kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rhinolophus rouxii

Rhinolophus rouxii är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1835. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter:
 Rhinolophus rouxii rouxii Temminck, 1835
 Rhinolophus rouxii rubidus Kelaart, 1850

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, delvis med ett hästskoliknande utseende. Dessa brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen. Pälsen är silkeslen och brun till rödbrun med en något ljusare undersida. Kroppslängden är omkring 6 cm; en svans på 2 till 3 cm tillkommer.

Utbredning 
Arten förekommer i Indien i en bred landremsa vid kusterna samt i norra delen av landet. Dessutom finns flera mindre och från varandra skilda populationer i Sri Lanka, Nepal och Myanmar. Ett fynd har gjorts i södra Kina (Yunnan).

Ekologi 
Rhinolophus rouxii lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1 370 meter över havet. Den förekommer i fuktiga städsegröna skogar.

Individerna söker dagvila i grottor, tempel eller andra byggnader samt i ihåliga, större träd. Arten bildar stora kolonier som kan omfatta hundratals individer. Födan består av malfjärilar, gräshoppor, skalbaggar, termiter samt myggor och andra tvåvingar.

I Indien parar sig individerna i december och födseln sker i maj till juni.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Man tycker sig dock se vissa tecken på att populationerna minskar. Som främsta hot anges grotturism, som hotar djurens sovplatser. Habitatförlust till följd av skogsavverkning kan vara en annan faktor.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
rouxii
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus rufus

Rhinolophus rufus är en fladdermusart som beskrevs av Joseph Fortuné Théodore Eydoux och Paul Gervais 1836. Rhinolophus rufus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Filippinerna. Den lever i låglandet och i kulliga områden upp till 350 meter över havet. Rhinolophus rufus vistas i olika slags skogar och den vilar ofta i grottor.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
rufus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus sedulus

Rhinolophus sedulus är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
Den tjocka, ulliga pälsen är mörkbrun till mörkgrå. Öronen är stora och framåtvända. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Denna art har bland annat en karakteristisk lansett mittemellan ögonen, den smala, översta hudfliken. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Underarmen är 4 till 4,4 cm lång, svansen 2 till 2,5 cm, och vikten 8,4 till 11 g.

Utbredning 
Arten förekommer på södra Malackahalvön och på Borneo.

Ekologi 
Habitatet utgörs främst av urskog. Individerna söker daglega, ensamma eller i små grupper, i grottor, i håligheter kring omkullfallna träd, i vägtrummor och i liknande gömställen. Födosöket sker nära marken, i skogens undervegetation. Antagligen är arten monogam.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som nära hotad. Främsta hoten är skogsavverkning, nyplantering, anläggning av plantager och skogsbränder.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
sedulus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus shameli

Rhinolophus shameli är en fladdermusart som beskrevs av Tate 1943. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den amerikanska zoologen Henry Harold Shamel.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är uppsättningen hudflikar bredare än själva nosen. Underarmslängden är mellan 4,5 och 5 cm, huvudet är omkring 2 cm långt, och vikten mellan 8 och 13 g. Ekolokalisationslätet har en frekvens mellan 65 och 67 kHz för hanar, 69 till 72 kHz för honor. Arten påminner mycket om Rhinolophus coelophyllus (som har mellanbrun till orange–rödaktig päls), men den är något mindre och har ett högre ekolokalisationsläte.

Utbredning 
Arten förekommer i Sydostasien i östra Myanmar, Thailand, Laos, Kambodja och Vietnam. Den är vanlig i östra Burma och Thailand, men sällsynt i Vietnam.

Ekologi 
Arten lever i städsegröna urskogar i låglänta områden och kulturskogar. I Thailand förekommer den i kulturblandskog. Arten går upp till 1 000 meters höjd i sitt födosök; i Burma har den påträffats i dagkvarter i kalkstensgrottor på omkring samma höjd.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
shameli
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus silvestris

Rhinolophus silvestris är en fladdermusart som beskrevs av Paul Aellen 1959. Rhinolophus silvestris ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten förekommer i centrala Afrika i Gabon och Kongo-Brazzaville. Den lever främst i fuktiga skogar i låglandet. Individerna vilar bland annat i grottor och bildar där flockar med upp till 20 medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
silvestris
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus keyensis simplex

Rhinolophus keyensis simplex är en underart till fladdermusen Rhinolophus keyensis som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus keyensis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor.

