kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nyctimene cephalotes

Nyctimene cephalotes är en däggdjursart som först beskrevs av Peter Simon Pallas 1767.  Nyctimene cephalotes ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på Sulawesi och på mindre öar öster om Sulawesi. På Timor är arten troligen utdöd. Nyctimene cephalotes vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskog och andra fuktiga skogar.

Individerna äter främst frukter samt några insekter. De vilar uppe i träd.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
cephalotes
Däggdjur i orientaliska regionen
Nyctimene certans

Nyctimene certans är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1912. Nyctimene certans ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Inom släktet Nyctimene har arten den kortaste raden av tänder (över- och underkäken) jämförd med huvudets längd. Dessutom är den sista molaren bredast och nästan lika bred som lång. Pälsfärgen är en prickig blandning av mörkgråa och bruna hår. Med 54,8 till 67,4 mm långa underarmar är arten medelstor inom släktet.

Denna flyghund förekommer i bergstrakter på Nya Guinea samt på Bismarckarkipelagen. Arten vistas vanligen mellan 800 och 2800 meter över havet. Habitatet utgörs av olika skogar och av trädgårdar. En eller två individer vilar gömda bland trädens blad. De äter främst frukter.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
certans
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene cyclotis

Nyctimene cyclotis är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1910. Nyctimene cyclotis ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Fågelhuvudhalvön på Nya Guinea samt på ön Mansuar lite västerut. Arten vistas i låglandet och i medelhöga bergstrakter. Habitatet utgörs av olika slags skogar och av trädgårdar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
cyclotis
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene draconilla

Nyctimene draconilla är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1922. Nyctimene draconilla ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Arten når en kroppslängd av 65 till 85 mm och en vikt av 28 till 36 g. Svansens är liksom hos andra arter av samma släkte kort. Fladdermusen har i princip samma utseende som Nyctimene albiventer. Det enda undantaget är att den har betydlig mindre tänder. Hos Nyctimene draconilla förekommer samma kännetecken som är typiska för hela släktet, en mörk grundfärg och gula eller bruna punkter på flygmembranen samt rörformiga näsborrar som är cirka 6 mm långa.

Denna flyghund förekommer på Nya Guinea norr och söder om öns centrala bergstrakter. Arten vistas i låglandet och i kulliga områden. Habitatet är inte bra utrett men arten hittades ofta i träskmarker och nära floder.

Individerna bildar vid viloplatsen kolonier, ofta tillsammans med Nyctimene albiventer. De äter huvudsakligen frukter som kompletteras med några insekter. Några zoologer som Nowak (1994) har uppställd tesen att de rörformiga näsborrarna hjälper vid någon slags ekolokalisering men hittills saknas bekräftelse för påståendet. Allmänt är nästan inget känt om levnadssättet. Troligen har arten samma beteende som nära släktingar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
draconilla
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene major

Nyctimene major är en däggdjursart som först beskrevs av George Edward Dobson 1877.  Nyctimene major ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Denna flyghund förekommer på öar kring Nya Guinea, till exempel Bismarckarkipelagen och på Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 900 meter över havet. Habitatet utgörs främst av tropiska regnskogar samt av andra skogar och odlade regioner. En eller några få individer vilar tillsammans gömda i växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
major
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene malaitensis

Nyctimene malaitensis är en däggdjursart som beskrevs av Phillips 1968. Nyctimene malaitensis ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer endemisk på Salomonöarna. Arten vistas främst i fuktiga skogar.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
malaitensis
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene masalai

Nyctimene masalai är en däggdjursart som beskrevs av James Dale Smith och Craig S. Hood 1983. Nyctimene masalai ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund hittades först på ön Niu Ailan som tillhör Bismarckarkipelagen. Kanske finns arten även på Nya Guinea och på andra öar i regionen. Det har även föreslagits att populationen ska räknas till Nyctimene albiventer.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
masalai
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene minutus

Nyctimene minutus är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1910. Nyctimene minutus ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer på centrala Moluckerna. Fynd från Sulawesi tillhör troligen en annan art. Habitatet utgörs av skogar i bergstrakter.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
minutus
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene rabori

Nyctimene rabori är en däggdjursart som beskrevs av Heaney och Peterson 1984. Nyctimene rabori ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på olika öar i Filippinerna, bland annat på Negros. Arten vistas i kulliga områden och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och individerna hittas ofta nära vattenansamlingar.

