kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albin Tilling

Gustaf Albin Tilling, född 8 maj 1898 i Sala, Västmanlands län, död 21 juli 1990 i Farsta, var en svensk överingenjör.

Biografi
Han var son till ingenjör Gustaf Tilling och Mathilda Wahlbom. Efter ingenjörsexamen vid Örebro tekniska gymnasium 1919 blev Albin Tilling konstruktör vid Enköpings verkstad 1921 och var verkstadsingenjör vid Hedemora verkstad från 1929 samt från 1937 verkstadschef vid Motala verkstad. Han gick 1939 över till Fläktverkstads AB Bahco i Enköping, där han var chef över avdelningen för industriell luftteknik 1953–1963. Han var ledamot av stadsfullmäktige och vice ordförande i Enköpings byggnadsnämnd.

Familj
Albin Tilling gifte sig första gången 1925 med Margarethe Fiedler (1900–1974) från Tyskland och fick barnen Barbro (född 1927), Ingrid (född 1929), Gunnar (född 1933) och Lars Tilling (född 1940). Programledaren och musikern Lars Tilling är far till programledaren Lisa Tilling samt musikerna Erik Tilling och Daniel Tilling. Albin Tilling gifte sig andra gången 1975 med Kristina Margareta Hedlund (1910–1989).

Han var kusin till läkaren Gunnar Tilling.

Bibliografi i urval
1978 – Mellan raderna

Referenser

Externa länkar
Albin Tilling på Libris

Födda 1898
Avlidna 1990
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Sala
Män
Marmen

Marmen är ett sjönamn och kan avse:

Marmen, Hälsingland
Marmen, Medelpad
Marmen, Hälsingland

Inte att förväxla med Marmafjärden, Dalälven eller Marmen, Medelpad.

Marmen eller Marman är en sjö väster om Ljusne i Söderhamns kommun i Hälsingland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet.

Vid dess utlopp ligger Höljebro kraftverk.

Sjön har givit namn åt orten Marmaverken.

Delavrinningsområde 
Marmen ingår i delavrinningsområde (679161-156034) som SMHI kallar för Utloppet av Marmen. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 2105 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Ljusnan mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (59 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 2 procent av avrinningsområdet.

Se även 
 Lista över insjöar i Söderhamns kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ljusnans avrinningsområde
Insjöar i Hälsingland
Insjöar i Söderhamns kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Karolinska Institutets aula

Karolinska Institutets aula (även kallad Aula Medica) är en byggnad för Karolinska Institutet på Campus Solna vid Solnavägen och nära Hagastaden i Solna kommun. Arkitekt är Gert Wingårdh och aulabygget stod klart år 2013. Den 31 mars 2014 utsågs Aula Medica av tidningen Byggindustrin till "Årets Bygge 2014".

Bakgrund
Under längre tid planerade Karolinska Institutet en ny  byggnad innehållande bland annat aula och kontor. Man ville ha en representativ plats där  bland annat Nobelföreläsningarna och även andra stora symposier och forskarmöten skulle kunna hållas. Först år 2006, i samband med den tävling som utlystes för Nya Karolinska sjukhuset, fick projektet konkret gestalt. Finansieringen säkrades 2008 genom en donation och samma år gav Akademiska Hus i samarbete med Karolinska Institutet arkitekten Gert Wingårdh i uppdrag att rita aulan. I augusti 2009 började projekteringen. Bygglov för aulan beviljades av stadsbyggnadsnämnden i Solna i oktober 2010 och i slutet av år 2010 startade byggarbetena med NCC som entreprenör. För att skapa plats åt den nya byggnaden revs Karolinska institutets gamla huvudbyggnad från 1946 ritad av arkitekten Ture Ryberg.

