kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europeiska unionens asylbyrå

Europeiska unionens asylbyrå (, EUAA), tidigare Europeiska stödkontoret för asylfrågor (, EASO), är en europeisk myndighet vars säte finns i Valetta på Malta. Myndigheten inrättades ursprungligen genom förordning (EU) nr 439/2010 den 19 maj 2010 och invigningen skedde den 19 juni 2011. I december 2021 antogs ett nytt regelverk genom förordning (EU) 2021/2303, då byrån bland annat fick sitt nuvarande namn.

EASO bistår Europeiska unionens medlemsstater i genomförandet av en mer sammanhållen och rättvis asylpolitik, till exempel genom att hjälpa till med att kartlägga god praxis, anordna utbildningar på EU-nivå och förbättra tillgången till korrekt information om ursprungsländerna. Det tillhandahåller även tekniskt och operationellt stöd till medlemsstater som ställs inför ”särskild press” och mottar ett stort antal asylansökningar genom att ställa expertteam i asylfrågor till förfogande och på så sätt bidra till att underlätta för dessa medlemsstaters system.

Representanter för Europeiska kommissionen och EU:s medlemsstater ingår i stödkontorets styrelse. Verkställande direktör Nina Gregori ansvarar för den dagliga ledningen av stödkontoret. EASO har ett nära samarbete med de nationella myndigheterna för asylfrågor, FN:s flyktingkommissariat (UNHCR), Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter samt Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex).

Alla EU-länder deltar i asylbyråns arbete, även Irland som normalt står utanför beslut på området med frihet, säkerhet och rättvisa.

Referenser

Externa länkar 
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 439/2010 av den 19 maj 2010 om inrättande av ett europeiskt stödkontor för asylfrågor
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/2303 av den 15 december 2021 om Europeiska unionens asylbyrå och om upphävande av förordning (EU) nr 439/2010
 Officiell webbplats

Europeiska unionens asylpolitik
Asylbyrå
Organisationer bildade 2011
Organisationer på Malta
Upplands runinskrifter 533

Runinskrift U 533 är en runsten som nu är inmurad i Roslags-Bro kyrkas vapenhus i Roslags-Bro socken och Norrtälje kommun i Uppland.

Stenen 
Stenen som sitter inmurad i kyrkans vapenhus är till större delen dold av puts och tegelgolv. Materialet är ljusgrå granit och dess synliga del är 45 cm gånger 30 cm och totala storleken är enligt en tidigare uppmätning 127 cm gånger 96 cm.

Stenen är rest av en kvinna, Sigrud, för att hedra sin son Anund Kåresson som blev dräpt i Virland. Landet ligger vid Finska vikens södra strand och utgör Estlands nordöstra del. Runmästaren antas ha varit Torbjörn skald. Sigrud lät resa ytterligare en sten, U 532, efter sin man Kåre. Denna sten står i dag utanför kyrkan. Tre runstensfragment har även återfunnits på platsen. Den från runor translittererade och översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften 

Runsvenska: * sigruþ * lit + raisa * stain * eftir + anunt * sun * sin * han uas ' tribin + a + uirlanti

Normaliserad: Sigruð let ræisa stæin æftiR Anund, sun sinn. Hann vas drepinn a Virlandi.

Nusvenska: "Sigrud lät resa sten efter Anund, sin son. Han dräptes i Virland."

Av inskriften är bara ...þ * lit + ra... synligt i dag, resten är dolt under murens putsverk.

Källor 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Norrtälje kommun
FIPRESCI

FIPRESCI eller Fédération Internationale de la Presse Cinématographique är ett internationellt filmkritikerförbund grundat i Bryssel, Belgien 1930. Sammanslutningen består av nationella sammanslutningar av filmkritiker och filmjournalister. Den har medlemmar från 50 länder världen över.

Förbundet delar ofta ut priser vid filmfestivaler, till exempel vid Toronto International Film Festival, Filmfestivalen i Cannes, Filmfestivalen i Venedig, Annecys internationella festival för animerad film, Göteborg Film Festival och Stockholms filmfestival. FIPRESCI har då en egen jury vid sidan av festivalens egna tävlingsjury.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Organisationer bildade 1930
Filmföreningar
Filmkritiker
School Days

School Days, även känd under titeln School Day (Ring! Ring! Goes the Bell) är en rock'n'roll-låt skriven och framförd av Chuck Berry. Låten blev en stor hit för Chuck Berry, och hans första hitsingel i Storbritannien. Den togs med på hans debut-LP After School Session. Låten handlar om en typisk amerikansk tonårings dag, först en lång skoldag som på kvällen slutar på något uteställe med en jukebox fylld av rockmusik. Berry använde senare arrangemanget från "School Days" till låten "No Particular Place to Go".

