kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Milad Ashna

Milad Ashna, född 14 augusti 1992, är en svensk taekwondo-utövare i 68 kg-klassen som tillhör Flash Taekwondo Klubb i Stockholm. Han räknas som Sverigeetta. Som största merit har han silver på OS-testet i London 2011 där han besegrades av den iranske mästaren Mohammad Bagheri. Milad Ashna kom som åttaåring till Sverige från Afghanistan och bor idag i Stockholm.

Milad Ashna är femfaldig svensk mästare i rad, från år 2006 till 2010.

Vid SM i taekwondo 2012 hoppsparkade Ashna en motståndare i ryggen efter avblåsning ifrån domaren. Motståndaren Flemming Nielsen polisanmälde sedan händelsen Förundersökningen lades ner p.g.a. att polisen ansåg att det inte gick att styrka brott då det inte fanns bevis om uppsåt för att skada. 

Taekwondoförbundet beslutade senare att ge Ashna två års avstängning för incidenten.
Ashna överklagade beslutet till Riksidrottnämnden som fastställde avstängningen t.o.m den 19 mars 2014, dvs. ett år.

I Trelleborg open 2014 slog han Servet Tazegul från Turkiet som vann OS i London 2012

Källor
Två kämpar redo för OS-kval

Födda 1992
Män
Levande personer
Svenska taekwondoutövare
Itō Jinsai

Itō Jinsai (伊藤 仁斎), född den 30 augusti 1627 i Kyoto, död där den 5 april 1705, var en japansk konfuciansk filosof och pedagog, som även skrev under författarnamnet Keisai. Han anses vara en av de inflytelserikaste konfucianska lärde i 1600-talets Japan, och Tokugawaperioden (1600–1868) i allmänhet. Hans läror blomstrade särskilt i Kyoto- och  Kansaiområdet under Tokugawa-shogunatets sista år.

Jinsai-skolan, känd som Kogigaku, kritiserade Zhu Xis 朱熹 (1130–1200) läror och förespråkade i stället filosofiska visioner baserade på en förståelse av nyckeltermers betydelse i Samtalen och Mencius.

Verk 
  Gomō jigi (語孟字義), Ordens mening i Analecterna och Mencius (1666).
  Dōjimon (童子問), Frågor från barn (1673).
  Daigaku teihon, "De Stora Lärorna"s etablerade text (1705).
  Hakushimonjū, Efterskrift till Bo Juyis Samlade arbeten (1704).

Noter och referenser 

Chun-chieh Huang:; "A Type of Confucian Hermeneutics in East Asia" i: Qingsong Shen, Kwong-loi Shun: "Confucian ethics in retrospect and prospect", CRVP (2007), sid. 274 ff. 
 Conrad D. Totman; "Early modern Japan", Neuausgabe University of California Press (1995), sid. 179-182. 
 Tucker, John Allen; Itō Jinsai's Gomō jigi and the Philosophical Definition of Early Modern Japan. Leiden: E. J. Brill (1998).

Externa länkar 
 East Asia Institute, University of Cambridge: Further reading/bibliography

Födda 1627
Avlidna 1705
Japanska filosofer
Japanska författare under 1600-talet
Personer från Kyoto
WP:Projekt Japan
Män
Skänninge stadga (1335)

Skänninge stadga från år 1335 var en riksstadga som reglerar förhållandet mellan konungen och alla hans underståtar. Stadgan är utfärdad den 30 november av kung Magnus Eriksson och besluten är fattade tillsammans med hans rådgivare. Handlingen finns ej bevarad i original.

Källmaterialet
Ett original av stadgan förvarades på Riksarkivet men gick förlorad genom slottsbranden 1697. En avskrift från 1600-talet har begagnts av Johan Hadorph när han lät trycka stadgan i Bjärköarättens bihang Gamla stadgar. Avskriften anses dock vårdslöst återgiven. Denna avskrift tjänar även som underlag i den text (SD 3175) som införts i Svenskt diplomatarium. Ytterligare en avskrift från 1600-talet är känd, men även denna är behäftad med felaktigheter.

Artiklarna
 Påbud om allmän frid.
 Förbud mot väpnad ritt genom landet.
 Begränsning av frälsets följen.
 Om tavernors anläggande vid allmänna vägar. Påbud om gästning och förbud mot våldgästning.
 Förbud mot angrepp på person eller ägodelar, hus, vattenverk.
 Förbud att ge ifrån sig sin målsäganderätt.
 Förbud mot att svekfullt tillskansa sig kungens inkomster.
 Förbud mot olovligt tillgrepp av annans häst.
 Maning till fred, samt att anmäla våldsgästningar.

