kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Spaldencreutz

Spaldencreutz var en svensk adlig ätt, enligt uppgift ursprungligen från Skottland, varifrån flera släktmedlemmar redan på 1300-talet skulle ha inkommit till Sverige. Ätten har samma ursprung som ätten Spalding.

Ätten härstammade från den tituläre lagmannen Gustaf Spalding (1709-1778), som 1756 adlades och 1773 introducerades med namnet Spaldencreutz. Hans hustru var Altéa Johanna Adelswärd, vars mor tillhörde ätten Silfverström.

Ätten utgick på manssidan 1848.

Kända medlemmar
 Johan Adolf Spaldencreutz
 Arvid Johan Spaldencreutz

Källor 
 
 
 Spaldencreutz nr 1986 på Adelsvapen.com
 Spalding nr 910 på Adelsvapen.com

Svenska adelsätter
Ugglan
SBH
Miljöklassning

Den här artikeln handlar om byggnader. För miljöklassning av fordon, se miljöfordon.
Miljöklassning av byggnader är en bedömning av ekologisk byggnadsteknik och den totala miljöpåverkan som en byggnad orsakar. Arbetet med att ta fram verktyg för att kunna genomföra miljöklassningar och har pågått sedan början av 1990-talet då brittiska BRE utvecklade BREEAM. Idéerna spred sig snabbt och ett internationellt samarbete startade för att nå en gemensam standard för miljöklassningar. Detta lyckade dock inte utan istället har olika aktörer utvecklat sina egna modeller. Idag finns det hundratals olika metoder. I Sverige finns bland annat EcoEffect och Bygga-bo-dialogens miljöklassning.

Internationella system 
Tre miljöklassningssystem har fått internationell spridning. BREEAM är det i särklass största systemet med över 110 000 klassade byggnader och 700 000 registrerade. Under det senaste året har BREEAM utvecklats i en holländsk version av Dutch Green Buildning Council. Branschorganisationer i bland annat Frankrike, Irland, Turkiet, Ryssland och Spanien arbetar med att ta fram nationella BREEAM-versioner.

Amerikanska LEED, som utvecklades 1999 av US Green Building Council, har fått en spridning i vissa amerikanska länder samt Indien. Även om LEED från början härstammar från BREEAM är det helt omarbetat för att passa amerikanska standarder och förhållanden. 2000 byggnader är klassade enligt LEED och runt 30 000 är registrerade för att klassas.

Green Star är utvecklat i Australien men har även spridit sig till Nya Zeeland och Sydafrika.

Källor 

Miljö
Gustaf Spaldencreutz

Gustaf Spaldencreutz (född Spalding), född 24 september 1709 i Norrköping, död 11 december 1778 i Stockholm, var en svensk lagman.

Biografi
Gustaf Spaldencreutz föddes 1709 i Norrköping. Han var son till brukspatronen Georg Spalding och Sofia Christofferssen i Ringarums församling. Spaldencreutz studerdate vid Katedralskolan, Strängnäs och blev 5 mars 1728 student vid Uppsala universitet. Han blev 11 oktober 1735 auskultant i bergskollegium och 1736 auskultant i Göta hovrätt. Spaldencreutz blev 1738 vice häradshövding i Östergötland och fick tillmakt 25 augusti 1741. Han adlades 8 september 1756 till Spaldencreutz och introducerades 1773 som nummer 1986. Den 15 november 1763 fick han titeln lagman och avled 1778 i Stockholm.

Spaldencreutz fick vid faderns död, andelarna i Gusums bruk.