Förutom Chuck Berry (sång och gitarr) medverkade Johnnie Johnson (piano), Hubert Sumlin /gitarr), Willie Dixon (bas) och Fred Below (trummor).

AC/DC spelade in låten till sitt andra album T.N.T. 1975. The Beach Boys spelade in en cover av låten till albumet Keepin' The Summer Alive 1980.

Listplaceringar 
 Billboard Hot 100, USA: #3
 Billboard R&B Singles: #1
 UK Singles Chart, Storbritannien: #24

Källor 
 Allmusic om låten

Fotnoter 

Musiksinglar 1957
Newtone (musikalbum)

Newtones debutalbum, som gavs ut 1996.

Förutom bandmedlemmarna medverkade bland andra Andreas Carlsson, Arnthor Birgisson och Viktoria Tolstoy på kör.

Alla låtar är skrivna av Max Linder, förutom "I've Found a New Baby", som är skriven av Spencer Williams och Jack Palmer.
"Self Confidence"och "Wish I Sang Like Marvin Gaye" släpptes som singlar.
Albumet är producerat av Newtone och mixat av Magnus Frykberg.

Låtlista

 ...Before It Comes...	– 0:28
 Self Confidence – 4:15
 Better Friend – 4:36
 Conspiracy of Grooves – 3:56
 Wish I Sang Like Marvin Gaye – 3:56
 All Stupidites – 3:31
 To Be With You – 4:10
 Is That So – 3:12
 I've Found a New Baby – 4:41
 In The Beginining – 3:33
 Gravity – 4:58
 Sad to Sever – 3:45
 In the End – 1:47

Musikalbum 1995
Svenska musikalbum
New Juke Box Hits

New Juke Box Hits är ett musikalbum av Chuck Berry som utgavs 1961 på Chess Records. Detta album blev ingen kommersiell framgång för Berry som vid tidpunkten var mitt uppe i en rättsprocess, något som skadade hans skivförsäljning. Albumet innehåller två låtar som senare spelades in av The Rolling Stones, "I'm Talking About You" och "Don't You Lie to Me". Den först nämnda låten var också albumets enda singel, och förutom Rolling Stones spelades den även in av The Hollies på deras debutalbum, samt The Beatles som spelade den på sina konserter i Hamburg.

Låtlista
(låtar utan angiven upphovsman skrivna av Chuck Berry)
"I'm Talking About You" – 1:46
"Diploma for Two" – 2:28
"Thirteen Question Method" – 2:12
"Away From You" – 2:38
"Don't You Lie to Me" (Hudson Whittaker) - 2:02
"The Way It Was Before" – 2:52
"Little Star" – 2:45
"Route 66" (Bobby Troup) – 2:45
"Sweet Sixteen" – 2:45
"Run Around" – 2:31
"Stop and Listen" – 2:26
"Rip It Up" (John Marascalco, Robert Blackwell) – 1:57

Externa länkar
Allmusic om albumet

Musikalbum 1961
Album av Chuck Berry
Gränskriget

Gränskriget kan syfta på:

 Sydafrikanska gränskriget – en väpnad konflikt som utkämpades mellan 1966 och 1989 i dåvarande Sydvästafrika
 Sovjetisk-japanska gränskriget – en serie av konflikter som ägde rum mellan 1932 och 1939
 Gränskriget (1910–1919) – en väpnad konflikt från 1910 till 1919, där USA stred mot mexikanska revolutionärer
Gränskriget (1910–1919)

Gränskriget ( eller Border Campaign), var en väpnad konflikt från 1910 till 1919, där USA stred mot mexikanska revolutionärer, ledda av bland andra Pancho Villa.

Mexikanska revolutionen
Konflikten utlöstes av mexikanska revolutionen, och blev en del av första världskriget, då revolutionärerna fick stöd från Tyskland. Banditkriget ingick i detta krig.

Etnisk rensning
Under kriget genomförde Texas Rangers en etnisk rensning av Rio Grandes dalgång, genom att mörda cirka 5 000 spansktalande vilka bodde på land som engelsktalande investerare eftertraktade.

