kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Monodelphis scalops

Monodelphis scalops är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1888. Monodelphis scalops ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i sydöstra Brasilien och angränsande delar av Argentina. Arten vistas på marken i skogar.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
scalops
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis scalops
Monodelphis sorex

Monodelphis sorex är en pungdjursart som först beskrevs av Reinhold Friedrich Hensel 1872. Monodelphis sorex ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 11 till 13 cm, en svanslängd av 6,5 till 8,5 cm och en vikt av cirka 48 g. Djuret liknar med sin långsträckta nos och de små ögonen en näbbmus i kroppsformen. Pälsen på huvudets och ryggens topp är gråbrun och den blir rödbrun fram till kroppssidorna samt fram till stjärten. Undersidan är täckt av ljusröd till krämfärgad päls. På svansen förekommer bara fina hår. Hannar är allmänt tydlig större än honor. Händer och fötter är täckt av rödaktiga hår vad som skiljer arten från Monodelphis dimidiata. "Arten" Monodelphis henseli som är beskriven i flera gamla avhandlingar är egentligen vuxna exemplar av denna art. Arten tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium).

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i sydöstra Brasilien, södra Paraguay och nordöstra Argentina. Arten listas inte av IUCN. Habitatet utgörs av regnskogar och av fuktiga skogar nära Atlanten.

Ekologi 
Individerna är främst aktiva vid skymningen och vid gryningen. De går vanligen på marken och jagar insekter som kompletteras med frukter och små ryggradsdjur. Annars antas att levnadssättet är lika som hos andra pungnäbbmöss.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
sorex
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis sorex
Monodelphis theresa

Monodelphis theresa är en pungdjursart som beskrevs av Oldfield Thomas 1921. Monodelphis theresa ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet syftar troligtvis på staden Teresópolis där de första exemplaren hittades.

Pungdjuret förekommer i östra Brasilien, delstaterna Rio de Janeiro och Minas Gerais. Arten vistas i skogar.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
theresa
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis theresa
Monodelphis unistriata

Monodelphis unistriata är en pungdjursart som först beskrevs av Johann Andreas Wagner 1842. Monodelphis unistriata ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad. Inga underarter finns listade.

Artens främre extremiteter är robustare och bredare jämförd med Monodelphis domestica och Monodelphis sorex. Pälsen på ovansidan bildas av korta och lite styva hår som är upp till 4,6 mm långa. Håren är grå nära roten, ljus beige i mitten och rödbrun till svart vid spetsen. Därför ser ovansidan prickig ut. På ryggens mitt finns en mer eller mindre tydlig rödbrun linje.

Pungdjuret är bara känd från två platser i södra Brasilien respektive norra Argentina. Det sista fyndet är från senare 1800-talet.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
unistriata
Däggdjur i neotropiska regionen
James Heath

James Heath, född 1962, är en amerikansk forskare och professor i kemi vid Caltech och professor i molekylär och medicinsk farmakologi vid UCLA. Han är ett välkänt namn inom nanotekniken.

Biografi
Heath studerade kemi vid Baylon University och fortsatte med att doktorera vid Rice University, något han blev klar med år 1988. Under sin tid på Rice var han med i den forskargrupp som år 1985 upptäckte Buckminsterfullerenen (C60), en upptäckt som gav de tre forskningsledarna i gruppen Nobelpriset i kemi år 1996.

Efter avslutad doktorandtjänst började han forska på University of California, Berkeley som en del i Miller Fellow-programmet, ett program på universitetet som stöder världens främsta unga forskare.
År 1991 började han arbeta på IBM Watson Labs och stannade här till 1993.
Året därpå fick han en tjänst på UCLA och grundade här år 2000 California NanoSystems Institute (CNSI), ett center för tvärvetenskaplig forskning med fokus på att universitetet och näringslivet i högre grad ska samarbeta, och att snabbt få ut produkter baserade på nanoteknik på marknaden.

Forskning
Heaths forskningsgrupp på UCLA håller på med tre olika projekt:
Hur kemiskt framställda kvantprickar kan användas som konstgjorda atomer. Detta skulle resultera i atomer som går att designa till att få exakt rätt egenskaper för olika ändamål. Kan man designa atomerna i ett material kan man också designa materialet precis som man vill.
Hur man genom kemisk syntes skulle kunna bygga upp en dator, med hjälp av bottom up-tekniken.
Förstå hur elektriska signaler i biologiska system fungerar, till exempel jonkanalerna i cellerna. Detta genom att utveckla ett optiskt skanningmikroskop som gör det möjligt att undersöka olika delar inuti kroppen utan att skära i den.

