kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joshua Chamberlain

Joshua Lawrence Chamberlain, född Lawrence Joshua Chamberlain 8 september 1828 i Brewer i Maine, död 24 februari 1914 i Portland i Maine, var en amerikansk republikansk politiker och brigadgeneral i nordstatsarmén i amerikanska inbördeskriget. Han var Maines guvernör 1867–1871.

Chamberlain utexaminerades 1852 från Bowdoin College och gifte sig 1855 med Fanny Adams. Efter tre års studier i teologi vid Bangor Theological Seminary bestämde sig Chamberlain att inte bli präst eller missionär utan återvände till Bowdoin där han sedan undervisade i retorik.

År 1862 tog Chamberlain värvning i nordstaternas armé. Han deltog i amerikanska inbördeskriget först som överstelöjtnant och befordrades 1863 till överste. Året därpå befordrades han till brigadgeneral. Han deltog i slagen vid Antietam, Shepherdstown Ford, Fredericksburg, Chancellorsville och Gettysburg.

Chamberlain efterträdde 1867 Samuel Cony som guvernör och efterträddes 1871 av Sidney Perham. Därefter tjänstgjorde han som rektor för Bowdoin College fram till år 1883. År 1893 tilldelades Chamberlain Medal of Honor för insatserna i slaget vid Gettysburg.

Referenser

Generaler i USA:s armé
Guvernörer i Maine
Deltagare i slaget vid Gettysburg
Amerikanska militärer under 1800-talet
Alumner från Bowdoin College
Personer från Brewer, Maine
Födda 1828
Avlidna 1914
Män
Seldon Connor

Seldon Connor, född 25 januari 1839 i Fairfield, Maine, död 9 juli 1917 i Augusta, Maine, var en amerikansk republikansk politiker, militär och affärsman. Han var Maines guvernör 1876–1879.

Connor utexaminerades 1859 från Tufts College och deltog i amerikanska inbördeskriget som officer i nordstaternas armé. År 1869 gifte han sig med Henrietta W.B. Bailey. Connor efterträdde 1876 Nelson Dingley som guvernör och efterträddes 1879 av Alonzo Garcelon.

Referenser

Födda 1839
Avlidna 1917
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Maine
Deltagare i slaget vid Gettysburg
Amerikanska militärer under 1800-talet
Män
Alumner från Tufts University
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Daniel F. Davis

Daniel Franklin Davis, född 12 september 1843 i Freedom, Maine, död 9 januari 1897 i Bangor, Maine, var en amerikansk republikansk politiker. Han var Maines guvernör 1880–1881.

Davis deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstaternas armé och studerade juridik. År 1869 inledde han sin karriär som advokat i Maine. 

Davis efterträdde 1880 Alonzo Garcelon som guvernör och efterträddes 1881 av Harris M. Plaisted.

Referenser

Födda 1843
Avlidna 1897
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Maine
Män
Glomales

Glomales är en ordning av svampar. Glomales ingår i klassen Zygomycetes, divisionen oksvampar och riket svampar. 

Ordningen innehåller bara familjen Glomaceae.

Källor

Oksvampar
Glomales
Glomaceae

Glomaceae är en familj av svampar. Glomaceae ingår i ordningen Glomales, klassen Zygomycetes, divisionen oksvampar och riket svampar. 

Familjen innehåller bara släktet Glomus. Glomaceae är enda familjen i ordningen Glomales.

Källor

Oksvampar
Glomaceae

fr:Glomus
Glomus versiforme

Glomus versiforme är en svampart som tillhör divisionen oksvampar, och som först beskrevs av Petter Adolf Karsten, och fick sitt nu gällande namn av Shannon M. Berch. Glomus versiforme ingår i släktet Glomus, och familjen Glomaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Externa länkar

Oksvampar
versiforme
Saksenaeaceae

Saksenaeaceae är en familj av svampar som beskrevs av Clifford William Hesseltine och John J. Ellis. Saksenaeaceae ingår i ordningen Mucorales, klassen Zygomycetes, divisionen oksvampar och riket svampar.

Källor

Oksvampar
Saksenaeaceae
Trichomycetes

Trichomycetes är en klass av svampar. Trichomycetes ingår i divisionen oksvampar och riket svampar. 