Arten är en av de större i släktet. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 7 till 8 cm. Honor har en gyllene brun päls och hannar är något mörkare. Liksom hos andra arter av samma släkte finns gula fläckar på kroppen. Dessutom har individerna en mörk längsgående strimma på ryggens mitt. Den absoluta kroppslängden är cirka 14 cm, inklusive en 2,5 cm lång svans. De rörformiga näsborrarna som är typiska för hela släktet är cirka 6 mm långa.

Antagligen äter arten främst frukternas juice samt några insekter. Honor som hade mjölk i spenarna och hanar som var parningsberedda hittades under maj och juni. Därför antas att fortplantningen sker under dessa månader.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
rabori
Däggdjur i orientaliska regionen
Ivar Wieslander

Ivar Lamech Wieslander, född 10 augusti 1891 i Ljuders socken, Kronobergs län, död 7 mars 1971 i Malmö, var en svensk jurist.

Biografi 
Ivar Wieslander, som kom från en småländsk präst- och läkarsläkt, avlade juristexamen 1913 vid Lunds universitet. Där promoverades han 1950 till juris hedersdoktor. Efter tjänstgöring vid Östra Värends och Mellersta Värends domsagor fortsatte Wieslander sin ämbetsmannabana i Skånska hovrätten där han blev hovrättsråd 1928. Tidigt togs han i anspråk för lagstiftningsuppgifter inom Kommunikations- och Jordbruksdepartementen i Stockholm. År 1929 blev han revisionssekreterare vid Högsta domstolen. Åren 1930 till 1942 tjänstgjorde han som häradshövding i Hedemora domsaga. Efter att 1939–1941 ha fungerat som ställföreträdande Militieombudsman (MO) flyttade han och familjen tillbaka till Stockholm när han 1941 utnämndes till Riksdagens Militieombudsman som han förblev ända till 1946 genom hela andra världskriget. Ämbetet var särskilt maktpåliggande under denna stora svenska försvarsberedskapstid och Wieslander rönte genom sin gärning stor uppskattning. År 1946 utnämndes han till president i Hovrätten över Skåne och Blekinge i Malmö och kvarstod där till sin pensionering 1958.

Wieslander hade flera tunga utredningsuppdrag. Bland annat var han ordförande i 1949 års Utlänningskommission och i 1958 års stora Kyrka och Statutredning. Även Domsagornas personalorganisation och lönegrupper och Hovrätternas domsagoområden utredde han. Hans kapacitet togs i anspråk som styrelseordförande i Wikmanshytte Bruks AB och Ulfshytte Jernverks AB och som styrelseledamot i Stora Kopparbergs Bergslags AB och i Skånes Naturskyddsförening. Han verkade också inom fängelse-, psyk- och alkoholistvård först i Dalarna och senare i Skåne. I många år var han inspektor vid Borgarskolan i Malmö och utsågs 1947 till hedersledamot av Smålands nation i Lund.

Ända sedan Wieslander som elev vid Växjö högre allmänna läroverk vid 1900-talets början med stor framgång tränade sin äldre bror 10-kamparen Hugo Wieslander fram till Olympiaddeltagande 1908 i London och 1912 i Stockholm var idrottsintresset en väsentlig del av hans liv. Som ung vann han mästerskap i kula och spjut och med sitt strålande minne kunde han senare memorera in alla idrottsresultat och var oslagbar i genren.

Wieslander är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. Han var far till regeringsrådet Bengt Wieslander och rektorn Hans Wieslander samt bror till olympiske guldmedaljören Hugo Wieslander.

Utmärkelser 

   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 10 november 1951.

Källor 
 s 1162
 Svensk Juristmatrikel, 1964, sidan 491
 Kyrkor och samfund i Sverige. Omfattning och verksamhet. Statens Offentliga Utredningar 1963:39. Ecklesiastikdepartementet

Hovrättspresidenter i Hovrätten över Skåne och Blekinge
Alumner från Lunds universitet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Hedersledamöter vid Smålands nation i Lund
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Ljuders socken
Födda 1891
Avlidna 1971
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Sveriges militieombudsmän
Ivar
Nyctimene robinsoni

Nyctimene robinsoni är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1904. Nyctimene robinsoni ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer vid kustlinjen i Queensland och norra New South Wales i Australien. Habitatet utgörs av varma skogar och öppna landskap med glest fördelade träd. Arten vilar gömd i den täta växtligheten. Individerna lever ensam eller i små flockar. Per kull föds en unge.

