kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Mechanic

The Mechanic är en amerikansk action-thrillerfilm från 2011, i regi av Simon West och med Jason Statham och Ben Foster i huvudrollerna. Det är en nyinspelning av filmen från 1972 med samma namn, regisserad av Michael Winner och med Charles Bronson och Jan-Michael Vincent i huvudrollerna.

Handling 
Arthur Bishop är en elityrkesmördare med en strikt kodex och unik talang för att kliniskt eliminera sina måltavlor. Det är ett jobb som fordrar professionell perfektion och total likgiltighet, och Bishop är den bästa i hela branschen. Men när hans mentor och nära vän Harry McKenna mördas är Bishop allt utom likgiltig. Hans nästa uppdrag är självpåtaget - han vill se de ansvariga döda. Hans uppdrag blir komplicerat när Harrys son Steve McKenna kommer till honom med samma hämndgiriga mål och en beslutsamhet att lära sig om Bishops farliga yrke. Bishop har alltid agerat ensam men han kan inte vända Harrys son ryggen.

Rollista 
 Jason Statham - Arthur Bishop
 Ben Foster - Steve McKenna
 Tony Goldwyn - Dean Sanderson
 Donald Sutherland - Harry McKenna
 John McConnell - Vaughn
 Mini Andén - Sarah
 Stuart Greer - Ralph

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Amerikanska filmer 2011
Amerikanska actionthrillerfilmer
Filmer i regi av Simon West
Engelskspråkiga filmer
Postmaster

Postmaster är en e-postadress som skall finnas i varje domän som tar emot e-post på Internet. Detta garanterar att man alltid kan nå någon vid en organisation, framförallt för att reda upp problem relaterade till e-post, till exempel fel i serverns inställningar, men också till exempel för att få adressen till enskilda personer knutna till organisationen.

E-postadressen postmaster@example.com skall fungera för varje domän, då domännamnet example.com byts mot det egentliga domännamnet, oberoende av versaliseringen av postmaster. Adressen bör i allmänhet användas bara som en sista utväg då specialiserade adresser, såsom info@example.com, webmaster@example.com eller abuse@example.com inte fungerar. Det förekommer också illa administrerade domäner där postmasteradressen inte läses.

Externa länkar 
 RFC 822 Simple Mail Transfer Protocol (1982)
 RFC 5321 Simple Mail Transfer Protocol (2008)

E-post
Kolartorp, Huddinge kommun

Kolartorp (även kallat Kålartorp, Crone och Ryttartorp No 2) är ett torp beläget i kommundelen Segeltorp i Huddinge kommun, Stockholms län.

Historik

De många olika namnen för torpet illustrerar dess historiska funktion genom tiden. Torpet återfinns i husförhörslängderna sedan 1650 och i jordeboken från 1749 anges Crone som frälse under Vårby gård. Torpet var sannolikt bostad för gårdens kolare, därav namnet "Kolartorp".

År 1790 ändrades torpets namn till Ryttartorp No 2. Det fungerade som rusthåll i livkompaniet av Livregementets Dragoner under Vårby säteri. Soldaterna på torpet hade namnet Wård eller Wårberg även när ryttarna ersattes av grenadjärer. Den siste ryttaren var Carl Wård, född 1788, och den siste grenadjären var Johan E. Lindblom Wårberg, född 1805. Tjänsten drogs in 1836, därefter bodde torpare i huset. Den siste torparen var Jan Erik Jansson, född 1810, och hans hustru Carolina Sofia, född 1850, de hade tre hemmavarande barn.

Byggnaden har ombyggts flera gånger, bland annat år 1790 då det blev ett ryttartorp. Det nuvarande utseendet härstammar troligen från en ombyggnad under 1900-talet. Till miljön hör även en ladugård i timmer och omkringliggande skogs- och hagmarker. Torpet är numera privatbostad. "Kolartorpsvägen" i Segeltorp har sitt namn efter torpet, men adressen är Ryttarhalsvägen 6 (brandutryckningsvägen mellan Snättringe och Segeltorp).

