kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carollia

Carollia är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Beskrivning 

Dessa fladdermöss förekommer i Central- och Sydamerika från Mexiko till norra Argentina. De hittas även på olika västindiska öar. Habitatet är beroende på art och varierar mellan skogar och öppna landskap.

Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 65 mm och en svanslängd av 3 till 14 mm. De väger 10 till 20 g. Pälsen har vanligen en mörkbrun till gråbrun färg. Hos Carollia perspicillata förekommer även blek orange individer. Carollia skiljer sig från andra bladnäsor i avvikande detaljer av tändernas konstruktion.

Individerna vilar i grottor, bergssprickor, byggnader och liknande gömställen. De bildar där små flockar eller kolonier med några hundra medlemmar. Dessa fladdermöss äter olika frukter samt nektar och mera sällan insekter.

Hos vissa arter av släktet, till exempel Carollia perspicillata, förekommer haremsgrupper med en hane och flera vuxna honor. Parningstiden är beroende på utbredningsområde och dessutom finns populationer med flera parningstider per år. Honan är 28 till 32 dagar dräktig och sedan föds allmänt en unge. Ungen diar sin mor 105 till 125 dagar och den blir efter 1 till 2 år könsmogen. Livslängden är allmänt upp till 10 år och enstaka individer blir 12 år gamla.

IUCN listar alla arter förutom Carollia monohernandezi som livskraftig (LC).

Taxonomi 

Arter enligt Catalogue of Life:

 Carollia brevicauda
 Carollia castanea
 Carollia perspicillata
 Carollia subrufa

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare 2 arter i släktet, Carollia colombiana och Carollia sowelli.

Året 2004 beskrevs två nya arter i släktet, Carollia manu och Carollia monohernandezi. Aret 2006 tillkom med Carollia benkeithi ytterligare en art.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Carollia
Carollia brevicauda

Carollia brevicauda är en däggdjursart som först beskrevs av Schinz 1821.  Carollia brevicauda ingår i släktet Carollia och familjen bladnäsor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet är bildat av de latinska orden brevis (kort) och cauda (svans).

Utseende 
Arten har en genomsnittlig kroppslängd (huvud och bål) av 58,3 mm, en kort svans (cirka 6,2 mm) och en vikt av 12,5 till 13,7 g. Djurets päls är gråbrun och honor är mindre än hannar. Liksom hos andra familjemedlemmar förekommer en hudflik på näsan som liknar ett blad. De yttre framtänderna i underkäken är stora vad som skiljer arten från Carollia perspicillata. På underarmarna som i genomsnitt är 38,5 mm långa finns hår. Arten har en diploid kromosomuppsättning med 20 eller 21 kromosomer.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i norra Sydamerika och södra Centralamerika från Panama till centrala Bolivia och centrala Brasilien. Arten finns även på ön Trinidad. Habitatet utgörs främst av tropiska fuktiga skogar men savanner och odlade områden uppsöks likaså. Individerna lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2150 meter över havet.

Ekologi 
Carollia brevicauda äter frukter, blommor, nektar och olika insekter. Enligt olika iakttagelser föredras frukter av pepparsläktet (Piper). När arten äter frukter från odlade områden betraktas den som skadedjur. Fortplantningstiden bestäms av populationens utbredningsområde. Honor är 2,5 till 3 månader dräktig och föder en unge per kull. Denna fladdermus hittas ofta i samma gömställe som Carollia perspicillata. Den vilar i grottor, bergssprickor, byggnader och under bananblad.

Hot 
IUCN listar arten som livskraftig (LC) då hot saknas och på grund av en stabil population. Norr om Amazonfloden är Carollia brevicauda vanligare.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
brevicauda
Däggdjur i neotropiska regionen
Carollia castanea

Carollia castanea är en fladdermusart som beskrevs av Harrison Allen 1890. Carollia castanea ingår i släktet Carollia och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Denna fladdermus förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika från Honduras till regionen Guyana och till Bolivia. Arten föredrar regnskogar som habitat och hittas även i andra områden.