Källor 

Hästskonäsor
Rhinolophus
Rhinolophus simulator

Rhinolophus simulator är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1904. Rhinolophus simulator ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer främst i östra Afrika från Etiopien till östra Sydafrika. Två avskilda populationer lever i Nigeria och Kamerun. Rhinolophus simulator vistas i fuktiga savanner, i buskskogar och i trädgrupper i andra landskap. Den behöver framförallt lämpliga grottor som viloplats. Där bildas kolonier som kan ha några hundra medlemmar.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
simulator
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus stheno

Rhinolophus stheno är en däggdjursart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus stheno ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Denna fladdermus har 42 till 48 mm långa underarmar, en 15 till 21 mm lång svans och 15 till 22 mm stora öron. Vikten är 6 till 10,5 g. Pälsen har på ovansidan en mörkbrun till rödbrun färg och undersidan är täckt av tydlig ljusare päls. Liksom hos andra släktmedlemmar finns hudflikar på näsan (bladet) där den största delen är hästskoformig. Hudflikarna är ljusare i mitten än på kanten. Kroppen (huvud och bål) är 44 till 56 mm lång och de små ögonen är delvis gömda bakom näsbladet. Öronen har på utsidan en svart färg.

Arten förekommer i Sydostasien från södra Kina och Myanmar till Malackahalvön, Sumatra och Java. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Rhinolophus stheno vistas i skogar och den besöker även jordbruksmark.

Rhinolophus stheno jagar med hjälp av ekolokalisering och lätets frekvens ligger mellan 85 och 96,5 kHz. Individerna vilar under överhängande klippor, i grottor, i bergssprickor och i trädens håligheter. Populationen i Laos och norra Vietnam är kanske en självständig art. Honor har vanligen en kull med en unge mellan maj och juli. Ungen bäras cirka två månader av modern under utflykter.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
stheno
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus subbadius

Rhinolophus subbadius är en fladdermusart som beskrevs av Edward Blyth 1844. Den ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Beskrivning 
En mycket liten hästskonäsa med en päls som på ovansidan är ljusbrun med gråaktig hårbas, på skuldror och undersida är den något ljusare. Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan. Flikarna brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte som annars via munnen. Hos denna art är lansetten, den spetsiga, uppåtriktade mittdelen triangelformad med konkava sidor. Underarmslängden är 3,3 till 3,8 cm, svansen 1,6 till 1,9 cm, huvudet 1,4 till 1,5 cm och öronen 1,4 till 1,8 cm långa.

Utbredning 
Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i södra Asien i Nepal, nordöstra Indien, Bangladesh, norra Myanmar och sydöstra Kina.

Ekologi 
Habitatet utgörs av skogar med bambu som undervegetation. I norra Burma går den upp till 1 200 meter.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Populationen minskar emellertid, och habitatförlust till följd av skogsbruk, uppodling och gruvdrift listas som hot.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
subbadius
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus subrufus

Rhinolophus subrufus är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus subrufus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer med flera från varandra skilda populationer i Filippinerna. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Rhinolophus subrufus hittades bland annat i grottor vad som antas vara fladdermusens viloplatser. Största delen av utbredningsområdet är täckt av tropisk skog.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
subrufus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus swinnyi

Rhinolophus swinnyi är en fladdermusart som beskrevs av Lewis Henry Gough 1908. Rhinolophus swinnyi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar H. H. Swinny som var samlare av insekter, spindlar och andra djur.

Utseende 
Arten är med svans 60 till 95 mm lång, svanslängden är 16 till 30 mm och underarmarna är 40 till 44 mm lång. Rhinolophus swinnyi är så en liten hästskonäsa. Den har cirka 9 mm långa bakfötter, 15 till 20 mm långa öron och en vikt av 4,5 till 8,3 g. Ovansidans päls bildas av hår som är krämfärgade vid roten och ljusgrå till ljusbrun vid spetsen. Undersidan är täckt av ljusare päls i samma färg eller av nästan vit päls. Hudflikarna på näsan (bladet) består av en hästskoformig del direkt över munnen och av tre andra delar. Den översta delen är trekantig och liknar en skalpell i utseende. Arten har tre skåror i nedre läppen men endast den mellersta är tydlig. Hos Rhinolophus swinnyi är vingarna och svansflyghuden mörkbruna. Arten tandformel är I 1/2, C 1/1, P 2/3, M 3/3, alltså 32 tänder i hela tanduppsättningen. Mellan hörntänderna i överkäken och den första premolaren förekommer en liten klaff.

