Sjöslaget vid Femern

Sjöslaget vid Femern stod mellan svenska och danska flottstyrkor under Torstensons krig och är en av den svenska marinens största segrar någonsin. Av 37 skepp förlorade den svenska sidan bara ett skepp, Swarte Arent, ett gammalt holländskt fartyg. Av 17 danska fartyg sänktes eller erövrades samtliga utom Pelikanen och Lammet.

Inledningen till slaget 
Efter att fältmarskalk Lennart Torstenson i december 1643 marscherat upp mot Jylland och erövrat denna halvö i det så kallade Torstensonskriget krävdes fartyg för att få över svenska trupper från Jylland till de danska öarna.

En värvad holländsk flotta under  Martin Thyssens försökte ta ombord trupper vid ön Sylt men angreps och drevs bort av en dansk flotta under kung Kristian IV:s personliga ledning i sjöslaget vid Lister Dyb den 16 maj 1644.

Jämbördiga svenska och danska flottstyrkor möttes därefter i sjöslaget vid Kolberger Heide den 1 juli. Slaget slutade oavgjort men svenskarna stängdes inne i Kielfjorden dit de gått efter slaget för att fylla på förråd. En månad senare kunde svenskarna bryta sig ut under ledning av generalmajor Carl Gustaf Wrangel, en manöver som kom att leda till att den danska befälhavaren Peder Galt avrättades efter anklagelser om att ha misskött sitt uppdrag. 

Efter utbrottet kunde den svenska huvudflottan angöra hemmabasen Dalarö utanför Stockholm. Efter reparationer i Holland kunde även Thyssens åter löpa ut med sin flotta och efter en äventyrlig seglats genom Öresund och runt Skåne ankra norr om Kalmar. För bedriften adlades Thyssens med namnet Anckarhjelm, vid ungefär samma tid som Wrangel befordrades till Generalamiral.

Den svenska flottan förenades den 5 oktober 1644 med de från Nederländerna inhyrda fartygen, och seglade till Wismar vid södra Östersjökusten. Efter underrättelser om danska skepp mellan Lolland och Langeland sattes nordlig kurs den 11 oktober. Ombord på flottan fanns då också 1 500 soldater. Den danska flottan siktades liggande till ankars nordväst om ön Fehmarn och Wrangel valde att själv ankra norr om ön, dels på grund av kvällning och dels för att invänta en växande sydvästlig storm. Då vinden mojnat på kvällen den 12 oktober höll Wrangel krigsråd med amiralerna Martin Anckarhjelm, och Peter Blum. Man beslöt att försöka anfalla danskarna från två håll samt erövra fartygen genom äntring.

Slagets förlopp 
På morgonen den 13 oktober lättade den svenska flottan ankar och gjorde klart för strid genom att dela in sig i två svenska och tre inhyrda holländska eskadrar, den ena svenska under Wrangel på Smålands Lejon och den andra under viceamiral Peter Blum på Draken.
De inhyrda holländska var under Thijssen på Jupiter, samt viceamiral Henrik Gerretsen på Groote Dolphijn och Schoutbynacht (lägsta amiralstiteln) Pieter Marcussen på Groot Vliessingen.

På dansk sida var indelningen i två eskadrar under amiral Pros Mund på Patentia och Joachim Grabow på Lindormen. Vid tiotiden på förmiddagen var de större skeppen i de båda flottorna inom skotthåll för varandra och började ge eld. De mindre danska fartygen föll av och avlägsnade sig från striden, men blev då jagade av de holländska skeppen.

Tidigt i striden fick det svenska amiralsskeppet Smålands Lejon så svåra skador i rigg och skrov att hon måste dra sig ur. De svenska fartygen Regina och Göteborg attackerade och äntrade det danska amiralsskeppet Patentia. Under striderna dödades den danske amiralen Pros Mund.