Individerna äter vanligen frukter, ofta från pepparväxter. De är aktiva på dagen. De flesta ungarna föds under våren och sensommaren.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
castanea
Däggdjur i neotropiska regionen
Carollia perspicillata

Carollia perspicillata är en däggdjursart som först beskrevs av Carl von Linné 1758.  Carollia perspicillata ingår i släktet Carollia och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar egentligen på ljusa strimmor i ansiktet men de saknas hos denna art. När Linné bildade artens vetenskapliga namn 1758 använde han texter som även beskrev andra arter från andra släkten. Denna misstolkning upptäcktes senare.

Utseende 
Arten når en absolut kroppslängd av 66 till 95 mm, inklusive en 11 till 14 mm lång svans. Den har cirka 42 mm långa underarmar, 17 till 22 mm långa öron och en vikt omkring 18,5 g. Den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen är naken. Hos de flesta exemplar har pälsen en svart- , brun- eller gråaktig färg. Enskilda individer kan vara orangebrun eller vit (albino). I ansiktet finns en trekantig hudflik på näsan (bladet) och en V-formig underläpp med en stor vårta i mitten samt mindre vårtor omkring. Carollia perspicillata har inga vita strimmor i ansiktet. I varje käkhalva finns 2 framtänder, en hörntand, 2 premolarer och 3 molarer.

Utbredning 
Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från Mexiko till Bolivia och Brasilien. Den hittas även på olika västindiska öar. Arten vistas i många olika habitat.

Ekologi 
Individerna äter främst frukter som kompletteras med nektar, pollen och insekter. Vid viloplatsen bildar de små flockar eller mindre kolonier med några hundra medlemmar. Fortplantningen är vanligen kopplad till tider med bra tillgång till föda.

De flesta exemplar dör under sina först två levnadsår. Individer som klarade denna tid kan leva 10 år. Fladdermusen böjar sin aktivitet under skymningen och den är tillbaka vid viloplatsen före gryningen. Födan upptäcks främst med hjälp av luktsinnet och synen.

Efter parningen är honan 115 till 120 dagar dräktig och sedan föds en bra utvecklad unge. Den har päls, öppna ögon, öppna öron och en vikt av cirka 5 g. Ungen håller sig fast i moderns päls och följer med under flyget. I sällsynta fall diar en hona en främmande unge. Ungen får flygförmåga efter 2,5 till 4 veckor och efter ungefär 2 månader slutar honan med digivning. Könsmognaden infaller efter ett år för honor samt efter ett till två år för hannar.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
perspicillata
Däggdjur i neotropiska regionen
Carollia subrufa

Carollia subrufa är en fladdermusart som först beskrevs av Hahn 1905.  Carollia subrufa ingår i släktet Carollia och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 56 till 78 mm och en vikt av cirka 18 g. Svansen är bara 5 till 15 mm lång. Pälsen har en rödbrun till mörkbrun färg. På hakan finns en vårta som är omgiven av mindre vårtor. De mindre vårtorna bildar ett U eller V.

Denna fladdermus förekommer i Centralamerika från södra Mexiko till Costa Rica. Den vistas i låglandet och i låga bergstrakter upp till 1200 meter över havet. Habitatet utgörs av mera torra skogar och andra områden med träd.

Individerna vilar i grottor, trädens håligheter och byggnader. De äter olika frukter och grönsaker. Ungarna föds under sena våren och under hösten. Födan kompletteras med några insekter och nektar. Carollia subrufa är aktiv på natten. Per kull föds en unge.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
subrufa
Däggdjur i neotropiska regionen
Scleronycteris ega

Scleronycteris ega är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1912. Scleronycteris ega är ensam i släktet Scleronycteris som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Denna fladdermus förekommer i sydvästra Venezuela och nordvästra Brasilien. Kanske finns den även i östra Colombia. Habitatet utgörs av fuktiga städsegröna skogar, ofta nära vattendrag. Några individer fångades utanför skogen i savannen.