Familj
Spaldencreutz gifte sig 6 januari 1742 med Altea Johanna Adelswärd (1723–1775). Hon var dotter till ryttmästaren Johan Adelswärd och Altea Silfverström. De fick tillsammans barnen Gustaf Spaldencreutz (1742–1742), Altea Sofia Spaldencreutz (1744–1780) som var gift med översten Fredrik Ulrik Funck, Anna Christina Spaldencreutz (1746–1815) som var gift med ryttmästaren Nils Rosenstierna, lagmannen Johan Adolf Spaldencreutz (1747–1794), Ulrika Spaldencreutz (1749–1749) och Ulrika Spaldencreutz (1751–1827) som var gift med översten Carl Pfeiff och klädesfabrikören Adolf Fredrik Lytkens.

Referenser

Noter

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Personer från Norrköping
Födda 1709
Avlidna 1778
Män
Arthur Morin

Arthur Jules Morin, född 19 oktober 1795 i Paris, död där 7 februari 1880, var en fransk ingenjör och artillerigeneral.

Morin blev 1849 professor i industriell mekanik och 1852 direktör vid Conservatoire des arts et métiers i Paris samt utnämndes 1853 till president i kommissionen för den första världsutställningen i Paris och 1855 till divisionsgeneral. Han gjorde sig i övrigt känd dels genom en mängd monografier i mekanik, dels genom Aide-mémoire de mécanique pratique (1838; "Handbok i praktisk mekanik", 1840, tredje upplagan 1862) och Leçons de mécanique pratique (1853-1858), dels genom uppfinningar av nya instrument, såsom rotationsdynamometern och den efter honom uppkallade maskin, som visar lagarna för kroppars fall. Han blev 1843 ledamot av franska Vetenskapsakademien och 1850 av svenska Vetenskapsakademien. Hans namn tillhör de 72 som är ingraverade på Eiffeltornet.

Böcker 
listan är inkomplett

Referenser

Webbkällor

Noter 

Franska generaler
Alumner från École polytechnique
Storofficerare av Hederslegionen
Franska ingenjörer under 1800-talet
Franska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Franska militärer under 1800-talet
Namn på Eiffeltornet
Forskare från Paris
Födda 1795
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Mimer (olika betydelser)

Mimer kan syfta på:

Mimer – en jätte i nordisk mytologi
MIMER – ett datorprogram för material- och produktionsstyrning utvecklat av Datasaab år 1977
Mimer SQL – relationsdatabas från det svenska företaget Mimer Information Technology AB
Mimers brunn – vishetens brunn i nordisk mytologi
Mimers Källa – en tidskrift utgiven av Sveriges Asatrosamfund
Mimers Hus gymnasium – en gymnasieskola i Kungälv
Mimershallen – en idrottshall i Kungälv
Bostadsaktiebolaget Mimer – ett bostadsföretag ägt av Västerås stad
Arvid Johan Spaldencreutz

Arvid Johan Spaldencreutz, född 31 augusti 1782 i Ringarums församling, Östergötlands län, död 27 mars 1828 i Höreda församling, Jönköpings län, var en svensk vitterhetsidkare, son till Johan Adolf Spaldencreutz.

Biografi
Genom arv efter föräldrarna ekonomiskt oberoende sökte och innehade Spaldencreutz aldrig någon plats i statens tjänst, förutom att han någon tid tjänstgjorde vid hovet och där utnämndes till kammarherre. 

Han deltog såsom riddarhusledamot i åtskilliga riksmöten och räknades till den unga oppositionen samt var vid 1812 års riksdag en av få som med kraft uppträdde mot
indragningsmaktens införande. 

I vår litteraturhistoria och hos bokkännare har han förvärvat ett slags namnkunnighet, mindre genom sina arbeten än genom det sätt varpå han lät dessa komma i dagen. 

På ett litet handtryckeri, som han hade på sin egendom Gusum, satte och tryckte han själv små upplagor av sina skrifter, såväl original som översättningar. De är därför ytterst sällsynta och dyrbara.