Utbredning och ekologi 
Arten förekommer i östra Afrika från Tanzania och södra Kongo-Kinshasa till sydöstra Sydafrika. Avskilda populationer finns på Zanzibar och i västra Kongo-Kinshasa. Habitatet utgörs av regnskogar samt av fuktiga eller torra savanner. Individerna vilar i grottor, i gruvor och i liknande gömställen. I bergstrakten når Rhinolophus swinnyi 1640 meter över havet.

Individer hittas oftast ensam eller i små grupper. Endast vid ett fåtal tillfällen registrerades större kolonier. Arten kan även bilda blandade kolonier med Rhinolophus simulator. Denna hästskonäsa kan starta flyget från marken. Den har förmåga att ändra flygets hastighet och den kan nästan sväva på samma ställe.

Arten har främst nattfjärilar som byten som kompletteras med bland annat skalbaggar, flugor, termiter, syrsor och myggor. Honor föder en unge per kull. Vid en studie från Malawi dokumenterades dräktiga honor och honor med aktiva spenar vid början av regntiden (tidig november).

Bevarandestatus 
Antagligen påverkas beståndet negativt av intensivt skogsbruk och av skogarnas omvandling till jordbruksmark. Arten är inte lika vanligt förekommande som andra hästskonäsor men utbredningsområdet är stort. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
swinnyi
Däggdjur i etiopiska regionen
Rhinolophus thomasi

Rhinolophus thomasi är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus thomasi ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Arten förekommer i Sydostasien från södra Kina till norra Malackahalvön. Fladdermusen vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 400 och 1100 meter över havet. Den kan anpassa sig till olika habitat. Rhinolophus thomasi vilar främst i kalkstensgrottor.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 50 mm och en svanslängd av 18 till 28 mm. Den har 8 till 10 mm långa bakfötter, 16 till 20 mm stora öron och 40 till 48 mm långa underarmar. Rhinolophus thomasi liknar Rhinolophus sinicus i utseende som har en orangebrun till rödbrun pälsfärg. Vissa avvikelser mellan arterna finns i fingrarnas och tändernas konstruktion. Arten har liksom andra familjemedlemmar hudflikar på näsan (bladet) där grundformen liknar en hästsko.

Arten delar sovplatsen ibland med andra fladdermöss.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
thomasi
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus trifoliatus

Rhinolophus trifoliatus är en fladdermusart som beskrevs av Coenraad Jacob Temminck 1834. Rhinolophus trifoliatus ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, delvis med ett hästskoliknande utseende. Hos denna art är hudflikarna gula. Dessa brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen. Även de stora öronen är ofta gula. Kroppen är i övrigt täckt med gråspräckligt gråbrun päls, och vingarna är rödbruna. Arten är liten; kroppslängden är mellan 5 och 6,4 cm, ej inräknat den 3 till 4,4 cm långa svansen, underarmslängden (som styr vingbredden) är 4 till 5,7 cm, och vikten varierar mellan 8 och 20 g.

Underarter 
Catalogue of Life samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan fyra underarter:
 Rhinolophus trifoliatus trifoliatus Temminck, 1834
 Rhinolophus trifoliatus edax K. Andersen, 1918
 Rhinolophus trifoliatus niasensis K. Andersen, 1906
 Rhinolophus trifoliatus solitarius K. Andersen, 1905

Utbredning 
Arten förekommer på Malackahalvön, över Thailand till södra Myanmar samt på Sumatra och Borneo. Flera mindre populationer hittas på andra öar i regionen. Den är dessutom påträffad i sydvästra Kina, i provinsen Guizhou.