Referenser

Amerikanska krig
Gränskriget
Mexiko under 1910-talet
Relationer mellan Mexiko och USA
USA under 1910-talet
Krig under 1910-talet
Back Home (album av Chuck Berry)

Back Home är ett musikalbum av Chuck Berry som lanserades 1970 på Chess Records. Skivtiteln "Tillbaka hemma" syftade på att Berry som några år spelat in för Mercury Records i och med detta album gått tillbaka till sitt första skivbolag. Den inledande låten "Tulane" var skriven i samma anda som Berrys 1950-talslåtar, men handlade nu om en hippie istället för bilburen ungdom. Musikkritikern Robert Christgau utnämnde låten "Have Mercy Judge" till Berrys första stora blueskomposition i sin recension av albumet.

Låtlista
"Tulane" - 2:39
"Have Mercy Judge" - 2:40
"Instrumental" - 2:47
"Christmas" - 3:27
"Gun" - 2:45
"I'm a Rocker" 4:34
"Flyin' Home" - 4:17
"Fish and Chips" - 2:50
"Some People" - 4:10

Källor

Albumet på Allmusic

Musikalbum 1970
Album av Chuck Berry
Engelskspråkiga musikalbum
Antonio Rosetti

Antonio Rosetti, född cirka 1750, död 30 juni 1792, var en böhmisk kontrabasist och kompositör.
Rosetti föddes som Franz Anton Rösler i Litoměřice i nuvarande Tjeckien. Han tros ha fått sin tidigaste musikaliska skolning hos jesuiterna.
1773 bytte han namn till Antonio Rosetti och lämnade sitt hemland för att tjänstgöra i hovkapellet hos prinsen av Öttingen-Wallerstein där han tjänstgjorde i sexton år innan han blev kapellmästare hos hertigen av Mecklenburg-Schwerin. 1781 fick han fem månader tjänstledigt vilka han tillbringade i Paris där några av stadens finaste orkestrar framförde hans verk. I Paris såg han även till att få sin musik publicerad, bland annat en serie om sex symfonier från 1782.
Idag är Rosetti mest känd för sina hornkonserter, vilka enligt Mozartforskaren H.C. Robbins Landon ska ha stått som modell för Mozarts egna hornkonserter.

Verk i urval
 44 Symfonier
 17 Hornkonserter
 7 Konserter för 2 horn
 2 Klarinettkonserter
 5 Fagottkonserter
 11 Flöjtkonserter
 6 Oboekonserter
 1 Violakonsert
 4 Violinkonserter
 2 Pianokonserter
 1 Sinfonia Concertante
 11 Stråkkvartetter
 1 Flöjtkvartett
 1 Fagottkvartett
 7 Pianotrios
 6 Violinsonater
 4 Pianosonater
 12 Partitor för blåsensemble
 1 Notturno för blåsensemble
 1 Blåskvartett
 1 Blåskvintett
 3 Blåssextetter
 1 Salve Regina
 1 Kantat
 2 Oratorier
 Der sterbende Jesu, 1785
 Jesus in Gethsemane, 1790

Se även
Verklista för Antonio Rosetti

Källor
H.C. Robbins Landon, "The Concertos: (2) Their Musical Origin and Development," in H.C. Robbins Landon and Donald Mitchell, eds., The Mozart Companion, NY: Norton, 1956, s. 277. .
Sterling E. Murray. "Antonio Rosetti", Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed February 5, 2006).

Tjeckiska kontrabasister
Tjeckiska kompositörer
Män
Födda 1750
Avlidna 1792
Personer från Litoměřice
Tjeckiska klassiska kompositörer
Tjeckiska musiker under 1700-talet
All I Really Want to Do

All I Really Want to Do är en låt skriven och lanserad av Bob Dylan 1964 på albumet Another Side of Bob Dylan. På låten som var albumets första spår blev det tydligt att Dylan lagt protestsångerna åt sidan för att istället framföra en ironisk låt om romantik. Låten blev senare en mer välkänd Dylan-komposition i och med att både Cher och The Byrds spelade in låten som singlar. The Byrds version var kraftigt omarbetad jämfört med Dylans original. Båda artister fick hitsinglar med sina versioner, i Storbritannien gick The Byrds version bäst med en fjärde plats på UK Singles Chart, medan Chers version gick bäst i USA och nådde #15 på Billboard Hot 100. Chers debutalbum döptes också efter låten.