Särskilt värdefull kulturmiljö
Enligt kommunen utgör Kolartorp med omgivning en särskilt värdefull kulturmiljö. Bedömningen lyder:

Bilder

Källor
 ”Torp och gårdar i Huddinge” utgiven av Huddinges Hembygdsförening under året 1999.
 Huddinge kulturmiljöprogram. Särskilt värdefulla kulturmiljöer, sid. 40-43

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Huddinge kommun
Segeltorp (kommundel)
Annette Just

Annette Just, född 27 juni 1947, är en dansk politiker (Fremskridtspartiet).

Just är dotter till direktören och civilingenjören Johan Christian Islef och Grete. Efter avslutad folkskola 1962 tillbringade hon ett år på en internatskola i Schweiz (1962-1963). Hon fick även utbildning på Mariaforbundet i Köpenhamn (1963-1964) och gjorde ett studieuppehåll i England (1964-1965). Därefter var hon frivillig i Kvindeligt Flyverkorps (1965-1967) och i hemvärnet (1965-1983). Hon var proprietär på Eliseholm utanför Jelling (1970-1989).

Annette Justs politiska karriär började som ledamot i Jellings kommunfullmäktige för Fremskridtspartiet (1978-1989) och som ordförande av Fremskridtspartiets Kommunalforening (1979-1983). Hon kandiderade till Folketinget första gången för Års valkrets 1979, men blev inte vald. Hon bytte till Fredericias valkrets 1981, men lyckades inte heller där. När hon bytte till Horsens valkrets 1986 blev hon invald året därpå. Hon var under en kort period Fremskridtspartiets ordförande (1985-87), detta under en tid då partiet kantades av interna stridigheter och täta byten av ordförande. Hon var partiets gruppsekreterare i Folketinget 1994-1997.

Just profilerade sig främst inom försvars- och arbetsmarknadspolitiken och var en benhård motståndare av EU, och då särskilt Maastrichtfördraget. Hon var även partiets representant i Folketingets utrikesnämnd. Hon lämnade Folketinget efter valet 1998.

Referenser 

Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Kommunpolitiker från Fremskridtspartiet
Folketingsledamöter från Fremskridtspartiet
Drop the Dead Donkey

Drop the Dead Donkey var en brittisk komediserie, en situationskomedi som sändes på Channel 4 i Storbritannien från 1990 till 1998. Serien utspelar sig på nyhetsbolaget "GlobeLink News", ett fiktivt företag som producerar nyhetsprogram för tv. Avsnitten spelades in nära inpå sändningen, och serien kunde på så sätt använda sig av aktuella nyhetshändelser att skämta om, vilket också gav den en viss realism. 

Serien skapades av komikerna och manusförfattarna Andy Hamilton och Guy Jenkin. Enligt den svenske komikern Kryddan Peterson är den baserad på en idé som Helt apropå-gänget presenterade för engelska kollegor runt 1989-90. Efter att ha tjatat på tv-ledningen fick man själva senare köpa in det engelska materialet, och skapade då serien Döda danskar räknas inte. Arbetsnamnet på Drop the Dead Donkey hade ursprungligen varit Dead Belgians Don't Count.

Källor

Noter

Brittiska TV-serier från 1990-talet
Brittiska komediserier på TV
TV-seriestarter 1990
TV-serieavslutningar 1998
Ulrika Bidegård

Lena Ulrika Bidegård, född 9 september 1964, är en svensk hoppryttare som nådde vissa framgångar internationellt inom hästhoppning. Hon är också ihågkommen för kidnappningsdramat hon utsattes för 1993. Från november 2017 är hon landslagsledare för Ponny- och childrenryttarna i hoppning.

