kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hemsö socken

Hemsö socken i Ångermanland ingår sedan 1971 i Härnösands kommun och motsvarar från 2016 Hemsö distrikt.

Socknens areal är 54,90 kvadratkilometer, varav 54,50 land. År 2000 fanns här 145 invånare. Sockenkyrkan Hemsö kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Hemsö socken bildades 12 november 1845 genom en utbrytning ur Högsjö socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Hemsö församling och för de borgerliga frågorna bildades Hemsö landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Säbrå landskommun som 1969 uppgick i Härnösands stad som 1971 ombildades till Härnösands kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Hemsö, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Ångermanland.  De indelta båtsmännen tillhörde Andra Norrlands förstadels båtsmanskompani.

Geografi
Hemsö socken ligger på Hemsön och kringliggande holmar i Ångermanälvens mynningsfjärd. Socknen (ön) är bergig och skogbevuxen och har höjder i nordväst som når 223 meter över havet. I norra delen kring byn Dalom finns lite odlingsbygd, som dock är begränsad av dalgången mot sydväst.

Socknens mindre holmar och skär är: Dravleholmen i sydväst, Snättsundholmarna i nordväst, Hyndan och Valpen i nordost samt Bönskäret i sydost. Hela området omges av vatten. I öster Bottenhavet, i nord och nordväst Storfjärden, i väster Sannasundet och i söder Lungösundet.

I sydväst och söder gränsar socknen mot Säbrå socken. Gränsen går i Sannasundets södra del samt i Lungösundet. I nordväst gränsar socknen mot Högsjö socken. Gränsen går i Sannasundets norra del och mellan Hemsön och Åbordsön ut i Storfjärden. I norr gränsar socknen till Nora socken i Kramfors kommun på andra sidan Storfjärden.

Näst högsta berg är Hemsö hatt (208 m ö.h.).

Bland byar etc kan, förutom Dalom nämnas Hultom och Nordanö i norr. Mera centralt fast i öster ligger byn Utanö. Hemsö kyrka ligger halvvägs mellan Nordanö och Utanö. Strax sydost om Utanö ligger Prästhus och Prästhushamn. Sågsand och Hamnsand är byar vid Utanöfjärden på ostsidan. I söder, vid Lungösundet ligger byn Korvhamn och i väster vid Sannasundet ligger byn Sanna med färjeläge för färjan till Strinningen på fastlandet. Norr om färjeläget ligger byarna Kojbacken och Varglund, båda invid sundet.

Hemsö fästning började byggas år 1916. Det var kustartilleriställningar som skulle användas till försvaret av Ångermanälvens mynning. Fästningen blev materielreserv enligt beslut 1925 och 1936. Den aktiverades dock 1939. Namnet ändrades 1942 till Hemsö kustartilleriförsvar. Hemsö Fästning är ett samlingsnamn på flera försvarsanläggningar på Hemsön. Det tunga batteriet på Storåberget är numera museum och det lätta batteriet på Havstoudd är ett konferenscenter.

Fornlämningar 
Lösfynd från stenålderna har påträffats.

Namnet
Namnet (1552 Hemsöö) kommer från ön. Förleden har föreslagits innehålla Hemås, Hemåsen syftande på berget Hemsö klack.

Befolkningsutveckling

Se även

Hemsö församling

Referenser

Noter

Externa länkar

 Hemsö Skärgårdsförening

Socknar i Ångermanland
Indelningar i Härnösands kommun
Säbrå socken

Säbrå socken i Ångermanland ingår sedan 1971 i Härnösands kommun och motsvarar från 2016 Säbrå distrikt.

Socknens areal är 237,80 kvadratkilometer, varav 228,40 land. År 2000 fanns här 5 843 invånare. En del av tätorten Härnösand, tätorten Älandsbro samt kyrkbyn Säbrå med sockenkyrkan Säbrå kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Säbrå socken har medeltida ursprung. Tidigt utbröts Härnö socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Säbrå församling och för de borgerliga frågorna bildades Säbrå landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1969 i Härnösands stad som 1971 ombildades till Härnösands kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Säbrå, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Ångermanland.  De indelta båtsmännen tillhörde Andra Norrlands förstadels båtsmanskompani.

Geografi
Säbrå socken ligger vid kusten och Älandsfjärden, närmaste väster om Härnösand och kring Gådaån och omfattande också ön Lungön. Socknen är en kustbygd med mindre odlingsbygder vid sjöarna och är i övrigt en kuperad sjörik skogs- och bergsbygd.