Arten når en kroppslängd av cirka 9,5 cm och svansen är lika lång som hos andra släktmedlemmar (1,5 till 3 cm). Även de rörformiga näsborrarna som är typiska för släktet förekommer hos arten. Påfallande är gula fläckar på öronen och på flygmembranen. Djuret har gråbrun päls på ryggen och ljusare päls på undersidan. Ungefär från djurets nacke till stjärten finns en smal svart strimma på ryggen.

Liksom andra flyghundar har Nyctimene robinsoni frukter, nektar och pollen som föda. Den är därför betydande för växternas pollinering. Arten flyger bara korta sträckor från viloplatsen till området där den äter. Honan parar sig mellan juli och september och 3 till 3,5 månader senare föds en unge. Nyctimene robinsoni är känd för sitt högljudda läte.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
robinsoni
Däggdjur i australiska regionen
Nyctimene sanctacrucis

Nyctimene sanctacrucis är en däggdjursart som beskrevs av Ellis Le Geyt Troughton 1931. Nyctimene sanctacrucis ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund förekommer på Santa Cruzöarna. Den iakttogs senaste gången 1907 och arten är kanske utödd. Individen som användes för artens beskrivning (holotyp) hittades i en skog cirka 200 meter över havet. Möjligen är populationen en underart till Nyctimene major.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
sanctacrucis
Däggdjur i oceaniska regionen
Nyctimene vizcaccia

Nyctimene vizcaccia är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1914. Nyctimene vizcaccia ingår i släktet Nyctimene och familjen flyghundar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna flyghund förekommer från Bismarckarkipelagen till Salomonöarna. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Habitatet utgörs främst av fuktiga varma skogar. Ibland uppsöker Nyctimene vizcaccia andra skogar och trädgårdar. Individerna vilar gömda i den täta växtligheten.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
vizcaccia
Däggdjur i australiska regionen
Otopteropus cartilagonodus

Otopteropus cartilagonodus är en däggdjursart som beskrevs av Dieter Kock 1969. Den är ensam i släktet Otopteropus som ingår i familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Denna flyghund förekommer på Luzon-öarna i norra Filippinerna.

Ekologi 
Arten vistas från låglänta områden till bergstrakter mellan 200 och 2 250 meter över havet. Habitatet utgörs av låglänta skogar, bergsskogar och molnskogar.

Otopteropus cartilagonodus når en kroppslängd (huvud och bål) av 5,5 till 9 cm och saknar svans. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 4 till 5 cm. Vikten varierar mellan 12 och 21 gram. Arten har långhårig päls som är mörkbrun till svart på ryggen och grå på buken. Ögonen är påfallande stora och öronen har röda kanter. Tandformeln är I 1/1 C 1/1 P 3/3 M 1/1, alltså 24 tänder.

Denna flyghund äter frukter som till exempel fikon. Honor som tillhör samma population föder sina ungar samtidigt. Troligen har arten fördröjd fosterutveckling, det vill säga det befruktade ägget vilar en tid innan den egentliga dräktigheten börjar. Vanligen föds en unge per gång.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationen minskar dock, och habitatförlust till följd av skogsavverkning listas som orsaken. IUCN konstaterar emellertid att populationerna i bergsskogar inte är nämnvärt hotade. Tidigare (1996) klassificerades arten som sårbar ("VU").

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
cartilagonodus
Däggdjur i orientaliska regionen
Haplonycteris fischeri

Haplonycteris fischeri är en däggdjursart som beskrevs av Lawrence 1939. Haplonycteris fischeri är ensam i släktet Haplonycteris som ingår i familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Denna flyghund når en kroppslängd (huvud och bål) av 6,8 till 8,0 cm och saknar svans. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 4,5 till 5 cm och vikten varierar mellan 16 och 21 gram. Pälsen är kanelbrun till mörkbrun, huvudet samt axeln är ofta mörkast. På buken kan det finnas en silvergrå skugga. Arten har påfallande långa tummar vad den skiljer från närbesläktade flyghundar. Haplonycteris fischeri har även en avvikande tanduppsättning.