Storleken är bara känd från honan som användes för artens vetenskapliga beskrivning. Den var 5,7 cm lång (huvud och bål) och hade en 6 mm lång svans. Underarmarna som bestämmer djurets vingspann var 3,5 cm långa. På ryggen är pälsen mörkbrun och på buken ljusbrun. Det som skiljer Scleronycteris ega från närbesläktade bladnäsor som släktena Choeroniscus och Choeronycteris är avvikande detaljer i tändernas konstruktion. Tandformeln är I 2/0 C 1/1 P 2/3 M 3/3, alltså 30 tänder.

Arten äter antagligen frukter, nektar, pollen och insekter.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
ega
Musonycteris harrisoni

Musonycteris harrisoni (Bananfladdermus en: Banana bat) är en fladdermusart som beskrevs av Schaldach och McLaughlin 1960. Musonycteris harrisoni är ensam i släktet Musonycteris som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som sårbar. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Fladdermusen upptäcktes i en blommande bananodling. Därför valdes det vetenskapliga släktnamnet Musonycteris som är sammansatt av arabiska musa (banan) och grekiska nycteris (fladdermus). Artepitet hedrar Ed N. Harrison som hjälpte William Joseph Schaldach vid sina forskningar i Mexiko.

Utseende 
Arten blir 70 till 79 mm lång (huvud och bål), har en 8 till 12 mm lång svans och 41 till 43 mm långa underarmar. Den har på ovansidan en mörkbrun färg med undantag av axeln som är liksom framsidan ljusbrun. Musonycteris harrisoni har liksom närbesläktade bladnäsor en lång tunga, ett blad (hudflik) på näsan och långa smala kindtänder. Nosen är ännu längre än hos andra bladnäsor och det finns större klaff mellan kindtänderna. Honor är med cirka 11 g lite lättare än hanar som väger ungefär 12,5 g.

Utbredning och habitat 
Musonycteris harrisoni förekommer i västra Mexiko. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1700 meter över havet (sällan ännu högre). Habitatet utgörs av torra buskskogar och lövfällande skogar. Typiska växter i utbredningsområdet är Cordia alliodora, medlemmar av bresiljesläktet (Caesalpinia), Lysiloma divaricata och arter av tabebujasläktet (Tabebuia). Regionen har en regntid under sommaren och en längre torr period.

Ekologi 
Individerna vilar under överhängande klippor, i grottor och i vägtrummor. De äter främst nektar och pollen somt några insekter. Arten delar ibland viloplatsen med andra fladdermöss av släktena Glossophaga, Macrotus eller Desmodus.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
harrisoni
Däggdjur i neotropiska regionen
Lichonycteris obscura

Lichonycteris obscura är en däggdjursart som beskrevs av Thomas 1895. Lichonycteris obscura är ensam i släktet Lichonycteris som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

En art som blev beskriven av Miller 1931 (Lichonycteris degener) betraktas numera som synonym men denna taxonomi är omstridd.

Denna fladdermus förekommer i Central- och Sydamerika från södra Mexiko till östra Peru, centrala Bolivia och nordöstra Brasilien. En isolerad population finns i östra Brasilien vid Atlanten. Arten saknas i östra Colombia och västra Venezuela. Habitatet utgörs av städsegröna skogar i låglandet. Lichonycteris obscura uppsöker även fruktträdodlingar.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 5,0 till 5,5 cm och en vikt mellan 5 och 8 gram. Svansen är bara 8 till 10 mm lång. Underarmarna som bestämmer djurets vingspann är cirka 3,3 cm långa. Denna fladdermus har en brun till mörkbrun päls, ibland med gul skugga. Den har en långsträckt nos och en lång tunga med vårtiga utskott vid spetsen. Tandformeln är I 2/0 C 1/1 P 2/3 M 2/2, alltså 26 tänder.