Bedrifter
Förutom att Heath var med i gruppen som hittade Buckminsterfullerenen, har han genom sin karriär tagit emot en rad olika priser och utmärkelser, bland annat tog han år 2000 tillsammans med Stanley Williams emot Feynmanpriset i nanoteknik för att ha lyckats bygga en molekylär strömbrytare.

Han innehar 26 olika patent, har publicerat minst 69 vetenskapliga artiklar som tillsammans blivit citerade nästan 6000 gånger.

Externa länkar
CNSI:s hemsida

Fotnoter
 

Amerikanska kemister under 1900-talet
Amerikanska kemister under 2000-talet
Amerikanska professorer
Personer inom nanoteknik
Personer verksamma vid University of California
Män
Födda 1962
Levande personer
Alumner från Rice University
Monodelphis glirina

Monodelphis glirina är en pungdjursart som först beskrevs av Johann Andreas Wagner 1842. Monodelphis glirina ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i centrala Brasilien, norra Bolivia och sydöstra Peru. Arten vistas främst i regnskogar på marken. Individerna är aktiva på natten och äter ryggradslösa djur, små ryggradsdjur, as och frukter.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
glirina
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis glirina
Monodelphis palliolata

Monodelphis palliolata är en pungdjursart som först beskrevs av Wilfred Hudson Osgood 1914. Monodelphis palliolata ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i norra Venezuela och angränsande delar av Colombia. Arten vistas i skogar och människans odlingar. Den går vanligen på marken. Honor föder upp till åtta ungar per kull.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
palliolata
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis palliolata
GRECE

GRECE (franska: Groupement de recherche et d'études pour la civilisation européenne, svenska: Sällskapet för forskning och studier av den europeiska civilisationen) är en fransk etnonationalistisk tankesmedja grundad 1968 av journalisten och författaren Alain de Benoist. Andra personer som har varit inblandade i organisationen inkluderar Pierre Vial, Guillaume Faye, Robert Steuckers, Jean-Yves Le Gallou, François d'Orcival, och Jean Haudry.

GRECE förordar etnopluralism och ”differentialism”: att varje folkgrupp utgör en skillnad, har rätt till sin särart och bör leva åtskilda.

GRECE skiljer sig från traditionella konservativa organisationer genom sitt specifika intresse för germansk och nordisk kultur, avståndstagande till kristendom och monoteism, samt förordandet av nyhedendom.

GRECE idéproduktion har beskrivits som en ny form av fascism.

Se även 
 Nya högern
Identitära rörelsen

Referenser 

Tankesmedjor
Högerextremism i Frankrike
Fascism
Monodelphis umbristriata

Monodelphis umbristriata är en pungdjursart som först beskrevs av Alípio de Miranda Ribeiro 1936. Monodelphis umbristriata ingår i släktet pungnäbbmöss och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i högre regioner av landskapet Cerradon i södra Brasilien. Området är främst täckt av skog.

Källor

Externa länkar

Pungnäbbmöss
umbristriata
Däggdjur i neotropiska regionen

es:Monodelphis#Monodelphis umbristriata
Thylamys elegans

Thylamys elegans är en pungdjursart som först beskrevs av Waterhouse 1839. Thylamys elegans ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten blir med svans 221 till 256 mm lång, svanslängden är 115 till 142 mm och vikten är 18,5 till 41 g. Bakfötterna är 13,5 till 16 mm långa och öronen 21 till 24,5 mm stora. Svansen är täckt av fina hår och den blir under vissa tider tjockare som en fettreserv. Den täta och mjuka pälsen på ovansidan har en grå till brun färg som blir ljusare fram till kroppssidorna. På undersidan förekommer ljusgrå, gulaktig eller vitaktig päls. Thylamys elegans har påfallande svarta ögonringar. Hos honor förekommer 19 spenar.

Pungdjuret förekommer i centrala Chile väster om Anderna. Arten vistas i låglandet och i upp till 2500 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av olika slags skogar och buskmarker. Djuret äter insekter och små ryggradsdjur. Antagligen kompletteras födan med frukter och as.