Familj
Spaldencreutz gifte sig 24 juni 1805 med Maria Catharina Skragge (1785–1877). Hon var dotter till doktorn Nils Skragge och Carin Bundsen. De fick tillsammans barnen Carin Spaldencreutz (1808–1857) som var gift medresetullinspektören Fredrik Crona, Maria Spaldencreutz (1810–1812) och Amalia Spaldencreutz (1812–1901) som var gift med underlöjtnanten Vilhelm Henrik Djurberg och majoren Pontus Reuterswärd.

Bibliografi
 Svärmarinnan (roman 1800)
 Tidskrift för mina vänner (1805–1806) 
 Gusums Veckoblad
 
Översättningar
 Friedrich von Schiller: Kärleks-drottningen och de svarta systrarna: fragment af en besynnerlig historia (Gusum, 1800)
 Christian Heinrich Spiess: De gamla egyptiernas hemligheter: en sann trolldoms och ande-historia för det adertonde århundradet (Stockholm, 1802-1804)
 Ludwig Ferdinand Huber: Upoffring och dygd (Lund, 1804)
 Gotthelf Wilhelm Christoph Starke: Lotterivinsten (Gusum, 1805)
 Friedrich von Schiller: Den genom ärans förlust brottslige (Gusum, 1806)
 Carl Anton Gruber von Grubenfels: Idealet (Stockholm, 1808)

Referenser

Noter 

Svenska hovmän
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Svenska författare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska översättare
Översättare från tyska
Svenska godsägare under 1800-talet
Födda 1782
Avlidna 1828
Män
SBH
Ugglan
Gustav IV Adolfs hov
Personer från Ringarums socken
William Alden Smith

William Alden Smith, född 12 maj 1859 i Dowagiac, Michigan, död 11 oktober 1932 i Grand Rapids, Michigan, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Michigan i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1895-1907 och sedan i senaten 1907-1919.

Smith flyttade 1872 med sina föräldrar till Grand Rapids. Han studerade juridik och inledde 1883 sin karriär som advokat. Han var jurist för två järnvägsbolag, Chicago-West Michigan Railway och Detroit-Lansing Northern Railroad.

Kongressledamoten George F. Richardson kandiderade inte till omval i kongressvalet 1894. Smith vann valet och efterträdde Richardson i representanthuset i mars 1895. Han omvaldes sex gånger. Han blev 1900 ägare för järnvägsbolaget Lowell-Hastings Railroad.

Senator Russell A. Alger avled 1907 i ämbetet och efterträddes av Smith. Han satt i senaten först de återstående veckor av Algers mandatperiod och därefter två sexåriga mandatperioder. Smith kandiderade inte till omval i senatsvalet 1918 och efterträddes som senator av Truman Handy Newberry.

Under månaderna april till maj 1912 höll senator Smith ett sjöförhör på hotellet Waldorf-Astoria i New York med anledning av ångaren Titanics förlisning där nästan 1500 personer hade mist livet. Trots att Smiths sjökunskaper var mycket ringa, kom detta förhör att spela en stor roll i utredningen eftersom man, till skillnad från de brittiska förhören, även kallade in vanliga passagerare också.  

Smith var även verksam som publicist och som styrelseordförande för ett ångbåtsbolag. Han gravsattes på Woodlawn Cemetery i Grand Rapids.

Källor

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Michigan
Ledamöter av USA:s senat från Michigan
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Dowagiac
Födda 1859
Avlidna 1932
Män
Pennzoil 200 1997

Pennzoil 200 1997 var ett race som var den nionde deltävlingen i Indy Racing League 1996/1997. Racet kördes den 17 augusti på New Hampshire International Speedway. Robbie Buhl tog hem sin första seger i IRL, efter att ha hållit undan för Vincenzo Sospiri med 0,064 sekunder. Mästerskapsledande Tony Stewart tvingades bryta med motorproblem, men utökade trots det mästerskapsledningen, sedan Davey Hamilton tvingats bryta före Stewart gjorde det.

Slutresultat

1997 i USA
New Hampshire
1997
Scott Murphy

Scott Murphy, född 26 januari 1970 i Columbia, Missouri, är en amerikansk demokratisk politiker. Han representerar delstaten New Yorks 20:e distrikt i USA:s representanthus sedan 31 mars 2009.