Födan utgörs antagligen av frukter, nektar, pollen och insekter. Upphittade honor var dräktiga med en unge.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
obscura
Däggdjur i neotropiska regionen
Hylonycteris underwoodi

Hylonycteris underwoodi är en fladdermusart som beskrevs av Thomas 1903. Hylonycteris underwoodi är ensam i släktet Hylonycteris som ingår i familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Det vetenskapliga släktnamnet Hylonycteris är grekiska och betyder skogsfladdermus. Artepitet hedrar C. F. Underwood som fångade den individ som användes för artens beskrivning (holotyp).

Utseende 
Arten har nästan samma kroppsbyggnad som medlemmarna av släktena Choeronycteris och Choeroniscus men Hylonycteris underwoodi har en avvikande konstruktion av skallen. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av 49 till 72 mm, en svanslängd av 6 till 11 mm och en vikt av 6 till 7 g. Underarmarna är 31 till 36 mm långa. Pälsens färg på ovansidan varierar mellan gråbrun och mörkbrun, undersidan är vanligen ljusare. Liksom närbesläktade arter har Hylonycteris underwoodi en lång tunga med papiller. Den saknar de nedre framtänderna och har tre molarer på varje sida i under- och överkäken.

Utbredning och habitat 
Denna fladdermus förekommer från centrala Mexiko till Panama men den saknas mellan centrala Honduras och centrala Nicaragua. Arten vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2600 meter över havet. Habitatet utgörs främst av tropiska städsegröna skogar och dessutom besöks lövfällande skogar.

Ekologi 
Individerna äter främst nektar och pollen samt några frukter och insekter. De vilar i grottor, tunnlar och bergssprickor eller i andra naturliga gömställen. Vid viloplatsen bildas mindre flockar med upp till åtta medlemmar. Honor föder en unge per kull.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
underwoodi
Däggdjur i neotropiska regionen
Glossophaga

Glossophaga är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Utseende 
Arterna når en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 65 mm och en svanslängd av cirka 7 mm. De har 32 till 42 mm långa underarmar. Vikten ligger vid 10 g men är inte känd för alla arter. Pälsens färg kan vara mörkbrun, rödbrun eller chokladbrun. Liksom hos närbesläktade fladdermöss finns ett spetsigt blad (hudflik) på näsan, en påfallande lång tunga med papiller och smala långa kindtänder.

Ekologi 
Dessa fladdermöss lever i olika habitat. De hittas bland annat i torra buskskogar, i lövfällande skogar eller i fuktiga städsegröna skogar. Arterna vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 2600 meter över havet. Vanligen flyger de längs vattendrag när de letar efter föda. Individerna vilar i grottor, i gruvor, i bergssprickor, i trädens håligheter och i byggnader. Vid gömstället bildas små till medelstora flockar och ibland kolonier med cirka 1000 medlemmar. Födan utgörs främst av frukter och nektar samt av pollen, blommor och insekter. Fortplantningssättet är huvudsakligen känt för arten Glossophaga soricina. Hos denna art varar dräktigheten två till tre månader och sedan föds en unge. Individerna kan leva 10 år med människans vård.

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life, Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Glossophaga commissarisi, förekommer från västra Mexiko till södra Peru och till regionen Guyana.
 Glossophaga leachii, hittas från södra Mexiko till nordvästra Costa Rica.
 Glossophaga longirostris, lever i Colombia, Venezuela och Guyana.
 Glossophaga morenoi, förekommer i västra och södra Mexiko.
 Glossophaga soricina, hittas från Mexiko till norra Argentina.

IUCN listar Glossophaga longirostris med kunskapsbrist (DD) och alla andra som livskraftiga (LC).

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Glossophaga
Glossophaga commissarisi

Glossophaga commissarisi är en fladdermusart som beskrevs av Gardner 1962. Glossophaga commissarisi ingår i släktet Glossophaga, och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Denna fladdermus når en kroppslängd (huvud och bål) av 43 till 65 mm och väger cirka 9,5 g. Den har mörkbrun, gråbrun eller rödbrun päls. Liksom andra arter av samma släkte har Glossophaga commissarisi en lång tunga med papiller som påminner om en liten borste i utseende. De nedre framtänderna är små och ofta finns en klaff mellan dem.

