kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nycteris macrotis

Nycteris macrotis är en fladdermusart som beskrevs av George Edward Dobson 1876. Nycteris macrotis ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter.

Denna fladdermus blir med svans cirka 12 cm lång, har 4,5 till 5 cm långa underarmar och cirka 3 cm långa öron. På ovansidan förekommer mörk rödbrun päls och undersidan är täckt av gråaktig päls. Enligt en annan källa byter arten pälsfärg under årets lopp. Den första varianten är på ovansidan rödbrun med grå skugga och den andra varianten har på ryggen en orangebrun till tydlig orange päls. Flygmembranen har hela året en gråbrun till mörkgrå färg.

Arten förekommer i Afrika söder om Sahara från Senegal i väst till Somalia i öst och söderut till Angola, Botswana och Moçambique. Den vistas i olika habitat som fuktiga skogar och torra savanner.

Individerna vilar ofta i trädens håligheter eller mera sällan i grottor eller under byggnadernas tak. Där sover de ensam eller i flockar med 10 till 20 medlemmar. Nycteris macrotis flyger långsam men den har bra förmåga att byta riktning. Arten är även aktiv vid kyligt väder och den intar inget stelt tillstånd (torpor). Ibland delas sovplatsen med fladdermöss från släktet Hipposideros. Arten jagar främst hopprätvingar, skalbaggar och termiter som den troligen plockar från växtligheten eller från marken. Nyfödda ungar håller sig under den första tiden fast i moderns päls.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
macrotis
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris major

Nycteris major är en fladdermusart som först beskrevs av K. Andersen 1912.  Nycteris major ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i västra och centrala Afrika i Liberia/Elfenbenskusten respektive från Kamerun till Kongo-Kinshasa. Den lever främst i fuktiga skogar i låglandet och den besöker fuktiga savanner. En eller upp till tre individer vilar i trädens håligheter eller i bladverket.

Arten når en absolut längd (med svans) av 10,6 till 13,7 cm, en svanslängd av 5,5 till 6,4 cm och en vikt av 8 till 16 g. Den har 4,5 till 4,9 cm långa underarmar och 1,0 till 1,2 cm långa bakfötter samt 2,7 till 3,1 cm stora öron. Nycteris major har liksom andra hålnäsor köttiga flikar på näsan (bladet) med ett långsträckt hål i mitten. Ovansidans päls kan vara brun, rödbrun eller mörkbrun och på undersidan förekommer ljusare brun päls. Djuret har rosa märken vid munnen och en svartbrun flygmembran. Arten är ganska lik Nycteris arge och några zoologer antar att de är identiska.

Några exemplar hittades vilande i byggnader. Ibland delas sovplatsen med fladdermusen Hipposideros cyclops eller med gnagaren Praomys tullbergi. Denna fladdermus flyger tätt över marken eller ovanför den låga växtligheten. Den jagar troligen ryggradslösa djur men den är tillräckligt stor för att jaga små ryggradsdjur. Honor föder en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
major
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris nana

Nycteris nana är en fladdermusart som först beskrevs av K. Andersen 1912.  Nycteris nana ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten är med svans 8,0 till 9,3 cm lång, svanslängden är 3,7 till 4,9 cm och vikten varierar mellan 4,5 och 7 g. Fladdermusen har 3,2 till 3,7 cm långa underarmar och 0,7 till 1,0 cm långa bakfötter samt 1,9 till 2,3 cm stora öron. Den är så en av de minsta familjemedlemmar. Liksom hos andra hålnäsor förekommer köttiga flikar på näsan (bladet) med ett långsträckt hål i mitten. Bladet, hakan och den broskiga fliken i örat (tragus) är krämfärgade till vita. Ovansidans pälsfärg varierar mellan ljusbrun och mörkbrun och undersidans päls är alltid ljusare brun. Öronen blir mörkare till svarta mot kanterna och flygmembranen är likaså mörk. De övre framtänderna har två knölar på toppen.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer med tre från varandra skilda populationer i västra och centrala Afrika. Den hittas från Elfenbenskusten till Togo samt från Kamerun till Kenya och söderut till norra Angola. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2100 meter över havet. Habitatet utgörs av torra eller fuktiga skogar, av galleriskogar och av fuktiga savanner.

Ekologi 
Mindre familjegrupper vilar i träd. Andra viloplatser som använd är grottor, gruvor, vägtrummor, broarnas undersida och underjordiska bon som skapades av myrkottar.