Individerna vilar bakom stenar, i trädens håligheter, mellan rötter eller i jordhålor som skapades av marsvin. Thylamys elegans klättrar i träd och går på marken. Honor saknar pung (marsupium) eller utvecklar bara en rudimentär pung. De har mellan september och mars en eller två kullar. En kull har oftast 8 till 12 ungar och ibland upp till 15 ungar. Arten håller under årets kalla månader vinterdvala.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
elegans
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys pallidior

Thylamys pallidior är en pungdjursart som först beskrevs av Thomas 1902. Thylamys pallidior ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Populationen listades en längre tid som underart eller synonym till Thylamys elegans.

Utseende 
Arten blir 73 till 104 mm lång (huvud och bål), har en 97 till 118 mm lång svans och väger 13 till 39 g. Den stora variationen i vikten beror på djurets förmåga att lagra fett i svansen som energireserv för vintern. Thylamys pallidior tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium). På ryggen förekommer mörk päls som går över till lite ljusare päls på kroppens sidor och buken är vit.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer från södra Peru över norra Chile och Bolivia till centrala Argentina.

Artens habitat varierar mer än hos andra släktmedlemmar mellan det torra eller halvtorra låglandet samt låga eller höga delar av Anderna som kan vara torra eller fuktiga. I utbredningsområdet förekommer bland annat skogar, buskskogar och bergsöknar.

Ekologi 
Individerna kan vara aktiva under skymningen, under natten och/eller under gryningen. De äter främst ryggradslösa djur samt några växtdelar som frön, frukter och blad. Kanske ingår små ryggradsdjur i födan liksom hos andra släktmedlemmar. Antagligen lever varje exemplar ensam när honan inte är brunstig. Thylamys pallidior bygger bon av gräs, hår och upphittade fjädrar som göms i bergssprickor, i trädens håligheter eller under buskar. Den går främst på marken men den kan klättra i växtligheten. Arten intar ett stelt tillstånd (torpor) vid matbrist, främst under den kalla årstiden.

Angående fortplantningssättet finns olika uppgifter. Enligt IUCN har honan bara en kull per år under sena våren eller tidiga sommaren. Enligt andra källor förekommer upp till tre kullar per år. Enstaka infångade exemplar levde 1,5 år i fångenskap.

Status 
För artens bestånd är inga allvarliga hot kända. IUCN listar Thylamys pallidior som livskraftig (LC).

Källor

Externa länkar

Pungråttor
pallidior
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys velutinus

Thylamys velutinus är en pungdjursart som först beskrevs av Wagner 1842. Thylamys velutinus ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i sydöstra Brasilien. Arten vistas där i landskapen Cerradon och Caatinga. Djuret äter insekter och små ryggradsdjur. Individerna är nattaktiva. En naturlig fiende är tornugglan.

Arten har gråaktig päls på ovansidan och krämfärgad päls på undersidan. En otydlig mörkare längsgående strimma på ryggens topp kan finnas och de svarta ringarna kring ögonen är likaså otydliga. På undersidan förekommer en ljus strimma från hakan till djurets anus. Svansens längd utgör bara cirka 75 procent av kroppens längd (huvud och bål) vad som skiljer Thylamys velutinus från andra släktmedlemmar. Undersidan på svansen är lite ljusare än toppen. Undersidan hår är nära roten gråa. Djuret kan lagra fett i svansen. Kroppslängden (huvud och bål) är 7,9 till 11,0 cm, svanslängden är 6,5 till 9,1 cm och vikten varierar mellan 13 och 35 g.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
velutinus
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys cinderella

Thylamys cinderella är en pungdjursart som först beskrevs av Oldfield Thomas 1902. Thylamys cinderella ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i norra Argentina och angränsande delar av Bolivia. Arten vistas där i kulliga områden med torr växtlighet. Födan utgörs främst av insekter och små ryggradsdjur.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
cinderella
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys karimii

Thylamys karimii är en pungdjursart som först beskrevs av Franz Petter 1968. Thylamys karimii ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når i genomsnitt en kroppslängd (huvud och bål) av 9,5 cm och en svanslängd av 7,2 cm. Pälsen på ovansidan har en grå till gråbrun färg och undersidans päls är vit. Ansiktet kännetecknas av en svartaktig ring kring varje öga. Alla fingrar och tår är utrustade med klor. Honor har dessutom en gul skugga på strupen. Thylamys karimii saknar förmåga att använda svansen som gripverktyg vad som skiljer den från andra släktmedlemmar. Däremot kan den liksom andra Thylamys-arter lagra fett i svansen. Arten tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium).

