kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Annika Uvehall

Annika Birgitta Patriksdotter Uvehall Sundberg, född 5 mars 1965 i Umeå och uppvuxen i Holmsund, är en svensk före detta simmare. 

Uvehall tävlade för simklubben Sandviks IK i Holmsund. Hennes tränare var bland annat Rolf Möller och Lennart "Leppe" Sundevall. Hon simmade senare i Kristianstads SLS. 
Blott 15 år ung deltog hon i OS i Moskva. På 4x100 m medley kom svenskorna med Uvehall på ryggsimssträckan på fjärde plats med tiden 4.16,91. Uvehall simmade också 100 meter ryggsim individuellt och kom på 19:e plats med tiden 1.06,33. Hon vann ett SM-guld på 100 meter ryggsim på kortbana 1982.

Källor

Svenska simmare
Ryggsimmare
Svenska mästare i simning
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Umeå
Bergsrörbock

Bergsrörbock (Redunca fulvorufula) är en art i släktet rörbockar som förekommer i Afrika.

Utseende 
Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 100 till 136 cm och en svanslängd av 18 till 20 cm. Honor är med en vikt av 35 till 45 kg lättare än hannar som väger 43 till 65 kg. Bergsrörbockens mankhöjden ligger mellan 65 och 89 cm.

Hannar bär korta horn som är böjda framåt. Underarten R. f. chanleri har de längsta hornen som är 14 till 35 cm långa. Hos R. f. fulvorufula är hornens längd 18 till 20 cm och R. f. adamauae har cirka 13 cm långa horn.

Djurets päls är på ovansidan gråbrun och på buken vitaktig. Vid huvudet och nacken finns en gul skugga. Vid fara höjer bergsrörbocken den yviga svansen så att den vita undersidan blir synlig.

En körtel under öronen och bakom ögonen är markerad med en svart fläck.

Ekologi 
Habitatet utgörs av bergstrakter eller kuperade områden med gräs och några buskar. Djuret finns alltid i närheten av vattenansamlingar. Utbredningsområdet ligger 1500 till 5000 meter över havet.

Bergsrörbockar äter gräs och kan vara aktiva på natten eller på dagen, men vilar under dagens hetaste timmar.

Hannar har ett revir som de hela året försvarar mot artfränder av samma kön. I reviret lever grupper av 2 till 8 honor (sällan upp till 12) samt deras ungar. Hannar utan revir lever ensamma eller i grupper med andra hannar (ungkarlsflockar).

I områden med kalla vintrar sker fortplantningen bara mellan våren och hösten. Honan är ungefär åtta månader dräktig och föder en unge per kull. Efter födelsen stannar ungen två till tre månader i ett gömställe bland buskarna och den diar sin mor uppskattningsvis en månad. Allmänt infaller könsmognaden för honor efter 18 till 24 månader och för hannar efter cirka 27 månader.

Underarter och utbredning 
Artens utbredningsområde är mycket sönderdelat. Det består av tre huvudregioner med var sin underart:

 R. f. fulvorufula finns i Sydafrika, Botswana och Moçambique.
 R. f. chanleri lever i Uganda, Tanzania, Kenya och Sudan.
 R. f. adamauae förekommer i Kamerun och Nigeria.

Den sistnämnda underarten, som bara lever i höglandet av Adamaoua, listas av IUCN som starkt hotad (endangered).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Gustav Radde

Gustav Ferdinand Richard Radde, född 27 november 1831 i Danzig, död 15 mars 1903 i Tbilisi, var en tysk naturforskare, geograf och forskningsresande.

Radde utbildade sig från början till apotekare, men lämnade detta yrke på grund av stort intresse för naturhistoria. Han företog resor genom Krim 1852–1855, sydöstra Sibirien 1855–1860, södra Ryssland 1862 och upprättade 1863 det kaukasiska museet i Tbilisi, vars föreståndare han blev. 

Han reste även senare genom vissa delar av Asien i naturhistoriskt och geografiskt syfte. Hans sibiriska samlingar beskrevs av Eduard von Regel i "Plantæ Raddeanæ oder Aufzählung der Pflanzen Ostsibiriens" (1861–62).