Byggnaden

Byggnaden omfattar  kvadratmeter bruttoarea, BTA, fördelat på åtta våningsplan. Byggnadens konstruktion består av sex  fackverk som är ca 50 meter långa och 7,2 meter höga. För att få plats med alla utrymmen sträcker sig byggnaden delvis över Solnavägen och husets huvudtrappa anger lutningsvinkeln. Mest iögonfallande är den böjda och något krökta fasaden vars ytskikt består av olikfärgade triangulära glaselement. Bakom döljer sig ett komplicerat bärverk av limträ och stål. Utifrån har fasaden ett ”skinn” av glas där omgivningen speglar sig på ett effektfullt sätt och inifrån kommer man att se bärverket i trä. 

Aulan, som har formen av en amfiteater med sittplatser för cirka 1 000 personer, kan användas för kongresser, föreläsningar, tentor och olika tillställningar som är kopplade till KI:s verksamhet. Byggnaden innehåller förutom aulan även ytor för kontor, konferenser, utställningar och utrymmen av publik karaktär. Byggnaden har två entréer, en från Solnavägen och en i anslutning till "Akademiska stråket". En bro över Solnavägen, Akademiska stråket, kommer att fysiskt förena KI:s campusområde med Karolinska sjukhusets område.

I direkt anslutning till Karolinska Institutet nya aula finns byggnadsminnet "Gården Stenbrottet", som byggdes 1771 av handelsmannen och bagaren Joakim Sasse. Stenbrottets gamla byggnader har integrerats i Karolinska Institutets område. Det kallas nu "Gammelgården" och inrymde fram till för ett par år sedan en lunchrestaurang för de anställda på institutet men har sedan byggts om till kontorslokaler och konferensrum.

Bilder

Se även
 Biomedicum, granne till Karolinska Institutets aula som utsågs till "Årets Bygge 2019".

Referenser

Noter

Källor 
 Svenskt Projektforum: Karolinska Institutets nya aula, läst 2012-11-03.
 Solna stad: Aula vid Karolinska Institutet, läst 2012-11-03.

Externa länkar

Karolinska Institutet
Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Campus Solna
Auditorier i Sverige
Gunnar Tilling

Karl Gunnar Tilling, född 27 april 1914 i Enköping, Uppsala län, död 10 november 1987 i Västerås, var en svensk läkare. Han var kusin till överingenjör Albin Tilling.

Han var son till fabrikör August Karlsson och Hulda Tilling. Efter studentexamen i Västerås 1933 studerade han vid Uppsala universitet där han blev medicine kandidat 1937, medicine licentiat 1943 och medicine doktor 1958. Han var tillförordnad provinsialläkare i olika distrikt 1943–1944, underläkare vid Pensionsstyrelsens sjukhus i Nynäshamn från 1944, tillförordnad provinsialläkare inom Söderhamns distrikt från 1947, förste underläkare vid röntgenavdelningen på Västerås lasarett från 1948. Han blev förste underläkare vid röntgenkliniken på Akademiska sjukhuset 1954, förste underläkare och biträdande lasarettsläkare vid röntgenavdelningen på Västerås lasarett från 1957. Han författade skrifter i röntgenologi.

Han gifte sig 1942 med Maja Dahl (1916–2019) och blev far till barnen Birgitta (född 1943), Björn (född 1945) och Staffan (född 1951). Makarna Tilling är begravda på Hovdestalunds kyrkogård.

Referenser

Födda 1914
Avlidna 1987
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Enköping
Män
Gravsatta på Hovdestalunds kyrkogård
Þiðranda þáttur og Þórhalls

Þiðranda þáttur og Þórhalls (på fornnordiska Þiðranda þáttr ok Þórhalls) är en tåt, en kort islänningasaga, från 1200-talet. Historien utspelar sig på östra Island år 996, fyra år innan kristendomen antogs av alltinget. Tåten handlar om Tidrande (Þiðrandi) som ignorerar varningarna från spåmannen Torhall (Þórhallur) och går ut i vinternatten, där han blir dödad av ett ryttarfölje bestående av nio svartklädda kvinnor med dragna svärd. I tåten figurerar även nio vitklädda kvinnor som försöker försvara Tidrande. Berättelsen brukar ses som en skildring av religionsskiftet på Island och asatrons nedgång.