Kladogram enligt Dyntaxa:

Källor

Bildgalleri 

Oksvampar
Trichomycetes
Självporträtt (Eugène Jansson, 1910)

Självporträtt är målat, i olja på duk, av den svenske konstnären Eugène Jansson (1862–1915). Den mäter 203x110 centimeter och tillhör Nationalmuseum som fick den i gåva 1918. 

I porträttet har Jansson skildrat sig själv som dandy, ett könsöverskridande mansideal i en tid då homosexuella handlingar var förbjudna enligt lag.  Medan de traditionella könsrollerna hade befunnit sig i upplösning under 1870- och 1880-talet kom det kring sekelskiftet 1900 en motreaktion. Jansson och hans samtida konstnärskamrater sökte då att utifrån olika positioner gestalta denna identitetskris där både ”femininitet” och ”manlighet” var ifrågasatta.

Motivet  
Eugène Jansson är idag främst känd som ”blåmålaren”, för sina nationalromantiska bilder från Stockholm. Under 1900-talets första år skiftade hans motivkrets från Stockholms ödsliga gator i skymningsljus, till storstadens människor, särskilt då nakna vältränade män som rörde sig i skarp solbelysning. Den av naturismen präglade människan var dåtidens nya manliga borgerliga ideal. Den muskulösa heroiska kroppen stod nu i centrum. Män skulle nå det genom friskvård och solbad, vilket då var en exklusivt manlig praktik. Den manliga kroppen skulle omformas enligt antika ideal.

Oavsett om motivet var den folktomma Stockholmsgatan eller ett myller av nakna manskroppar på Flottans badhus var det olika urbana platser, rum, aktiviteter och nöjen som Eugen Jansson gestaltade under hela sitt konstnärskap. Framväxten av en mer eller mindre dold homosexuell subkultur är en komponent i den tidiga moderna stadens utveckling. Janssons olika motivkretsar – mörka gator och badhus – knyts samman i att de gestaltar platser där män som älskade män kunde träffas och knyta kontakter.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Målningen i Nationalmuseums föremålsdatabas

Målningar 1910
Målningar på Nationalmuseum
Målningar av Eugène Jansson
Självporträtt
Näcken (Ernst Josephson)

Näcken är en bild som är målad, i olja på duk, av den svenske konstnären Ernst Josephson (1851–1906). Det exemplar som finns på Nationalmuseum mäter 144 x 114 centimeter och målades år 1882. Tavlan inköptes med bidrag av Nationalmusei vänner år 1915. Museet äger även en målad skiss med samma motiv. 

Redan 1872 reste Ernst Josephson till Norge för att göra romantiska naturstudier i fjällen, han kom sedan att ägna sig åt Näcken-motivet under tolv år och utförde mängder av skisser. 1884 återvände han till Eggedal för att måla flera stora dukar varav en, Strömkarlen, ägs av Prins Eugens Waldemarsudde.

Motivet 
Kring sekelskiftet 1900 sysselsatte sig de nationalromantiska konstnärerna med folktraditionen, speciellt då med bondebefolkningens visor och sagor. Ernst Josephson läste folkvisor, diktade i samma stil, studerade vattenfall i Norge och väntade sig berusande upplevelser av mötet med naturen. Näcken förkroppsligade forsen och naturens dynamiska rörelse. Han var både ett fascinerande och skrämmande väsen, som med sin musik lockade människorna. Näcken associerades med det okontrollerade, i synnerhet med sexualitet. För Josephson blev Näcken ett alter ego – den oförstådde romantiske konstnären – bohemen som sökte gå sin egen väg. 1888 blev Ernst Josephson allvarligt psykiskt sjuk men fortsatte trots det med sitt konstnärliga arbete fram till sin död.
 
Idag är synen på naturen en av de starkaste komponenterna i det svenska nationella medvetandet. De flesta svenskar har en vördnadsfull attityd till naturen, något som har sina rötter i det sena 1700-talets romantiska natursyn. Vid sekelskiftet 1900 intensifierades nationaliseringen av naturen. Nu skapades nationalparkerna och konstnärerna sökte nya scenerier. De flesta av nationalromantikerna skildrade den region av Sverige som de hade sina rötter i. De sade sig söka efter tillvarons "sanna väsen", av både en inre och en yttre verklighet, och att konsten kunde vara en vägvisare till det andliga.