Om innehållet
Stadgans första artiklar har utgångspunkt i Magnus Birgersson tidigare lagstiftning, varpå följer Magnus Erikssons nya artiklar. Bland de äldre artiklarna finns upprepning av Alsnö stadgas artikel 1, om gästning och våldgästning, samt förbudet för länsinnehavaren att ta ut vissa skatter från bönderna. Från Skänninge stadga (år 1284) återfinns artikel 1 och 6, med skillnaden att antalet hästar för riddare och svenner utanför rådet har ökat från 4 till 6 . 
Bland de nya bestämmelserna var bland annat, att tavernor skulle inrättas vid de allmänna vägarna och i byar som detta saknade. För de resande skulle en rättare ansvara för att det fanns husrum och stall i storbyar. Vid bondes vägran att erbjuda rum mot betalning bötes 3 mark; 1 till konungen, en till häradet, och en till den vägfarande. Den som stjäl av präst eller bonde, eller våldgästar deras hus, skall avrättas med svärd efter rannsakning. Ingen får utan överbevisad rannsakning bindas eller pinas. Om så skedde, utan fällande dom, skall den som band mista livet . 
Magnus Eriksson låter senare utveckla artiklarna i stadgan och återupprepar dem i Uppsala stadga (1344).

Noter

1335
Landslagar
Sverige under 1300-talet
Razzie Award för sämsta manliga biroll

Nedan följer en lista över vinnare och nominerade av en Razzie Award för Sämsta manliga biroll, (Golden Raspberry Award for Worst Supporting Actor), och priset har delats ut i den här kategorin sedan den allra första galan.

Vinnare presenteras överst i fetstil och gul färg. Året avser det år som personerna vann för, varpå de vann på galan året därpå.

1980-talet

1990-talet

2000-talet

2010-talet

Flerfaldiga vinster
2 vinster
Dan Aykroyd
Hayden Christensen

Flerfaldiga nomineringar

4 nomineringar
Burt Reynolds
Arnold Schwarzenegger
   
3 nomineringar
Dan Aykroyd
Billy Barty
Marlon Brando
Danny DeVito
Rob Schneider
Sylvester Stallone
Nick Swardson
Jon Voight     

2 nomineringar
Hayden Christensen
Billy Ray Cyrus
Robert Duvall
Ben Gazzara
Kevin James
Val Kilmer
Ben Kingsley
Taylor Lautner
Chris O'Donnell
Al Pacino
Keanu Reeves
Christopher Walken
Burt Young

Se även
 Golden Raspberry Awards
 Razzie Award för sämsta manliga skådespelare
 Razzie Award för sämsta kvinnliga biroll
 Oscar för bästa manliga biroll

Externa länkar 
Officiell webbplats
Razzie Awards på Internet Movie Database

Manliga biroll
Labababa

Labababa är ett studioalbum av den svenska hiphop- och rapgruppen Labyrint. Labababa släpptes  30 november 2011 och är gruppens debutalbum. Albumet producerades av Universal Records.

Låtlista 
"Intro" - 3:00
"Kärleken?" - 3:56
"Wärsta wiben" (feat. Kapten Röd) - 3:41
"Ortens Favoriter" - 4:07
"Ensam" - 3:29
"Broder" (feat. Amsie Brown) - 4:44
"25:e (Jag hatar mitt jobb)" - 3:50
"Arbetsmoral" - 3:36
"Hasslade" - 3:09
"This Meck paus Was Brought To You By Labababa" - 1:15
"Vill Ha Dig" - 3:43
"Gatubarn" (feat. Rootbound Williams) - 4:16
"Tribulations"  - 4:33
"Fortfarande Ont" - 4:50
"Mitt i maten" (feat. Sacke O Verron) - 2:36
"Släpp henne fri" (feat. Helt Off) - 5:00
"Välkommen hem" (feat. Dani M) - 4:04
"Smutsfolk" (Bonusspår) - 3:25
"Vatroru?" (Bonusspår) - 4:03

Singlar (A- och B-sidor) 
 2010 – Kärleken?
 Hat!
 2011 – Hasslade
 Aboooow
 Eldupphör
 Smutsfolk
 2012 – Ortens favoriter

Svenska hiphopalbum
Svenska debutalbum
Musikalbum 2011
The Host (film)

Denna artikel handlar om en film som är baserad på en bok. För långfilmen från 2006 se The Host.