Texten finns bevarad i Flateyjarbók, där den är skriven som en del av kungasagan om Olav Tryggvason. Till svenska har sagan översatts av Åke Ohlmarks (Sagan om Tidrande och Torhall spåman, 1964) och Lars Lönnroth (Tidrande och diserna, 1995, i "Isländska mytsagor").

Externa länkar
 Þiðranda þáttur og Þórhalls på moderniserad isländska
 Fortælling om Thidrande og Thorhal i dansk översättning av Carl Christian Rafn (1826)

Islänningasagorna
Morris vattenlabyrint

Morris vattenlabyrint (Morris water maze eller Morris water navigation task) är en metod som används inom neurovetenskap för att studera minne och rumsuppfattning. Testet utvecklades 1981 av Richard G. Morris, som använde det för att visa att skador på hippocampus försämrade rumsuppfattningen.

Testet har blivit ett av de vanligaste verktygen inom neurovetenskapen och kan användas för att undersöka kognitiva funktioner och främst kognitiv flexibilitet.

Översikt 
En råtta eller mus placeras (med ryggen först för att undvika stress) i en öppen vattenbehållare och med huvudet mot kanten för att undvika metodfel. I behållaren finns en plattform gömd strax under vattenytan. Omkring vattnet finns visuella markörer, till exempel former eller färger, tydligt synliga för försöksobjektet. Vattenmassan är vanligen mellan 1,2 och 1,8 meter i diameter och 30 till 60 centimeter djupt. En vägg förhindrar djuret från att klättra ur vattnet.

När djuret släpps i vattnet simmar det runt för att hitta en utväg samtidigt som dess aktivitet studeras, såsom
 hur mycket tid det ägnar i olika delar av vattnet
 hur länge det tog att hitta plattformen
 hur långt djuret simmar innan det hittade plattformen

Viljan att komma upp ur vattet förstärker motivationen att snabbt hitta plattformen och vid efterföljande försök, där plattformen är placerad på samma ställe, hittar djuren oftast snabbare till plattformen.

Referenser 

Neurovetenskap
Forskningsmetoder
Centralteatret

Centralteatret är en privatteater i Oslo.

Teatern öppnades 1897 av Johan och Alma Fahlstrøm i ölhallen Alhambras tidigare lokaler. 1899–1902 drevs den av Rudolf Rasmussen, och från 1902 till sin död 1928 var Harald Otto teaterns ledare och ägare. Hans son, Reidar Otto, meddirektör från 1919, drev den senare, och hans son, Harald Ottho gick in som meddirektör 1938. Familjen Otto drev teatern till 1959; åren 1931–1934 var den uthyrd till Det Norske Teatret åtta månader om året.

Under Harald Ottos ledning gav otaliga lustspel och operetter teatern en solid ekonomisk grund, samtidigt som teatern spelade ny norsk dramatik, från Gunnar Heiberg till Ronald Fangen, och ett flertal norska författare fick för första gången sina verk framförda här. Men framför allt fick Centralteatret både konstnärlig och ekonomisk framgång med sina Ibsen-uppsättningar.

På 1930-talet drev Reidar Otto Centralteatret som en god underhållningsteater, där särskilt Finn Bøs sommarspel gjorde lycka. Efterhand lades tonvikten på moderna och klassiska operetter, revyaktiga sommarspel och norska och utländska lustspel. Av och till gav Centralteatern också mer allvarliga skådespel, som August Strindbergs Påsk.

1959 dog Reidar Otto, och Harald Ottho blev ensam direktör. Från 1 september samma år använde Nationaltheatret Centralteatret som biscen under namnet Lille Scene. 1962 tog Jens Book Jenssen över, och från 1963 använde NRK teatern som tv-studio. Sedan 1971 har Centralteatret varit biscen för Oslo Nye Teater.