Låten togs med på samlingsalbumet Bob Dylan's Greatest Hits, Vol. 2, och den finns med på Deluxe-utgåvan av samlingen Dylan. En liveversion med Dylan finns på albumet At Budokan, och ytterligare en blev tillgänglig då albumet The Bootleg Series Vol. 6: Bob Dylan Live 1964, Concert at Philharmonic Hall släpptes 2004.

Källor

Allmusic om låten
Låttexten på Bob Dylans hemsida

Sånger 1964
Sånger av Bob Dylan
Musiksinglar 1965
Jakob Wickman Modigh

Jakob Carl Joel Wickman Modigh, född 8 januari 1986, är en svensk tidigare handbollsspelare (mittsexa). Med sina 2,05 meter var han den längsta spelaren i Handbollsligan.

Karriär 
Jakob Wickman Modigh började spela i Lugi. Han spelade 2006 som förstaårssenior i HK Farmen, Lugis farmarlag. Han gick sedan till Stavstens IF där han spelade i tre år. Han planerade sedan att avsluta handbollskarriären för att endast arbeta som flygledare i Halmstad. Han ändrade sig dock och spelade för Halmstadslaget HK Drott 2009–2010.

Efter sin lyckosamma comeback i Drott återvände han 2010 till moderklubben Lugi HF och återkomsten blev succé. Hans spelstil var dock ifrågasatt, av till exempel motspelaren Jim Gottfridsson. I Aftonbladet sa Gottfridsson bland annat att Wickman Modigh "borde lära sig spela handboll". Kritiken handlade främst om att Wickman Modigh ägnar sig åt "trash talk".

2014 debuterade Wickman Modigh i Sveriges landslag. Han spelade totalt två landskamper det året. Det var under Lugis framgångsrika säsong 2013/2014, då man tog sig till SM-finalen. 2015 förlängde Lugi med Wickman Modigh. Wickman Modigh ansågs nu vara en av elitseriens bästa spelare.

2017 återkom den offentliga kritiken av Wickman Modighs "trash talk". I februari spekulerade Skånesport om mittsexornas framtid i Lugi.

Klubbar 
  Lugi HF (–2006)
  Stavstens IF (2006–2009)
  HK Drott (2009–2010)
  Lugi HF (2010–2018)

Referenser

Externa länkar 

Födda 1986
Levande personer
Män
Spelare i Stavstens IF
Spelare i HK Drott
Spelare i Lugi HF
Statskuppen i Argentina 1976

Statskuppen i Argentina 1976 genomfördes den 24 mars 1976. Då avsattes president Isabel Perón. I stället tillträdde en  militärjunta, som leddes av general Jorge Rafael Videla, amiral Emilio Eduardo Massera och brigadör Orlando Ramón Agosti. Juntan antog namnet "Proceso de Reorganización Nacional", och satt vid makten fram till 1983.

Fastän det politiska förtrycket (det så kallade "Smutsiga kriget") började före kuppen, liksom Operativo Independencia, förvärrades läget efter kuppen, och ledde till försvinnandet av mellan 7 000 och 30 000 människor, siffrorna varierar mellan olika källor.

Två dagar efter kuppen, skrev amerikanske William D. Rogers från USA:s utrikesdepartement:
"This junta is testing the basic proposition that Argentina is not governable...I think that's a distinctly odds-on choice.[...]I think also we've got to expect a fair amount of repression, probably a good deal of blood, in Argentina before too long. I think they're going to have to come down very hard not only on the terrorists but on the dissidents of trade unions and their parties."

USA:s utrikesminister Henry Kissinger sade att "Whatever chance they have, they will need a little encouragement" och "because I do want to encourage them. I don't want to give the sense that they're harassed by the United States."

I juni 1976 kritiserades juntans kränkning av mänskliga rättigheter i USA, Kissinger uttalade dock sitt fortsatta stöd för juntregimen, och talade direkt till Argentinas utrikesminister, amiral César Augusto Guzzetti på ett möte i Santiago de Chile.

24 mars blev sedan Hågkomstdagen för sanning och rättvisa.

