kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Walter F. Parkes

Walter F. Parkes, född 15 april 1951 i Bakersfield, Kalifornien, är en amerikansk filmproducent och manusförfattare. Han var chef för DreamWorks Pictures 1994-2005. Parkes bor med sin fru och två barn i Santa Monica, Kalifornien.

Filmografi 
The California Reich (1975)
War Games (1983)
Volunteers (1985)
Project X (1987)
True Believer (1989)
Uppvaknanden (1990)
Eddie Dodd (TV-serie) (1991)
Sneakers (1992)
Little Giants (1994)
Birdland (TV-series) (1994)
To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar (1995)
Hur man gör ett amerikanskt lapptäcke (1995)
Twister (1996)
The Trigger Effect (1996)
Fredsmäklaren (1997)
Men in Black: The Series (1997)
Men in Black (1997)
Amistad (1997)
Small Soldiers (1998)
Zorro – Den maskerade hämnaren (1998)
Deep Impact (1998)
Gladiator (2000)
A.I. - Artificiell Intelligens (2001)
The Tuxedo (2002)
The Time Machine (2002)
Road to Perdition (2002)
The Ring (2002)
Minority Report (2002)
Men in Black II (2002)
Catch Me If You Can (2002)
The Terminal (2004)
Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events (2004)
The Ring 2 (2005)
The Kite Runner (2007)
Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street (2007)
The Burning Plain (2009)
The Uninvited (2009)
The Ring Three (2009)
Men in Black III (2012)
Rings (2017)

Källor 

Amerikanska manusförfattare
Personer från Bakersfield
Födda 1951
Levande personer
Män
Jämtlands Flyg

Jämtlands Flyg AB var ett svenskt flygföretag, flög med bas i Östersund sedan det grundades 1954 av Gunnar "Spökis" Andersson. 

Jämtlands Flyg AB var ett familjeföretag som bedrev endast helikoptertrafik. Företaget var medlem i Helikopterföretagens Riksförbund och Svenska Flygföretagares Riksförbund.

Från 2011 till dess avvecklande 2019 var Jämtlands Flyg Kunglig hovleverantör av helikoptertjänster.

Historik
Från början drev företaget, som då hette Jämtlands Aero,  bland annat fiskeflyg till egna läger i fjällen, samt fjällflygskola, fjällräddning och taxi- och fiskeflyg. I början användes enbart sjöflygplan, och från 1963 flögs också helikoptrar. Fiskelägren såldes senare till samebyarna och sjöflygplanen avyttrades till förmån för enbart helikoptrar.

Företaget avvecklades i mars 2019.

Uppdrag i urval
Kraftledningsinspektion
Skogsbrandsbekämpning genom vattenbombning
Rensamling åt samebyar
Taxiflygning åt sportfisketurister, ripjägare och andra passagerare
Lyftjobb (från baskerlyft av grus och betong, timmer, byggnadsmaterial och precisionsjobb vid montering av skidliftar och master), foto- och filmningsuppdrag
Fallskärmshoppning
Viltinventering och -märkning
Kartering

Helikopterflotta
Jämtlands Flyg AB använde sex-sju helikoptrar anpassade efter säsong och uppdrag.

Tekniskt underhåll
Jämtlands Flyg AB hade sedan 2010 en egen underhållsorganisation, ett EASA (europeiskt) verkstadstillstånd, så kallat PART-145-tillstånd, och eget PART-M. Underhåll skedde i egna hangaren på Göviken Heliport i Östersund.

Baser
Baser med helikopterlandningsplats/heliport och hangarer fanns på följande platser:

Källor

Noter

Externa länkar 
 Jämtlands Flygs webbplats (arkiverad 2019)

Svenska flygbolag
Helikopterbolag
Flygbolag bildade 1954
Flygbolag upplösta 2019
Marty Meehan

Martin Thomas "Marty" Meehan, född 30 december 1956 i Lowell, Massachusetts, är en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Massachusetts femte distrikt i USA:s representanthus 1993-2007. Han är kansler vid University of Massachusetts Lowell sedan 2007.

Meehan avlade 1978 sin grundexamen vid University of Massachusetts Lowell. Han avlade sedan 1981 sin master och 1983 juristexamen vid Suffolk University i Boston.