Härnösandsstadsdelarna Bondsjöhöjden samt Haga ligger inom Säbrå socken, som i övrigt inom sitt område har samhällen som Älandsbro, Ytterfälle, Fällöviken, Fröland, Lenånger, Västerbrån, Österbråm, Saltvik, Ramsås, Själand, Solum, Furuhult, Aspnäs, Ulvvik, Innerfälle samt Sundhamn på ön Lungön. Den sistnämnda ön ligger längst i nordost ute i havsbandet och avskiljs av Lungösundet från Hemsön i Hemsö socken i nordost. I norr ligger Högsjö socken. Längst i nordväst gränsar socknen mot Viksjö socken och i väster ligger i huvudsak Stigsjö socken. I sydost vid europaväg 4 och till Södra Sundets mynning i havet, gränsar socknen mot Häggdångers socken.

Några hundra meter nedanför Säbrå kyrka ligger den så kallade Franzéns kulle, på vars topp Franz Michael Franzén, biskop i Härnösands stift 1834-1847, anlade en mur av natursten, vilken kläddes med torv och utgjorde sittplatser där Franzén kunde sitta och dikta samt meditera. På kullens topp finns en två meter hög minnessten. Franzén gick under namnet "Skaldebiskopen" och bodde med sin hustru i "Säbrå prebendegård".

Samer från Frostvikens samebyar har vistats i socknen under sina vinterflyttningar med renar.

Fornlämningar 
Från stenåldern har anträffats cirka 15 boplatser vid kusten. Från bronsåldern har anträffats 80 gravar i form av kuströsetyp. Flertalet av dessa är belägna längs den tidens strandlinje. Från järnåldern finns ungefär 30 högar.

Namnet
Namnet (1344 Sioboradh) innehåller efterleden rå kommer från radh, 'bygd'. Förleden sioboa, 'sjöbornas' är en inbyggarbeteckning, 'de som bor vid havet'.

Befolkningsutveckling

Se även

Säbrå församling

Referenser

Noter

Vidare läsning
 Lundkvist T.; Boken om Säbrå, 1986
 Tidsspår - Västernorrland - Sameland, Länsmuseet Västernorrland, 2004

Externa länkar

Socknar i Ångermanland
Indelningar i Härnösands kommun
Kenya Airways Flight 507

Kenya Airways Flight 507 var en Boeing 737-800 av Kenya Airways som flög från Douala, Kamerun till Jomo Kenyattas internationella flygplats i Nairobi, Kenya. Den havererade i den södra delen av staden Niete i södra Kamerun den 5 maj, 2007 med 106 passagerare och nio besättningsmän ombord. Kenya Airways säger att passagerarna var ifrån minst 23 olika länder, minst fem av dessa var ifrån Storbritannien. Utrikesdepartementet i Sverige har bekräftat att en av passagerarna ombord på planet var svensk medborgare.

Referenser

2007 i Kamerun
Flygincidenter 2007
Flygincidenter i Kamerun
Ferrari 275

Ferrari 275 är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Ferrari mellan 1964 och 1968.

Bakgrund
Ferrari 275 presenterades på Bilsalongen i Paris 1964 och ersatte 250:n. Den nya bilen var en betydligt mer avancerad konstruktion. Som första landsvägsvagn från Ferrari hade den individuell bakhjulsupphängning. Den var också försedd med transaxel, det vill säga växellådan (nu femväxlad) var monterad bak vid differentialen.

275:an tillverkades i två sinsemellan ganska olika versioner. Den öppna GTS var en traditionellt stillsam gran turismo-vagn. Dess täckta syskonvagn GTB var en seriös sportbil, mer i stil med 250 Berlinetta.

Motor
Liksom sin föregångare var 275:an försedd med Colombo-motorn. Ferrari ökade återigen på cylindervolymen genom att borra upp cylinderdiametern, nu till 77 mm, samtidigt som slaglängden låg kvar på de ursprungliga 58,5 mm.

Från 1966 tillverkades enbart den sportiga Berlinettan. För att göra motorn än mer konkurrenskraftig uppdaterades den med dubbla överliggande kamaxlar, sex förgasare och torrsumpsmörjning.

275 GTS
Den öppna versionen inspirerades av California Spyder, men var mer avsedd för landsvägstrafik än tävlingsbanan.

Produktionen uppgick till 203 exemplar.