Se även 
 Statskuppen i Argentina 1930

Referenser

Externa länkar 
ON 30th ANNIVERSARY OF ARGENTINE COUP - NEW DECLASSIFIED DETAILS ON REPRESSION AND U.S. SUPPORT FOR MILITARY DICTATORSHIP, National Security Archive

1976 i Argentina
Argentinas politiska historia
Politikåret 1976
Argentina 1976
Argentinas militärhistoria
She Belongs to Me

She Belongs to Me är en låt skriven och lanserad av Bob Dylan som andra spår på albumet Bringing It All Back Home 1965. Den var även b-sida till singeln "Subterranean Homesick Blues". Låten spelades först in i två versioner, en akustisk och en med elektriska instrument och man valde slutligen att ta med den elektriska versionen på albumet. Låttiteln "Hon tillhör mig" är bittert ironisk, då det ganska snart i texten står klart att förhållandet är det motsatta och att kvinnan låten handlar om inte tillhör någon alls. Låten antas handla om Suze Rotolo, då hon just innan denna inspelning gjort slut med Bob, trots hans tappra försök att få henne att ändra sig. 

Låten togs med på de amerikanska versionerna av samlingsalbumet Bob Dylan's Greatest Hits, Vol. 2 1971. En liveversion från Isle of Wight-festivalen 1969 finns med på albumet Self Portrait 1970. Versioner av låten finns även med på de senare utgivna albumen The Bootleg Series Vol. 4: Bob Dylan Live 1966, The "Royal Albert Hall" Concert och The Bootleg Series Vol. 7: No Direction Home: The Soundtrack.

Externa länkar
Allmusic om låten
Låttexten på Bob Dylans hemsida

Sånger 1965
Sånger av Bob Dylan
Engelskspråkiga sånger
Sovjetiska ligan i bandy 1952

Det fjärde Sovjetiska mästerskapet i bandy hölls år 1952. Alla matcher spelades i Moskva från 6 januari till 23 januari 1952. Vinnare blev Dynamo Moskva.

Mästerskapet avgjordes i en serie där de åtta lagen mötte varandra en gång. I undergruppen som spelades i Samara mellan 6 och 22 januari 1952 gick de två bästa lagen upp till mästerskapsgruppen.

Mästerskapsserien

Undergruppen

1952 i Sovjetunionen
Bandy i Sovjetunionen
Bandysäsongen 1951/1952
Städerskestrejken i Sverige (1974–1975)

Städerskestrejken i Sverige (1974–1975) var en arbetskonflikt på 1970-talet. Svenska städerskor strejkade mellan 1974 och 1975 för högre lön och bättre arbetsvillkor i Borlänge, Umeå, Kiruna, Svappavaara, Malmberget, Skövde och på Arlanda. Bakgrunden var missnöje med arbetsvillkor, löner och arbetstempo. Städbolag som ASAB expanderade och användes som murbräcka för lägre löner till städerskor. Städerskorna i Malmfälten och Borlänge fick till slut timlöner som innebar mer betalt, delvis på grund av sympatiåtgärder från arbetarna på LKAB och Domnarvsverken.

Referenser

Litteratur
 Eva Schmitz: Städerskestrejken 1974-75. I: Brink-Pinto/Ericsson (red): Politik underifrån. Arkiv 2016. s.135-154. .
 Klas Johansson & Jessika Grahm: Vi är ju ändå bara städerskor. Röda Bokförlaget 1975.
 Ragnar Järhult: Nu eller aldrig. Liber Förlag, 1982.

Se även
Maja Ekelöf – Rapport från en skurhink

Borlänges historia
Umeås historia
Kirunas historia
1974 i Sverige
1975 i Sverige
Arbetskonflikter 1974
Arbetskonflikter 1975
Arbetskonflikter i Sverige
I Shall Be Released

I Shall Be Released är en låt skriven av Bob Dylan. Den skrevs 1967 och lanserades först av The Band på albumet Music from Big Pink 1968. Den var också b-sida till singeln "The Weight". Låten hade dock redan 1967 spelats in av The Band tillsammans med Dylan, denna version kom dock inte med på det senare utgivna albumet The Basement Tapes 1975. Dylan spelade in en ny version av låten 1971 som släpptes på albumet Bob Dylan's Greatest Hits, Vol. 2, och det var den första versionen av Dylan som blev tillgänglig i skivhandeln. Låten framfördes även på The Bands avskedskonsert, The Last Waltz.

Denna låt har spelats in av en mängd artister såsom Joe Cocker, Joan Baez, The Youngbloods, The Box Tops, The Byrds, The Hollies, Miriam Makeba, och Rick Nelson.