Individerna flyger under jakten tätt över marken eller ovanför skogarnas undervegetation och de plockar insekter från växterna. Antagligen har honor en kull per år med en unge. Ungen diar sin mor 45 till 60 dagar.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
nana
Däggdjur i etiopiska regionen
Nycteris tragata

Nycteris tragata är en fladdermusart som först beskrevs av K. Andersen 1912.  Nycteris tragata ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus har liksom andra hålnäsor hudflikar kring näsan (bladet) med ett långsmalt hål i mitten. På dessa flikar och på öronen förekommer några ljusa fläckar. Pälsen är gråbrun till rödbrun. Svansen är format som ett T. Den är helt inbäddad i svansflyghuden. De stora och avrundade öronen är inte sammanlänkade med varandra. Djuret har 46 till 51 mm långa underarmar, en 65 till 72 mm lång svans, 29 till 31 mm långa öron och en vikt av 12 till 17 g.

Arten förekommer på Malackahalvön, Borneo, Sumatra och kanske på några mindre öar i regionen. Habitatet utgörs av skogar med dipterokarpväxter samt av skogstäckta träskmarker. Mindre flockar vilar i trädens håligheter, i bergssprickor under klippor eller i andra gömställen som vägtrummor.

Lätet för ekolokaliseringen är en melodi som har sin högsta intensitet vid cirka 84 kHz. Dräktiga honor och honor med aktiva spenar hittades under alla årstider. Per kull föds en unge.

Beståndet hotas av skogsavverkningar när jordbruksmark etableras samt av skogsbränder. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
tragata
Däggdjur i orientaliska regionen
Nycteris woodi

Nycteris woodi är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1914. Nycteris woodi ingår i släktet Nycteris och familjen hålnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Utseende 
Arten blir med svans 8,6 till 10,3 cm lång, svanslängden är 4,0 till 5,5 cm och vikten varierar mellan 6,5 och 9 g. Djuret har 3,5 till 4,2 cm långa underarmar, 0,8 till 1,0 cm långa bakfötter och 2,8 till 3,5 cm stora öron. Liksom andra hålnäsor har arten hudflikar på näsan (bladet) med ett långsträckt hål i mitten. Pälsens färg på ovansidan varierar mellan brun, gråbrun och silvergrå. Några individer har mörka fläckar vid munnen eller/och vid öronen. På undersidan förekommer tydlig ljusare päls som kan vara nästan vitaktig. Den broskiga fliken (tragus) i de stora öronen är smal. Individer med gråaktig päls har genomskinlig flygmembran och hos bruna exemplar är vingarna rödbruna. De övre framtänderna har två knölar på toppen.

Nycteris woodi är inte lika robust som Nycteris macrotis och pälsen är ljusare jämförd med Nycteris parisii.

Utbredning 
Arten förekommer i sydöstra Afrika, främst i Malawi, Zambia och Zimbabwe. Nycteris woodi hittades bland annat i halvtorra savanner och vid skogsdungar.

Ekologi 
Ensamma individer eller mindre flockar vilar i trädens håligheter, i kalkstensgrottor, i bergssprickor och i byggnader.

Några kolonier kan ha upp till 50 medlemmar. Individerna jagar flygande insekter eller de plockar sina byten från växter. Lätet som används för ekolokaliseringen har en frekvens mellan 35 och 55 kHz. Antagligen har honor bara en kull med en unge per år under den varma och fuktiga tiden.

Status 
Beståndet hotas i några regioner av landskapsförändringar, störningar vid viloplatserna samt genom användning av pesticider. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Hålnäsor
woodi
Däggdjur i etiopiska regionen
Noctilio albiventris

Noctilio albiventris (en: Lesser bulldog bat) är en däggdjursart som beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1818. Noctilio albiventris ingår i släktet Noctilio och familjen harmunfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 65 till 68 mm, en svanslängd av 13 till 16 mm och en vikt av 27 till 35 g. Pälsens färg är beroende på individ, kön, utbredningsområde och årstid. Färgen kan variera mellan mörkbrun, rödbrun, gulbrun och vitaktig. På ryggens mitt kan det finnas en ljusare strimma. Strimman är inte lika tydlig som hos Noctilio leporinus. Arten har smala spetsiga öron.

Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från södra Mexiko till norra Argentina. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1100 meter över havet. Habitatet varierar men arten vistas alltid nära vattendrag eller nära andra vattenställen.

Individerna vilar i trädens håligheter, i den täta växtligheten eller i gömställen som skapades av människor. Vid viloplatsen bildas större flockar, ofta tillsammans med arter av släktet Molossus. Jakten sker på senare kvällen och under natten. Noctilio albiventris jagar insekter och ibland fiskar. I Mexiko sker parningen i november eller december och den enda ungen föds under sommaren.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Harmunfladdermöss
albiventris
Däggdjur i neotropiska regionen
Natalus

Natalus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen trattöronfladdermöss. 

Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Natalus espiritosantensis, hittas i östra Brasilien.
 Natalus jamaicensis, är endemisk på Jamaica.
 Natalus lanatus, förekommer i västra och södra Mexiko.
 Natalus major, lever på Hispaniola och Caymanöarna.
 Natalus mexicanus, hittas från sydvästra USA till Panama.
 Natalus primus, är endemisk på västra Kuba och Isla de la Juventud.
 Natalus stramineus, lever på Små Antillerna. 
 Natalus tumidirostris, förekommer i norra Sydamerika.

Tre arter som tidigare ingick i släktet listas sedan början av 2000-talet i släktena Chilonatalus och Nyctiellus.

Källor

Externa länkar 

Trattöronfladdermöss
Natalus
Nyctiellus lepidus

Nyctiellus lepidus är en fladdermusart som först beskrevs av Paul Gervais 1837.  Nyctiellus lepidus är ensam i släktet Nyctiellus som ingår i familjen trattöronfladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Utseende 
Arten liknar allmänt de andra trattöronfladdermössen i kroppsbyggnaden. Familjens medlemmar har en 35 till 55 mm lång kropp (huvud och bål), en 50 till 60 mm lång svans och 27 till 41 mm långa underarmar. Nyctiellus lepidus är med en vikt av 5 till 10 g en av de minsta arterna i familjen. Den har en avvikande konstruktion av skallen och tänderna. Artens övre framtänder liknar blad i utseende och den har små hörntänder. Även den första premolaren på varje sida i över- och underkäken är förminskad.

Liksom andra medlemmar av familjen har Nyctiellus lepidus trattformiga öron. Pälsens färg varierar mellan brun och mörkgul.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer på Kuba, på östra Bahamas och på några mindre öar i regionen. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar.

Ekologi 
Individerna vilar i varma fuktiga grottor eller i övergivna gruvor. Där bildar de ofta stora kolonier. Arten jagar olika insekter med hjälp av ekolokalisering. Den är aktiv på natten och lämnar gömstället under kvällen.

Parningen sker i december och januari. Efter 8 till 10 månader dräktighet föder honan en enda unge som är ganska stor och väl utvecklad. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skilda från hanarna.

Nyctiellus lepidus hotas i viss mån när gruvor åter sätts i bruk. Den störs ibland av turister som besöker grottorna. Hela beståndet listas av IUCN som livskraftig (Least Concern).

Källor 

Trattöronfladdermöss
Natalidae
Däggdjur i neotropiska regionen
Chilonatalus micropus

Chilonatalus micropus är en fladdermusart som beskrevs av George Edward Dobson 1880. Chilonatalus micropus ingår i släktet Chilonatalus och familjen trattöronfladdermöss. Artepitet micropus i det vetenskapliga namnet är latin för "liten fot".

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Några individer som undersöktes vid slutet av 1890-talet hade en absolut kroppslängd av 80 till 90 mm, inklusive en 45 till 49 mm lång svans (längden av alla svanskotor). Deras bakfötter var cirka 7 mm långa och öronen ungefär 11,5 till 14 mm långa.

Arten är med en underarmlängd av 31 till 36 mm och en vikt av 2 till 3 g den mindre arten i släktet Chilonatalus. Den har liksom andra trattöronfladdermöss stora trattformiga öron och en liten hudflik på näsan (bladet) som är täckt av hår. Vingarna har en lång och smal form och svansen är inbäddad i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. Nedanför underläppen förekommer ytterligare en naken hudremsa. Den långa och täta pälsen bildas på ovansidan av hår som är gulbruna vid roten och rödbruna på spetsen. Undersidan är bär bara gulbrun päls. Chilonatalus micropus har tre framtänder på varje sida av över- och underkäken och det finns en klaff (diastema) mellan den andra och den tredje framtanden.

Denna fladdermus förekommer på Kuba, Jamaica, Hispaniola och på öngruppen Providencia som tillhör Colombia. Individerna vilar i grottor och jagar insekter. Vanligen föds en unge per kull. IUCN listar arten som nära hotad (NT).

Allmänt bildas kolonier med några hundra medlemmar vid viloplatsen. För att hitta sina byten använder arten ekolokaliseringen.

Källor 

Trattöronfladdermöss
Natalidae
Däggdjur i neotropiska regionen
Natalus stramineus

Natalus stramineus (en: Mexican funnel-eared bat) är en fladdermusart som beskrevs av Gray 1838. Natalus stramineus ingår i släktet Natalus och familjen trattöronfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 6 underarter.