Murphy gick i skola i David H. Hickman High School i födelsestaden Columbia. Han utexaminerades 1992 från Harvard University. Han var sedan verksam inom affärslivet.

Kongressledamoten Kirsten Gillibrand avgick 2009 för att efterträda Hillary Clinton som senator för New York. Murphy besegrade republikanen Jim Tedisco i fyllnadsvalet till representanthuset.

Han är gift med Jennifer Hogan. De har tre barn. Paret äger fortfarande den tidigare McMullen herrgården mittemot Crandall Park i Glens Falls men de och deras tre barn bor i New York City.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Biographical Directory of the United States Congress

Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s representanthus från delstaten New York
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Columbia, Missouri
Födda 1970
Levande personer
Män
Johan Adolf Spaldencreutz

Johan Adolf Spaldencreutz (född Spalding), född 17 juni 1747 i Ringarums församling, Östergötlands län, död 21 december 1794 i Ringarums församling, Östergötlands län, var en svensk ämbetsman och politiker.

Biografi
Spaldencreutz var son till lagmannen Gustaf Spaldencreutz och dennes hustru Althea Johanna Adelsvärd. Sin ämbetsmannabana började Spaldencreutz som auskultant i Göta hovrätt 1765, blev därpå e.o. kanslist i Justitierevisionen 1768, kanslist i Justitiekanslersexpeditionen 1773 och året därefter adjungerad ledamot av Göta hovrätt.

Han befordrades slutligen till lagman i Östergötlands lagsaga 1775 och gifte sig 1776 med friherrinnan Katarina Juliana Silfverschiöld, syster till major Nils Silfverschiöld. 1788 utnämndes hand till bankrevisor.

Riksdagsman
Redan vid Riksdagen 1778 och  Riksdagen 1786 var han känd som oppositionsman. Vid Riksdagen 1789 framträdde Spaldencreutz ännu mera i denna egenskap, då han var medlem av hemliga utskottet, av många ansedd såsom Ridderskapets och adelnss förnämsta talare, och han talade kraftigt emot kungens propositioner. Han tillhörde de adelsmän ur oppositionen som arresterades på order av kung Gustav III den 20 februari 1789, inför kungens plan på att genomdriva Förenings- och säkerhetsakten. Spaldencreutz sattes i husarrest, men släpptes innan riksdagen avslutades.

När Gustav III den 27 april 1789 själv infann sig på riddarhuset för att yrka framgång åt sitt förslag, upptog Spaldencreutz konungens framställning till granskning, vederlade den med klarhet och lugn och slutade med att bevisa, att allmänna krediten ovillkorligen skulle ökas, i stället för att minskas, genom en på bestämd tid åtagen bevillning.

Referenser

Noter 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Personer från Ringarums socken
Lagmän i Östergötland
Födda 1747
Avlidna 1794
Män
Bowdoin College

Bowdoin College är ett privat universitet i Brunswick i staten Maine i USA. Det grundades 1794 och är det ledande kvalitetsuniversitetet i delstaten. Det undervisas i mer än 40 ämnen inom humaniora, språk, samhällsvetenskap och klassisk naturvetenskap. Det finns också ett interdisciplinärt fokus på miljö- och oceanografiska studier, med utgångspunkt i ett eget Arctic Studies Centre och ett Coastal Studies Centre, samt forskningsstation på Kent Island i New Brunswick, Kanada.

Bland tidigare studenter finns polarforskarna Robert Peary och Thomas H. Hubbard, därav bruket av isbjörnen som skolans maskot. Även författaren Nathaniel Hawthorne och H. W. Longfellow studerade vid Bowdoin College, den senare var också professor där.