Galleri

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 
 Målningen i Nationalmuseums föremålsdatabas

Målningar 1882
Målningar på Nationalmuseum
Målningar av Ernst Josephson
Målningar med motiv från nordisk folktro
Näcken
Målningar på Göteborgs konstmuseum
Buddy DeSylva

Georg Gard ”Buddy” DeSylva, född den 25 januari 1895 i New York, död den 11 juli 1950 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk musikalförfattare och filmproducent. Tillsammans med Glenn Wallichs grundade han Capitol Records.

Biografi
De Sylva växte upp i Kalifornien och utbildade sig vid University of Southern California. Han första framlångsrika sånger var de som användes av Al Jolson på Broadway 1918. Strax därefter träffade han Jolson och 1918 åkte de båda till New York och DeSylva började arbeta som låtskrivare på Tin Pan Alley. I början av 1920-talet samarbetade han ofta med kompositören George Gershwin. Tillsammans skapade de den experimentella en-akts jazzoperan Blue Monday från Harlem , som allmänt betraktas som en föregångare till Porgy och Bess tio år senare.

DeSylva började på American Society of Composers, Authors and Publishers
1920 och tjänstgjorde i ASCAP:s ledning mellan 1922 och 1930. Han blev då producent av scen- och filmmusikaler, men flyttade till Hollywood och fick kontrakt med Fox Studios . Under hans tid där producerade han filmer som The Little Colonel, The Littlest Rebel, Captain January, Poor Little Rich Girl och Stowaway. 

År 1941 blev han verkställande producent på Paramount Pictures, en position han skulle hålla fram till 1944. På Paramount, var han också exekutiv producent för Double Indemnity, For whom the Bell Tolls, The Story of Dr. Wassel och The Glass Key.

År 1942, grundade Johnny Mercer, Glenn Wallichs och DeSylva tillsammans Capitol Records, som fortfarande är i verksamhet. Han grundade också Cowboy label.
Buddy DeSylva dog i Hollywood, 55 år, och begravdes i Forest Lawn Memorial Park Cemetery i Glendale, Kalifornien .

Uppsättningar på Broadway
1919 - La La Lucille (musik av George Gershwin)
1922 - George White's Scandals|George White's Scandals of 1922 (musik av George Gershwin, och inkluderat premiären av  jazzoperan Blue Monday (opera)|Blue Monday)
1922 - Orange Blossoms (musik av Victor Herbert)
1922 - The Yankee Princess (musik av Emmerich Kálmán)
1923 - George White's Scandals of 1923 (musik av George Gershwin)
1924 - Sweet Little Devil (musik av George Gershwin)
1924 - George White's Scandals of 1924 musik av George Gershwin
1925 - Big Boy (musik av Joseph Meyer och James F. Hanley)
1925 - Tell Me More! (tillsammans med Ira Gershwin musik av George Gershwin)
1925 - George White's Scandals of 1925 (DeSylva, Brown och Henderson)
1925 - Captain Jinks (musik av Lewis Gensler)
1926 - George White's Scandals of 1926 (DeSylva, Brown och Henderson)
1926 - Queen High (musik av Lewis Gensler)
1927 - Good News (DeSylva, Brown och Henderson)
1927 - Manhattan Mary (DeSylva, Brown och Henderson)
1928 - George White's Scandals of 1928 (DeSylva, Brown och Henderson)
1928 - Hold Everything! (DeSylva, Brown and Henderson)
1929 - Follow Thru (DeSylva, Brown och Henderson)
1930 - Flying High (DeSylva, Brown och Henderson)
1932 - Take a Chance (musik av Nacio Herb Brown, Richard A. Whiting och Vincent Youmans)

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Födda 1895
Avlidna 1950
Män
Amerikanska filmproducenter
Personer från New York
Alumner från University of Southern California
Till en liten vira

Till en liten vira är en oljemålning på duk av den svenske konstnären Carl Larsson (1853–1919) målad 1901. Tavlan föreställer en interiör från gården Lilla Hyttnäs i Sundborn i Dalarna, idag känt som Carl Larsson-gården. Carl Larssons fru, konstnären Karin Bergöö (1859–1928), är i färd med att göra i ordning te, grogg och likör till en omgång av kortspelet vira. I förgrunden ses också två av parets barn. Bordet där kortspelet ska ske ses genom en dörröppning, i Carl Larssons egna ord "I bakgrunden befinner sig själva sanktuarium, virabordet, ordnat av mig själv." Tavlan mäter 68 x 92 centimeter och tillhör Nationalmuseum som fick den i gåva 1916.