Karriären 
Bidegård växte upp i Onsala i Kungsbacka kommun. Hon började rida som elvaåring och efter att familjen flyttat till Bryssel fick hon mångårig träning av den belgiske stjärnryttaren Nelson Pessoa, vilket resulterade i hennes internationella karriär. Hon vann flera Grand Prix-tävlingar, deltog i EM och skulle ha startat vid OS i Barcelona 1992, men blev förhindrad för att hennes häst blev skadad.

Kidnappningen 1993 
Den 20 januari 1993 överfölls Bidegård utanför familjens hem i Rhode-Saint-Genèse utanför Bryssel. Kidnapparen rullade in henne i en matta och förde henne till ett gömställe där han höll henne fången i en låda, "stor som en bajamaja", där hon hölls fjättrad under fem dagar, medan kidnapparen försökte pressa en halv miljon dollar av hennes familj. Polisen lyckades dock spåra kidnapparen, bland annat genom att han använt Bidegårds bankomatkort, och stormade gömstället den 25 januari, och Bidegård kunde befrias, medtagen men för övrigt i stort sett oskadd. Kidnapparen visade sig vara en svensk byggnadsarbetare, som utfört arbete i familjen Bidegårds villa, och kände därför till att familjen var förmögen. Kidnapparen dömdes till 15 års fängelse, satt de fyra första åren i Belgien, men överfördes sen till Kumlaanstalten.

Efterspelet 
Den polisman som öppnade lådan där Bidegård satt fången, Tony Soberon, blev senare Bidegårds make. Han flyttade med henne till Sverige och de har två barn tillsammans. Bidegård och Soberon är numera skilda.

Bidegård fortsatte med hästhoppningen ett kort tag efter kidnappningsdramat, med bland annat världscupfinaldeltagande, men lade av som aktiv tävlande ett kort tag senare. Hon är dock fortfarande aktiv inom hästsporten, på sin gård utanför Kungsbacka.

Referenser 

Kvinnor
Svenska hoppryttare
Födda 1964
Levande personer
Kidnappade personer
Crying, Waiting, Hoping

"Crying, Waiting, Hoping" är en låt av Buddy Holly, som 1959 agerade B-sida till singeln "Peggy Sue Got Married". När The Beatles den 1 januari 1962 gjorde 15 provinspelningar för producenten Mike Smith på det brittiska skivbolaget Decca spelade man bland annat in en cover av denna låt. För sången stod den ännu inte 19-årige gitarristen George Harrison. Beatles inspelning kom först på 1980-talet att officiellt ges ut på skiva.

Sånger 1959
Sånger framförda av Buddy Holly
Sånger producerade av George Martin
I fjol i Marienbad

I fjol i Marienbad är en fransk-italiensk film från 1961 regisserad av Alain Resnais med manus av Alain Robbe-Grillet. Filmen är berömd för sin gåtfulla och drömlika berättarstil som både har fascinerat och förbryllat publik och kritiker. Filmen vann Guldlejonet vid filmfestivalen i Venedig.

Handling 
Filmen utspelar sig i ett slott eller på ett barocklikt hotell. En man närmar sig en kvinna och hävdar att de har mötts föregående år i Marienbad och att hon nu väntar på honom där. Hon förnekar att de har träffats tidigare. Filmens tredje rollfigur är en annan man, som kan vara kvinnans make. Genom gåtfulla tillbakablickar och drömlika kast i tid och rum utforskas personernas relationer till varandra. Dialoger och händelser upprepas delvis i olika miljöer i och omkring slottet.

Källor

Externa länkar 

Filmer 1961
Filmer i regi av Alain Resnais
Franska dramafilmer
Franska mysteriefilmer
Franska romantikfilmer
Italienska dramafilmer
Italienska mysteriefilmer
Italienska romantikfilmer
Franskspråkiga filmer
Filmer som utspelar sig på hotell
Harry Kivijärvi

Harry Mikael Kivijärvi, född 25 juli 1931 i Åbo, död 15 april 2010 i Esbo, var en finländsk skulptör.