Utseende 
Arten blir 38 till 46 mm lång (huvud och bål), har en 47 till 52 mm lång svans och väger 3 till 5 g. Den har 36 till 39 mm långa underarmar, 8 till 9 mm långa bakfötter och 14 till 16 mm långa öron. På ovansidan förekommer ljusbrun päls med orange eller gul skugga och undersidan är täckt av gul päls. Natalus stramineus har liksom andra familjemedlemmar trattformiga öron. De är krämfärgade med svarta kanter. Ovanför överläppen förekommer ett skägg av långa hår. Natalus stramineus är den enda arten i familjen där svansen är längre än huvud och bål tillsammans. Svansen är helt inbäddad i den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen. Extremiteterna och svansen är rosa med tydlig färgavvikelse från den ljusbruna flygmembranen. Tandformeln är I 2/3 C 1/1 P 3/3 M 3/3, alltså 38 tänder.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer på Barbados och på andra öar som tillhör Små Antillerna. Individerna vilar i mörka fuktiga grottor. De vistas i låglandet och i bergens lägre delar men inte nära bergstoppar. Arten håller sig nära skogar och buskskogar.

Ekologi 
Arten är främst aktiv under två timmar efter solnedgången. Vid sovplatsen bildas kolonier med cirka 300 medlemmar. Fladdermusen jagar olika insekter med hjälp av ekolokaliseringen. Hos populationer i tropikerna sker parningen oftast under den torra perioden så att ungarna föds under regntiden. Honan är 8 till 10 månader dräktig och föder vanligen en unge. Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skilda från hannarna.

Naturliga fiender och livslängden antas vara lika som för andra trattöronfladdermöss.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trattöronfladdermöss
stramineus
Däggdjur i neotropiska regionen
Chilonatalus tumidifrons

Chilonatalus tumidifrons är en fladdermusart som först beskrevs av Miller 1903.  Chilonatalus tumidifrons ingår i släktet Chilonatalus och familjen trattöronfladdermöss. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten blir med svans 8 till 11 cm lång och vikten ligger vid 4 till 7 g. Ovansidan är täckt av kastanjebrun päls och på undersidan förekommer ljusgul päls. Chilonatalus tumidifrons har korta tummar vid framtassarna och de är nästan helt inbäddad i flygmembranen. Arten kännetecknas dessutom av ganska smala vingar. Liksom hos andra familjemedlemmar förekommer trattformiga öron och en liten hudflik på näsan. Den liknar bladet som finns hos flera andra fladdermöss. Djurets tanduppsättning bildas på varje sida av överkäken av 2 framtänder, 1 hörntand, 3 premolarer och 3 molarer. I underkäken finns ytterligare en framtand per sida.

Denna fladdermus förekommer på olika öar som tillhör Bahamas. Arten lever i mera torra lövfällande skogar.

Individerna vilar på dagen i stora grottor. De blir aktiva ungefär 30 minuter efter solnedgången och jagar flygande insekter. Honor bildar före ungarnas födelse egna flockar som är skilda från hanarna. Per kull föds en enda unge. Arten hittar sina byten med hjälp av ekolokalisering och den använder läten med en frekvens upp till 170 kHz. Troligtvis kommunicerar den även med doftämnen. Fladdermusen har särskilt bra rörelseförmåga och den hamnar därför sällan i slöjnät som zoologer placerade i naturen.

Källor 

Trattöronfladdermöss
Natalidae
Däggdjur i neotropiska regionen
Natalus tumidirostris

Natalus tumidirostris är en fladdermusart som beskrevs av Miller 1900. Natalus tumidirostris ingår i släktet Natalus och familjen trattöronfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan tre underarter.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 35 till 45mm och den har cirka 38mm långa underarmar. Svansen är med en längd av 43 till 60mm längre än huvud och bål tillsammans. Honor är med en vikt av 4,5 till 8,9g något tyngre än hannar. De senare väger 4,3 till 8,6g. På ovansidan förekommer allmänt längre päls än på undersidan och den har en rödbrun färg. Undersidans päls är lite ljusare. Huvudet kännetecknas, liksom hos andra familjemedlemmar, av trattformiga öron som är 13 till 16mm långa. Ögonen är små och läpparna tjock. En hudflik på näsan (bladet) saknas. På överläppen förekommer ett tjockare skägg och hos hannar finns en knölig körtel på pannan som troligen är ett känselsinne.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i norra Sydamerika från östra Colombia till regionen Guyana. Den lever även på Trinidad och Tobago samt på några mindre öar i regionen. Arten vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet varierar mellan torra lövfällande skogar och regnskogar. Arten besöker även fruktträdodlingar.