Utbredningsområdet är Filippinerna. Arten vistas där i kulliga områden och i bergstrakter upp till 2250 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga skogar, andra skogar och jordbruksmark med träd.

Haplonycteris fischeri äter olika frukter. Honor av samma population föder sina ungar nästan samtidig. Efter parningen vilar det befruktade ägget upp till åtta månader och den egentliga dräktigheten varar cirka tre månader. Per kull föds allmänt ett ungdjur som dias ungefär tio veckor. Cirka 10 månader efter födelsen blir ungen könsmogen. Livslängden går upp till 10 år.

På grund av skogsavverkningar i låglandet minskade beståndet där men hela populationen är inte hotad. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
fischeri
Däggdjur i orientaliska regionen
Hypsignathus monstrosus

Hypsignathus monstrosus är en däggdjursart som beskrevs av Harrison Allen 1861. Hypsignathus monstrosus, även kallad hammarhuvad flyghund, är ensam i släktet Hypsignathus som ingår i familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Hannar av denna art kännetecknas av ett fyrkantigt huvud medan honornas huvud påminner om rävens skalle. Hannar har dessutom påfallande stora läppar. Med en genomsnittlig vikt av 420 gram är hannar även tydlig större än honor som blir cirka 235 gram tunga. Kroppslängden (huvud och bål) för båda kön varierar mellan 19 och 30 cm, svansen saknas. De största hannar når en vingspann av 91 cm. Pälsen har övervägande en brun till gråbrun färg och vid öronens ansats finns en vit fläck.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer i centrala och västra Afrika söder om Sahelzonen. Utbredningsområdet sträcker sig från Guinea-Bissau till Uganda och söderut till västra Angola. I bergstrakter når Hypsignathus monstrosus 1800 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar, träskmarker, mangrove, mera torra skogar och fuktiga savanner med trädgrupper.

Ekologi 
Individerna vilar vanligen i trädens kronor och ibland i grottor. De söker sin föda några kilometer från viloplatsen. Födan utgörs av frukternas juice och i sällsynta fall av småfåglar.

I västra Afrika har arten två parningstider. Den första från juni till augusti och den andra mellan december och februari. Under dessa tider bildas flockar med upp till 132 medlemmar men varje individ håller cirka 10 meter avstånd från sina artfränder. Hannar skapar höga läten för att locka en hona till sig. Honor föder vanligen en unge per kull eller sällan tvillingar. Ungen väger cirka 40 gram vid födelsen. Honor blir efter 0,5 och hannar efter 1,5 år könsmogna.

Hot och status 
Hypsignathus monstrosus jagas i vissa regioner för köttets skull. I några områden hotas den av skogsavverkningar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
monstrosus
Däggdjur i etiopiska regionen
Epomops

Epomops är ett släkte av däggdjur. Epomops ingår i familjen flyghundar.

Beskrivning 
Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 13,5 till 18 cm och saknar svans. Underarmarnas längd som bestämmer djurets vingspann är 7,5 till 10 cm. Hannar av Epomops buettikoferi är med en vikt av 160 till 200 gram tyngst. Honor av denna art och de andra arterna väger mellan 60 och 160 gram. Pälsens färg är allmänt grå till brun och varierar mellan olika individer. Hannar har vid axeln hårtofsar som liknar epåletter. Hannar har även ett stort struphuvud och kan skapa höga läten.

Arterna förekommer i Afrika söder om Sahelzonen och söderut till Angola och Zambia. Habitatet utgörs av olika slags skogar samt av öppna landskap med trädgrupper.

Epomops vilar vanligen i trädens kronor och ibland i annan växtlighet. Vid viloplatsen hittas oftast 2-3 individer tillsammans. De äter mjuka frukter och frukternas juice. Honor kan para sig två gånger per år så att ungarna föds vid början av regntiden. Det cirka 20 gram tunga ungdjuret föds efter 5 till 6 månader dräktighet. Sju till tretton veckor efter födelsen slutar modern med digivning. Honor blir könsmogna efter 6 månader och hannar efter 11 månader.