Biografi
Kivijärvi blev känd för allmänheten efter att ha vunnit president Juho Kusti Paasikivis minnestävling 1976.

Kivijärvi genomgick Åbo ritskola 1947–1950. Han började arbeta med metall och deltog i tävlingar, bland annat till Sibeliusmonumentet i Helsingfors (en tävling som vanns av Eila Hiltunen). Hans mest kända verk är dock av massiv sten, ofta i svart eller vitt, med släta ytor och ofta sammansatta av stora stående stenar. Kivijärvi blev prisbelönt för sitt arbete, bland annat med Pro Finlandia-medaljen 1970 och den svenska Prins Eugen-medaljen 1987. Han fick också pris från Ars Fennica-stiftelsen 2003 för sitt livslånga arbete.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

 
 

Finländska skulptörer
Män
Födda 1931
Avlidna 2010
Personer från Åbo
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Eila Hiltunen

Eila Vilhelmina Hiltunen, född 22 november 1922 i Sordavala, död 10 oktober 2003 i Helsingfors, var en finländsk skulptör.

Biografi
Eila Hiltunen framträdde efter andra världskriget som en uppskattad porträttskulptör, men arbetade efter 1958 i svetsteknik och alltmer abstrakt form. År 1966 tilldelades hon Pro Finlandia-medaljen.
 
Internationellt mest känd blev hon för Sibeliusmonumentet, Finlands största skulpturmonument, som restes 1967 i Helsingfors. Monumentets rytmiskt grupperade tjock stålrör leder tankarna till orgelpipor och tallstammar. En skulptur av Eila Hiltunen som liknar en mindre version av Sibeliusmonumentet finns vid Förenta nationernas högkvarter i New York.

I Lilla parlamentets park i Helsingfors finns skulpturen Gångna riddare.

Eila Hiltunen är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Litteratur
Bra Böckers lexikon, 1976.

Externa länkar
 
 

Finländska skulptörer
Kvinnor
Födda 1922
Avlidna 2003
Personer från Sordavala
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska innehavare av professors namn
André Kiesewetter

André Kiesewetter född 20 augusti 1969 i Neuhaus am Rennweg i Thüringen är en tysk tidigare backhoppare som tävlade för Östtyskland och senare för ett återförenat Tyskland. Han representerade SC Motor Zella-Mehlis.

Karriär 

André Kiesewetter debuterade internationellt i världscupen i stora backen i Liberec i dåvarande Tjeckoslovakien 14 januari 1990. Kiesewetter var den första tyska backhopparen att använda den nya V-stilen efter att Jan Boklöv från Sverige vann världscupen 1988/1989 med den nya backhoppningstekniken. Kiesewetter vann sin första deltävling i världscupen i stora backen i Lake Placid i USA 2 december 1990. Två veckor senare vann han världscuptävlingen i normalbacken i Sapporo i Japan. Han blev nummer 10 sammanlagt i världscupen säsongen 1990/1991, hans bästa resultat. I tysk-österrikiska backhopparveckan blev han som bäst säsongen 1992/1993 då han blev nummer 72 totalt.

Kiesewetter deltog i Skid-VM 1991 i Val di Fiemme i Italien. I de individuella tävlingarna blev han nummer 12 i normalbacken och nummer 7 i stora backen. I lagtävlingen vann Kiesewetter en bronsmedalj tillsammans med lagkamraterna Jens Weissflog, Dieter Thoma och Heiko Hunger. Tyskland var 18,1 poäng efter segrande Österrike och 13,4 poäng efter silvermedaljörerna från Finland. 

Under skidflygning i Planica 1991 i dåvarande Jugoslavien blev Kiesewetter nummer tre och satte en inofficiell världsrekord. Han hoppade 196 meter, vilket var han längsta hopp. André Kiesewetter skadade sig under träning hösten 1991. Världseliten i backhoppning använde nu den nya backhoppningsstilen och Kiesewetter fick svårt att hävda sig i tävlingar. Han avslutade sin aktiva karriär 1995.