275 GTB
Den täckta coupén var en värdig efterträdare till 250 Berlinetta och gjorde bra ifrån sig i sportvagnsracing. Karossen, som byggdes av Scaglietti, visade tydliga likheter med GTO:n, och dess avancerade chassi gav 275:an än bättre vägegenskaper. Den som var ute efter en seriös tävlingsvagn, kunde beställa en lättare kaross helt i aluminium. 1965 modifierades karossen något för bättre aerodynamik; dessa kan identifieras genom sin längre nos. Dessa "Serie II"-bilar fick också ett kardanrör, som innebar bättre grepp och stabilitet. De sista tolv bilarna i serien, kallade 275 GTB/C, var avsedda för tävlingsbruk och hade extra lätt aluminiumkaross och motorn hade, liksom på den efterföljande GTB/4, sex förgasare och torrsumpsmörjning.

Produktionen uppgick till 448 exemplar.

275 GTB/4
1966 uppdaterades GTB-motorn med fyra kamaxlar, för ännu bättre prestanda. Därav beteckningen "/4". Denna var än mer inriktad för tävlingsbruk och landsvägsvagnarna ersattes av 330-serien.

Produktionen uppgick till 330 exemplar.

275 GTB/4-S NART
Detta är ingen officiell Ferrari, men nog så intressant ändå. Bakgrunden är den att Luigi Chinetti, Ferraris generalagent på amerikanska ostkusten och chef för racingstallet North American Racing Team (NART), sökte en öppen 275:a som tävlingsbil. När den nya GTB/4 introducerades, beställde Chinetti tio öppna vagnar från Scaglietti, baserade på den nya modellen. Scaglietti kapade helt sonika av taket på coupékarossen och försåg bilarna med en primitiv sufflett.

Bilder

Källor

Ferrari, av Hans Tanner och Doug Nye, 1984. 

275
Bakhjulsdrivna fordon
Stigsjö socken

Stigsjö socken i Ångermanland ingår sedan 1971 i Härnösands kommun och motsvarar från 2016 Stigsjö distrikt.

Socknens areal är 204,0 kvadratkilometer, varav 191,80 land. År 2000 fanns här 1 209 invånare. Sockenkyrkan Stigsjö kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Stigsjö socken har medeltida ursprung. 1751 utbröts Västanå bruksförsamling varur 1771 Viksjö församling och socken utbröts. Västanå bruksförsamling uppgick 1868 i Viksjö församling.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Stigsjö församling och för de borgerliga frågorna bildades Stigsjö landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Säbrå landskommun som uppgick 1969 i Härnösands stad som ombildades 1971 till Härnösands kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Stigsjö, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Ångermanland.  De indelta båtsmännen tillhörde Andra Norrlands förstadels båtsmanskompani.

Geografi
Stigsjö socken ligger väster om Härnösand kring Gådaån. Socknen är en sjörik skogsbygd.

Socknen gränsar i sydväst mot Hässjö socken och i väster mot Ljustorps socken i Medelpad. Socknen är odlad och bebyggd vid Brunneån (Gådeån) samt kring Öjesjön. 

Öjesjön ligger i socknens sydligaste del och sjöns sydspets ligger i Häggdångers socken. Vid sjöns östra strand ligger byn Öje. Strax söder om byn mynnar Öjeån, som bland annat avvattnar Vikeroten samt Rotsjöarna (genom Rotsjöån). Strax öster om byn Öje låg det gamla Öjefors bruk, av vilket numera återstår endast rester. I denna södra del av socknen ligger även byarna Vike samt Älgsjö.

I Brunneån - Gådeåns dalgång ligger dels Stigsjö kyrka, dels byarna (räknat uppströms) Sunne, Hanaberg, Skjollsta, Ultrå, Smöråker, Brunne och Solberg samt Bölen. Den sistnämnda ligger vid Brunneåns avflöde ur sjön Gussjön. Runt Gussjön ligger byarna Brunnebodarna, Risnäs, Uland, Södergård, Östanvik samt Starred. Alla nu nämnda byar utgör socknens centrala del.

I öster och nordost gränsar socknen mot Säbrå socken. I norr avgränsas Stigsjö socken av Viksjö socken. I denna del av socknen ligger bland annat Gillersberget, Gillermyrorna och Gåltjärnkullen (byn Gåltjärn ligger dock norr om gränsen, i Viksjö). I nordväst, delad med Viksjö, ligger Aldersjön.