Meehan utmanade sittande kongressledamoten Chester G. Atkins i demokraternas primärval inför kongressvalet 1992 och vann. Han vann sedan själva kongressvalet och omvaldes 1994, 1996, 1998, 2000, 2002, 2004 och 2006. Han avgick 2007 som kongressledamot för att tillträda som kansler vid University of Massachusetts Lowell. Han efterträddes i representanthuset av Niki Tsongas.

Meehan lovade 1992 att lämna representanthuset redan efter fyra mandatperioder, lika lång tid som företrädaren Atkins hade suttit i kongressen. Han bröt det löftet i samband med kongressvalet 2000.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Födda 1956
Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Män
Levande personer
Alumner från University of Massachusetts Lowell
Dominic Demeritte

Dominic Demeritte, född den 22 februari 1978 i Nassau, är en friidrottare från Bahamas som tävlar i kortdistanslöpning.

Demeritte deltog vid Olympiska sommarspelen 2000 men tog sig inte vidare från försöken på 200 meter. Hans första stora mästerskapsfinal var finalen vid Samväldesspelen 2002 där han slutade fyra med tiden 20,21. Vid VM-inomhus 2003 blev han bronsmedaljör på 200 meter med tiden 20,92. 

Vid VM-inomhus 2004 blev han världsmästare på 200 meter, denna gång med tiden 20,66. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 2004 men blev utslagen i kvartsfinalen på 200 meter.

Personliga rekord 
 100 meter - 10,26
 200 meter - 20,21

Källor 

Bahamanska kortdistanslöpare
Världsmästare på 200 meter löpning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Bahamas
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Bahamas
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Födda 1978
Levande personer
Män
Tobias Unger

Tobias Benjamin Unger, född den 10 juli 1979, München, Västtyskland är en tysk friidrottare som tävlar i sprint.

Ungers första internationella final var inomhus-VM 2004 då han blev bronsmedaljör på 200 meter med tiden 21,02. Han var även i final vid Olympiska sommarspelen 2004 på 200 meter och slutade då på sjunde plats med tiden 20,64. 

Han deltog vid inomhus-EM 2005 och vann då guld med tiden 20,53. Vid VM 2005 i Helsingfors var han i final på 200 meter och slutade sjua med tiden 20,81.

Vid Olympiska sommarspelen 2008 deltog han på 100 meter men blev utslagen i kvartsfinalen.

Personliga rekord 
 60 meter - 6,60
 100 meter - 10,16
 200 meter - 20,20

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1979
Tyska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Chico, Kalifornien

Chico är en stad i Butte County i den amerikanska delstaten Kalifornien med en yta av 71,9 km² och en folkmängd, som uppgår till 86 949 invånare (2008) enligt en uppskattning av Kaliforniens finansdepartement. Chico är den folkrikaste staden i Butte County.

Orter som ingår i Chicos storstadsområde (Chico Metropolitan Area) är Durham, Cohasset, Dayton, Hamilton City, Nord och Forest Ranch. I närheten av storstadsområdet finns Paradise och Oroville som är huvudorten i Butte County.

Källor

Externa länkar
Chico Wiki

 
Orter i Kalifornien
Orter grundade 1843
Alleyne Francique

Alleyne Francique, född den 7 juni 1976, är en friidrottare från Grenada som tävlar på 400 meter. 

Franciques genombrott kom när han var i final vid VM 2001 och slutade på en sjätte plats med tiden 46,23. Han var även i final vid VM 2003 och slutade åter på en sjätte plats denna gång med tiden 45,48. 

Vid VM-inomhus 2004 blev han världsmästare med tiden 45,88. Samma år var han i final vid Olympiska sommarspelen 2004 slutade han fyra med tiden 44,66. 

Efter att ha missat finalen vid VM 2005 lyckades han året efter försvara sitt guld vid inomhus-VM 2006. Samma år slutade han på andra plats vid Samväldesspelen 2006 efter John Steffensen. 

Han missade final både vid VM 2007 och vid Olympiska sommarspelen 2008.