Utbredning och ekologi 
Glossophaga commissarisi är en sydamerikansk art som förekommer från Mexiko i norr, Panama, Guyana, Colombia, Ecuador (ett enda fynd), i östra Peru och i nordvästra Brasilien (Simmons, 2005). Den förekommer upp till 2400 meters höjd över havet (Reid, 1997).

Fladdermusen förekommer i barrskog och områden med bananträd. Den lever på nektar och pollen från bananträdet, men också insekter.

Arten har troligen samma beteende som nära besläktade fladdermöss. De är aktiva på natten. På dagen sover de eller de faller i ett stelt tillstånd (torpor). Antagligen kan honor para sig hela året. Per kull föds en eller två ungar.

Källor 
 Barquez, R. M., “The Bats of Argentina (Special Publications (Texas Tech University Museum))”, Museum of Texas Tech University (1999)
 Howell, D. J. and Burch, D., “Food habits of some Costa Rican bats”, Revista de Biologia Tropical, volym 21, sid 281-294 (1974)
 Nowak, R. M., “Walker's Mammals of the World, 5 edition”, The Johns Hopkins University Press, Baltimore & London (1991)
 Reid, F., “A field guide to the mammals of Central America and southeast Mexico”, Oxford University Press, New York, USA (1997)
 Simmons, N. B., “Order Chiroptera”, i D. E. Wilson och D. M. Reeder (red.) “Mammal Species of the World”, sid 312-529, The Johns Hopkins University Press, Baltimore, MD, USA (2005)
 Webster, D. and Jones Jr., J. K., “Glossophaga commissarisi”, Mammalian Species, nummer 446, sid 1-4 (1993)

Noter

Externa länkar 

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen
commissarisi
Glossophaga leachii

Glossophaga leachii är en däggdjursart som beskrevs av Gray 1844. Glossophaga leachii ingår i släktet Glossophaga, och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utbredning 
Glossophaga leachii är en centralamerikansk art som förekommer från Mexiko och Costa Rica till El Salvador, Guatemala, Honduras och i Nicaragua (Simmons, 2005). Den förekommer upp till 2400 meters höjd över havet (Reid, 1997).

Utseende och ekologi 
Arten påminner om Glossophaga soricina, en art som är bättre känd. Den skiljer sig från andra släktmedlemmar i avvikande detaljer av skallens och tändernas konstruktion. Honor är större än hannar. Pälsens färg varierar mellan kanelbrun och olivgrön.

Denna fladdermus lever i mera torra lövfällande skogar eller blandskogar. Den vilar i grottor, i byggnader eller i vägtrummor. I grottorna hittas den ibland tillsammans med andra fladdermusarter. Arten äter frukter, nektar, pollen och insekter. Den besöker ofta blommor av släktena Pseudobombax och batatsläktet. Antagligen finns inga fasta parningstider.

Källor 
 Barquez, R. M., “The Bats of Argentina (Special Publications (Texas Tech University Museum))”, Museum of Texas Tech University (1999)
 Howell, D. J. and Burch, D., “Food habits of some Costa Rican bats”, Revista de Biologia Tropical, volym 21, sid 281-294 (1974)
 Reid, F., “A field guide to the mammals of Central America and southeast Mexico”, Oxford University Press, New York, USA (1997)

Noter

Externa länkar 

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen
leachii
Glossophaga morenoi

Glossophaga morenoi är en däggdjursart som beskrevs av Martinez och Martín Villa Carenzo 1938. Glossophaga morenoi ingår i släktet Glossophaga, och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig.

Beskrivning 
Arten har 32 till 36,5 mm långa underarmar. Pälsen bildas av hår som är ljus vid roten och mörk på spetsen. Allmänt liknar Glossophaga morenoi de andra släktmedlemmarna men den avviker i olika detaljer av tändernas konstruktion.

Individerna vilar i grottor, i bergssprickor, i håligheter i murar, i vägtrummor och i liknande gömställen.