Källor

Externa länkar 
Oslo Nye Teaters webbplats

Teatrar i Norge
Byggnader och anläggningar i Oslo
Kultur i Oslo
Fristaten Island

Fristaten Island (, bokstavligen Folkväldet Island) var en statsbildning som existerade från alltingets grundade 930, och fram till övertagandet av norske kungen 1262 genom Gamla fördraget.

Island hade med undantag för ett fåtal kristna eremiter varit obebott fram till cirka 870, då migranter flydde från det enade Norge under Harald Hårfager.

Referenser

Noter

Externa länkar
Artikel av David D. Friedman.
A rebuttal av An Anarchist FAQ som menar att staten var arnarko-kapitalistisk.
Medieval Iceland: Society, Sagas, and Power by Jesse L. Byock
Medieval Iceland and the Absence of Government

Islands politiska historia
Europa under 900-talet
Europa under 1000-talet
Europa under 1100-talet
Europa under 1200-talet
Historiska republiker
Stater och territorier bildade 930
Stater och territorier upplösta 1262
Island under medeltiden
Wohnstadt Carl Legien

Wohnstadt Carl Legien är ett bostadsområde i stadsdelen Prenzlauer Berg, stadsdelsområdet Pankow i Berlin. Det skapades av Bruno Taut och Franz Hillinger och byggdes 1928-1930. Namnet har området efter den tyska fackföreningsledaren Carl Legien. Idag står området under kulturminnesskydd och sedan 2008 ingår det i världskulturarvet Berlins modernistiska bostadsområden. Området har återfått sina fasader och utsmyckningar.

Området är ett av flera större bostadsområden som i socialreformistisk anda byggdes efter Första världskriget i Weimarrepublikens Berlin. Området började skapas av Franz Hillinger som var chef för det allmännyttiga bostadsbolaget GEHAG:s arkitektbyrå. Förebild var Tusschendijken i Rotterdam. Wohnstadt Carl Legien inordnas i stilen Neues Bauen.

Galleri

Berlins modernistiska bostadsområden
Prenzlauer Berg
Bretagne Classic Ouest–France

Bretagne Classic Ouest–France, tidigare Grand–Prix de Plouay och GP Ouest–France, är ett cykellopp som årligen avgörs på sensommaren. Tävlingsbanan är baserad runt den lilla staden Plouay i Bretagne. Tävlingen startade 1931 med namnet Grand–Prix de Plouay. Mellan 2005 och 2010 var det en deltävling i UCI ProTour och sedan 2011 är det en deltävling i UCI World Tour.

Främst franska cyklister har vunnit tävlingen. Den första icke-franska cyklister som vann tävlingen var nederländaren Frits Pirard 1979. Sean Kelly vann tävlingen 1984.