The Host är en amerikansk film från 2013, baserad på boken Genom dina ögon av Stephenie Meyer.  Regisserad och skriven av Andrew Niccol. I huvudrollerna ser vi Saoirse Ronan, Max Irons och Jake Abel.

Handling 
Melanie Stryder (Saoirse Ronan) är en av de få överlevande människor som kämpar mot den utomjordiska rasen "själar". Dessa parasiter tar över människors kroppar och raderar deras personligheter. Vandraren tar Melanies kropp men hon kämpar emot och Vandraren tvingas uppleva hennes känslor, drömmar och minnen av den stora kärleken Jared Howe (Max Irons).

Rollista (i urval) 
 Saoirse Ronan – Melanie Stryder/Vandraren
 Max Irons – Jared Howe
 Jake Abel – Ian O'Shea
 Chandler Canterbury – Jamie Stryder
 Frances Fisher – Maggie Stryder
 Diane Kruger – Sökaren
 William Hurt – Jeb Stryder
 Boyd Holbrook – Kyle O'Shea
 Scott Lawrence – Doc
 Lee Hardee – Aaron

Om filmen 
Producenterna Nick Wechsler, Steve Schwartz och Paula Mae Schwartz köpte filmrättigheterna i september 2009. Meyer var först ovillig att sälja rättigheterna men gav slutligen upp dem. 

I maj 2011 blev det klart att Saoirse Ronan skulle spela som Melanie Stryder. I en intervju säger Ronan att hon accepterade rollen eftersom "hon älskade konceptet i boken" och "lockades" av tanken att arbeta med Niccol. I november samma år blev det klart att Max Irons skulle spela som Jared Howe och Jake Abel som Ian O'Shea.

Filmningen började i februari 2012 i Louisiana och sedan filmade man i New Mexico. I mars 2012 släpptes en trailer och de första bilderna.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Amerikanska filmer 2013
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska science fiction-filmer
Amerikanska thrillerfilmer
Dystopisk film
Filmer i regi av Andrew Niccol
Bathsua Makin

Bathsua Reginald Makin, född 1600, död 1675, var en engelsk författare och feminist. Hon var berömd under sin samtid för sin lärdom, eftersom kvinnor sällan fick tillfälle att offentligt visa prov på sina kunskaper och sin bildning under denna tid, och kallades "Englands mest lärda dam". Makin var feminist och sina åsikter om att kvinnor borde få rätt till utbildning under en tid då kvinnor ofta ansågs vara omöjliga att utbilda. Hon är mest känd för sin skrift i ämnet: An Essay To Revive the Antient Education of Gentlewomen, in Religion, Manners, Arts & Tongues, With An Answer to the Objections against this Way of Education (1673).

Källor 
 

Personer i England under 1600-talet
Födda 1600
Avlidna 1675
Kvinnor
Engelska författare under 1600-talet
Brittiska feminister
Lärare under 1600-talet
Protofeminism
Förbudslagen i Finland

Förbudslagen var en under åren 1919–1932 i Finland gällande lag om totalförbud mot försäljning och nyttjande av rusdrycker. 

Efter representationsreformen fick nykterhetsvännerna majoritet i Finlands lantdag och antog 1907 en lag om totalförbud mot försäljning och nyttjande av rusdrycker. Tsaren vägrade dock att stadfästa denna lag, men det gjorde däremot den temporära ryska regeringen i slutet av maj 1917. Det bestämdes då att förbudet skall träda i kraft först den 1 juni 1919, och då var Finland redan ett självständigt land. 

Förbudslagen visade sig dock vara ett misslyckat experiment. Den drog stora kostnader bland annat genom den väldiga stab av övervakare av lagens efterlevnad (så kallade snusare), som man var tvungen att anställa. Lagen saknade stöd i det allmänna rättsmedvetandet och de ytterst allmänna överträdelserna ledde till minskad respekt för lag överhuvudtaget. Lönnbränning, receptmissbruk och från 1924 särskilt olaglig införsel av bland annat estnisk och tysk sprit, som fördes iland av professionella smugglare från fartyg på internationellt vatten, hörde till bilden för dagen under förbudstiden, då dryckenskapen på grund av spritens lättillgänglighet snarare tilltog än minskade. 

