kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Caroline Hofberg

Caroline Hofberg, född 15 april 1966, är en svensk kokboksförfattare. Caroline Hofberg skriver också om mat i en rad magasin och veckotidningar både i Sverige och utomlands. Caroline Hofberg har fått priser och utmärkelser för sina insatser, bland annat World Cookbook Award och Lilla Sällskapets medalj för främjande av svensk matkultur.

Hofbergs bok Italia Amore, (2009) stoppades av Norstedts, då det anfördes att hon plagierat 38 texter bland annat från Bo Hagströms böcker Solens mat, Solens smak och Solens öar, utgivna på ICA Förlaget AB. Förlagen förlikades senare och Hofberg bad om ursäkt.

Utmärkelser
Gourmand World Cookbook Award 2001, för Inlagt och hemlagat - i glas och på burk
Gourmand World Cookbook Award 2003, för Bönbok
Årets svenska måltidslitteratur 2006 för Mat på svenska
Lilla Sällskapets medalj för främjande av svensk matkultur

Bibliografi
Husmanskost helt enkelt (1999)
Gott om Korv (2001)
Vilken Soppa (2002)
Citrusköket (2004)
Marocko på ett fat (2005)
Soppor och goda tillbehör (2007)
Medelhavsmat till vardag & fest (2007)
Pajer (2008)
Italia Amore (2009, stoppad av förlaget)

Källor

Svenska kokboksförfattare
Födda 1966
Kvinnor
Levande personer
Kleins fyrgrupp

Kleins fyrgrupp, ofta betecknad V, är i matematiken gruppen , en direkt produkt av den cykliska gruppen C2, med sig själv. Den är isomorf med den dihedrala gruppen .

Eftersom gruppen innehåller fyra element fick den namnet Vierergruppe av Felix Klein i ett verk från 1884.
Kleins fyrgrupp och den cykliska gruppen med fyra element, , är de enda grupper, upp till isomorfi, vilka har fyra element. Kleins fyrgrupp är den minsta grupp, som inte är cyklisk.

Kleins fyrgrupp kan exemplifieras med gruppen  med operatorn multiplikation modulo 8, eller uttryckas som en permutationsgrupp:

och är som sådan en normal delgrupp till den alternerande gruppen  och den symmetriska gruppen S4 

Cayleytabellen för Kleins fyrgrupp är:

De tre element med ordning 2 i gruppen är utbytbara; automorfigruppen är gruppen av permutationer av tre element.

Referenser 
 

Ändliga grupper
Mer de Noms

Mer de Noms är debutalbumet från det amerikanska rockbandet A Perfect Circle. Skivan släpptes i CD-format den 23 maj 2000. Albumet blev platinumcertifierat av RIAA den 31 oktober 2000. Albumet gick in på Billboard 200 som nummer 4 med över 188.000 sålda exemplar den första veckan, den högsta debuten någonsin för ett rockband. Albumet stannade därefter på listorna i 51 veckor i följd.  Albumet nådde som högst nummer 27 på Billboard Top Pop Catalog Albums den 4 oktober 2003, tre år efter albumets release. De flesta av albumets texter är tillägnade olika personer som sångaren Maynard James Keenan känner. Titeln på albumet är franska för "hav av namn". Låtlistan består av olika namn som "Judith", "Breña", "Rose", "Thomas", "Magdalena", "Orestes" och "Renholdër" (musikern Danny Lohner).

Låtlista
 "The Hollow" – 2:58 
 "Magdalena" – 4:06 
 "Rose" – 3:26 
 "Judith" – 4:07 
 "Orestes" – 4:48 
 "3 Libras" – 3:39 
 "Sleeping Beauty" – 4:10 
 "Thomas" – 3:29 
 "Renholdër" – 2:24 
 "Thinking of You" – 4:34 
 "Breña" – 4:24 
 "Over" – 2:21

Vinylversionen innehåller "Sleeping Beauty" med ett förlängt intro och alternativ mix av "Over".