Bilden i sitt sammanhang  
Lilla Hyttnäs var en skänk av Karins far Adolf Bergöö 1889, och paret bosatte sig där för gott 1901. Karin hade då precis som Carl en gedigen konstnärlig utbildning bakom sig. De gifte sig 1883 och fick sammanlagt sju barn som alla är med i bilderna från Sundborn. 1900 ingick Sundborn i lanseringen av ett nytt nationellt inredningsideal och som en samhällelig modell. I nationalismen uppfattades den borgerliga mannen som familjens och nationens beskyddare medan kvinnorna placerades inom den privata sfären. Lilla Hyttnäs var i hög grad ett offentligt hem som bland annat marknadsfördes genom de illustrerade böckerna Ett hem (1899) och Åt solsidan (1910). Hemmet var influerat av John Ruskins tankar om en skönare värld bortom industrialismens massproducerade varor. Larssons blandade friskt äldre textilier med egna vävda alster och de nydesignade möbler som samsades med allmoge- och högreståndsmöbler från 1600–1700- talet. Larssons nationella inredningsideal blev sedan vägledande för generationer av svenskar.

Carl deltog aktivt i tidens konstliv men Karins insats förblev anonym ända fram till 1970-talet då feministiska forskare uppmärksammade bortglömda kvinnliga konstnärskap. Idag är Karin internationellt erkänd för sina banbrytande textilier och inredningar på Lilla Hyttnäs. Hemmet i Sundborn i Dalarna var en skapelse av båda makarna Larsson, men i bilderna därifrån försvinner Karins konstnärskap som här, där hon avbildas som mor och som hemmets vårdarinna. Målningarna från Sundborn är därmed en del av den "backlash" som vid denna tid drabbade den "Nya kvinnan", alla de yrkesarbetande kvinnor som lyckats etablera sig i det offentliga livet.

Källor
Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Målningen i Nationalmuseums föremålsdatabas

Målningar av Carl Larsson
Målningar 1901
1901 i Sverige
Målningar på Nationalmuseum
Genremålningar
Interiörer (målningar)
Målningar med motiv från Dalarna
Robert Haskell

Robert N. Haskell, född 24 augusti 1903 i Bangor, Maine, död där 3 december 1987, var en amerikansk republikansk politiker. Han innehade  guvernörsämbetet i Maine i fem dygn i januari 1959.

Haskell utexaminerades 1925 från University of Maine. År 1958 tillträdde han som verkställande direktör för Bangor Hydro-Electric Company där han hade en lång karriär bakom sig.

Haskell deltog i republikanernas konvent inför 1948 och 1952 års presidentval i USA.

Guvernör Edmund Muskie avgick i januari 1959 några dagar före mandatperiodens slut för att tillträda som ledamot av USA:s senat och efterträddes av Haskell. Redan den 7 januari tillträdde Clinton Clauson som ny guvernör.

Referenser

Födda 1903
Avlidna 1987
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Maine
Personer från Bangor, Maine
Alumner från University of Maine
Män
Söndagsafton i en dalstuga

Söndagsafton i en dalstuga är en bild av Amalia Lindegren från 1860, den är målad i olja på duk och mäter 88x117 cm och tillhör Nationalmuseum, som köpte in den samma år som den tillkom. 

Amalia Lindegren (1814–1891) var en av det svenska 1800-talets mest folkkära konstnärer, vars verk flitigt reproducerades och som inspirerade författare till dikter och noveller. 
Populärast var hennes interiörer från Dalarna, miljöer som även för de flesta samtida betraktare måste ha framstått som främmande, men där den borgerliga publiken uppfattade böndernas liv som närmare de ursprungliga ”naturliga” krafterna och känslorna.