Nykterhetsrörelsen, för vilken förbudslagen framstått som det slutliga målet, råkade efter dess införande på defensiven, medan förbudsmotståndarna bland annat inom Antiförbudsföreningen (finska: Täyskiellon vastustamisyhdistys, grundad 1919) gick till häftiga angrepp mot den enligt deras mening skadliga lagen. För att motarbeta Antiförbudsföreningens strävanden och som stöd åt nykterhetsorganisationerna bildades 1919 Förbudslagsförbundet (finska: Kieltolakiliitto) på initiativ av socialministern, som då var Santeri Alkio. 

Förbudslagens anhängare omfattade till en början samtliga politiska partier utom Svenska folkpartiet (den hade överhuvudtaget uppenbarligen ett svagare understöd bland landets svenskspråkiga befolkning än bland de finsktalande), men hade sina hängivnaste anhängare inom arbetarrörelsen och Agrarförbundet. Sedan Lapporörelsen i början av 1931 deklarerat sig som motståndare till förbudslagen, omprövade Samlingspartiet och Framstegspartiet sin ställning och yrkade på en folkomröstning i saken. 

Den sittande borgerliga samlingsregeringen utsåg i oktober 1931, sedan frågan utretts av en kommitté under ledning av lantbruksrådet Edvard Björkenheim, inom sig ett ministerutskott, som beslöt verkställa en rådgivande folkomröstning om olika alternativ för alkoholhanteringen ännu samma år. Omröstningen hölls den 29–30 december 1931 och gav klart utslag för totalförbudets avskaffande i det att 71,6 % röstade för dess upphävande. 28,0 % röstade för bibehållen förbudslag medan 1,4 % röstade för det tredje alternativet: öl- och vinhandel tillåten under samhällets överinseende. Valdeltagandet var 44,4 %. 

Förbudslagen avskaffades genom beslut av Finlands riksdag den 5 april 1932, varefter rusdrycker började säljas av det då grundade Alko.

Källor

Förbudslagen i Finland
Mat och dryck i Finland
1919 i Finland
Finland under 1920-talet
Finland under 1930-talet
Sikelgaita

Sikelgaita, född 1040, död 16 april 1090, var en italiensk adelsdam, gift med Robert Guiscard. Hon var politiskt aktiv och känd för att delta i strid vid makens sida under militära operationer.

Hon var dotter till prins Guaimar IV av Salerno. Hon gifte sig med Robert Guiscard 1058, efter att denne hade annullerat sitt äktenskap med Alberada av Buonalburgo: Sikelgaitas syster Gaitelgrima var gift med Roberts halvbror Drogo av Hauteville. Hon försökte agera medlare mellan sin make och sin bror, Gisulf II av Salerno, men misslyckades och accepterade att brodern avsattes av maken i kriget 1078.  

Sikelgaita åtföljde Robert på hans militära kampanjer. Under Slaget vid Dyrrhachium (1081) ledde hon hans trupper i strid mot Bysans klädd i rustning och jämfördes av Anna Komnena med Pallas Athena. Hon följde honom också på kampanjen i Italien 1083 för att försvara påven mot kejsaren, och till en ny kampanj mot Bysans 1085, där hon närvarade vid hans dödsbädd i Kefalonia 1085.  

Hon försökte förgifta sin före detta styvson Bohemund I av Antiokia, men slöt sedan fred med honom efter att han accepterade att hennes egen son Roger Borsa efterträdde Guiscard i Apulien.  

Sikelgaita var liksom maken en trogen donator till klostret Monte Cassino under hela sitt liv, och blev på sin egen önskan begraven där.

Källor 
 

Personer i Italien under 1000-talet
Födda 1040
Avlidna 1090
Kvinnor
Emma de Guader

Emma de Guader, född 1059, död efter 1096, var en engelsk adelsdam, gift med Ralph de Gael. Monarkens vägran att godkänna hennes äktenskap ledde till Earlernas revolt 1073. Hon är känd för sitt försvar av Norwich Castle 1075.

Källor 
 

Personer i England under 1000-talet
Födda 1059
Avlidna 1096
Kvinnor
Korsfarare
Milan Mladenović

Milan Mladenović, född 21 september 1958 i Zagreb, död den 5 november 1994 i Belgrad, poet och en av de mer kända och populära musikerna i forna Jugoslavien. Han var också låtskrivare och spelade gitarr i gruppen Ekaterina Velika, som i sin början hette Katarina II. Före de jugoslaviska krigen krig samlade han och flera rock- och popmusiker från alla dåvarande jugoslaviska delstater och grundade en rörelse så kallad Rimtutituki. Deras verk var inriktade mot krigen och dessutom mot splittringen av det dåvarande Jugoslavien. Gruppen Ekaterina Velika gjorde stor succé och är populära även idag. Milan Mladenović och Ekaterina Velika har blivit en kult, inte bara i Serbien, utan i hela fd Jugoslavien och deras låtar spelas fortfarande av många cover-grupper.