Fornlämningar 
Från stenåldern har anträffats några boplatser. Dessutom har fångstgropar påträffats.

Namnet
Namnet (1543 Stygsiö) har ursprungligen betecknat en sjö, troligen Långsjön. Förleden är stig, möjligen en vinterväg som enligt Hälsingelagen passerade byn Älgsjö vid sjön.

Befolkningsutveckling

Se även

Stigsjö församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Ångermanland
Indelningar i Härnösands kommun
Johnny Legend

Johnny Legend, född Martin Margulies 3 oktober 1948 i San Fernando, Kalifornien, är en amerikansk rockabillysångare, skådespelare, filmproducent och wrestlingpromotor.

Diskografi (urval)
Album
Are You Hep To Me? (Honeymoon Bop, 1979)
Rockabilly Rumble (som "Johnny Legend & His Skullcaps") (Rollin' Rock, 1981)
Soakin' The Bone (som "Johnny Legend & His Skullcaps") (Rollin' Rock, 1981)
Rockabilly Rumble (Rollin' Rock Switzerland, 1994)
Rockabilly Bastard: The Best of Johnny Legend, Volume None (som "Johnny Legend & His Rockabilly Bastards") (Hightone, 1997)
Bitchin' (Dionysus, 1998)
I Itch! (Bluelight Records, 2014)
The Rollin' Rock Recordings (Part Records, 2015)

Filmografi (urval)
The Secret Sex Lives of Romeo and Juliet (1969)
The Cat Ate the Parakeet (1972) (som Martin Margulies)
Sexual Sensory Perception (1975)
Young, Hot 'N' Nasty Teenage Cruisers (1977)
Fantasm Comes Again (1977) (som Martin Margulies)
My Breakfast with Blassie (1983) 
Prison Ship (1988)
Bride of Re-Animator (1990)
Severed Ties (1992)
Children of the Corn III (1995)
Bug Buster (1998)
Man on the Moon (1999)
Skinwalker - Curse of the Shaman (2005)
2001 Maniacs (2005)
Catch of the Day (2014)

Externa länkar

Rockabilly Hall: Johnny Legend

Rockabillymusiker
Amerikanska skådespelare
Amerikanska sångare
Fribrottning
Män
Öra församling

Öra församling var en församling i Skara stift och i Herrljunga kommun. Församlingen uppgick 2010 i Östra Gäsene församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1989 annexförsamling i pastoratet Od, Molla, Alboga och Öra. Från 1989 till 2010 var den annexförsamling i pastoratet Skölvene, Hov, Källunga, Eriksberg, Mjäldrunga, Broddarp, Od, Molla, Alboga och Öra. Församlingen uppgick 2010 i Östra Gäsene församling.

Kyrkor 
 Öra kyrka

Se även 
 Öra socken

Källor 

Historiska församlingar i Skara stift
Indelningar i Herrljunga kommun
Ansgarskyrkan, Västerås

Ansgarskyrkan är en kyrka i Pettersberg i Västerås, vilken är huvudkyrka för Ansgarsförsamlingen i Västerås.

Referenser

Kyrkobyggnader i Västerås
Kyrkobyggnader invigda 2007
Equmeniakyrkans kyrkobyggnader
2007 i Sverige
Denis Potvin

Denis Charles Potvin, född 29 oktober 1953 i Ottawa i Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Han debuterade i New York Islanders säsongen 1973–74 och vann Calder Trophy som ligans bästa nykomling. Potvin var under slutet av 1970-talet och början av 80-talet en av NHL:s bästa backar. Han spelade i New York Islanders under hela sin NHL-karriär, och var en tongivande spelare när klubben vann fyra raka Stanley Cups 1980-83. 

Under karriären vann Potvin James Norris Memorial Trophy som ligans bäste back vid tre tillfällen: 1976, 1978 och 1979.

I matcher i Madison Square Garden med New York Rangers brukar hemmapubliken än idag sjunga Potvin Sucks någon gång varje match oavsett motstånd. Detta härstammar från en match 1979 då Denis Potvin tacklade Rangers-spelaren Ulf "Lill-Pröjsarn" Nilsson så svårt att denne fick avbryta sin säsong.

Han är yngre bror till Jean Potvin och var kusin till Marc Potvin, båda två spelade också i NHL och där Jean var med och vinna Islanders två första Stanley Cup-titlar med sin bror.