Medverkande
Maynard James Keenan – sång, gord (kalimba)
Billy Howerdel – gitarr, kör, sång (på "Renholdër"), basgitarr, programmering, keyboard, piano, produktion, mixning.
Josh Freese – trummor, slagverk
Tim Alexander – trummor (på "The Hollow") 
Paz Lenchantin – violin, stråkarrangemang, kör, basgitarr (på "Sleeping Beauty") 
Luciano Lenchantin – viola (på "3 Libras")
Troy Van Leeuwen – sologitarr (på "Sleeping Beauty" och "Thinking Of You")
Draven Godwin – slagverk (på "Thomas")
Kelli Shafer – sång (på "Renholdër")
Alan Moulder – mixning
Frank Gryner – ljudtekniker (trummor)
Steven R. Gilmore – omslagskonst
Sean Murphey – foto

Listor
Album

Singles

Referenser

Externa länkar
Mer de Noms symbols font

Musikalbum 2000
Amerikanska debutalbum
G.I. Joe (olika betydelser)

G.I. Joe kan syfta på:

 G.I. Joe – en serie actionfigurer, producerade av leksaksföretaget Hasbro
 G.I. Joe (NES-spel) – ett datorspel baserat på actionfigurerna
 G.I. Joe: A Real American Hero (Marvel Comics) – en tecknad serie
 G.I. Joe: A Real American Hero (Devil's Due) – en tecknad serie
 G.I. Joe (IDW) – en tecknad serie från IDW Publishing
 G.I. Joe: Cobra Strike – ett datorspel till Atari 2600 från 1983
 G.I. Joe: A Real American Hero (TV-serie, 1985) – en TV-serie från 1985
 G.I. Joe: A Real American Hero (TV-serie, 1989) – en TV-serie från 1989
 G.I. Joe: A Real American Hero (datorspel, Epyx) – ett datorspel från Epyx till Apple II och Commodore 64 från 1985
 G.I. Joe: The Movie – en tecknad långfilm från 1987
 G.I. Joe (datorspel, NES) – ett TV-spel till NES från 1991
 G.I. Joe (arkadspel) – ett arkadspel gjort av Konami från 1992
 G.I. Joe: The Atlantis Factor – ett TV-spel till NES från 1992
 G.I. Joe: The Rise of Cobra – en långfilm från 2009
 G.I. Joe: Retaliation – en långfilm från 2013
 G.I. Joe's 200 2002 – deltävling i CART World Series 2002
 G.I. Joe's 200 2003 – deltävling i CART World Series 2003
 G.I. Joe's Champ Car Grand Prix of Portland 2005 – deltävling i Champ Car 2005
 G.I. Joe: Sigma 6 – en japansk TV-serie från 2005

Se även
 Action Force – en serietidning baserad på G.I. Joe som gavs ut av Satellitförlaget 1988-1990
 Action Force (spel) – ett datorspel baserat på G.I. Joe från Virgin Interactive till Commodore 64 från 1987
Fabio Fabiani

Fabio Fabiani, född 13 oktober 1974 i Ravenna, är en italiensk racerförare som har tävlat på motorcykel, men gick över till standardvagnsracing 2005.

Racingkarriär (bil) 
Fabiani deltog i European Touring Car Cup på Adria International Raceway 2007. Han blev där femma i Super Production-klassen i race 2 och slutade på sjätteplats sammanlagt i klassen i sin BMW 320i. Han gjorde om det 2008 och vann den här gången båda racen på Salzburgring, även om Super Production-klassen bara hade tre deltagare.

Säsongen 2009 hoppade Fabiani in i World Touring Car Championship på Autodromo Enzo e Dino Ferrari, men nådde inte mer än sjuttonde plats i race 1 och 22:a i race 2. I privatförarcupen ledde detta dock till två poäng.

Det efterföljande året körde Fabiani lite mer i WTCC. Det blev sex race för Scuderia Proteam Motorsport, med som bäst en femtondeplats på Autodromo Nazionale Monza. I privatförarcupen slutade han på artonde plats totalt. I European Touring Car Cups Super Production-klass blev han tvåa, av de tre som ställde upp, ett resultat som han upprepade 2011.

Fabiani satsade på att köra hela säsongen i World Touring Car Championship 2011. Han tävlade med en BMW 320si och platsade därför i Jay-Ten Trophy, vilken han även vann. Detta eftersom antalet motståndare i klassen sällan var särskilt högt, och det var ingen som körde hela säsongen. I privatförarcupen tog han endast ett poäng på de fjorton racen och Fabiani slutade där på nittonde plats.