Referenser

Födda 1958
Avlidna 1994
Serbiska musiker under 1900-talet
Serbiska poeter
Män
Personer från Zagreb
Serbiska författare under 1900-talet
Ur lifvet III

Ur lifvet III är en novellsamling av Anne Charlotte Leffler, utgiven 1883 på Hæggströms boktryckeri och bokförlags AB. 1889 utgavs en fortsättning,  Ur lifvet III:II.

Om boken 
Ur lifvet III publicerades i december 1883.

Innehåll 
Samlingen innehåller totalt två noveller.
 Kvinnlighet och erotik

 Gusten får pastoratet
Novellen publicerades först i Svea folkkalender 1883. Den skildrar en till åren kommen moder, hennes tre döttrar och en son. De lever fattigt och deras enda förhoppning är att sonen vid 65 års ålder ska få ett efterlängtat pastorat med tillhörande prästgård. Så sker dock aldrig, men modern dör i en fantasi om den efterlängtande lyckan.

Mottagande 
Karl Warburg kallade Gusten får pastoratet för "litet mästerstycke af ädel, i bästa mening poesifyld trohet och kärlek tecknad, äkta observerad lifsbild". Kvinnlighet och erotik benämnde han som "psykologisk skildring" av en "okvinlig flicka". Han ansåg att det låg mycket finess bakom framställningen, men betvivlade att en kvinna kunde stålsätta sig mot den man hon älskar på det sätt som huvudpersonen i berättelsen gör.

Den konservative anmälaren Carl David af Wirsén var kritisk mot Kvinnlighet och erotik, men förklarade inte ytterligare varför. Han konstaterade dock att hemmet är kvinnans naturliga pliktområde och att hon inte ska ägna sig åt "onaturlig täfling med mannen".

Ellen Key menade att Kvinnlighet och erotik skildrar konflikten mellan å enda sidan kärlek och erotik inom äktenskapet och å andra sidan den moderna kvinnans vilja att inom äktenskapet bevara sin egen, utvecklade personlighet.

I Finsk Tidskrift berömde recensenten Gusten får pastoratet och menade att den innehöll en realism som var tröst- och hoppingivande.

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Gusten får pastoratet i Svea folkkalender 1883
 Kvinnlighet och erotik i fulltext

Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1883
Svenska novellsamlingar
Anne Charlotte Leffler
Gwenllian ferch Gruffydd

Gwenllian ferch Gruffydd, född 1097, död 1136, var en walesisk furstinna, gift med furst Gruffydd ap Rhys av Deheubarth. Hon är berömd för sitt deltagande i kriget mot normanderna. Då normandiska arméer attackerade Deheubarth under makens frånvaro 1136, samlade och ledde hon själv en walesisk armé i försvar. Hon tillfångatogs efter ett slag vid Kidwelly Castle och halshöggs.

Referenser 

 

Personer i England under 1100-talet
Födda 1097
Avlidna 1136
Kvinnor
Wales kungligheter
Kungligheter som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade under medeltiden
Personer i Wales under 1100-talet
Aoife MacMurrough

Aoife MacMurrough, född 1145, död 1188, var en irländsk adelsdam, gift med normanden Richard de Clare, 2nd Earl of Pembroke, känd som Strongbow, ledaren av den engelska erövringen av Irland. Hon var dotter till kungen av Leinster och hennes äktenskap gjorde att Irland öppnades för engelsk erövring genom att hennes arvsrätt till Leinster övergick till hennes makes familj. Aoife MacMurrough utkämpade militära strider för makens räkning och är känd som "Röda Eva".

Källor

Noter

Medeltida personer på Irland
Födda 1145
Avlidna 1188
Kvinnor
Zou Kai

Zou Kai (förenklad kinesiska: 邹凯; traditionell kinesiska: 鄒凱; pinyin: Zōu Kǎi), född den 25 februari 1988 i Luzhou, Kina, är en kinesisk gymnast.

Han tog OS-guld i herrarnas fristående, OS-guld i lagmångkampen och OS-guld i räck i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 2008 på hemmaplan i Peking.

Han tog OS-guld i herrarnas fristående, OS-guld i lagmångkampen och OS-brons i räck i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 2012 i London.

Referenser

Källor
 Denna artikel är helt eller delvis översatt från motsvarande artikel på engelska wikipedia.