Statistik

Klubbkarriär

Referenser

Externa länkar
Denis Potvin Hockey-Reference.com
Denis Potvin nhl.com
Denis Potvin hhof.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i New York Islanders
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Första draftval i NHL Entry Draft
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League
Spelare i Ottawa 67's
Stanley Cup-mästare 1980
Stanley Cup-mästare 1981
Stanley Cup-mästare 1982
Stanley Cup-mästare 1983
Idrottare från Ontario
Idrottare från Ottawa
Födda 1953
Levande personer
Män
Vinnare av Calder Memorial Trophy
Vinnare av James Norris Memorial Trophy
Lagkaptener i New York Islanders
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1973
Spelare valda av New York Islanders i NHL Entry Draft
Serge Vinçon

Serge Vinçon, född 17 juni 1949 i Bourges, död 16 december 2007 i Paris, var en fransk politiker och medlem av den politiska gruppen Union pour un Mouvement Populaire (UMP).
 
Han blev vald till senator i Cher den 24 september 1989 och omvald den 27 september 1998. Han var ordförande i La commission de la Défense et des Affaires étrangères (Kommissionen för försvar och utrikespolitik) sedan 2002.

Övriga mandat
 Borgmästare i Saint-Amand-Montrond
 Ordförande i Communauté de communes du Cœur de France (Samfundet av kommuner i hjärtat av Frankrike)

Källor

Franska politiker
Födda 1949
Avlidna 2007
Män
Personer från Bourges
Annika Idström

Ilse Annika Idström, född 12 november 1947 i Helsingfors, död 20 september 2011 i Helsingfors, var en finlandssvensk författare som skrev på finska. 

Idström gick Konstindustriella högskolans film- och tv-linje och tog examen 1974. Hon debuterade 1980 med romanen Sinitaivas. I romanen Luonnollinen ravinto ("Naturlig föda", 1994) är kannibalism ett av temana. Idström arbetade även som fotograf, journalist, regissör och dramaturg.

Bibliografi 
Sinitaivas, 1980
Isäni rakkaani, 1981 
Veljeni Sebastian, 1985, (Min bror Sebastian, översättning Britta Klockars 1987) 
Kirjeitä Trinidadiin, 1989, (Brev till Trinidad, översättning Britta Klockars 1991)
Luonnollinen ravinto, 1996

Noter 

Finlandssvenska författare
Finländska författare under 1900-talet
Finskspråkiga författare
Födda 1947
Avlidna 2011
Kvinnor
Författare från Helsingfors
Fotografer från Helsingfors
Regissörer från Helsingfors
Finlandssvenska manusförfattare
Ferrari 330

Ferrari 330 är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Ferrari mellan 1963 och 1969.

Bakgrund 
Ferraris 330-serie bestod av några sinsemellan ganska olika modeller. De fyrsitsiga vagnarna ersatte 250 GT 2+2 och byggde till stor del vidare på tekniken från denna. De tekniskt mer avancerade, tvåsitsiga modellerna var i praktiken 275:or med större motor.

Motor 
Colombo-motorn hade här för första gången förstorats genom att öka på slaglängden, nu till 71 mm. Cylinderdiametern var 77mm, samma som på 275:an. 330-motorn delar cylindermåtten med motorn i 400 Superamerica, men är inte identisk. Bland annat är avstånden mellan cylindrarna längre och trimningsgraden lägre.

330 America 
1963 byggdes 50 st 250 GT 2+2 med fyralitersmotor under namnat 330 America. Detta var en interimsmodell, i väntan på den nya 330 GT 2+2.

Se även:

Ferrari 250 GT 2+2

330 GT 2+2 
I januari 1964 presenterades så den nya fyrsitsiga vagnen. Den kunde beställas med sådana extravaganser som styrservo och luftkonditionering. Den första serien fick utstå mycket kritik för sin speciella front med dubbla strålkastare. 1965 kom serie II, med en mer traditionell front med enkla strålkastare. Växellådan uppdaterades samtidigt med en femte växel. De traditionella ekerfälgarna från Borrani blev nu extrautrustning, då lättmetallfälgar infördes som standard.

Produktionen uppgick till 625 exemplar av serie I och ytterligare 455 exemplar av serie II.

330 GTC 
På Genèvesalongen 1966 presenterades den tvåsitsiga coupén GTC, helt enkelt en GTS med fast tak.

Produktionen uppgick till 600 exemplar.

330 GTS 
Denna öppna modell var en vidareutveckling av 275 GTS och presenterades på Bilsalongen i Paris 1966, ett halvår efter coupé-varianten GTC. Förutom den större motorn fick 330:n även en modifierad front.