Segrare

Herrar

 2022  Wout van Aert
 2021  Benoît Cosnefroy
 2020  Michael Matthews
 2019  Sep Vanmarcke
 2018  Oliver Naesen
 2017  Elia Viviani
 2016  Oliver Naesen
 2015  Alexander Kristoff
 2014  Sylvain Chavanel
 2013  Filippo Pozzato
 2012  Edvald Boasson Hagen
 2011  Grega Bole 
 2010  Matthew Goss
 2009  Simon Gerrans
 2008  Pierrick Fédrigo
 2007  Thomas Voeckler
 2006  Vincenzo Nibali
 2005  George Hincapie
 2004  Didier Rous
 2003  Andy Flickinger
 2002  Jeremy Hunt
 2001  Nico Mattan
 2000  Michele Bartoli
 1999  Christophe Mengin
 1998  Pascal Hervé
 1997  Andrea Ferrigato
 1996  Frank Vandenbroucke
 1995  Rolf Järmann
 1994  Andrei Tchmil
 1993  Thierry Claveyrolat
 1992  Ronan Pensec
 1991  Armand de Las Cuevas
 1990  Bruno Cornillet
 1989  Jean-Claude Colotti
 1988  Luc Leblanc
 1987  Gilbert Duclos-Lassalle
 1986  Martial Gayant
 1985  Eric Guyot
 1984  Sean Kelly
 1983  Pierre Bazzo
 1982  Francis Castaing
 1981  Gilbert Duclos-Lassalle
 1980  Patrick Friou
 1979  Frits Pirard
 1978  Pierre-Raymond Villemiane
 1977  Jacques Bossis
 1976  Jacques Bossis
 1975  Cyrille Guimard
 1974  Raymond Martin
 1973  Jean-Claude Largeau
 1972  Robert Bouloux
 1971  Jean-Pierre Danguillaume
 1970  Jean Marcarini
 1969  Jean Jourden
 1968  Jean Jourden
 1967  François Hamon
 1966  Claude Mazeaud
 1965  François Goasduff
 1964  Jean Bourlès
 1963  Fernand Picot
 1962  Jean Gainche
 1961  Fernand Picot
 1960  Hubert Ferrer
 1959  Emmanuel Crenn
 1958  Jean Gainche
 1957  Isaac Vitré
 1956  Valentin Huot
 1955  Jean Petitjean
 1954  Ugo Anzile
 1953  Serge Blusson
 1952  Émile Guérinel
 1951  Émile Guérinel
 1950  Armand Audaire
 1949  Armand Audaire
 1948  Éloi Tassin
 1947  Raymond Louviot
 1946  Ange Le Strat
 1945  Éloi Tassin
 1939–44 Ingen start
 1938  Pierre Cloarec
 1937  Jean-Marie Goasmat
 1936  Pierre Cogan
 1935  Jean Le Dily
 1934  Lucien Tulot
 1933  Philippe Bono
 1932  Philippe Bono
 1931  François Favé

Damer

 2022  Margarita Victoria García
 2021  Elisa Longo Borghini
 2020  Lizzie Deignan
 2019  Anna Van der Breggen
 2018  Amy Pieters
 2017  Lizzie Deignan
 2016  Eugenia Bujak
 2015  Lizzie Armitstead
 2014  Lucinda Brand
 2013  Marianne Vos
 2012  Marianne Vos
 2011  Annemiek van Vleuten
 2010  Emma Pooley
 2009  Emma Pooley
 2008  Fabiana Luperini
 2007  Noemi Cantele
 2006  Nicole Brändli
 2005  Noemi Cantele
 2004  Edita Pučinskaitė
 2003  Nicole Cooke
 2002  Regina Schleicher

 
Cykeltävlingar i Frankrike
UCI Pro Tour
UCI World Tour
Francesco Farnese (hertig av Parma)

Francesco Farnese av Parma, född 1678, död 1727, var en monark (hertig) av Parma från 1694 till 1727.

Referenser 

Män
Födda 1678 
Avlidna 1727
Parmas regenter
Ranuccio II Farnese

Ranuccio II Farnese av Parma , född 1630, död 1694, var en monark (hertig) av Parma från 1646 till 1694.

Referenser 

Män
Födda 1630 
Avlidna 1694
Parmas regenter
Gamla fördraget

Gamla fördraget () var ett avtal som slöts mellan Norge och Island. Det utarbetades under åren 1262-1264 av de isländska hövdingarna, samt Norges kung Håkon Håkonsson samt hans son Magnus Lagaböter. Det förnyades 1302 under kung Håkon Magnusson, ledde i sin tur till Islands union med Danmark 1380, inträdde i Kalmarunionen 1397 och slutligen, efter Freden i Kiel 1814, till den union mellan Island och Danmark helt som bröts först 1944.

Källor

Fotnoter

Islands politiska historia
Relationer mellan Island och Norge
Fördrag
1262
Europa under 1200-talet
Norges politiska historia
Island under medeltiden
Odoardo Farnese (hertig av Parma)

Odoardo Farnese av Parma , född 1612, död 1646, var en monark (hertig) av Parma från 1622 till 1646.