Personliga rekord 
 200 meter - 20,83
 400 meter - 44,47

Källor 

Grenadiska kortdistanslöpare
Världsmästare på 400 meter löpning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Grenada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Grenada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Grenada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Idrottare i LSU Tigers
Alumner från Louisiana State University
Födda 1976
Levande personer
Män
Karlstads härad

Karlstads härad var ett härad i södra Värmlands län inom nuvarande Karlstads och Hammarö kommuner. Häradet omfattade 274 km². Tingsplatsen låg i Karlstad. Inom häradet låg även Karlstads stad även om denna inte ingick i häradsrättens jurisdiktion.

Namnet
Namnet kommer av staden Karlstad, uppkallad efter hertig Karl, sedermera konung Karl IX.

Geografi
Karlstads härad var beläget vid sjön Vänerns norra strand kring Klarälvens utlopp i densamma, och gränsade i väster till Grums härad, i norr till Kils härad samt i öster till Väse härad.

Socknar
Karlstads härad omfattade tre socknar.
Karlstads socken
Grava
Hammarö
samt
Hammarö köping
Forshaga köping

Historia
Häradet var ursprungligen ett eget tingslag i Kils härad, men bröts ur detta år 1883.

Län, fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Häradet har från 1779 hört till Värmlands län, innan dess Närkes och Värmlands län.

Häradets socknar hörde till följande fögderier:
1682-1945 Mellansysslets fögderi
1946-1990 Karlstads fögderi

Häradets socknar tillhörde följande domsagor, tingslag och tingsrätter:
1680-1881 Karlstads tingslag inom
1680-1742 Karlstads, Färnebo, Grums, Näs, Gillbergs, Nordmarks, Jösse och Nyeds häraders domsaga kallad Västersysslets domsaga
1743–1755 Karlstads, Färnebo, Grums och Nyeds häraders domsaga kallad Mellansysslets domsaga
1756-1825 Karlstads, Kils, Fryksdals nedre, Fryksdals övre, Älvdals nedre, Älvdals övre och Nyeds häraders domsaga kallad Mellansysslets domsaga
1826-1829 Karlstads, Kils, Fryksdals nedre och Nyeds häraders domsaga kallad Mellansysslets domsaga 
1830-1970 Mellansysslets domsaga (Karlstads, Grums och Kils härader) 
1882-1970 Mellansysslets tingslag  i Mellansysslets domsaga 

1971-2005 Karlstads tingsrätt och dess domsaga
2005- Värmlands tingsrätt och dess domsaga

Referenser

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Karlstads tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Nordisk familjebok, uppl 2, band 13, 1910

Webbkällor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter

Härader i Värmlands län

en:Karlstad Hundred
Calligrammes

Calligrammes, med undertiteln Dikter om krig och fred 1913-1916, är en diktsamling av den franske poeten Guillaume Apollinaire, publicerad första gången 1918. I dikterna i Calligrammes spelar typografin och den spatiella fördelningen av rader och ord och bokstäver lika stor roll som ordens betydelse, en diktform Apollinaire kallade calligram. På det sättet kan samlingen betraktas som konkret eller visuell poesi. Apollinaire beskrev sitt arbete så här:

Svenska utgåvor 
Apollinaire, Guillaume (2003): Calligrammes. Översättning Ingar Gadd. Efterord Ylva Lindberg. Handtextning Jan-Erik Höglund. Lund: Bakhåll. .

Noter

Källor 
Apollinaire, Guillaume. Calligrammes. Förord av Michel Butor. (Éditions Gallimard, 1995) 

Diktsamlingar
Fransk skönlitteratur
Skönlitteratur 1918
Verk av Guillaume Apollinaire
Litteratur 1918
Niki Tsongas

Nicola "Niki" Tsongas, född Nicola Dickson Sauvage den 26 april 1946 i Chico, Kalifornien, är en amerikansk demokratisk politiker. Hon representerade delstaten Massachusetts femte distrikt i USA:s representanthus från 2007 till 2019.

Nicola Sauvage gick i skola i Narimasu American High School i Tokyo, medan fadern tjänstgjorde i flygvapnet. Hon studerade vid Michigan State University, Smith College och Boston University. Hon gifte sig 1967 med Paul Tsongas. Paret fick tre döttrar: Ashley, Katina och Molly. Paul Tsongas representerade Massachusetts i båda kamrarna av USA:s kongress. Han avled 1997 i cancer.