Produktionen uppgick till 99 exemplar.

Bilder

Källor 

Ferrari, av Hans Tanner och Doug Nye, 1984. 

330
Bakhjulsdrivna fordon
Barry MacKay

Barry McKay, född 31 augusti 1935 i Cincinnati, Ohio, död 15 juni 2012 i San Francisco, Kalifornien, var en amerikansk högerhänt tennisspelare.

Barry McKay var en framstående tennisspelare som hade stora internationella framgångar framförallt i slutet av 1950-talet. År 1960 rankades han som USA:s främste manlige spelare.

Tenniskarriären 
McKay blev 1957 singelmästare i NCAA då han spelade för the University of Michigan. Tillsammans med landsmannen Sam Giammalva nådde han 1958 dubbelfinalen i Grand Slam-turneringen US Open. I finalen mötte de paret Alex Olmedo/Hamilton Richardson som vann med 6-4, 3-6, 6-3, 6-4. 

Bland singelmeriterna kan nämnas två titlar i inomhusturneringen som i dag är SAP Open, International series i San José i Kalifornien. Sin förnämsta singeltitel vann han 1960 i grusturneringen Italienska öppna. I finalen besegrade han det föregående årets mästare, chilenaren Luis Ayala med siffrorna 7-5, 7-5, 0-6, 0-6, 6-1.

Perioden 1956-60 deltog McKay i det amerikanska Davis Cup-laget. Han spelade totalt 31 matcher av vilka han vann 22 (17 i singel). Han deltog i tre slutfinaler (Challenge Round), (1957, 1958 och 1959), samtliga spelades mot Australien. I finalen 1958 segrade USA med 3-2 i matcher, men McKay förlorade den gången båda sina singelmatcher (mot Ashley Cooper och Malcolm Anderson). I Davis Cup-sammanhang noterade McKay segrar över spelare som Nicola Pietrangeli och Rod Laver och vid ett tillfälle också över Ashley Cooper.

Spelaren och personen 
Efter avslutad tävlingskarriär har McKay arbetat som tenniskommentator på amerikansk television. Han var också arrangör av ATP-turneringen SAP Open perioden 1970-95.

Källor 
 Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc. (Mästerskapstabeller)

Externa länkar 
 Davis Cup, spelarprofil

Amerikanska tennisspelare
Män
Födda 1935
Avlidna 2012
Idrottare från Cincinnati
Tennisspelare i Michigan Wolverines
Alumner från University of Michigan
Min bror Sebastian

Min bror Sebastian (original Veljeni Sebastian) är en roman skriven av Annika Idström 1985. Boken handlar om en ensam pojkes utsatthet. Romanen fick stor framgång i Finland och var nominerad till Nordiska rådets litteraturpris 1987.

Källor

Noter

Skönlitteratur 1985
Finskspråkig skönlitteratur
Finländska romaner
Clark Gillies

Clark Gillies, född 7 april 1954 i Moose Jaw, Saskatchewan, död 21 januari 2022 i Greenlawn, New York, var en kanadensisk professionell ishockeyspelare.

Karriär
Clark Gillies debuterade i New York Islanders säsongen 1974–75 och etablerade sig som en av ligans tuffaste spelare, samtidigt som han var bra offensivt. Han var en del av Islanders legendariska förstakedja tillsammans med Mike Bossy och Bryan Trottier, som kallades "Trio Grande", under flera säsonger. Med sin tuffhet och sitt målgörande var han tongivande när Islanders vann fyra raka Stanley Cup-titlar 1980–83. 

Från 1976 till 1979 var Gillies lagkapten i New York Islanders.

Säsongen 1986–87 hamnade Gillies i Buffalo Sabres, där han spelade en och en halv säsong innan han slutade som spelare. 

Gillies bästa säsong var 1978–79 då han gjorde 35 mål och 56 assists på 75 matcher.

Statistik

Klubbkarriär

Referenser

Externa länkar
Clark Gillies hhof.com

Clark Gillies hockeydb.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i New York Islanders
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Regina Pats
Stanley Cup-mästare 1980
Stanley Cup-mästare 1981
Stanley Cup-mästare 1982
Stanley Cup-mästare 1983
Lagkaptener i New York Islanders
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1974
Spelare valda av New York Islanders i NHL Entry Draft
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Saskatchewan
Personer från Moose Jaw
Födda 1954
Avlidna 2022
Män