kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Humlekolibri

Humlekolibri (Selasphorus heloisa) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Humlekolibrin är en mycket liten (7–7,5 cm) kolibri med en kort och rundad stjärt och relativt kort och rak svart näbb. Ovansidan är grön med rostrött längst in på yttre stjärtpennorna och undersidan är mestadels vit. Hos hanen är strupen rosafärgad med stråk av violblått. Fjädrarna i struphörnen är förlängda. Hanen har vidare en utdragen spets på yttre handpennorna. Honans strupe är vit men kraftigt fläckad i sotgrått och flankerna är kanelbruna. Ett kontrasterande vitt band syns tvärs över bröstet.

Utbredning och systematik 
Humlekolibrin delas in i två underarter med följande utbredning:
 heloisa – förekommer i högländer i Mexiko (från centrala Tamaulipas till Guerrero och Oaxaca)
 margarethae – förekommer i bergstrakter i nordvästra Mexiko (från sydöstra Sinaloa och sydvästra Chihuahua till Jalisco)

Släktestillhörighet 
Humlekolibrin placeras traditionellt i släktet Atthis tillsammans med vinstrupekolibrin. Genetiska studier visar dock att de är inbäddade i släktet Selasphorus.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och ett stabilt bestånd. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Hättvisirbärare

Hättvisirbärare (Augastes lumachella) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i nordöstra Brasilien (i delstaten Bahia och i ett litet område i norra Minas Gerais mot gränsen till Bahia). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Hyacintvisirbärare

Hyacintvisirbärare (Augastes scutatus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Hyacintvisirbäraren är en medelstor mycket praktfull kolibri med kort och rak näbb. Hanen är grön ovan och blå under med ett tydligt vitt bröstband. Honan är fläckad i grått och blågrönt på buken och ansiktet är gråaktigt.

Utbredning och systematik
Arten förekommer i bergsskogar i Minas Gerais i sydöstra Brasilien och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 A. s. scutatus – centrala och östra Minas Gerais
 A. s. ilseae – centrala och östra Minas Gerais
 A. s. soaresi – södra centrala Minas Gerais

Levnadssätt 
Hyacintvisirbäraren bebor bergsområden med klippig terräng och snårig vegetation, kallad campo rupestre.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Ockrastjärtad kolibri

Ockrastjärtad kolibri (Boissonneaua flavescens) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Ockrastjärtad kolibri är en medelstor kolibri. Den är mestadels mörkgrön med tydligt beigefärgade vingundersidor och likaså mestadels beigefärgad stjärt. Näbben är rätt kort och rak.

Underarter
Arten förekommer i Anderna från Colombia och Venezuela in i nordvästra Ecuador. Fågeln delas in i två underarter med följande utbredning:
 Boissonneaua flavescens flavescens – förekommer i Anderna i Colombia och västra Venezuela (Merida)
 Boissonneaua flavescens tinochlora – förekommer i Anderna i sydvästra Colombia och angränsande delar av nordvästra Ecuador

Levnadssätt 
Ockrastjärtad kolibri hittas i molnskogar, mestadels från 1500 till 2400 meters höjd. Den födosöker vanligen i trädens mellersta och övre skikt. Den besöker också kolibrimatare som den aggressivt försvarar mot andra kolibrier.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn hedrar Auguste Boissonneau (1802-1883), fransk ornitolog och handlare i vetenskapliga specimen.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Hyacintkolibri

Hyacintkolibri (Boissonneaua jardini) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i sydvästra Colombia och nordvästra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn hedrar Auguste Boissonneau (1802-1883), fransk ornitolog och handlare i vetenskapliga specimen.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Anna Mjöll Ólafsdóttir

Anna Mjöll Ólafsdóttir, född 7 januari 1970 i Reykjavik, är en isländsk jazzsångerska och låtskrivare.

Anna är dotter till kompositören och gitarristen Ólafur Gaukur och radioproducenten Svanhildur Jakobsdóttir. Tillsammans hade de bandet Sextett Ólafs Gaukur. Anna lärde sig att spela piano, gitarr och cello. Tillsammans med sin mor släppte hon ett album 1989. Hon deltog i den isländska uttagningen till Eurovision Song Contest 1993 med låten Eins og skot, och kom på andraplats. Hon återkom året därpå med låten Stopp, men blev utan placering.