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i centrala Brasilien. Arten vistas där i torra, öppna skogar, i gräs- och buskmarker samt i människans odlingar. Utbredningsområdet ligger 300 till 1100 meter över havet.

Ekologi 
Födan utgörs av insekter och små ryggradsdjur. Individerna går främst på marken och de kan inte klättra i hög växtlighet.

Status 
Thylamys karimii hotas av levnadsområdets omvandling till jordbruksmark samt av industriellt jordbruk. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
karimii
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys macrurus

Thylamys macrurus är en pungdjursart som först beskrevs av Ignaz von Olfers 1818. Thylamys macrurus ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 10,6 till 14,5 cm samt en svanslängd av 13 till 15,4 cm. Bakfötterna är 1,6 till 1,9 cm långa (ifall klor medräknas till 2,1 cm) och öronen är med en längd av 1,9 till 2,7 cm påfallande stora. Med en genomsnittlig vikt av 41 g är honor lättare än hannar som väger omkring 52,4 g. Den korta och mjuka pälsen på ovansidan är gråbrun med eller utan rödaktig skugga vid axlarna. På undersidan förekommer krämfärgad till vit päls. Ett mörkare område mellan hjässan och nosen är synlig som en mörk strimma. Framför de stora ögonen förekommer en smal svart fläck. De gråbruna öronen med röd skugga är i princip nakna. Svansen är bara nära bålen täckt med hår. Den kan användas som gripverktyg. Färgen är i främre delen gråbrun och svansspetsen är vit.

Thylamys macrurus har på varje sida i överkäken 5 framtänder, 1 hörntand, 3 premolarer och 4 molarer. I underkäken finns per sida 4 framtänder. Alltså ingår 50 tänder i hela uppsättningen.

Utbredning 
Pungdjuret förekommer i östra Paraguay och angränsande delar av Brasilien. Arten vistas där i fuktiga skogar och i gräsmarker.

Ekologi 
Födan utgörs av insekter och små ryggradsdjur. Troligen ingår även växtdelar i födan. Exemplar i fångenskap matades framgångsrik med skinka och pumpafrön.

Parningen sker vid slutet av den torra perioden och ungarna föds i början av regntiden när mattillgången är störst. Individerna går på marken och klättrar i växtligheten.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
macrurus
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys pusillus

Thylamys pusillus är en pungdjursart som först beskrevs av Anselme Gaëtan Desmarest 1804. Thylamys pusillus ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 75 till 120 mm, en svanslängd av 90 till 134 mm och en vikt av 12 till 29,5 g. Den har 8 till 15 mm långa bakfötter och 18 till 24 mm långa öron. Svansen är uppdelad i en ljus och ett mörkt avsnitt. Den tjocka pälsen har på ovansidan en gråbrun färg och undersidan är gul- eller vitaktig. Även på kinderna och på extremiteterna finns ljus päls. Thylamys pusillus har svarta ögonringar med otydlig övergång till den ljusare pälsen. Några exemplar har en väl utvecklad körtel vid strupen.

Pungdjuret förekommer i Bolivia, Paraguay och norra Argentina. Arten vistas där i torra områden med sparsamt växtlighet.

Ett exemplar hittades vilande under en kaktus vid 1950 meter över havet. En annan individ var aktiv efter snöfall men det antas att Thylamys pusillus håller vinterdvala liksom den andra arten i släktet. Individerna vilar i grottor eller i övergivna bon av andra djur. De äter främst frukter och insekter. Före vintern lagras fett i svansen som en energireserv. Honor kan troligen ha två kullar per år och per kull föds upp till 15 ungar.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
pusillus
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys sponsorius

Thylamys sponsorius är en pungdjursart som först beskrevs av Thomas 1921. Thylamys sponsorius ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i norra Argentina och angränsande delar av Bolivia. Arten vistas där i mera torra områden som är täckta av gräs och buskar. Thylamys sponsorius lever i Andernas östra delar mellan 515 och 3750 meter över havet.

Arten blir 86 till 119 mm lång (huvud och bål) och har en 125 till 154 mm lång svans. Pälsen är nästan svart på ryggen, något ljusare vid sidorna och grå på undersidan. Liksom andra medlemmar av samma släkte har arten en svans som kan lagra fett. Den kan vara smal eller tjock beroende på årstid. Thylamys sponsorius tillhör pungdjuren men honor saknar pung (marsupium).