Kongressledamoten Marty Meehan avgick 2007. Tsongas besegrade republikanen Jim Ogonowski i fyllnadsvalet. Hon fick ingen utmanare i kongressvalet i USA 2008.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Chico, Kalifornien
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Boston University School of Law
Alumner från Smith College
Klaus Ludwig

Klaus Ludwig, född 5 oktober 1949 i Bonn, är en tysk racerförare.

Racingkarriär
Ludwig blev internationellt känd när han vann Le Mans 24-timmars 1979. Han vann sedan tävlingen 1984 och 1985. Under tävlingens första nittio år var det bara 16 förare som vann tävlingen så många gånger. Han blev sedermera DTM-förare, och vann titeln 1988, 1992 och 1994. Efter att ha vunnit FIA GT 1998 och ett lopp i återuppstartade DTM 2000 slutade Ludwig som professionell förare. Han blev sedan som hobbyförare tvåa i Nürburgring 24-timmars 2006.

Källor
 Driver Database 

Födda 1949
Tyska racerförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
DTM-förare
Män
Levande personer
Väse härad

Väse härad var ett härad i sydöstra Värmlands län inom nuvarande Karlstads kommun. Arealen omfattade knappt 473 km². Tingsplatsen var till 1877 ambulerande och var bland annat Ve, Torsgården och Väse prästgård och Lund i Östra Fågelviks socken, för att 1877 flyttas till staden Kristinehamn.

Namnet
Namnet Väse skrevs ursprungligen Wæshærad, men betecknade då även Väse socken, och tros komma från ett äldre namn för ån Glumman, således bygden vid Glumman

Häradssigill
Häradssigillet visade en kyrka, men vapnet har med tiden inte kommit att användas för några andra administrativa enheter.

Geografi
Häradet var beläget vid Vänerns norra strand kring ån Glumman, cirka 1 mil öster om Karlstad.

Socknar
Väse härad omfattade tre socknar.
Väse
Alster
Östra Fågelvik uppgick 1967 i Karlstads stad

Historia
Ännu på 1220-talet hade de värmländska bygderna en mellanställning i periferin av de norska och svenska politiska systemen. Vid mitten av 1200-talet, i samband med Birger jarls konsolidering av riket, blev Värmland inlemmat i det svenska rikets politiska system och häradsindelningen trädde definitivt i kraft, även för Väse härads vidkommande. Vid denna tid förekom i Väse härad lagman Höld och hans hustru Margareta som tongivande på såväl lokal nivå som på riksnivå. I april 1268 utfärdade paret nämligen ett donationsbrev till Riseberga kloster. Donationen omfattade tolv gårdar, av vilka de flesta låg i sydöstra Värmland. Testamentet, som innefattade nu sagd donation, uppsattes på Arnön i Väse härad, där lagmansresidenset var beläget ).

Häradet omfattade historiskt sett även Ölme och Nyeds härader.

Län, fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Häradet har från 1779 hört till Värmlands län, dessförinnan Närkes och Värmlands län.

Häradets socknar hörde till följande fögderier:
1682–1945 Östersysslets fögderi
1946–1990 Karlstads fögderi 

Häradets socknar tillhörde följande domsagor, tingslag och tingsrätter:
1680–1947 Väse tingslag inom
1680–1755 Karlskoga, Visnums, Ölme, Väse, Kils, Fryksdals nedre, Fryksdals övre, Älvdals nedre och Älvdals övre häraders domsaga
1756–1829 Karlskoga, Ölme, Visnums, Väse och Färnebo häraders domsaga kallad Östersysslets domsaga 
1830–1864 Ölme, Visnums, Väse, Färnebo och Nyeds häraders domsaga kallad Östersysslets domsaga
1865–1876 Östersysslets domsaga (Färnebo, Ölme, Visnums och Väse härader) 
1877–1947 Ölme, Visnum och Väse tingslag i Östersysslets domsaga
1948–1970 Östersysslets tingslag i Östersysslets domsaga
Alsters socken ingick mellan 1952 och 1970 i Älvdals och Nyeds tingslag i Älvdals och Nyeds domsaga 

1971–2005 Karlstads tingsrätt och dess domsaga
2005– Värmlands tingsrätt och dess domsaga

Referenser

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Kristinehamns tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
 Nordisk familjebok, uppl 2, band 33, 1922

Webbkällor
 Om Väse häradssigill på Wermlandsheraldik.se, 2009-02-25, kl. 13:06''
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter

Härader i Värmlands län

en:Väse Hundred
Sportvagns-VM 1957

Sportvagns-VM 1957 vanns av Ferrari.