Ekologi 
Fladdermusen vistas framför allt i låglandet, mera sällan i bergstrakter, upp till 1 800 meter över havet. Habitatet utgörs främst av fuktiga skogar, både urskog, kulturskog och mangroveskogar. Individerna söker ensamma daglega hängande från grenar och lianer på låg höjd (mindre än 3 m), eller under palmblad eller andra stora blad i skogens undervegetation. Arten har vanligen flera sovplatser inom sitt revir, som den regelbundet skiftar mellan.

Rhinolophus trifoliatus är en långsam men skicklig flygare. Den söker främst sina byten, flygande insekter, genom att hänga från någon lämplig gren. När den upptäcker något byte med hjälp av ekolokalisation, sveper den ner och tar det.

Arten parar sig året runt, men de flesta födslarna äger rum i början av året. Honan får en unge, som hon diar i flera månader innan ungen klarar av att flyga och själv fånga insekter.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
trifoliatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus virgo

Rhinolophus virgo är en fladdermusart som beskrevs av K. Andersen 1905. Rhinolophus virgo ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus når en absolut längd av 62 till 73 mm, inklusive en 16 till 26 mm lång svans samt en vikt av 5 till 7 g. Den har 37 till 44 mm långa underarmar, 7 till 10 mm långa bakfötter och 17 till 21 mm stora öron. Ovansidan är täckt av brun päls och undersidans päls är lite ljusare. Rhinolophus virgo har liksom andra hästskonäsor hudflikar kring näsan (bladet). Nosen är bara täckt av glest fördelade hår och huden där är lite gulaktig. De rödaktiga extremiteterna står i kontrast till den gråbruna flygmembranen.

Arten förekommer i nästan hela Filippinerna. Den vistas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 250 och 1100 meter över havet. Habitatet utgörs av olika slags skogar och dessutom besöks odlingsmark. Fladdermusen vilar i grottor och i trädens håligheter.

Individerna jagar med hjälp av ekolokalisering.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
virgo
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus yunanensis

Rhinolophus yunanensis är en fladdermusart som beskrevs av George Edward Dobson 1872. Rhinolophus yunanensis ingår i släktet Rhinolophus och familjen hästskonäsor. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på den kinesiska provinsen Yunnan.

Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 60 till 68 mm och en svanslängd av 18 till 26 mm. Den har 12 till 14 mm långa bakfötter, 23 till 32 mm stora öron och 54 till 60 mm långa underarmar. Rhinolophus yunanensis liknar Rhinolophus pearsonii i utseende men hudflikarna på näsan (bladet) är med 12,5 till 14 mm bredare. Pälsen på ovansidan har en ljusbrun till gråbrun färg och undersidan är ännu ljusare. Liksom den andra arten har Rhinolophus yunanensis kraftiga tänder, inklusive stora hörntänder.

Arten förekommer i södra Kina, i nordöstra Indien, i Myanmar och i Thailand. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av skogar med en tätare undervegetation av bambu.

Individerna vilar i den täta växtligheten, i grottor och i byggnadernas tak.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
yunanensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Hipposideros

Hipposideros är ett släkte av däggdjur. Hipposideros ingår i familjen rundbladnäsor.

Utseende 

Storleken varierar mycket inom släktet. Små arter som H. galeritus och H. bicolor blir cirka 35 mm långa (huvud och bål), har en svanslängd av cirka 18 mm och de väger 6 till 10 g. Stora arten når en kroppslängd av cirka 110 mm och en svanslängd av 70 mm. Hipposideros commersoni är den tyngsta arten med en vikt av 74 till 180 g. Dessa fladdermöss har en päls som varierar mellan rödbrun och andra nyanser av brun.

Liksom andra rundbladnäsor har arterna hudflikar (blad) vid näsan. Ofta förekommer ett säckliknande organ ovanpå bladet som producerar ett vaxliknande ämne.

Arternas öron saknar en tragus. Svansen är allmänt längre än lårbenen. Tandformeln är I 1/2 C 1/1 P 2/2 M 3/3, alltså 30 tänder.

Ekologi 

Individerna vilar i grottor, i trädens håligheter och i byggnader. Många arter bildar mindre familjegrupper vid viloplatsen och hos andra förekommer kolonier som hos H. fulvus har upp till 100 medlemmar. Populationer i kalla regioner håller vinterdvala.