Motivet

Redan år 1850 hade Lindegren som första kvinna i Europa mottagit ett statligt stipendium för utrikes konststudier och mellan 1850 och 1856 bodde hon i Paris, Düsseldorf, München och Rom. 1857 gjorde hon tillsammans med konstnärskamraten Jeanette Holmlund en studieresa till Dalarna, som många av tidens romantiskt och fosterländskt inriktade konstnärer. Det var utifrån studier av människor och miljö, främst då i Rättvik, som Lindegren fann sina motiv, med verk som Söndagsafton i en Dalstuga och Lillans sista bädd. Dessa båda målningar är varandras motsatser, den ena handlar om en familjetragedi och den andra om en idyll. I Söndagsafton har hon sökt gestalta en idealfamilj där far i huset spelar polska medan de äldre barnen dansar i ring medan modern sitter med den minste i knäet. I realiteten var det två professionella spelmän som stod modell för fadern. 

När Artur Hazelius skapade föregångaren till Nordiska museet och Skansen, på Drottninggatan i Stockholm, visades flera stuginteriörer med dockor i naturlig storlek. En av tablåerna var gjord med Lillans sista bädd som förebild. Tablån kom även att användas i den nationella marknadsföringen av Sverige, av det ’typiskt svenska’, på Världsutställningarna i Philadelphia 1876, Paris 1878 och Chicago 1893. Amalia Lindegrens verk spreds även genom färgreproduktioner och illustrationer i tidskrifter, men också på porslin, sin kanske mest magnifika placering fick Söndagsafton i en Dalstuga på en av Rörstrands påkostade vaser.

Proveniens
Nationalmuseum köpte målningen 1860.

Källor
Bengtsson, Eva-Lena: Verklighetens poesi. Svenska genrebilder 1825–1880. Acta Universitatis Upsaliensis, Ars Suetica 19. Diss. Uppsala Universitet, Uppsala 2000
Bengtsson, Eva-Lena och Werkmäster, Barbro: Kvinna och konstnär i 1800-talets Sverige. Lund 2004
Bengtsson, Eva-Lena med flera: Stolthet & fördom: Kvinna och konstnär I Frankrike och Sverige 1750–1860. Utställningskatalog, nr. 668, Nationalmuseum 2012

Noter

Externa länkar 
 Målningen i Nationalmuseums föremålsdatabas

Målningar av Amalia Lindegren
1860 i Sverige
Målningar 1860
Genremålningar
Målningar på Nationalmuseum
Målningar med motiv från Dalarna
Nathaniel M. Haskell

Nathaniel Merwin Haskell, född 27 september 1912 i Pittsfield, Maine, död 8 februari 1983 i Portland, Maine, var en amerikansk republikansk politiker. Han innehade  guvernörsämbetet i Maine i 25 timmar i januari 1953.

Haskell studerade juridik och inledde 1934 sin karriär som advokat i Portland. Han gjorde en lång karriär inom delstatspolitiken i Maine; i delstatens representanthus avancerade han till talman och det samma skedde därefter även i delstatens senat.

Guvernör Frederick G. Payne avgick i december 1952 för att förbereda sig inför sitt tillträde som ledamot av USA:s senat och efterträddes av Burton M. Cross som vid den tidpunkten var talman i Maines senat. Haskell tillträdde den 6 januari 1953 som ny talman i Maines senat och fick i den egenskapen inneha även guvernörsämbetet i 25 timmar. Cross, som hade vunnit guvernörsvalet, tillträdde sedan den 7 januari som guvernör helt i enlighet med den ursprungliga tidtabellen.

Referenser

Födda 1912
Avlidna 1983
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Maine
Män
Alumner från University of Maine School of Law
Frukostdags

Frukostdags är en målning som är målad 1887, i olja på duk, av den svenska konstnären Hanna Pauli (1864–1940). Den mäter 87 x 91 centimeter och tillhör Nationalmuseum som köpte in den 1910.

Bilden visar ett utsnitt av verkligheten där den borgerliga matsalen flyttats ut i naturen. Det uppdukade bordet som är fyllt av vackra föremål skall ge associationer till familjeliv och hemtrevnad. Frukostdags är en av museets populäraste bilder. Åskådare har sagt att: ”Man känner sig inbjuden, det känns som min frukoststund. Stolen väntar på mig och jag kan känna hur tekannan vickar när man lyfter den.”

Motivet

Frukostdags spelade en stor roll i Hanna Paulis genombrott i det nordiska konstlivet i slutet på 1880-talet. Hon hade nyligen studerat i Paris vid Académie Colarossi och kommit in på Parissalongen 1887 med porträttet av Venny Soldan.

