 

Havsormar
atriceps
Kräldjur i australiska regionen
Parahydrophis mertoni

Parahydrophis mertoni är en ormart som beskrevs av Roux 1910. Parahydrophis mertoni är ensam i släktet Parahydrophis som ingår i familjen giftsnokar och i underfamiljen havsormar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir upp till 50 cm lång. Den jagar mindre fiskar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar.

Parahydrophis mertoni förekommer nära kusten vid norra Australien, Aruöarna och kanske vid södra Nya Guinea. Den vistas gärna i mangrove och tidvattenzonen.

Källor 

Havsormar
mertoni
Kräldjur i australiska regionen