Delsegrare

Märkes-VM

Sportvagns-VM-säsonger
Motorsportevenemang 1957
After the Gold Rush (sång)

After the Goldrush är en känd låt gjord av Neil Young 1970. Låten dök först upp på hans tredje studioalbum After the Gold Rush. Låten finns också med på följande skivor Decade, Live Rust, Greatest Hits,

Sången har text som förknippas med [de miljöpolitiska frågorna  och i studioversionen används ett horn i låtens solo, men på livekonserterna använder Young sitt munspel. Young har i liveframträdanden på senare år ersatt textraden "Look at mother nature on the run in the 1970's" med "Look at mother nature on the run in the 21st century".

Många kända artister har gjort coverversioner av denna låt, exempelvis Patti Smith, Thom Yorke, Flaming lips.
Även Dolly Parton, Linda Ronstadt, och Emmylou Harris gjorde tillsammans en cover. Deras version finns med på Trio II.

Under Grammygalan i februari 2019 framfördes sången live av Dolly Parton.

Källor
Neil Youngs officiella webbplats

Fotnoter

Kanadensiska sånger
Sånger 1970
Engelskspråkiga sånger
Miljösånger
Derafsh Kaviani

Derafsh Kaviani (persiska: درفش کاویانی Derafš-e Kāvīāni) är Irans legendariska riksbaner. Detta kungliga värdighetstecken blev under den sassanidiska dynastin (226-640 e. Kr.) riksbaner i form av en rikt utstyrd fana.

Enligt legenden var Derafsh Kaviani smeden Kavehs förkläde som tjänade som baner när han reste sig mot den demoniske tyrannen Zahhak och återvann friheten för de iranska folken. När Kaveh besegrat Zahhak blev Fereydun kung och lät smycka baneret med juveler. Därefter blev en symbol för iransk självständighet och kamp mot utländsk tyranni.

Derafsh Kaviani består av en stjärna i mitten som symboliserar lycka. När araberna invaderade Iran på 600-talet hamnade riksbaneret i kalifen Umars händer. Umar brände baneret efter att han avlägsnat juvelerna. I Irans nationalepos Shahnama (Kungaboken) beskrivs Zahhak därför som en ondskefull arab. I senare persisk litteratur blir sassanidernas riksbaner en symbol för persisk renässans och ett återupplivande av de antika kungliga traditionerna.

Se även

Irans nationalsymboler
Riksregalier
Glumman

Glumman är en å i sydöstra Värmland som avvattnar skogsområdet norr om byn Väse i Karlstads kommun. Längden är cirka två mil och den rinner ut i sjön Panken och sedermera i Vänern.

Vattendrag i Värmland
Vattendrag i Karlstads kommun
Sportvagns-VM 1958

Sportvagns-VM 1958 vanns av Ferrari.

Delsegrare

Märkes-VM

Sportvagns-VM-säsonger
Motorsportevenemang 1958
Daniel Berta

Daniel Berta, född 26 november 1992, är en svensk tennisspelare från Helsingborg. År 2009 blev han förste svensk att vinna juniorklassen i Franska öppna på 25 år.

Karriär
Berta är fostrad i Helsingborgsklubben IS Götas tennissektion och blev uppmärksammad redan som mycket ung. Redan vid 11 års ålder hade han spelat i flera internationella tävlingar och sponsrades av ett större sportföretag. År 2006 tilldelades han ett stipendium av Stefan Edberg och bytte 2007 klubb till Helsingborgs Tennisklubb. I början av 2009 nådde Berta tredje omgången i Australian Opens juniorturnering.