Referenser 

Män
Födda 1612 
Avlidna 1646
Parmas regenter
Dub Taylor

Dub Taylor, egentligen Walter Clarence Taylor, Jr., född 26 februari 1907 i Richmond, Virginia, död 3 oktober 1994 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, som främst medverkade i westernfilmer, men även i komedier.

Filmografi i urval

Film 

 – Ed Carmichael
1939 – Mr. Smith i Washington – reporter (ej krediterad)

1952 – På farlig mark – sheriff Jepson (ej krediterad)
1953 – De röda bågskyttarna – Danowicz
1954 – Livsfarlig stad – Gus Snider
1954 – Hämndens väg – Eddie, pokerdealer (ej krediterad)
1954 – Spindlarna – vakt vid järnvägen (ej krediterad)
1954 – Polisnätet – Miller Starkie (ej krediterad)
1954 – Banditjägaren – postmästare Eli Danvers
1954 – En stjärna föds – Normans chaufför (röst, ej krediterad)
1955 – Striden om ranchen – stadsbo (ej krediterad)
1955 – Rymdens tigrar – arg tekniksergeant (ej krediterad)
1955 – Jag dog tusen gånger – Ed, anställd på bensinstationen (ej krediterad)
1956 – Första kulan dödar – Nolan Brown, invånare i Cross Creek (ej krediterad)
1956 – En kula i ryggen – skurk (ej krediterad)
1956 – Äventyr på linjebuss – Joe
1958 – Se opp för sergeanter – McKinney
1958 – Min fantastiska tant – veterinär (ej krediterad)
1959 – Livet är härligt – Fred
1960 – Tag vad du vill ha – Bob Skaggs (ej krediterad)
1961 – Det började en sommar – Teet Howie
1962 – Ungdoms ljuva fågel – Dan Hatcher
1965 – Hallelujatåget – Clayton Howell
1965 – Cincinnati Kid – dealer
1967 – Vad gör du i min säng... – elektriker
1967 – Bonnie och Clyde – Ivan Moss
1967 – Johnny Banco – Äventyraren 
1969 – En handfull bly för sheriffen – Doc Adams
1969 – Det vilda gänget – borgmästare Wainscoat
1969 – De obesegrade – McCartney
1969 – Leva rövare – doktor B.F. Peabody
1970 – Sheriff i het stad – junior
1972 – Getaway - rymmarna – Laughlin
 – Clayton
1975 – Tango för tre – Skallerorms-Tom
1975 – Det kom en cowboy till Hollywood – biljettsäljare
1976 – Odjur – farfar Bridges
1976 – Hyreskontrakt med döden – Walker
1976 – Hämndens vingar – S. Gravely
1976 – Dåliga odds, McKlusky! – borgmästare Caffrey
1977 – Bernard och Bianca – grävare
1977 – Den jättelika vägspärren – Harley Davidson
1979 – 1941 – Ursäkta, var är Hollywood? – Mr. Malcomb 
1984 – Mitt i plåten 2 – sheriff
1988 – Texasexpressen – Charlie Lee 
1990 – Tillbaka till framtiden del III – gamling på saloonen
1991 – Mina hjältar har alltid varit cowboys – Gimme Cap

TV-serier
1967–1971 – Bröderna Cartwright –  Barlow/Simon/Luke Calhoun/Otto, 6 avsnitt
1980–1981 – Lilla huset på prärien – Houston Lamb, 4 avsnitt

Utmärkelser 
1985 – Golden Boot

Externa länkar 
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Richmond, Virginia
Födda 1907
Avlidna 1994
Män
Evans Evans

Evans Evans, född 26 november 1936 i Bluefield, West Virginia, är en amerikansk skådespelerska som är mest känd för sin roll som Velma Davis i Bonnie och Clyde. 