Referenser

Externa länkar
Collegets webbplats

Universitet och högskolor i Maine
Utbildningsinstitutioner bildade 1794
Bältarbo tegelbruk

Bältarbo tegelbruk är ett företag och ett industriminne strax norr om Hedemora.
 
Bältarbo tegelbruk har varit i produktion sedan 1876. Idag tillverkas under sommarhalvåret tegel och kakel, bland annat kakelugnar efter 1700-talsförlaga. Teglet bränns i en 30 meter lång, åtta meter bred och fyra meter hög ringugn från 1904, vilken rymmer 50.000 tegelstenar. Bland annat har massivt stortegel levererats till restaureringen av Katarina kyrka i Stockholm på 1990-talet.

Bältarbo tegelbruk utsågs år 2000 till Årets industriminne av Svenska Industriminnesföreningen.

Vidare läsning

 (förf.länk Bengt Wittgren)

Externa länkar

Bältarbo tegelbruk Läst 2019-09-27.
Svenska industriminnesföreningen: Bältarbo tegelbruk Läst 2019-09-27.
Peter Nilsson: Än lever Bältarbo tegelbruk på Svenska Byggnadsvårdsföreningens webbplats

Industriminnen i Dalarna
Företag i Hedemora kommun
Byggnader och anläggningar i Hedemora kommun
Svenska tegelbruk
Arbetslivsmuseer i Sverige
Abydoslistan

Abydoslistan eller Abydos Kungslista är en lista med namnen på 76 kungar och faraoner i Forntida Egypten. Den återfinns in situ på en vägg i Seti I's tempel vid Abydos i Egypten. Den består av tre rader med 38 kartuscher per rad. De två översta raderna innehåller namnen på kungarna, medan den tredje endast upprepar födelsenamnet (Usiri-sethi-merienptah) och regentnamnet (Menmaatre) för Seti I.

Abydoslistan är en viktig källa (tillsammans med de kungliga annalerna, Turinpapyrusen, Karnaklistan och Sakkaratabletten) för att bestämma tronföljden i det gamla Egypten. Flera faraoner blev uteslutna av politiska eller religiösa skäl — till exempel så saknas Hatshepsut, Akhenaten och Tutanchamon. Även faraonerna från de olika mellantiderna saknas.

Innehållet i listan

Första Dynastin

Andra Dynastin

Tredje Dynastin

Fjärde Dynastin

Femte Dynastin

Sjätte Dynastin

Åttonde Dynastin

Elfte/Tolfte Dynastierna

Artonde Dynastin

Nittonde Dynastin

Se även 
 Sakkaratabletten
 Karnaklistan

Källor 
 Karl Richard Lepsius: Die neue Königstafel von Abydos und Herr Dümichen i "Zeitschrift für Ägyptische Sprache und Alterthumskunde", Årgång 2, 1864, s. 14-16, bilaga mellan s.96-97. PDF; 9.1 MB

Externa länkar 
 Abydos Table
 Abydos King List
 Korridoren med listan sedd i 360°

Historiska dokument
Forntidens Egypten
Förenta nationernas klimatkonferens 2007

Förenta nationernas klimatkonferens 2007 (COP13) ägde rum på Bali International Conference Centre i Nusa Dua på Bali i Indonesien mellan 3 december och 15 december 2007. Representanter från över 180 länder deltog, tillsammans med observatörer från intergovernmentala och nongovernmentala organisationer. Den dominerande frågan vid mötet var att besluta om en plan för förhandlingarna om Kyotoprotokollets efterträdare, vilket skulle löpa ut 2012, och vilka delar som skulle ingå i det nya avtalet som skulle slutas på Förenta nationernas klimatkonferens i Köpenhamn 2009.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Bali-konferensen
 Klimatportal
 BBC Bali summit mini-site

2007 i Indonesien
2007
Politikåret 2007
Bali
Evenemang i Indonesien
William John Macquorn Rankine

William John Macquorn Rankine, född 5 juli 1820 i Edinburgh, död 24 december 1872 i Glasgow, var en skotsk ingenjör och fysiker.