Senare karriär 

Efter avslutad idrottskarriär startade Kiesewetter sin utbildning till fysioterapeut och han har bland annat samarbetat med flera handbollsklubbar.

Externa länkar 
  

Östtyska backhoppare
Tyska backhoppare
Födda 1969
Män
Levande personer
Idrottare från Thüringen
Personer från Neuhaus am Rennweg
Göta livgardes marsch

"Kungliga Göta livgardes marsch", även känd som Ryska grenadjärerregementets "Konung Fredrik Wilhelm III av Preussen" marsch, var, som det svenska namnet antyder, marsch för Göta livgarde (I 2 och senare P 1).

Historik 
Intet mycket är känt om marschen, som dess upphovsman har i Sverige en person med namnet J.W. Schubert angivits men vem detta skulle vara är oklart och på annat håll anges ingen upphovsman alls.

Även året som den skrevs är okänt men det bör vara senast 1843 eftersom den då infördes i den preussiska armémarschsamlingen med beteckningen AM II, 123. Den kom då från Sankt Petersburg där den varit marsch för det ryska grenadjärregementet Konung Fredrik Vilhelm III av Preussen.

Till Sverige kom marschen troligtvis samma år då den 1858 återfinns i Frans Sjöbergs partiturbok under titeln "Andra LifGardets Defilad Marsch 1843". Den var marsch åt Göta livgarde (I 2), (tidigare Andra livgardet) från 1843 till dess nedläggning 1939 och för Göta pansarlivgarde (P 1), från 1943 till dess indragning 1980.

Den har även tjänat som marsch för Första livgrenadjärregementet 1845-1870 och 1893-1927, Livgrenadjärregementet (I 4), tillsammans med "Er lebe hoch!" 1933-1953, för Gotlands infanteriregemente (I 27), 1898-1905 (c:a) samt för Östra arméfördelningen (4. förd), 1993 till dess nedläggning 2000.

Referenser 
Militärmusiksamfundet - Artiklar - KUNGL GÖTA LIVGARDES MARSCH, Anonym

Marscher
Sören Janson

Sören Emanuel Janson, född 1 april 1933 i Alsens församling, Jämtlands län, död 21 april 2023 i Norrtälje distrikt i Stockholms län, var en svensk kristen poet, vissångare, låtskrivare, författare och målare.

Biografi
Sören Janson gav ut sin första skiva redan som tonåring; hans låtar har även getts ut av flera andra sångare och körer. Han är känd för sången "Glad att få leva" som han skrev 1965.

Janson har fyra sånger publicerade i sångboken Segertoners senaste upplaga. Dessa är "Du som gjorde vår värld så vacker" (nr 343), "Här, mitt ibland oss" (nr 359), "Vi ber för varandra" med musik av Bengt Eriksson (nr 484) samt "Glad att få leva" (nr 562).

Han bedrev konststudier på Grünewalds målarskola och Signe Barths målarskola samt ställt ut på ett tjugotal platser och finns representerad hos flera kommuner i landet.

Han var sedan många år bosatt i Norrtälje tillsammans med hustrun Gun Källgren (född 1941), vilka var gifta sedan 1965.

Diskografi i urval
1951 – En dag skall allt bli uppenbart, Du som lidit skeppsbrott
1959 – Herren kommer 
1962 – Jag vill vara där elden brinner
1967 – Sören Janson sjunger egna sånger
1969 – Vad var det du ville att vi skulle göra
1972 – Den nya sången
1978 – Du som gjorde vår värld så vacker. Sören Janson sjunger egna visor tillsammans med Ungdomsgruppen i Norrtälje
1982 – Roliga otroliga värld
1990 – Bara som att andas. Sören Janson sjunger egna visor

Bibliografi i urval
1963 – Trubbnos och Långnos, tecknat och berättat (barn/ungdom)
1979 – Glad att få leva (även talbok 2007)
1984 – 49 visor, 6 visor i sättning för blandad kör
1986 – Känn ingen oro
1988 – Gnolvänliga verser
2005 – Armodets katedraler, dikter
2010 – Inte bara mörker, inte bara ljus, dikter

Referenser

Externa länkar
Sören Janson – konstnär, poet, vissångare Officiell webbplats.
Sören Janson på Svensk Mediedatabas.
Sören Janson på Libris.