Internationellt är Anna Ólafsdóttir kanske mest känd för att ha representerat Island i Eurovision Song Contest 1996, som hölls i Oslo. Hon framförde låten Sjúbídú, som hon själv hade skrivit tillsammans med sin far. Hon hamnade på en 13:e plats (av 23 länder) med 50 poäng. Efter tävlingen genomförde hon en turné tillsammans med Julio Iglesias. Tillsammans med C.J. Vanston skrev hon tre låtar till den engelska filmen For Your Consideration. Hon gav ut CD:n The Shadow of Your Smile 2009 och året därpå julskivan Christmas JaZZmaZ.

Referenser 

Födda 1970
Levande personer
Kvinnor
Musiker från Reykjavik
Isländska jazzsångare
Isländska låtskrivare
Isländska kompositörer
Artister som representerat Island i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1996
Kastanjebröstad kolibri

Kastanjebröstad kolibri (Boissonneaua matthewsii) är en fågel i familjen kolibrier.

Kännetecken 
Kastanjebröstad kolibri känns igen på just kastanjebrunt på bröst och buk. Vidare är den grön på ovansida och huvud. Näbben är relativt kort. Könen är lika. När flygande fågel har landat håller vingarna resta ett ögonblick.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna, från allra sydöstligaste Colombia till Ecuador och östra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kastanjebröstad kolibri hittas i molnskogar i Anderna. Där ses den ofta vakta ett stånd med blommor eller en kolibrimatare och aggressivt jaga bort andra kolibrier.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn hedrar Auguste Boissonneau (1802-1883), fransk ornitolog och handlare i vetenskapliga specimen.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Ametistskogsjuvel

Ametistskogsjuvel (Calliphlox amethystina) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln har en vidsträckt utbredning i tropiska Sydamerika och utbredningsområdet sträcker sig till nordöstra Argentina och södra Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Tidigare delade ametistskogsjuvelen släktet Calliphlox med bahamakolibrin, inaguakolibrin, magentaskogsjuvelen och purpurstrupig skogsjuvel. Genetiska studier har dock visat att de inte är varandras närmaste släktingar, varför alla arter utom typarten ametistskogsjuvelen som är typart för släktet lyfts ut till andra släkten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Magentaskogsjuvel

Magentaskogsjuvel (Philodice bryantae) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden i norra Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Calliphlox. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast, och Calliphlox har därför delats upp i flera, mindre släkten. Magentaskogsjuvelen och purpurstrupig skogsjuvel har lyfts ut till det egna släktet Philodice.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Molaveträ

Molaveträ är veden från arter inom familjen kransblommiga växter (Lamiaceae), t.ex. Vitex parviflora eller Vitex geniculata, som växer i Sydostasien. Veden är gul, tyngre än vatten, hård, stark och tät. Den spricker inte vid torkning, är mycket hållbar och används både som byggnadstimmer och för snickeriarbeten.

Även andra arter som t.ex. Vitex altissima växande i Malaysia och Sri Lanka används för samma ändamål. Detta virke är grått till olivbrunt, mycket starkt och hårt och hör till de värdefullaste ostindiska träslagen.

Från det på Nya Zeeland växande Vitex littoralis utvinns ett motsvarande träslag kallat puriträ eller nyzeeländsk ek. Denna har en 5 – 8 cm tjock gul splint och innanför denna en mörkbrun, mycket hård och tät kärnved. Denna används inom skeppsbyggeri istället för teak, samt för byggnadsändamål.

Källor
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Trä
Dominique Villars

Dominique Villars (eller Villar), född 14 november 1745 i Villard nära Gap i departementet Hautes-Alpes, död 26 juni 1814 i Strasbourg, var en fransk läkare och botaniker. 