Den svenska brännaren Meerman sändes mot danska Lindormen, som snabbt tog fyr och sprängdes. Det svenska fartyget Nya Fortuna erövrade danska amiralsskeppet Oldenborg genom äntring. Det sista amiralsfartyget Tre Löver avlägsnade sig, men förföljdes av Anckarhjelms nederländska Jupiter, Patentia och Swarte Arent. Det sistnämnda fartyget sköts i sank av Tre Löver, innan de övriga två holländska fartygen erövrade det genom äntring och rensade däcken på Tre Löver.

De mindre danska fartygen Tu Löver, Havhesten och Fides fångades in av holländska Jupiter och Groote Dolphijn. En klunga danska fartyg pressades upp mot Lolland, däribland Neptunus, Nellebladet, Stormarn och Kronet Fisk. Dessa bogserades senare ut av holländarna. Fartyget Delmenhorst sattes på grund och exploderade efter att ha satts i brand av svenska brännaren Delfin. Markatten, Höjenhald och en galjot sattes också på grund, men där eldgivningen från land skyddade dem från holländarna. Bara Pelikanen och Lammet lyckades undkomma och ta sig till Köpenhamn 17 oktober.

Konsekvenser av slaget 
Danskarna förlorade tolv fartyg, varav tio togs som priser. Ett hundratal man miste livet och ca 1 000 man togs till fånga. På svensk sida förlorades bara fartyget Swarte Arent, men besättningen räddades. Totalt stupade bara 59 personer på den svenska sidan.

Segern var en av de största i Kungliga flottans historia. Även om det inte längre var aktuellt att skeppa över Torstenssons soldater till danska öarna då dessa nu var inriktade på att möta general Gallas kejserliga trupper som nalkades söderifrån, så var insikten på dansk sida att Sverige hade totalt herravälde till sjöss efter slaget. Detta banade väg för förhandlingar och slutligen den för Sverige förmånliga freden i Brömsebro 13 augusti 1645.

Deltagande skepp och antalet kanoner

Sverige 
Drake 40
Smålands Lejon 32 (flag)
Göteborg 36
Leopard 36
Regina 34
Tre Kroner 32
Jägare 26
Vesterviks Fortuna 24
Akilles 22
Svan 22
Gamla Fortuna 18
Lam 12 (galär)
Fenix 10 (galär)
Postpferd 2 (galär/galjot)
Lilla Delfin (brännare) - Burnt
Meerman (Brännare) - Burnt
? (handelsfartyg)

Av Sverige inhyrda nederländska fartyg 
Delphin 38
Jupiter 34
Engel 34
Gekroende Liefde 31
Coninchva Sweden 28
Campen 26
Den Swarten Raven 26
Vlissingen 24
Nieuw Vlissingen 24
St Matthuis 24
Patientia 24
Arent/Adelaar 22 - Sänkt av Tre Løver
Nieuw Gottenburg 22
Liefde van Hoorn 20
Prins 20
Wapen van Medenblik 20
Posthorn 20
Brouwer 20
St Marten 20
Harderinne 8
? 2 (galjot)

Danmark 
Patienta 48 (flaggskepp, amiral Pros Mund) - Erövrad
Tre Løver 46 - Erövrad
Oldenborg 42 - Erövrad
Lindorm 38
Pelican 36
Stormar 32 - Erövrad
Delmenhorst 28 - Erövrad
Fides 28 - Erövrad
Neptunus 28 - Erövrad
Nelleblad 24 - Erövrad
To Løver 22 - Erövrad
Kronet Fisk 20 - Grundstätt och erövrad
Lam 16
Markat 16
Havhest 14
Højenhald 8 - Förstörd
? 2 (galär/galjot) - Förstörd

Referenser 
Ulf Sundberg: Svenska Krig 1521–1814, Smedjebacken 2002  
Carlsson, Sten m.fl. Den svenska historien band 5, sid 197–200. 
Svenska slagfält , sid 162–172 

Femern
Femern
Femern
Femern
1644 i Danmark
Fehmarn