Det blev ingen fortsättning i WTCC för Fabiani under säsongen 2012. Han ställde dock upp i ETC Cups säsongsavslutning på Autodromo Enzo e Dino Ferrari, där han blev tvåa av det två förarna i Super Production-klassen i båda racen. Totalt blev han trea, det vill säga sist.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Fabio Fabiani på Driver Database.

Födda 1974
Italienska roadracingförare
Italienska racerförare
WTCC-förare
European Touring Car Cup-förare
Män
Levande personer
Erik C:son Swartz

Carl Gustaf Erik Carlsson Swartz, född 18 januari 1887 i Norrköpings Sankt Olai församling, Norrköping, död 27 januari 1963 i Väsby församling, Malmöhus län, var en svensk genealog och officer. Han var son till statsmannen Carl Swartz och far till diplomaten Carl Swartz.

Erik C:son Swartz vilar på Matteus kyrkogård i Norrköping.

Bibliografi (i urval) 
 Genealogia Gothica (1933–1937)
 Släkten Lundström från Svartalund (1958)

Vidare läsning 
Lennart Zielfelt: "Erik C:son Swartz' hand- och maskinskrivna släktanteckningar", Släkt och Hävd 1963, sidorna 295-297.
Eva Helen Ulvros: Carl Swartz. 2010.

Källor

Noter 

Svenska genealoger
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Norrköping
Gravsatta i Norrköping
Födda 1887
Avlidna 1963
Män
Lacevaran

Lacevaran (Varanus varius) är en varan som förekommer i Australien. Djuret lever i skogar längs Australiens östra och sydöstra kustlinje. Utbredningsområdet sträcker sig över delstaterna Queensland, New South Wales och Victoria.

Kännetecken 

Lacevaran blir upp till 2,28 meter lång. Kroppen har en ljusbrun till gråsvart grundfärg och sedan finns flera osymmetriska vita, gula eller gulgröna strimmor. På läpparna, strupen eller huvudets sidor förekommer ibland blåa fläckar.

Levnadssätt 

Djuret vistas i regioner upp till 800 meter över havet som kännetecknas av trädansamlingar och stark till medelstark nederbörd. I utbredningsområdet stiger temperaturen på sommaren till 40°C och under vintern förekommer ibland minusgrader. Lacevaran vilar i kyliga regioner under vintern, i tropiska områden är den aktiv hela året. Varanens klor och svans ger den bra förmåga att klättra på träd och den söker skydd i trädens krona när den känner sig hotad. Födan utgörs bland annat av ägg, mindre ödlor, små däggdjur, fåglar och as. Vanligen hittar varanen sina byten på marken. Parningen sker i naturen mellan november och december. I slutet av december eller i januari lägger honan sina ägg.

Referenser 

 Manfred Rogner: Echsen 2, Ulmer Verlag,

Externa länkar 

Varaner
Bolinder-Munktell BM2/BM3

Bolinder-Munktell BM 2 och BM 3 var två traktormodeller tillverkade 1939-1946 av Bolinder-Munktell i Eskilstuna. Det var de första modellerna som såldes under varumärket Bolinder-Munktell, men traktorerna var trots detta märkta Munktells, medan motorerna var märkta Bolinder. BM 2 var i stort sett samma traktor som föregångaren Munktells Typ 25 och hade samma tvåcylindriga tändkulemotor på 32 hk, medan BM 3 hade en vidareutvecklad motor på 40 hk.
När Andra världskriget bröt ut 1939 och tillgången på råolja (dåtidens namn på dieselolja) kraftigt minskade behövdes traktorer för gengas. Vid den här tiden fanns det dock bara gengassystem för fyrtaktsmotorer, varför Bolinder-Munktell lanserade den udda modellen BM 4 med sexcylindrig Volvomotor. Till sist lyckades man dock konstruera en gengasdriven tvåtakts tändkulemotor som lanserades i modellen GBM 2, som förutom motorn och gengasaggregatet var identisk med BM 2.
Totalt tillverkades 528 exemplar av modellerna BM 2, BM 3 och GBM 2 innan de ersattes av BM 20.