Ekologi 
Individerna vilar i grottornas mörka delar och de bildar där stora kolonier som kan ha några tusen medlemmar. Däremot håller kolonins medlemmar alltid lite avstånd från varandra. Ibland förekommer blandade kolonier med Carollia perspicillata som tillhör familjen bladnäsor. När Natalus tumidirostris jagar flyger den tätt över marken och fångar insekter med den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen.

Bytet upptäcks främst med hjälp av ekolokalisering och i viss mån med hörseln. Natalus tumidirostris blir aktiv under senare skymningen och den uppsöker viloplatsen när gryningen börjar. Arten äter främst mjuka insekter direkt efter fångsten. Den behöver varje dag föda och kan inte svälta mer än 20 timmar.

Efter parningen bildar hannar och honor från varandra skilda kolonier. Honor är ungefär tre månader dräktiga, oftast mellan februari och april. Ungarna stannar i gömstället när honorna söker efter föda.

Källor

Externa länkar 

Trattöronfladdermöss
tumidirostris
Däggdjur i neotropiska regionen
Mystacina robusta

Mystacina robusta är en fladdermusart som beskrevs av John Duncan Dwyer 1962. Mystacina robusta ingår i släktet Mystacina och familjen markfladdermöss. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Levande individer av arten är bara kända från några mindre öar sydväst om Stewart Island i Nya Zeeland. Den senaste bekräftade iakttagelsen gjordes 1967 och det befaras att arten är utdöd. Kvarlevor av arten hittades även i andra regioner i Nya Zeeland.

Arten var (eller är) större än markfladdermusen (Mystacina tuberculata) med en kroppslängd av cirka 9 cm, inklusive en 1,5 cm lång svans, en vingspann av 29 till 31 cm och en vikt mellan 25 och 35 g. Mystacina robusta hade en robust bål och spetsiga öron. Den korta svansen var inte helt inbäddad i flygmembranen mellan bakbenen. Arten extremiteter var anpassade för en rörelse på fyra fötter på marken. Pälsen hade allmänt en brunaktig färg.

Levnadssättet är inte känt men det antas att arten hade samma beteende som markfladdermusen. Kvarlevor hittades bland annat i kalkstensgrottor som troligen var artens viloplats.

Som orsak för artens decimering (eller utdöende) utpekas den introducerade polynesiska råttan (Rattus exulans). För att skydda den hypotetiska kvarvarande populationen dödades alla råttor på de öar där fladdermusen iakttogs senast. En expedition från 1999 registrerade ljud som fladdermöss använder vid ekolokalisering. Det liknade markfladdermusens ljud men var inte helt likadant. Olika lekman berättade att de hittade fladdermöss på öarna vad som behöver bekräftas av zoologer. De närmaste kända populationerna av markfladdermusen och av långsvansad fladdermus (Chalinolobus tuberculatus) lever 50 km längre norrut.

Källor

Externa länkar 

Markfladdermöss
robusta
Däggdjur i oceaniska regionen
Mormoops

Mormoops är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladhakor.

Utseende 
Individerna blir 50 till 73 mm långa (huvud och bål), har en 18 till 31 mm lång svans och väger 12 till 18 g. Underarmarna är 45 till 61 mm långa. Pälsens färg varierar mellan mörkbrun, rödbrun, ljusbrun eller andra toner av brun.  Mormoops blainvillii byter päls under årets lopp med en mörkare och en ljusare variant. På hakan finns flera bladformiga hudveck. Munnen är nästan gömd av långa styva hår som finns på varje sida. Även den uppåtriktade korta näsan har vikningar och knölar.

Ekologi 
Dessa fladdermöss lever i olika habitat. De hittas bland annat i fuktiga skogar, i torra buskskogar och i öknar. Arterna vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2000 meter över havet. Individerna vilar i grottor, i gruvor eller sällan i byggnader. I grottor bildar de stora kolonier med upp till 500 000 medlemmar. Där håller individerna vanligen lite avstånd från varandra. Arterna blir mindre aktiva under kalla årstider men de håller ingen vinterdvala. Medlemmar av släktet lämnar gömstället vid solnedgången och jagar olika insekter. Honor föder en unge per kull.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Mormoops blainvillii, Kuba, Hispaniola, Jamaica, Puerto Rico och mindre öar i regionen.
 Mormoops magna, är utdöd, levde på Kuba.
 Mormoops megalophylla, från sydvästra USA till norra Peru och östra Venezuela.

De två nu levande arterna listas av IUCN som livskraftig (Least Concern).

Källor

Externa länkar 

Bladhakor
Mormoops