Rankine utnämndes 1855 till stadsingenjör i Glasgow, men utövade även ett omfattande författarskap. Han lämnade nästan varje vecka fysikaliska uppsatser till tekniska tidskrifter samt utarbetade ingenjörshandböcker, vilka utkom i många upplagor och ännu långt efter hans död ägde ett högt anseende, särskilt i Storbritannien och USA. Redan 1853 hade han utgett Researches on the Mecanical Action of Heat, genom vilken han skaffade sig ett aktat namn som fysiker och banbrytare inom den matematiska fysikens och särskilt den mekaniska värmeteorins område. Han visade stort intresse för det frivilliga skytteväsendet och var även verksam som författare och kompositör av humoristiska och patriotiska sånger. Han invaldes som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1868.

Källor

Noter

Brittiska fysiker
Brittiska ingenjörer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1820
Avlidna 1872
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Edinburghs universitet
Skidkörning vid olympiska vinterspelen 1928

Skidkörning var en demonstrationssport vid olympiska vinterspelen 1928, som hölls i St. Moritz, Schweiz den 11–19 februari 1928. Den enda tävlingen i skidkörning som hölls var herrarnas singel, som hölls den 12 februari. Sporten går ut på att en person som åker skidor dras av hundar, hästar eller en maskin. Vid spelen 1928 drogs de tävlande av hästar.

Skidkörning har sina rötter i Norge och Sverige, sporten uppstod genom militären. Sporten var med i nordiska spelen 1901, 1905 och 1909. Pierre de Coubertin, grundare av olympiska spelen, och viss press såsom London Times, hyllade sporten efter dess inkludering i nordiska spelen. Detta ledde till att sporten blev demonstrationssport vid spelen 1928. Detta är enda gången sporten varit med i ett olympiskt spel.

Tävlingen i St. Moritz hölls på en frusen sjö.

Resultat

Källor 

 Ski Joring at the 1928 Sankt Moritz Winter Games: Men's Ski Joring på Sports Reference.

Sporter vid olympiska vinterspelen 1928
Demonstrationssporter vid olympiska vinterspelen
Draghundsport
Hovermo gårdsmuseum

Hovermo gårdsmuseum är ett museum i byn Hovermo, Myssjö socken i Bergs kommun, Jämtland.

Historia
Hovermo gårdsmuseum drivs av bröderna Folke och Yngve Eriksson, vars farfarsfar Johannes Andersson köpte en gård i Hovermo 1867 och där startade bland annat ett sågverk med en ramsåg och en kvarn. Energin kom från ett vattenfall i Hovermoån, där även en kraftstation byggdes år 1918. Gården växte ut till en familjedriven gårdsindustri, som till delar är bevarad och visas för allmänheten.

Hovermo gårdsmuseum utsågs 2001 till Årets industriminne av SIM - Svenska Industriminnesföreningen.

Referenser

Webbkällor
Hovermo från Länsstyrelsen i Jämtlands län
Anders Houltz: Hovermo gårdsmuseum på Svenska Industriminnesföreningens webbplats

Tryckta källor

Externa länkar
"Johannes Anderssons skapelse i Hovermo" på snilleriket.se
Jamtamots Hederspris 2009 hos Jamtamot i Uppsala
Bilder (2012) på Perras motornostalgi

Byggnader och anläggningar i Bergs kommun
Kultur i Bergs kommun
Museer i Jämtlands län
Industriminnen i Jämtland
Arbetslivsmuseer i Sverige
Lista över medaljörer vid olympiska vinterspelen 1928



Backhoppning

Bob

Hastighetsåkning på skridskor

Ishockey

Konståkning

Längdskidåkning

Nordisk kombination

Skeleton

Källor
SR/Olympic Sports - Backhoppning
SR/Olympic Sports - Bob
SR/Olympic Sports - Skridskor
SR/Olympic Sports - Ishockey
SR/Olympic Sports - Konståkning
SR/Olympic Sports - Längdskidåkning
SR/Olympic Sports - Nordisk kombination
SR/Olympic Sports - Skeleton

Olympiska vinterspelen 1928
1928
Gottlob Christian Storr

Gottlob Christian Storr, född den 10 september 1746 i Stuttgart, död där den 17 januari 1805, var en tysk evangelisk teolog.