Villars var läkare i Grenoble, där han 1783 anlade en botanisk trädgård. Han blev 1794 lärare i naturalhistoria vid centralskolan i Isère och 1805 professor i medicin och botanik i Strasbourg. Han författade bland annat Histoire des plantes du Dauphiné (tre delar, 1786–89), Mémoire sur la topographie et l'histoire naturelle (1804), Catalogue méthodique des plantes du jardin de Strasbourg (1807) och Précis d'un voyage botanique en Suisse (1812).

Källor

Franska läkare
Franska professorer i medicin
Franska professorer i botanik
Botaniker under 1700-talet
Botaniker under 1800-talet
Franska forskare under 1700-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Gap
Födda 1745
Avlidna 1814
Män
Ugglan
Division 2 Södra

Division 2 Södra var en fotbollsliga i Division 2, den dåvarande näst högsta ligan i det svenska ligasystemet. I ligan var det mellan tio och fjorton svenska fotbollslag och den hade status som den näst högsta ligan från säsongen 1928/1929 till 1946/1947 och från 1972 till 1986.

Historia 
Ligan bildades som en av två officiella ligor (näst högsta divisionen) 1928/1929 och från 1932/1933 som en av fyra. Den ersattes av Division 2 Sydvästra 1947/1948, men återskapades 1972. När Division 1 skapades 1987 ersatte den Division 2 som den näst högsta divisionen och detta blev även slutet för Division 2 Södra.

Tidigare vinnare

Mästare

Nedlagda svenska fotbollstävlingar
Lucien Corvisart

François Rémy Lucien Corvisart, född den 9 juni 1824, död den 24 december 1882, var en fransk fysiolog.  Han var brorson till Jean-Nicolas Corvisart och far till Charles Corvisart. 

Corvisart var livmedikus hos kejsaren Napoleon III. Han införde bruket av pepsin vid magsjukdomarnas behandling (Dyspepsie et consomption, 1854) och inlade stor förtjänst genom att uppvisa pankreassekretets förmåga att digerera äggvita (Sur une fonction peu connue du pancréas, 1858, och Collection de mémoires sur une fonction peu connue du pancréas, 1864).

Källor

Franska fysiologer
Kungliga livmedici och arkiatrer
Franska läkare under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Operett-teatern

Operett-teatern, även Östermalmsteatern och Olympiateatern, var en privatteater för operett och revy belägen i kvarteret Brandvakten vid Karlavägen i Stockholm.

Historia
Byggnaden ursprungligen en cirkus i orientalisk stil, Nya Cirkus, uppfördes 1888 enligt Gustaf Lindgren och Kasper Salins ritningar. 

Mellan 1893 och 1897 tjänstgjorde byggnaden som utställningshall och hette då Industripalatset. 

Den byggdes 1900 om till teater och fick namnet Olympiateatern för att 1904 döpas om till Östermalmsteatern. Då teaterdirektören Anton Salmson tog över 1909 döptes den till Operett-teatern - De tusen rosornas teater. Planen var att placera 40 000 pappersrosor i salongens tak, men detta kunde inte förverkligas då Salmsons bolag gick i konkurs efter en säsong. 

Under en tid därefter var lokalen danspalats för att till sist åter bli Östermalmsteatern 1912. Byggnaden brann ner den 30 mars 1913 efter ovarsam rökning i salongen.

Uppsättningar

Olympiateatern

Östermalmsteatern

Operett-teatern

Östermalmsteatern

Referenser

Noter

Källor

Teater i Stockholm 1910-1970

Externa länkar

Ej längre existerande teatrar i Stockholm
Ej längre existerande byggnader på Östermalm
Bränder 1913
Operett i Sverige
Olympiateatern

Olympiateatern är en teater på Västmannagatan 56 vid Odenplan i Stockholm. 

Teatern öppnade i november 2012 sedan de nya ägarna tagit över efter Odenteatern, och var även namnet på Operett-teatern under en period i början av 1900-talet.

Teatern är även hemmateater för den svenskfinska teatern UusiTeatteri.

referenser

Externa länkar
Olympiateaterns hemsida

Teatergrupper i Sverige
Teatrar i Stockholm
Vasastan
Francisco Gomes de Amorim

Francisco Gomes de Amorim, född 13 augusti 1827, död 4 november 1891, var en portugisisk författare.