Födda 1933
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska musiker inom kristen musik
Personligheter inom svensk pingströrelse
Svenska författare inom kristen litteratur
Svenska poeter
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Alsens socken
Avlidna 2023
Män
CPC Loop Den Haag

CPC Loop Den Haag (förkortning av City-Pier-City Loop) årligt maratonlopp i Haag i mitten av mars som har hållits varje år sedan 1975. Öppningsupplagan sprangs på en 14,5 kilometer lång bana, men utvidgades till en halvmaraton följande år. Tävlingen har utgjort det holländska mästerskapet i halvmaraton flera gånger.

Banan är relativt platt, vilket resulterar i relativt många snabba tider för idrottarna.

Vinnare 

Key:

Referenser

Lista över vinnare

Externa länkar 

 Officiell webbsida

Halvmaratonlopp
Friidrottstävlingar
Sport i Haag
Friidrott i Nederländerna
Återkommande sportevenemang i mars
Återkommande sportevenemang med premiär 1975
Sören Jansson

Bengt Sören Jansson, född 10 maj 1939 i Sundsvall, är en svensk militär (överste av första graden).

Biografi
Jansson är son till ingenjören E-J Jansson och Nelly, född Hammarberg. Han blev officer 1964 och gick ingenjörsofficersskolan 1966–1967 samt Militärhögskolan ingenjörstekniska linje 1969–1972. Jansson var generalstabsaspirant 1972–1974, major vid generalstabskåren och detaljchef vid arméstabens utrustningsavdelning 1974–1978. Han var kompani- och bataljonchef vid Lapplands jägarregemente (I 22/Fo 66) 1978–1980, chef för personalplaneringsavdelningen vid arméstaben 1980–1984 och gick på Försvarshögskolan 1985. Åren 1984–1989 var Jansson överste av första graden och chef för Lapplands jägarregemente och Kiruna försvarsområde.

Han var ordförande i organisationskommittén för Kirunaspelen på skidor.

Jansson gifte sig 1964 med byråsekreteraren Birgitta Lindholm (född 1937), dotter till Ture Lindholm och Hildur, född Törnqvist.

Källor

Noter

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Försvarsområdesbefälhavare
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Sundsvall
Födda 1939
Levande personer
Män
Atherstone

Atherstone är en stad och civil parish i grevskapet Warwickshire i England. Staden ligger i distriktet North Warwickshire vid gränsen till Leicestershire. Tätortsdelen (built-up area sub division) Atherstone hade 10 573 invånare vid folkräkningen år 2011. Atherstone nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Aderestone.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Warwickshire
Civil parishes i Warwickshire
North Warwickshire
Randsfjorden

Randsfjorden är den fjärde största insjön i Norge och den näst största i Oppland fylke. Randsfjorden ligger i kommunerna Jevnaker (Viken fylke) samt Gran, Nordre Land och Søndre Land, alla i Innlandet fylke. I norr rinner bifloderna Etna och Dokka ut i Randsfjorden. Randsfjordens utflöde är floden Randselva vid Jevnaker i södra änden av sjön. Vattensystemet mynnar slutligen i Drammensfjorden, via Storelva, sjön Tyrifjorden och Drammenselva.
 
Randsfjorden ligger 135 meter över havet och har en yta på 139,2 km². Största djup är 120 meter. Omkring Eidsand ligger flera öar, bland annat Kongeøya och Sandøya. Runt sjön finns flera golfbanor.