Frukostdags är en friluftsmålning, bordet och lövverket är upplösta av ljusreflexer, som ger föremålen ett suggestivt skimmer. Konstnären har delvis inspirerats av impressionisternas sätt att skildra ljuset med färg. Motivet var populärt bland de realistiska konstnärerna vid den här tiden och Hanna Pauli var främst påverkad av den franske konstnären Jules Bastien-Lepages måleri. Ljusbehandlingen, den livliga penselskriften och de delvis tjockt pålagda färgfälten upprörde flera samtida svenska kritiker. Man såg Hanna Paulis teknik som alltför modern och en kritiker antog att ljusfläckarna på bordsduken berodde på att konstnären själv torkat sina penslar på den. 

Hanna Pauli ställde bland annat ut Frukostdags på Världsutställningarna i Paris 1889 och Chicago 1893. Samma år som hon målade bilden förlovade hon sig med konstnären Georg Pauli.

Källor

Noter

Tryckta källor

Brummer, Hans Henrik m.fl. Konstnärsparet Hanna och Georg Pauli. Utställningskatalog Prins Eugens Waldemarsudde. Stockholm 1997.
Gynning, Margareta. Hanna Pauli. Svenskt biografiskt lexikon. Band 28. Stockholm 1994. Sid. 746-749.

Externa länkar 
 Målningen i Nationalmuseums föremålsdatabas

Målningar av Hanna Pauli
Målningar på Nationalmuseum
Målningar 1887
Rostflorskinn

Rostflorskinn (Botryobasidium simile) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Zdeněk Pouzar och Věra Holubová-Jechová. Rostflorskinn ingår i släktet Botryobasidium, och familjen Botryobasidiaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Basidiesvampar
Kantareller

Kantareller (Cantharellaceae) är en familj av svampar. Kantareller ingår i ordningen Cantharellales, klassen Agaricomycetes, divisionen basidiesvampar och riket svampar.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

Källor

Externa länkar

Bildgalleri

Basidiesvampar
Vit taggsvamp

Vit taggsvamp (Hydnum albidum) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Peck. Vit taggsvamp ingår i släktet mat-taggsvampar, och familjen Hydnaceae. Enligt den svenska rödlistan är arten sårbar i Sverige. Arten förekommer på Gotland. Artens livsmiljö är skogslandskap.

Galleri

Källor

Externa länkar

 Artfaktablad för Hydnum albidum

Mat-taggsvampar
Stäppjordstjärna

Stäppjordstjärna (Geastrum pseudolimbatum) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Ladislaus(Lászlo) Hollós. Stäppjordstjärna ingår i släktet jordstjärnor, och familjen jordstjärnor. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland och Öland. Artens livsmiljö är jordbrukslandskap, skogslandskap.

Källor

Externa länkar
 Artfaktablad för Geastrum pseudolimbatum

Jordstjärnor
Slungboll (svamp)

Slungboll (Sphaerobolus stellatus) är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Heinrich Julius Tode 1790. Slungboll ingår i släktet Sphaerobolus, och familjen jordstjärnor. Arten är reproducerande i Sverige. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Jordstjärnor
Trichaster

Trichaster är ett släkte av ormstjärnor. Enligt Catalogue of Life ingår Trichaster i familjen Euryalidae, ordningen Euryalida, klassen ormstjärnor, fylumet tagghudingar och riket djur, men enligt Dyntaxa är tillhörigheten istället familjen jordstjärnor, ordningen Phallales, klassen Agaricomycetes, fylumet basidiesvampar och riket svampar. 

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

Källor

Ormstjärnor
Trichaster
Lentaria dendroidea

Lentaria dendroidea är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av J. H. Petersen 1996. Lentaria dendroidea ingår i släktet Lentaria, och familjen Gomphaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Basidiesvampar
dendroidea
Lentaria subcaulescens

Lentaria subcaulescens är en svampart som tillhör divisionen basidiesvampar, och som beskrevs av Rauschert 1987. Lentaria subcaulescens ingår i släktet Lentaria, och familjen Gomphaceae. Arten är reproducerande i Sverige.

Källor

Basidiesvampar
subcaulescens