Tekniska data BM 2
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med sidoinsprutning
Bränsle: Råolja (diesel)
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: 32 hk
Transmission:
Växlar: 4 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1939-1946
Antal tillverkade: 473 (inklusive GBM 2)

Tekniska data BM 3
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med toppinsprutning
Bränsle: Råolja (diesel)
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: 40 hk
Transmission:
Växlar: 4 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1939
Antal tillverkade: 55

Tekniska data GBM 2
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med sidoinsprutning
Bränsle: Gengas
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: cirka 27 hk
Transmission:
Växlar: 4 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1939-1946
Antal tillverkade: 473 (inklusive BM 2)

Källor
Från Munktells till Valmet av Olov Hedell, 1994,

Se även
Lista över BM traktormodeller

Externa länkar
BM 2 - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.

Traktorer tillverkade av Bolinder-Munktell
Pärlbi

Pärlbi (Biastes truncatus) är en art i insektsordningen steklar som tillhör släktet pärlbin. I Finland har det tidigare även kallats kraftbi.

Beskrivning 
Pärlbiet har en kroppslängd på 5 till 6 millimeter. Hanen är nästan helt svart, medan honan har svart mellankropp och en bakkropp som är rödaktig med svarta tvärränder. Både hane och hona har vitaktiga filtfläckar på ovansidan av tergit två till fem; på tergit fyra finns de även på sidorna. På resten av kroppen är behåringen mycket kort och gles.

Utbredning 
Pärlbiet finns framför allt i norra och centrala Europa, sydöst till Rumänien och Bulgarien. Längre österut via Ukraina till asiatiska Ryssland (Primorje kraj) samt Turkiet är arten mycket sällsynt.

I många delar av sitt utbredningsområde är biet sällsynt. I Sverige, där den finns fläckvis och glest mellan Skåne och Uppland, är arten rödlistad som sårbar och bedöms gå tillbaka: Populationerna i Skåne och på Öland är nästan helt utrotade, något som har förklarats med att pärlbiet där är starkt knutet till värdbiet klocksolbi, som gått tillbaka mycket kraftigt. 

I Finland förekommer arten främst från Nyland på sydkusten över Päijänne-Tavastland och Södra Karelen till Södra Savolax, med enstaka fynd från 1940-talet i Norra Savolax. Arten är sedan 2019 rödlistad av Finlands Artdatacenter som sårbar ("VU"). Situationen där har varit sämre; 2010 var den rödlistad som starkt hotad.

Ekologi 
Detta bi är en så kallad boparasit, honan lägger sitt ägg i främmande bins bon, där larven lever av det insamlade förrådet efter det att värdägget eller värdlarven dödats. Dess värdarter är ängssolbi och klocksolbi, som förekommer på störd, humusrik sandmark som stigar, vägkanter och ruderat. Värdarterna flyger båda till blåklockor, framför allt liten blåklocka, medan pärlbiet i stor utsträckning besöker höstfibbla. Andra besökta arter är åkervädd och sommarfibbla. Flygtiden varar från slutet juli till mitten av augusti.

Kommentarer

Referenser 

Insekter i palearktiska regionen
Parlbi
Bolinder-Munktell BM 4

Bolinder-Munktell BM 4 var en traktor tillverkad 1939-1944 av Bolinder-Munktell i Eskilstuna. Modellen kom till på grund av bränslebristen under Andra världskriget. De gengassystem som fanns vid krigsutbrottet fungerade inte till företagets tändkulemotorer eftersom de arbetade enligt tvåtaktsprincipen. Man tog därför en BM 2 och ersatte tändkulemotorn med en gengasdriven sexcylindrig ottomotor, ursprungligen en lastbilsmotor, från Volvo. 100 exemplar byggdes av denna något udda modell fram till 1944. Då hade man sedan ett par år tillbaka löst problemen med att driva tvåtakts tändkulemotorer med gengas och lanserat GBM 2.

Tekniska data Bolinder-Munktell BM 4
Motor:
Beteckning: Volvo FCG
Typ: Sexcylindrig fyrtakts ottomotor
Bränsle: Gengas
Cylindervolym: 4,4 l
Max effekt: 32 hk
Transmission:
Växlar: 4 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1939-1944
Antal tillverkade: 100

Källor
Från Munktells till Valmet av Olov Hedell, 1994,

Se även
Lista över BM traktormodeller

Externa länkar
BM 4 - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.