Den 13 december 1963 gifte hon sig med regissören John Frankenheimer, och äktenskapet varade fram till hans död den 6 juli 2002.

Filmografi (urval)

Filmer
1962 – Oro i kroppen – Hedy
1967 – Bonnie och Clyde – Velma Davis
1979 – Inkräktarna – cellist

TV-serier
1961 – Twilight Zone – Mary Lou, 1 avsnitt
1961 – Krutrök – Jenny Troupe, 1 avsnitt
1962 – Alfred Hitchcock presenterar – Dora/Penny Sanford, 2 avsnitt
1969 – Mannix – Phyllis Judson Garth, 1 avsnitt

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från West Virginia
Personer från Bluefield, West Virginia
Födda 1936
Levande personer
Kvinnor
Lokgwabe

Lokgwabe är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Hunhukwe

Hunhukwe är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Inalegolo

Inalegolo är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
A Good Day to Die Hard

A Good Day to Die Hard är en amerikansk actionfilm som hade biopremiär i USA den 14 februari 2013, i regi av John Moore, med Bruce Willis, Jai Courtney, Sebastian Koch och Mary Elizabeth Winstead i rollerna. Filmen är den femte i Die Hard-serien.

Handling 
John McClanes (Bruce Willis) son hamnar i trubbel i Moskva och John reser dit för att hjälpa honom. Väl där uppdagas en terroristplan och återigen måste McClane motvilligt ge sig in i leken.

Rollista

Mottagande 
Filmen fick dåliga betyg av både filmkritiker och biopublik. Sveriges television kallar filmen för överdriven och charmlös. Svenska dagbladet kallar den för en "hjärndöd actionfilm". Filmen har en rankning på 16 procent positiva recensioner på Rotten Tomatoes.

Om filmen
Filmen hade Sverigepremiär den 14 februari 2013.

Källor

Noter

Externa länkar

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska filmer 2013
Die Hard
IMAX-filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Marco Beltrami
Filmer i regi av John Moore
Moskva på film
Filmer från Twentieth Century Fox
Phuduhudu, Kgalagadi

För en ort i nordvästra Botswana, se Phuduhudu, Ngamiland.

Phuduhudu är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Zutswa

Zutswa är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Make, Botswana

Make är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Ngwatle

Ngwatle är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Monong

Monong är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Ncaang

Ncaang är en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana.

Källor

Orter i Kgalagadi
Betongindustri

Betongindustri är ursprungligen ett svenskt företag som producerar och levererar fabrikstillverkad, färdigblandad betong till byggindustrin och privatpersoner. Bolaget omsätter cirka 800 miljoner SEK och har 200 anställda (2011). Huvudkontoret finns på Marieviksgatan 25 i Liljeholmen, Stockholm. Betongindustri ingår numera i tyska Heidelberg cement group.

Företaget bildades redan 1932 och den 1 april samma år distribuerades första lasset fabriksblandad betong i Sverige. På 1930-talet började även ett samarbete med Jehander, som 1974 blev en del av Betongindustrikoncernen. Från början var Strängbetong en del av Betongindustrins verksamhet.  Strängbetong blev 1954 ett fristående dotterbolag. 

Betongindustri var fram till 31 december 1989 ett självständigt börsnoterat företag. Bolaget köptes av Euroc, senare Scancem och är numera en del av Heidelberg cement group. Idag har Betongindustri 32 fabriker runtom i Sverige. Varje betongbil från Betongindustri transporterar cirka sju kubikmeter betong.

Bland produkterna finns bland annat:
 Betong för anläggningsbyggande
 Betong för husbyggnad
 Betong på mark
 Betong för golv
 Fiberbetong
 Vinterbetong

Se även
 Cementa
 Jehander
 Strängbetong

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats.

Tyska företag
Svenska byggmaterialtillverkare
Företag bildade 1932
Företag i Stockholms kommun