Externa länkar
 

Kinesiska gymnaster
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Kinesiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kina
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2012
Män
Födda 1988
Levande personer
Personer från Sichuan
WP:Projekt Kina
Anna Dalassene

Anna Dalassene (grekiska: Ἄννα Δαλασσηνή), född 1025, död 1102, var en bysantinsk politiker. Hon var mor till den östromerska/bysantinska kejsaren Alexios I Komnenos och spelade en viktig politisk roll som rådgivare och ställföreträdande regent under hans regering. 

Hon spelade en avgörande roll för att uppsätta sin son kejsaren på tronen år 1081, och hade därefter ett dominerande inflytande över regeringen under nästan tjugo år av hans tidiga regeringstid: hon fungerade som hans ställföreträdare och regent under hans frånvaro vid flera krigståg, och hade tack vare sitt kraftfulla kontaktnät en de facto regentroll i Bysans även då han var hemma. Hennes de facto regeringsroll blev till slut så frustrerande för hennes son att han, troligen omkring år 1097, tvingade henne att lämna hovet och gå i pension i ett kloster.

Referenser

 

Kvinnliga regenter under 1000-talet
Födda 1025
Avlidna 1102
Kvinnor
Personer i Bysantinska riket under 1000-talet
Orgelpipan 7

Orgelpipan 7 är ett kontors- och affärshus i kvarteret Orgelpipan vid Klarabergsgatan 56-64  på Norrmalm i Stockholm. Byggnaden är ett av många kontors- och affärshus som uppfördes under Norrmalmsregleringen.

Historik

Orgelpipan 7 (en äldre fastighetsbeteckning var Svanen 7) upptar hela kvarteret mellan Klarabergsgatan i syd, Vasagatan i väst, Mäster Samuelsgatan i norr och Klara norra kyrkogata i öst. Den gamla bebyggelsen exproprierades av staden och revs under 1961, bland dem SWB-huset i hörnet mot Vasagatan, Svenska Morgonbladet i nummer 58 och Verkstadsföreningens hus på Klarabergsgatan 56 och som även inrymde Hatthuset för damer och Hattkompaniet för herrar. De två senare byggnadernas nybyggnadsritningar hade signerats 1913 av arkitektfirman Knut Perno & P H Bergmark. Rivningen utfördes bland annat för att möjliggöra utbyggnaden av Klarabergsgatan till den vid tiden planerade 31 meter breda Klarabergsleden, som dock aldrig fullbordades. 

Byggnaden uppfördes åren 1962-65 efter ritningar av  arkitekt Anders Berg med byggherren Olle Engkvist. Konstruktör var Sven Tyrén AB. Mot Klarabergsgatan har byggnaden fem våningar inklusive en högre bottenvåning som innehåller butiker, bland annat "Apoteket C.W. Scheele" (uppkallat efter apotekaren Carl Wilhelm Scheele). Åt Mäster Samuelsgatan och Vasagatan har byggnaden sju våningar. Mot Mäster Samuelsgatan märks en indragen, något lägre takterrass.

Arkitekten Anders Berg gav fasaderna en vertikal accent, i motsats till intilliggande Åhléns City vars arkitekter Backström & Reinius valde en horisontell betoning. Gatufasaderna består av brun konststen med vertikala fönsterband och fönsterbröstningar i mörkrött glas. Yttertaket är täckt med kopparplåt.

Framtid
Under 2016 presenterade ägaren, fastighetsaktiebolaget Hufvudstaden, planer på att utöka byggnaden med tre våningar våningar på höjden.   Tillbyggnaden kommer att omfatta 10 000 kvadratmeter.

Bilder

Se även
Kvarteret Orgelpipan

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Kōhei Uchimura

Kōhei Uchimura (japanska: 内村 航平), född den 3 januari 1989 i Kitakyushu, Japan, är en japansk gymnast.

Han tog OS-silver i herrarnas fristående, OS-guld i den individuella mångkampen och OS-silver i lagmångkampen i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 2012 i London.

Fyra år tidigare tog han även OS-silver i den individuella mångkampen och OS-silver i lagmångkampen i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna i Peking.

Vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro tog Uchimura guldmedaljer i både den individuella mångkampen och lagmångkampen.

Referenser

Externa länkar
 

Japanska gymnaster
Japanska olympiska guldmedaljörer
Japanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2008
Olympiska silvermedaljörer 2012
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Japan
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Japan
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från Fukuoka prefektur
Födda 1989
Levande personer
Män
WP:Projekt Japan