Biografi 
Storr, som var son till konsistorialrådet Johann Christian Storr och äldre bror till Wilhelm Ludwig Storr (1752–1804), gick i klosterskolan Denkendorf och gymnasiet i Stuttgart.

Han studerade från 1763 historia, matematik, filosofi och filologi, från 1765 teologi i Tübingen, för bland andra Jeremias Friedrich Reuß (1700–1777), Johann Friedrich Cotta (1701–1779) och Christoph Friedrich Sartorius (1701–1782). 

Efter sin teologiska examen (1768) företog han från 1769 till 1771 en bildnings- och forskningsresa genom Tyskland, Republiken Förenade Nederländerna, England och Frankrike. 

I Tübingen blev han 1772 stiftsrepetent, 1775 extra ordinarie professor i filosofi och 1777 i teologi. 1786 erhöll han, som efterträdare till Tobias Gottfried Hegelmaier (1730–1786) den tredje professuren i teologiska fakulteten och höll föreläsningar i moralteologi och systematik.

Den 6 november 1797 blev Storr av hertig Fredrik II utnämnd till överhovpredikant och flyttade mot slutet av året som överkonsistorialråd till hovet i Stuttgart.

Storr räknas som vägröjare för den rent bibliska supranaturalismen och grundare av den äldre Tübingenskolan (den tübingska ortodoxin). Han företrädde teorin, att de kanoniska evangelierna gick tillbaka till apostlarna själva.

Samtidigt var han en av de tidigaste förespråkarna för Markus-prioriteten, i kontrast till det genom århundraden obetvivlade augustinska postulatet om Matteus-prioritet. 

Enkelt uttryckt handlar detta om vilket av evangelierna som är det äldsta. Numera är det en vedertagen uppfattning i så gott som alla kretsar att det korta Markusevangeliet skrevs först, men tidigare ansågs den ordning i vilken de står i Nya Testamentet också vara den i vilken de tillkom.

Bibliografi 

 Observationes super Novi Testamenti versionibus syriacis. 1772
 Dissertatio de evangeliis arabicis. 1775
 Commentar über den Hebräerbrief. Tübingen 1789, 2. upplagan 1809
 Über den Zweck der evangelischen Geschichte und der Briefe Johannis. Tübingen 1786, 2. upplagan 1810
 Doctrinae christianae pars theoretica. Stuttgart 1793 (tysk översättning av Johann Friedrich Flatt, Stuttgart 1813)
 Opuscula academica ad interpretationem librorum sacrorum pertinentia. Tübingen 1796–1803, 3 band
 Neue Apologie der Offenbarung Johannis. Tübingen 1805

Postumt utgivet:
 Sonn- und Festtagspredigten. Tübingen 1808, 2 band
 Predigten über die Leidensgeschichte Jesu. Tübingen 1810
 Wochenpredigten über neutestamentliche Briefe. Tübingen 1823 f., 2 band

Källor 

 

* (en) Werner Raupp: Storr, Gottlob Christian, in: Heiner F. Klemme/Manfred Kuehn (Ed.), The Dictionary of Eighteenth-Century German Philosophers, Vol. 3, London/New York 2010, p. 1138–1140.    

* (de) Werner Raupp: Storr, Gottlob Christian, in: Neue Deutsche Biographie (NDB), Vol. 25 (2013), p. 447–449.

Bibelforskare
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Personer i Tyskland under 1700-talet
Personer från Stuttgart
Födda 1746
Avlidna 1805
Män