Födan utgörs av olika marklevande eller flygande insekter. Hos flera arter dokumenterades att de använder ekolokalisering vid jakten.

Honor föder en unge per kull. Hos flera arter förekommer fasta parningstider som varierar beroende på utbredningsområde. Honor av olika arter bildar före ungarnas födelse egna flockar som är skilda från hanarna. Annars är fortplantningssättet bara känt för enstaka arter som H. fulvus. Hos denna art varar dräktigheten 150 till 160 dagar. Ungen klamrar sig de första tre veckorna fast i moderns päls. Den blir efter 18 till 19 månader könsmogen.

Dottertaxa till Hipposideros, i alfabetisk ordning 

 Hipposideros abae
 Hipposideros armiger
 Hipposideros ater
 Hipposideros beatus
 Hipposideros bicolor
 Hipposideros breviceps
 Hipposideros caffer
 Hipposideros calcaratus
 Hipposideros camerunensis
 Hipposideros cervinus
 Hipposideros cineraceus
 Hipposideros commersoni
 Hipposideros coronatus
 Hipposideros corynophyllus
 Hipposideros coxi
 Hipposideros crumeniferus
 Hipposideros curtus
 Hipposideros cyclops
 Hipposideros diadema
 Hipposideros dinops
 Hipposideros doriae
 Hipposideros dyacorum
 Hipposideros fuliginosus
 Hipposideros fulvus
 Hipposideros galeritus
 Hipposideros gigas
 Hipposideros griffini
 Hipposideros halophyllus
 Hipposideros hypophyllus
 Hipposideros inexpectatus
 Hipposideros inornatus
 Hipposideros jonesi
 Hipposideros lamottei
 Hipposideros lankadiva
 Hipposideros larvatus
 Hipposideros lekaguli
 Hipposideros lylei
 Hipposideros macrobullatus
 Hipposideros maggietaylorae
 Hipposideros marisae
 Hipposideros megalotis
 Hipposideros muscinus
 Hipposideros nequam
 Hipposideros obscurus
 Hipposideros papua
 Hipposideros pendlebury
 Hipposideros pomona
 Hipposideros pratti
 Hipposideros pygmaeus
 Hipposideros ridleyi
 Hipposideros rotalis
 Hipposideros ruber
 Hipposideros sabanus
 Hipposideros schistaceus
 Hipposideros semoni
 Hipposideros speoris
 Hipposideros stenotis
 Hipposideros turpis
 Hipposideros wollastoni

Källor

Externa länkar 

 Hipposideros på IUCN:s rödlista

Fladdermöss
Hipposideros
Hipposideros abae

Hipposideros abae är en fladdermusart som beskrevs av J. A. Allen 1917. Hipposideros abae ingår i släktet Hipposideros och familjen rundbladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i Afrika från Guinea-Bissau till Uganda. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1000 meter över havet. Habitatet utgörs av savanner och av landskap där skogen avverkades. Individerna vilar i grottor, i bergssprickor och i liknande gömställen men inte i byggnader.

Arten blir med svans 87 till 107 mm lång, svanslängden är 28 till 40 mm och två exemplar vägde 17 respektive 19 g. Hipposideros abae har 54 till 64 mm långa underarmar, en vingspann av cirka 320 mm, 7 till 13 mm långa bakfötter och 18 till 24 mm långa öron. Hipposideros abae byter pälsfärg under årets lopp. I den mörka varianten är ovansidan sotbrun med ljusare huvud, hals och axlar. På undersidan förekommer ljusbrun päls med en gul skugga. Den röda varianten har kanelbrun till kastanjebrun päls på ovansidan med gulbruna axlar och undersidan är likaså rödaktig eller ljusbrun. Arten har liksom andra släktmedlemmar hudflikar (bladet) på näsan med en central rund del samt tre mindre flikar.

Vid viloplatsen bildas större flockar eller kolonier med några hundra eller över tusen medlemmar. De är i sina gömställen ganska aktiva och flyger ibland kortare sträckor. Honor bildar antagligen inga egna kolonier när de har ungar. I östra delen av utbredningsområdet föds ungarna främst i mars. Äldre ungdjur matas troligen med insekter.

Källor

Externa länkar 

Fladdermöss
abae
Däggdjur i etiopiska regionen