Gomes de Amorim debuterade som lyriker och ägnade sig sedan åt dramatiskt och novellistiskt författarskap. Både hans dramer och hans berättelser, främst sjöromanen O Amor da patria, vann stor uppskattning. Förtjänstfull är hans biografi över Almeida Garrett (tre band, 1881-84), en på basen av en bred och intressant tidsskildring gjord panegyrik av hans store gynnare och vän.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 
 

Portugisiska dramatiker
Portugisiskspråkiga dramatiker
Portugisiska poeter
Portugisiskspråkiga poeter
Dramatiker under 1800-talet
Poeter under 1800-talet
Portugisiska författare under 1800-talet
Födda 1827
Avlidna 1891
Män
Svensk uppslagsbok
Kröger

Kröger, Kroeger:
 Adam Jordan Kröger
 Carl Kröger
 Frida Kröger-Nygren
 Marina Kröger 
 Meike Kröger 
 Theodor Kröger 
 Tonio Kröger

Kroeger 
 Chad Kroeger
 Erhard Kroeger
 Mike Kroeger

Se även 
 Kreuger
 Kruger

Efternamn
Charles-Prosper Ollivier d'Angers

Charles-Prosper Ollivier d'Angers, född 11 oktober 1796 i Angers, Maine-et-Loire, död 11 mars 1845, var en fransk läkare.

Ollivier d'Angers blev medicine doktor 1823 med en avhandling över ryggmärgens anatomi, vilken han året därpå i utökad form utgav under titeln Traité de la moëlle épinière et de ses maladies. Senare ägnade han sig åt rättsmedicin och vann stort anseende.

Källor

Olivier Walusinski: Charles-Prosper Ollivier d’Angers (1796–1845) (engelska)

Franska läkare
Födda 1796
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Personer från Angers
Kaamanen

Kaamanen (nordsamiska: Gámas) är en finländsk småort i Enare kommun, som ligger vid älven Kaamasjoki, nära dess utflöde i Enare träsk.

Kaamanen har omkring 200 invånare, vars huvudnäringar är renskötsel och turism. Området är populärt för fågelskådare.

Sameområdets utbildningscentral utbildar samer i naturbruk och renskötsel i Toivoniemi i Kaamanen, där det bland annat finns ett utbildningsslakteri.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
Kaamanen på inarilapland.fi

Enare kommun
Sameområdets utbildningscentral

Sameområdets utbildningscentral (nordsamiska: Sámi oahpahusguovddas, finska: Saamelaisalueen koulutuskeskus) är en finländsk statlig utbildningsanstalt för utbildning av samer.

Sameområdets utbildningscentral har sitt säte i Enare kyrkby och utbildningar också i Ivalo, i Toivoniemi i Kaamanen och i Enontekis. Den har finska och samiska som utbildningsspråk. Skolan ska "höja samebefolkningens yrkeskunnighet, ordna utbildning som motsvarar näringslivets behov inom Samernas hembygdsområde och ... bevara och utveckla den samiska kulturen".

Sameområdets yrkesutbildningscentral grundades 1978 och namnändrades 1993 till Samernas utbildningscentral, efter en sammanslagning med den statliga skolan Ivalon kotitalousoppilaitos (Ivalo hushållsskola) och med folkhögskolan Inarin opisto (Enare institut).

Yrkesutbildningen har ungefär 120 elever, varav omkring 80 % från hembygdsområdet, flertalet från Enare kommun. Beträffande yrkesutbildning var fördelningen 2008 följande (vissa elever med flera utbildningar) :

42 elever i grundutbildning i hantverk och konstindustri, bland annat sameslöjd
12 elever i företagsekonomi
8 elever i databehandling
25 elever i naturbruk och miljöfrågor, bland annat för naturbruksföretagare och renhushållningsföretagare
44 elever i utbildning för hotell- och restaurangbranschen samt turismbranschen
18 elever inom social- hälsovårds- och idrottsområdena