På grund av skadeproblem bland de svenska elitspelarna togs Berta (då 16 år gammal) ut i den femmannatrupp som representerade Sverige i Davis cupmatchen mot Israel 6–8 mars 2009, dock utan att spela. Vid samma tid ansåg Svenska Tennisförbundet att Berta borde flytta till Stockholm och tennisakademin Team Catella för att få bättre träning. Helsingborgs TK var dock tveksamma då flera av klubbens tidigare talanger varit missnöjda med flytten, men förbundet hotade med att dra in klubbens talangstöd. Man kom dock fram till kompromissen att Berta stannar i Helsingborg för att vid tillfällen åka till Stockholm och träna med andra elitspelare.

Den 5 juni 2009 besegrade Berta finländaren Henri Laaksonen i semifinalen av Franska öppnas juniorturnering, han var redan efter sin kvartsfinalvinst den förste svensk på sju år att nå semifinal i en grand slam-juniorturnering i singel. Den senaste var Robin Söderling som nådde final i US opens juniorturnering 2002. I finalen mötte Berta fransmannen Gianni Mina, som han besegrade med 2–1 i set (6–1, 3–6, 6–3). Han blev därmed förste svensk att vinna juniorklassen i Franska öppna på 25 år och den första svenska juniorspelaren att vinna en Grand-Slam sedan 1996, då Björn Rehnquist segrade i Australian Open. Efter segern gick Berta från en 24:e plats i Internationella tennisförbundets ranking för juniorer (1 juni 2009) till en tredje plats. 

Framgången i Paris ledde till att han några veckor senare fick ett wild card till ATP-turneringen i s'Hertogenbosch, där hans första ATP-match i karriären dock slutade med förlust. Han fick också ett wild card till Swedish open i Båstad, men slogs också där ut i första omgången. Han lyckades dock i september ta sina första ATP-poäng för seniorer genom två vinster i en futureturnering i Falun och vann i oktober en match i en turnering i Seoul. Vid samma tid bytte Berta klubb till Lidköpings TK, till stor del på grund av att pojklandslagets ansvarige, Carl-Julius Demburg, flyttat dit. Vid slutet av 2009 rankades Berta som världsetta bland juniorerna.

På grund av återkommande skadebekymmer avslutade Berta sin karriär 2013.

Referenser

Noter

Externa länkar

Spelarprofil på ATP:s webbplats
Berta på sajten Core Tennis

Svenska tennisspelare
Idrottare från Helsingborg
Män
Födda 1992
Levande personer
Sportvagns-VM 1959

Sportvagns-VM 1959 vanns av Aston Martin.

Delsegrare

Märkes-VM

Sportvagns-VM-säsonger
Motorsportevenemang 1959
Kodjupet

Kodjupet, förr även kallat Koggdjupet, är en trång och krokig farled belägen utanför Vaxholm. Den är en del av norra farleden från Trälhavet i Stockholms skärgård in till Stockholms hamn. Denna led är kortare men lämpad endast för mindre fartyg på grund av ett minsta vattendjup på 3,3 meter. Den längre och djupare leden avsedd för större fartyg går genom Oxdjupet förbi Oskar-Fredriksborg. De båda farlederna återförenas vid Karlsudd i söder och på Trälhavet i norr.

Historia
Redan 1549 beordrade Gustav Vasa att Oxdjupet, som är ett sund mellan Rindö och Värmdö, skulle fyllas upp och spärras av så att all trafik tvingades ta vägen genom Kodjupet förbi Vaxholm som var starkare befäst. I Kodjupet finns fortfarande flera sjunkna skepp som sänktes av svenskarna för att försvåra fiendens framfart när ryssarna försökte invadera Stockholm vid 1700-talets början. 1833–1863 moderniserades Vaxholms fästning. De vapentekniska landvinningarna medförde att kastellets konstruktion snart var föråldrad, samtidigt som de allt större och djupgående handelsfartygen hade svårt att navigera i Kodjupet vid Vaxholm. 1867 års befästningskommitté föreslog därför att Oxdjupet åter skulle muddras för sjöfarten och att försvaret på Rindösidan skulle förstärkas och permanentas genom fortet Oskar-Fredriksborg. Oxdjupet blev därför nu huvudfarleden för de större fartygen för trafiken till och från Stockholm.

Se även
 Vaxholmslinjen

Referenser

Sund i Sverige
Farleder i Stockholms skärgård
Stockholms skärgård