Födan utgörs av insekter och små ryggradsdjur. När honan inte är brunstig antas individerna leva ensam. Denna pungråtta är främst nattaktiv. För övrigt antas levnadssättet vara lika som hos andra arter av släktet Thylamys.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
sponsorius
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys tatei

Thylamys tatei är en pungdjursart som först beskrevs av Charles O. Handley 1957. Thylamys tatei ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den amerikanska zoologen George Henry Hamilton Tate.

Pungdjuret förekommer i västra Peru. Arten vistas där i kulliga områden och i upp till 3000 meter höga bergstrakter. Habitatet utgörs av halvöknar och torra buskmarker. Djuret äter insekter och små ryggradsdjur.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
tatei
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylamys venustus

Thylamys venustus är en pungdjursart som först beskrevs av Thomas 1902. Thylamys venustus ingår i släktet Thylamys och familjen pungråttor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade.

Pungdjuret förekommer i södra Bolivia och norra Argentina. Arten vistas där i låglandet och upp till 2000 meter höga bergstrakter (enligt en annan källa upp till 4000 meter). Habitatet utgörs av fuktiga skogar, buskmarker och människans odlingar.

Arten blir 84 till 110 mm lång (huvud och bål) och har en 111 till 138 mm lång svans. Den har mörk päls på ryggen, något ljusare päls på kroppssidorna och ännu ljusare gråaktig päls på buken. Liksom andra medlemmar av släktet Thylamys kan den lagra fett i svansen. Thylamys venustus tillhör pungsdjuren men honor saknar pung (marsupium).

Antagligen lever individerna utanför parningstiden ensam. De är aktiv på natten och äter främst insekter. Allmänt antas vara levnadssättet lika som hos andra arter av släktet Thylamys.

Källor

Externa länkar

Pungråttor
venustus
Däggdjur i neotropiska regionen
Thylacinidae

Thylacinidae är en familj av utdöda pungdjur. 

Familjen hade under historisk tid bara ett enda släkte, Thylacinus, med en enda art, pungvarg (Thylacinus cynocephalus).

Andra utdöda släkten inom familjen var Badjcinus, Maximucinus, Muribacinus, Mutpuracinus, Ngamalacinus, Nimbacinus (till exempel Nimbacinus dicksoni), Tyarrpecinus och Wabulacinus.

Källor

Externa länkar

Rovlevande pungdjur
Thylacinidae
Thylacinus

Thylacinus är ett släkte av utdöda pungdjur.

Släktet utgjordes under historisk tid bara av arten pungvarg.

Andra utdöda arter inom släktet var:
 T. macknessi
 T. major
 T. megiriami
 T. potens
 T. rostralis
 T. spelaeus

Källor

Externa länkar

Bildgalleri

Rovlevande pungdjur
Thylacinus
Sminthopsis aitkeni

Sminthopsis aitkeni är en pungdjursart som beskrevs av Kitchener, Stoddart och Thomas Charles Henry 1984. Sminthopsis aitkeni ingår i släktet Sminthopsis och familjen rovpungdjur. Inga underarter finns listade. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar zoologen Peter F. Aitken som var kurator vid South Australien Museum.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 84 till 93 mm, har en lika lång svans och väger 20 till 25 g. Den kännetecknas av mörkgrå päls på ovansidan och lite ljusare päls på undersidan. Sminthopsis aitkeni lagrar i motsats till andra släktmedlemmar inget fett i svansen.

Pungdjuret förekommer bara i ett litet område på Känguruön söder om Australien. Regionen är mer eller mindre glest täckt med träd och buskar. Landskapet domineras av växter från eukalyptussläktet. Födan utgörs av insekter, spindlar, skorpioner och andra ryggradslösa djur. Hannar dör vanligen efter ett år och honor kan leva två år.

Honor har under den australiska våren och sommaren (september till december) två kullar. Ungarna föds efter endast 12 dagar dräktighet.

Arten hotas främst av bränder som förekommer på ön. En introducerad svamp (Phytophthora cinnamomi) som är nära besläktad med potatisbladmögel befaller många växter i regionen och gör landskapet olämplig för Sminthopsis aitkeni. Troligtvis faller djuret ibland offer för tamkatter. Dessutom förändrar betande hovdjur landskapet. IUCN kategoriserar arten globalt som akut hotad.

Källor

Externa länkar

Rovpungdjur
aitkeni
Däggdjur i australiska regionen