Utbildningens allmänbildande vuxenutbildning, med 21 elever 2008, varav 70 % från kommuner inom hembygdsområdet, sker på följande linjer:
 Sámegiela ja kultuvrra-linjen,  40 studieveckor i nordsamiska och i samisk kultur (i samarbete med Giellagasinstitutet vid Uleåborgs universitet
Medielinjen, främst kortfilmsproduktion, ljud- och radioarbete samt webbkommunikation
Högskole- och praktiska linjen, friare utbildning, med bland annat webbaserade studier på högskolenivå)

Källor

Lag om Sameområdets utbildningscentral 2010:252 9 april 2010
Proposition 108/2009

Externa länkar
Samernas utbildningscentrals webbplats

Samiska utbildningsanstalter
Enare kommun
Utbildning i Finland
Hanif Sabzevari

Hanif Sabzevari, egentligen Hanif Mohammad Zadeh Sabzavari, född 29 april 1981, är en svensk låtskrivare och producent. 

Hans låtar har bland annat funnits representerade i Melodifestivalen och i motsvarande arrangemang i andra länder. Han har skrivit låtar till bland annat Ditte Marie, Anniela och Ola Svensson.

Källor 

Svenska låtskrivare
Födda 1981
Män
Levande personer
Fäktning vid olympiska sommarspelen 1996

Vid olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta avgjordes tio grenar i fäktning, sex för män och fyra för kvinnor, och tävlingarna hölls mellan 20 och 25 juli 1996 i Georgia World Congress Center. Antalet deltagare var 224 tävlande från 46 länder.

Medaljfördelning

Medaljörer

Herrar

Damer

Deltagande nationer 
Totalt deltog 224 fäktare (136 män och 88 kvinnor) från 46 länder vid de olympiska spelen 1996 i Atlanta.

Källor

Externa länkar
Vattenborgen, Stadshagen

Vattenborgen i Stadshagen var en vattenreservoar i stadsdelen Stadshagen i västra Kungsholmen, Stockholm. Reservoaren anlades 1892–1895 och revs 1934. På platsen finns idag Stadshagsplan och intilliggande kvarter Vattenborgen påminner om den tidigare anläggningen.

Vattenborgen hörde till de tidiga vattenreservoarerna som uppfördes i Stockholm i samband med att Eriksdalsverket (klart 1884) byggdes vid Årstaviken. Dessförinnan invigdes Årstalundens reservoar (klart 1861 samtidigt med Skanstullsverket), ytterligare en reservoar i Årstalunden (klart 1876) och Vanadislundens vattenreservoar (klart 1879). Ungefär samtidigt med Vattenborgen uppfördes även Mosebacke vattentorn  (klart 1896).

Vattenborgen i Stadshagen blev nödvändig eftersom trycket i rörledningssystemet sjönk under varma sommardagar så kraftigt, ”att vatten tidtals saknades i åtskilliga vattenkastare och kök under dagen”. Byggarbetena började 1892 när reservoarens vattenbassäng sprängdes ner i Stadshagsberget. Väggarna och botten kläddes med betong. Bassängens vattendjup blev 6,2 meter och vattenvolym 4 012 m³. Högvattenytan låg på 50,5 meter över Slusströskeln, på samma nivå som Vanadislundens vattenreservoar. Av själva reservoaren syntes inget; den enda byggnadsdelen som blev synlig var utloppskammarens tornbyggnad uppförd i sten och liknande en medeltida borg. Det var detta torn som gav Vattenborgen sitt namn. 1895 kunde reservoaren kopplas till huvudsätet.

På 1930-talet revs Vattenborgen och på platsen uppfördes några bostadshus. På stadsplanen från 1934 syns konturen av bassängen och tornet inlagd i ritningen. På platsen anlades Stadshagsplan och kvarteret öster om planen fick namnet Vattenborgen.

Referenser

Tryckta källor
 Vattenverket 100 år, minnesskrift från Stockholms gas- och vattenverk 1961

Ej längre existerande byggnader på Kungsholmen
Ej längre existerande torn i Sverige
Tekniska försörjningssystem i Stockholm
Vattentorn i Stockholms län
Stadshagen
Giellagasinstitutet

Giellagas-instituhttii, Giellagasinstitutet, (finska Giellagas-instituuttii) är ett institut för samiska frågor vid Uleåborgs universitet.