Externa länkar
Låttexten på Bob Dylans hemsida

Sånger av Bob Dylan
Sånger 1968
Engelskspråkiga sånger
Jeffrey DeMunn

Jeffrey DeMunn, född 25 april 1947 i Buffalo, New York, USA, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi

Filmer

Television

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar

  på IOBDB

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Buffalo, New York
Födda 1947
Levande personer
Män
Alumner från Union College
Skådespelare från New York
Fireball (spritdryck)

Fireball är en spritdryck med smak av kanel och whisky, med inslag av vissa kryddor, tillverkad av Sazerac.

Under hösten 2014 drog Systembolaget in försäljningen av drycken i Sverige då för höga värden av propylenglykol hade uppmätts i Finland av Alko. Sedan nya prover tagits kunde produkten åter börja säljas i slutet av 2014.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Spritdrycker
Jag ska stanna hos dig

Jag ska stanna hos dig är en låt skriven och framförd av Max Linder. Den släpptes 23 september 2011 på Vanukka Records och nådde som bäst plats nummer 15 på iTuneslistan, och plats 41 på Digilistan vecka 40 2011. Låten har använts i en reklamfilm för Lönneberga skinka.

Externa länkar
Jag ska stanna hos dig på www.swedishcharts.com
Jag ska stanna hos dig på Digilistan

Musiksinglar 2011
Svenskspråkiga sånger
Monica Lauritzen

Inga Monica Kjeldgaard Lauritzen, tidigare Mannheimer, född 26 februari 1938 i Lidköpings församling, i dåvarande Skaraborgs län, är en svensk litteraturvetare, producent och författare.

Monica Lauritzen är dotter till läkaren Gunnar Lauritzen och Inga, ogift Jansson, samt syster till Jonas och Claes Lauritzen och sondotter till medicinalrådet Einar Lauritzen. Hon studerade vid Wellesley College Massachusetts 1957–1958, vid Uppsala universitet 1958–1960, Sorbonne 1961 och Göteborgs universitet 1961–1971.

Hon disputerade 1971 med avhandlingen A Study of the Relations Between the Generations in the Novels of George Meredith, vilken som titeln antyder fördjupade sig i George Merediths författarskap. Under 1970- och 1980-talen publicerade hon ytterligare vetenskapliga skrifter, som förutom Meredith även fördjupade sig i Emilie Flygare-Carléns författarskap, men också en studie av Jane Austens roman Emma, som den porträtterats i BBC:s filmatisering.

Utöver de vetenskapliga skrifterna har hon publicerat två biografier. Den första, En kvinnas röst, utkom 2007 och handlade om Flygare-Carléns liv och författarskap. 2012 utkom Sanningens vägar, en biografi över författaren Anne Charlotte Lefflers liv och författarskap. Den sistnämnda nominerades till Augustpriset 2012 i kategorin "Årets svenska fackbok". Juryns motivering löd: "Monica Lauritzen skriver med stor lyskraft och djup kunskap om Anne Charlotte Leffler, en av 1800-talets stjärnor inom europeiskt kulturliv. Leffler verkade i en period då samtidens miljöer och människor sattes i fokus. Men också i en tid då kvinnor bröt ny mark och tog mer och mer plats i offentligheten. Anne Charlotte Leffler var en av dessa begåvade, kreativa och framgångsrika kvinnor. Men hennes framgång hade ett pris."

Monica Laurizen har tidigare varit docent i engelskspråkig litteratur vid Göteborgs universitet. Hon har även varit verksam som kulturproducent vid Sveriges Radio, där hon främst arbetat med litteraturprogram. Tillsammans med Kerstin M. Lundberg skapade hon Sveriges Radios Romanpris.

Monica Lauritzen var 1962–1975 gift med advokaten Jon Mannheimer (född 1936), son till Love Mannheimer, därefter 1981–1996 med musikvetaren Jan Ling (1934–2013) och sedan 2009 med författaren Kjell Espmark (1930–2022). Hon har tre barn i första äktenskapet, av vilka märks Clara Mannheimer.

Bibliografi

Priser och utmärkelser
1999 – Samfundet De Nios Särskilda pris
2019 – De Nios Vinterpris

Källor

Fotnoter 

Svenska radioproducenter
Svenska fackboksförfattare
Svenska översättare
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Lidköping
Födda 1938
Levande personer
Kvinnor