Underarter 
Tre underarter finns listade, varav en är ifrågasatt:

 G. morenoi brevirostris
 G. morenoi mexicana (oftast synonym)
 G. morenoi morenoi

Utbredning 
Glossophaga morenoi är en sydamerikansk art som är endemisk för Mexiko (Simmons, 2005). Den förekommer upp till 1500 meters höjd över havet, men vanligen på under 300 meters höjd. Habitatet utgörs av blandskogar, buskskogar samt av klippiga områden med glest fördelad växtlighet.

Källor 
 Ceballos, G. and Oliva, G., “Los mamíferos silvestres de México”, Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad and Fondo de Cultura Económica, México (2005)
 Nowak, R. M., “Walker's Mammals of the World, 5 edition”, The Johns Hopkins University Press, Baltimore & London (1991)
 Reid, F., “A field guide to the mammals of Central America and southeast Mexico”, Oxford University Press, New York, USA (1997)
 Simmons, N. B., “Order Chiroptera”, i D. E. Wilson och D. M. Reeder (red.) “Mammal Species of the World”, sid 312-529, The Johns Hopkins University Press, Baltimore, MD, USA (2005)
 Solmsen, E., “New World nectar-feeding bats: biology, morphology and craniometric approach to systematics”, Bonner Zoologische Monographien, volym 44, sid 1-118 (1998)

Externa länkar 

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen
morenoi
Choeroniscus

Choeroniscus är ett släkte av fladdermöss som ingår i familjen bladnäsor.

Utseende 
Individerna blir 50 till 55 mm långa (huvud och bål), har en cirka 12 mm lång svans och väger 5 till 9 g. Underarmarna är 32 till 38 mm långa. Pälsen har vanligen en mörkbrun färg på ryggen och en ljusare färg på undersidan. Dessa fladdermöss har en långdragen nos men den är kortare än resten av huvudet. Liksom hos andra bladnäsor finns ett spetsigt blad (hudflik) på näsan. Den långa tungan har papiller på spetsen. Andra kännetecken är avsaknaden av nedre framtänder och smala kindtänder.

Ekologi 
Släktets medlemmar lever främst i tropiska städsegröna skogar. De besöker även mangrove och fruktodlingar. Arterna vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Som viloplatser registrerades trädens håligheter och undersidan av nedfallna träd. Där bildas mindre flockar med cirka åtta medlemmar. Födan utgörs troligen av frukter, nektar, pollen och insekter. Honor föder en unge per kull.

Arter 
Arter enligt Wilson & Reeder (2005) samt IUCN:

 Choeroniscus godmani, från västra Mexiko till centrala Colombia och regionen Guyana.
 Choeroniscus minor, norra Sydamerika till centrala Bolivia och centrala Brasilien.
 Choeroniscus periosus, västra Colombia och nordvästra Ecuador.

IUCN listar Choeroniscus periosus som sårbar (VU) och de andra arterna som livskraftiga (LC).

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
Choeroniscus
Choeroniscus godmani

Choeroniscus godmani är en däggdjursart som först beskrevs av Thomas 1903.  Choeroniscus godmani ingår i släktet Choeroniscus och familjen bladnäsor. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 47 till 58 mm, en svanslängd av 5 till 11 mm och en vikt av 5 till 13 g. Den har liksom andra släktmedlemmar en lång tunga för att slicka nektar och pollen. Pälsens hår är ljusa vid roten och gråbruna vid spetsen. På tungan förekommer hårliknande utskott. Bakfötterna är 7 till 11 mm långa, underarmarnas längd är 31 till 35 mm och öronen är 11 till 13 mm stora. En liten trekantig hudflik (bladet) sitter på näsan. Svansen är helt inbäddad i svansflyghuden.

Denna fladdermus förekommer från västra Mexiko till centrala Colombia och regionen Guyana. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1600 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar och andra fuktiga städsegröna skogar. Arten besöker även fruktodlingar.

Födan kompletteras med några insekter.

Källor

Externa länkar 

Bladnäsor
godmani
Däggdjur i neotropiska regionen