Giellagasinstitutet grundades 2001 och har ett nationellt ansvar för att ge utbildning i samiska språk och i samisk kultur och forska i frågor av samiskt intresse. Det är knutet till Fakulteten för humaniora.

Institutets båda huvudområden är samiska språk och samisk kultur. Språkundervisningen sker på samiska, medan också finska och engelska är undervisningsspråk för kulturstudierna.

Institutet leds av Anni-Siiri Länsman och har en fakultet på nio lärare och forskare.

Externa länkar

Giellagasinstitutets webbplats

Samiska utbildningsanstalter
Uleåborgs universitet
Adjö, Mimi

Adjö, Mimi (tyska: Adieu, Mimi) är en österrikisk operett i tre akter komponerad 1926 av Ralph Benatzky till ett libretto av Alexander Engel och Julius Horst. Svensk översättning 1926 av Nalle Halldén.

Den uppfördes på Vasateatern hösten 1927 med Margit Rosengren och Sigurd Wallén i rollerna, och på Odeonteatern 1931. Thor Modéen spelade en av rollerna.

Nils Poppe bearbetade pjäsen och gav den titeln Mimmi från Möllevången när han satte upp den på Fredriksdalsteatern i Helsingborg 1980.

Referenser

Operetter av Ralph Benatzky
Spanien i Eurovision Song Contest 2012

Spanien deltog i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan.

Internt val 
Den 21 december meddelade Televisión Española (TVE) att Pastora Soler skulle representera landet i Baku. Det var första gången sedan 2006 som bidraget hade valts internt. Däremot bestämdes låten i en national final.

Finalen
Pastora Soler sjöng tre kandidat låtar i en tv-sänd final som hölls 3 mars i Prado del Rey studios i Pozuelo de Alarcón (Comunidad de Madrid).                               Kandidatlåtarna valdes från hennes senaste album "Una mujer como yo" som släpptes i oktober 2011 och från kompositörer som normalt jobbar med henne, istället för okända låtskrivare. 

En av de tre finallåtarna valdes genom en internetröstning där två låtar tävlade om den sista platsen i finalen. Internetröstningen hölls mellan 15 februari och 20 februari och användare kunde lägga ned en röst. De övriga två finallåtarna valdes av Pastora Soler och hennes team.  

I finalen utsågs vinnarlåten genom en 50% juryröstning och 50% telefonröstning.

Internetröstningen

Finalen

Vid Eurovision
Eftersom Spanien är medlem i "Big Five", blev landet direktkvalificerade till finalen den 26 maj. Där hade de startnummer 19. De hamnade på 10:e plats med 97 poäng. Spanien fick poäng från 18 av de 41 röstande länderna. De fick 12 poäng av Portugal och 10 poäng av Israel. De fick även 8 poäng från Schweiz och Storbritannien.

Spanien röstade i den första semifinalen.

Se även 
Spaniens bidrag i Eurovision Song Contest
Eurovision Song Contest 2012

Referenser 

Länder i Eurovision Song Contest 2012
Musik i Spanien
Eurovision
Guy Patin

Guy Patin, född 31 augusti 1601 i La Place nära Hodenc-en-Bray, departementet Oise, död 30 augusti 1672 i Paris, var en fransk läkare.

Patin blev 1646 professor i kirurgi vid medicinska fakulteten i Paris och 1655 medicine professor vid Collège royal. Han var en av den dåtida Parisskolans mest berömda lärare. Mest bekant är han genom sin häftiga strid mot Paracelsus läror och genom de efter hans död publicerade Lettres choisies, vilka genom sin snillrika ironi och sina pikanta anekdoter väckte stort uppseende.

Källor

Externa länkar 
 Loïc Capron, Correspondance française de Guy Patin, édition critique en ligne sur le site de la Bibliothèque interuniversitaire de Santé

Franska kirurger
Franska professorer
Födda 1601
Avlidna 1672
Män
Personer från Oise