Traktorer tillverkade av Bolinder-Munktell
Gabor Somorjai

Gabor A. Somorjai, född 4 maj 1935 i Budapest, är en ungersk-amerikansk kemist.

Somrojai föddes som son till judiska föräldrar, och var en av de som 1944 klarade sig undan Förintelsen genom att hans mor lyckades få ett svenskt skyddspass för sig och sina två barn inom den verksamhet som Raoul Wallenberg bedrev. Somorjai studerade kemiteknik i Budapest och tog motsvarande kandidatexamen 1956. Samma år deltog han i Ungernrevolten. Efter den sovjetiska invasionen lämnade han Ungern och flyttade till USA, där han tillsammans med flera andra exilungrare fortsatte sina studier vid University of California, Berkeley. Han blev Ph.D. vid Berkeley 1960. Efter att ha varit forskare vid IBM återvände Somorjai till Berkely där han blev fullvärdig professor 1972.

Somorjais forskningsområde är ytkemi.

Somorjai invaldes i The National Academy of Sciences 1979, i American Association for the Advancement of Science 1982 och i American Academy of Arts and Sciences 1983. Han tilldelades Wolfpriset i kemi 1998 (tillsammans med Gerhard Ertl) och National Medal of Science 2002. Han promoverades till hedersdoktor vid Kungliga Tekniska högskolan 2000.

Källor 

Ungerska kemister
Amerikanska kemister under 1900-talet
Wolfpristagare i kemi
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1935
Män
Levande personer
Personer från Budapest
Bolinder-Munktell BM 20

Bolinder-Munktell BM 20 var en traktor tillverkade 1941-1952 (inklusive modellerna GBMV-1 och BM 21) av Bolinder-Munktell i Eskilstuna. Modellen kom till genom ett samarbete med Volvo som inleddes 1943 och den var delvis identisk med Volvo T 41-43. Den största skillnaden var motorn, där Bolinder-Munktell använde tvåtakts tändkulemotorer. Traktorn lanserades först under namnet GBMV-1 och använde då samma gengasdrivna motor som GBM 2. Efter andra världskriget ersattes denna med den råoljedrivna (dåtidens namn för dieselolja) motorn från BM 2 och beteckningen ändrades då till BM 20. Motorn var dock något moderniserad och hade, förutom högre effekt, elektrisk startmotor och elektrisk uppvärmning av tändkulorna. 1951 ersttes BM 20 av BM 21 med vidareutvecklad motor. Totalt tillverkades 5 013 exemplar av dessa modeller fram till 1952 då man lade ner tillverkningen av alla tändkuletraktorer. Den egentliga ersättaren, BM 55 med dieselmotor kom först något år senare.

Tekniska data GBMV-1
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med sidoinsprutning
Bränsle: Gengas
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: cirka 27 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1944-1945
Antal tillverkade: 4 000 (inklusive BM 20)

Tekniska data BM 20
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med sidoinsprutning
Bränsle: Motorbrännolja (Dieselolja)
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: 41 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1945-1950
Antal tillverkade: 4 000 (inklusive GBMV-1)

Tekniska data BM 21
Motor:
Beteckning: Bolinder W 5
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med toppinsprutning
Bränsle: Motorbrännolja (Dieselolja)
Cylindervolym: 5,3 l
Max effekt: 46 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1951-1952
Antal tillverkade: 1 013

Källor

Se även
Lista över BM traktormodeller

Externa länkar

 Munktellmuseet

Traktorer tillverkade av Bolinder-Munktell
Svart leguan

Svart leguan (Ctenosaura similis) är en art i familjen leguaner. Vuxna hannar blir upp till 150 centimeter långa, honor är lite kortare. Ungdjur har vanligen en mindre påfallande färgsättning i grågrönt. Hos vuxna individer förekommer olika färger, ofta liknande utbredningsområdets färg.

Svart leguan lever i Centralamerika och är vanligast vid Stilla havets kustlinje. Utbredningsområdet sträcker sig från södra Mexiko till nordöstra Nicaragua och västra Panama. Dessutom finns en liten population i Colombia. Djuret föredrar torra regioner med träd och gömmer sig ofta i trädens håligheter. Arten klättrar även i klippiga områden. Den vistas dessutom vid stranden. Guinness Rekordbok förtecknar för detta kräldjur en maximal hastighet på 34,5 kilometer i timmen, vilket gör det till världens snabbaste ödla.