Snorre Sturlasson skrev att när kung Halvdan Svarte hade besökt Hadeland reste denne till Randsfjorden på vägen hem. Halvdan Svarte gick då igenom isen med sin häst och släde och drunknade.

Bildgalleri

Källor 

Insjöar i Viken fylke
Insjöar i Innlandet fylke
Grans kommun
Nordre Lands kommun
Søndre Lands kommun
Jevnakers kommun
Bengt Eriksson (kristen låtskrivare)

Bengt Rune Eriksson, född 4 augusti 1945 i Ullångers församling, Västernorrlands län, är en svensk kristen låtskrivare och musiklärare. 

Han har sex av sina sånger representerade i senaste upplagan av Pingströrelsens sångbok Segertoner. En av hans mer kända sånger är "Helige Ande, kom oss nära" en lovsång som sjungits flitigt i Sveriges frikyrkor, den skrevs 1976.

Han är sedan 1973 gift med Nomie Eriksson (född 1955) som skrivit text till flera av hans kompositioner. Paret är bosatt i Skövde.

Låtar i urval
Bed en enkel bön, publicerad i Countryton & Gospelsång av Roberth Johansson (Bornelings 2011)
Bibeln berättar för oss hur det var, text av Daniel Hallberg (nr 414 i Segertoner 1988)
Helige Ande kom oss nära (nr 684 i Segertoner 1988)
Ja, när den heliga ande (nr 377 i Segertoner 1988)
Jag följer dig, Jesus, text av Sven Larson (nr 402 i Segertoner 1988)
Kärleken från min skapares hand gav mig liv (nr 550 i Segertoner 1988)
Vi ber för varandra, text av Sören Janson (nr 484 i Segertoner 1988)

Låtar av Nomie och Bengt Eriksson i urval
Det levande vattnet, insjungen av Rune Svaninger på skivan Du är morgonen och sången (1990) och familjen Gard på skivan Jag tycker om dej (1992)
Födas på nytt, insjungen av Gerd och Stellan Hellberg på skivan Låt Jesus bli din sång (1989?)
Josef och Marias sång, från musikalen Stjärnnatten insjungen av Anna-Lotta Larsson och Mikael Järlestrand på den senares skiva Den första julen (1998)

Referenser

Tryckta källor
Segertoner, Melodisångbok (omarbetad och utökad upplaga) 1988 (Förlaget Filadelfia)

Externa länkar
Bengt Eriksson på Libris.

Svenska musikpedagoger
Svenska musiker inom kristen musik
Personligheter inom svensk pingströrelse
Svenska låtskrivare
Personer från Ullångers socken
Födda 1945
Levande personer
Män
Sven Helander

Sven Adolf Diego Helander, född 10 augusti 1889, död 3 februari 1970 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk nationalekonom. Han var bror till Dick Helander.

Helander avlade handelshögskoleexamen i Berlin 1911, blev d:r rer. polit. i Freiburg 1914, docent i nationalekonomi och sociologi i Göteborg 1916, samt professor i Kiel 1924. Helander var starkare påverkad av övriga av samtidens tyska strömningar än övriga svenska nationalekonomer. Framför allt torde Karl Diehl och Werner Sombart kunna betraktas som hans lärare. På statsingripanden i näringslivet såsom tullar och andra skatter lägger han dynamiska synpunkter och finner dem ibland välmotiverade. Bland hans skrifter märks Theorie und Politik der Zentralnotenbanken in ihrer Entwicklung (1916), Vår moderna handel (1920), Marx och Hegel (1920, tysk översättning 1922) och Die internationale Schiffahrtskrise und ihre weltwirtschaftliche Bedeutung (1928). Helander är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 946-47.
 Helander, Sven Adolf Diego på SvenskaGravar.se

Noter 

Tyska nationalekonomer
Svenska nationalekonomer
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1889
Avlidna 1970
Män