IUCN listar alla arter som livskraftig (LC).

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life och Wilson & Reeder (2005):

 Epomops buettikoferi
 Epomops dobsoni
 Epomops franqueti

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
Epomops
Epomops buettikoferi

Epomops buettikoferi är en däggdjursart som först beskrevs av Paul Matschie 1899.  Epomops buettikoferi ingår i släktet Epomops och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Exemplaren når en kroppslängd (huvud och bål) av 103 till 195 mm, saknar svans och väger 110 till 215 g. Hannar är tydlig större än honor. Epomops buettikoferi har 82 till 102 mm långa underarmar och 20 till 23 mm stora öron. Arten är kraftig byggd och har en brun till gulbrun päls på ovansidan, ibland med röd eller orange skugga. Undersidan har en ljusare färg med grå skugga och vid bukens mitt kan den nästan vara vit. Bredvid varje öra finns en vit fläck. Flygmembranen hos Epomops buettikoferi är brun och en svans saknas. På hannarnas axlar förekommer vita tofsar som påminner om epåletter. Dessutom är hannar allmänt mörkare och tjockare än honor. Arten har tre tjocka vulster på gommen som ungefär är parallell med kroppens tväraxel. Den tredje vulsten består av två delar vad som skiljer denna fladdermus från Epomops franqueti.

Utbredning och ekologi 
Denna flyghund förekommer i västra Afrika från södra Senegal till Nigeria. Habitatet utgörs av olika slags skogar, buskskogar, mangrove, träskmarker och savanner med trädansamlingar. Individerna vilar ensam eller i små grupper.

Epomops buettikoferi söker under skymningen eller natten efter föda som främst består av frukter. Dessutom äts några blommor. Efter att fladdermusen plockade frukten flyger den vanligen 50 till 100 meter till en skyddad plats innan den äter. Flyghundens parningstider är från februari till april samt från augusti till oktober. Främst under dessa tider har hannar rytmiska parningsläten och när flera hannar sjunger påminner det om en kör. Per kull föds en unge. Dräktigheten varar i cirka 6 månader och ungarna får 7 till 13 veckor di.

Hot 
Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar. Hela populationen antas vara stor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
buettikoferi
Däggdjur i etiopiska regionen
Epomops dobsoni

Epomops dobsoni är en flyghund som först beskrevs av Bocage 1889.  Epomops dobsoni ingår i släktet Epomops och familjen flyghundar. Inga underarter finns listade.

Enligt Handbook of the Mammals of the World (2019) flyttas arten till släktet Epomophorus.

Denna flyghund förekommer i Afrika söder om Kongoflodens slättland. Utbredningsområdet sträcker sig från Angola till Tanzania och Moçambique. I bergstrakter når arten vanligen 1500 meter över havet och vid vissa toppar 1900 meter. Habitatet utgörs av savanner och andra öppna landskap med flera trädgrupper (miombolandskap). Vid viloplatsen bildas troligen små flockar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 137 till 168 mm och saknar svans. Epomops dobsoni har 80,5 till 100 mm långa underarmar, 22 till 26 mm långa bakfötter och 25 till 30 mm långa öron. Vikten är 65 till 158 g. På gommen mellan de övre kindtänderna finns tre åsar (kammar) och bakom tänderna förekommer ytterligare två åsar. Ovansidan är täckt av gråbrun päls och på undersidan förekommer blek kanelbrun päls med en grå skugga. Honor kännetecknas av en grå strupe medan hannar har en mörk gråbrun strupe. Djurets öron, flygmembran och det nakna området vid näsborrarna är mörkbruna. Antalet kindtänder i överkäken är tre och i underkäken fem.

Epomops dobsoni äter liksom andra flyghundar frukter. Honor föder vanligen en eller ibland två ungar per kull. Enligt studierna förekommer ingen högljudd parningslek hos Epomops dobsoni i motsats till släktets andra två medlemmar. Arten är mera sällsynt än de andra två arterna vad som kan vara orsaken att nästan inga höga lätet från hanarna registrerades.

Antagligen dödas några exemplar för köttets skull (bushmeat). Denna flyghund registrerades i olika skyddsområden. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar 

Flyghundar
dobsoni
Däggdjur i etiopiska regionen