Ödlan lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1300 meter över havet. Den vistas i torra och fuktiga skogar, i buskskogar, i savanner, i regioner som ofta översvämmas och nära stranden.

Födan utgörs bland annat av frukter, insekter, kräftdjur, små däggdjur samt mindre fåglar och deras ägg. Gamla och stora individer livnär sig nästan uteslutande av vegetabilisk föda.

Några exemplar fångas som viltkött. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 
Gunther Köhler, Bruno Streit: Notes on the systematic status of the taxa acanthura, pectinata, and similis of the genus Ctenosaura. Senckenbergiana biologica 75: 33-43 (1996)

Externa länkar 

Leguaner
Kräldjur i neotropiska regionen
Volvo T 41-43

Volvo T 41-43 var en traktor som tillverkades 1943-1950 av Volvo i Göteborg. Modellen kom till genom ett samarbete med Bolinder-Munktell och den var delvis identisk med Bolinder-Munktell BM 20. Den största skillnaden var motorn, där Volvo använde olika varianter av sin egen A 4-motor. Det var en fyrcylindrig fyrtaktsmotor utvecklad ur den sexcylindriga lastbilsmotorn Volvo FA. Den första versionen av traktorn var T 41 med gengasdriven motor. Efter andra världskrigets slut 1945 lanserades T 42 med fotogendrift. Året efter kom den slutliga versionen, T 43, med hesselmanmotor för råolja (dåtidens namn för dieselolja). Totalt tillverkades 2 500 av dessa modellen fram till 1950. Volvo hade sedan ingen traktor i denna storleksklass förrän T 55 lanserades 1953.

Tekniska data Volvo T 41 
Motor:
Beteckning: Volvo A 4 G
Typ: Fyrcylindrig fyrtakts ottomotor
Bränsle: Gengas
Cylindervolym: 4,48 l
Max effekt: 40 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1943-1946
Antal tillverkade: 500

Tekniska data Volvo T 42 
Motor:
Beteckning: Volvo A 4 F
Typ: Fyrcylindrig fyrtakts ottomotor med förgasare
Bränsle: Fotogen
Cylindervolym: 4,48 l
Max effekt: 48 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1945-1947
Antal tillverkade: 400

Tekniska data Volvo T 43 
Motor:
Beteckning: Volvo A 4 H
Typ: Fyrcylindrig fyrtakts hesselmanmotor
Bränsle: Råolja (diesel)
Cylindervolym: 4,48 l
Max effekt: 48 hk
Transmission:
Växlar: 5 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1946-1950
Antal tillverkade: 1 600

Källor 
Från Munktells till Valmet av Olov Hedell, 1994, 
Volvo Göteborg Sverige av Christer Olsson och Henrik Moberger, 1995,

Se även 
Lista över BM traktormodeller

Externa länkar
T 41 - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.
T 42 - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.
T 43 - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.

T 41-43
David Magnusson

David Natanael Magnusson, född 5 september 1925 i Nässjö, död 4 september 2017 på Lidingö, var en svensk psykolog.

Han var 1969–1992 professor i psykologi vid Stockholms universitet. Magnusson blev 1979 ledamot av Vetenskapsakademien och 1989 av Ingenjörsvetenskapsakademien. Han är begravd på Lidingö kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor 
Vem är det 2001, sid. 765–766. Norstedts 2000. 
 David Natanael Magnusson på Gravar.se

 
Svenska professorer i psykologi 
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2017
Män
Marina Sjmonina

Marina Sjmonina, född den 9 februari 1965, är en sovjetisk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning. Under sin aktiva tid representerade hon Sovjetunionen och senare OSS.

Sjmoninas främsta merit är ett EM-guld inomhus på 400 meter från EM 1990. Året innan vann hon silver på samma distans. Hon blev vidare femma vid inomhus-VM 1989.

Som en del av sovjetiska stafettlag på 4 x 400 meter blev hon guldmedaljör vid Olympiska sommarspelen 1992. Dessutom blev hon silvermedaljör vid inomhus-VM 1991.

Personliga rekord 
 400 meter - 50,52 från 1990

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1965
Sovjetiska kortdistanslöpare
Kvinnor
Olympiska guldmedaljörer 1992
Förenade lagets olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Levande personer