Bibliografi (i urval)
Reisen im süden von Ostsibirien (två band, 1862-63)
Reisen im mingrelischen Hochgebirge (1866)
Malerisches Russland, der Kaukasus (1884)
Reisen an der persisch-russischen Grenze (1886)
Die Fauna und Flora des südwestlichen Kaspigebiets (1886)
Grundzüge der Pflanzenverbreitung in den Kaukasusländern (1899)

Källor

Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska geografer
Tyskt museifolk
Personer från Danzig
Födda 1831
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Mikaelikyrkan, Skärholmen

Mikaelikyrkans församling är en frikyrkoförsamling med centrum i Skärholmen, i sydvästra delen av Stockholms kommun. Mikaelikyrkan är medlem i Equmeniakyrkan. Mikaelikyrkan är församlingens egen kyrka.

Mikaelikyrkan hyr även ut lokaler till bland annat en Kaldeisk katolsk församling. Församlingen tillhör Kaldeisk-katolska kyrkan vilken är en av Katolska kyrkans Orientaliska katolska kyrkor. Kaldeiska katolska församlingen anordnar i Mikaelikyrkan huvudsakligen sina egna gudstjänster och samlingar.

Historia
Ett Missionshus i Årstadal invigdes 1883. Detta följdes cirka 1950 - 1967 av Missionskyrkan Sankt Markus i Midsommarkransen (som numera heter Jungfru Maria och Sankt Paulus kyrka och tillhör Koptisk-ortodoxa kyrkan i Sverige).

Mikaelikyrkan

Mikaelikyrkan är en kulturhistoriskt värdefull kyrka som är ritad av arkitekt Ingemar Hultman. Kyrkans första del invigdes 1967 och byggnadenn slutfördes 1972.

Kyrkbyggnaden är uppförd i tegel och betong och även kyrksalen har tegelväggar. Kyrkan är utsmyckad med modern, tidstypisk konst från byggnadsåren. 

Utanför kyrkan står en klockstapel i form av en fristående betongvägg, längst upp i betongskivan har ett kors skurits ut från väggen. Längre ned finns tre kyrkklockor som är stämda i terstakt, C - Diss - F från storklockan till lillklockan räknat. Meningen är att kyrkklockorna skall bilda en treklang som påminner om den kristna treenigheten och grunden för församlingens verksamhet. Klockstapeln är ritad av arkitekt Axel Grönwall.

Referenser

Externa länkar

 Mikaelikyrkans webbplats
 Stuvstakyrkan
 Högdalskyrkan
 Kaldeiska katolska församlingen i Stockholm (S:t Mikael i Skärholmen) 

Kyrkobyggnader i Söderort
Svenska equmeniaförsamlingar
Skärholmen
Kyrkobyggnader invigda 1967
1967 i Sverige
Mikaelikyrkan

Mikaelikyrkan är ett kyrkonamn som används på flera platser i Sverige. 
Mikaelikyrkan, Arvika
Mikaelikyrkan, Skärholmen
 Mikaelikyrkan, Västerås

Se även
St. Mikaelskyrkan, Hamburg
Mikaeliskyrkan
Mikaelskyrkan
Sankt Mikaels kyrka
Blåpannad amazon

Blåpannad amazon (Amazona aestiva) är en art i fågelordningen papegojfåglar som tillhör släktet amazonpapegojor. Den är en av de vanligare amazonerna som hålls i fångenskap. Precis som namnet antyder så har den en distinkt blå markering på huvudet precis strax ovanför näbben.

Kännetecken 
Den blåpannade amazonen är runt 35–40 centimeter lång och har huvudsakligen grön fjäderdräkt utom ansiktet som är gulfärgat och ovanför näbben sitter de arttypiska blå fjädrarna. Vingarnas överkant kan ibland ha en röd markering och även vissa gula fält kan synas på vingarnas undersida. Som hos alla amazonpapegojor så tar det flera år innan den blågula huvudfärgen når sin fulla prakt. Den blåpannade amazonen har svart näbb, vilket är ovanligt bland amazonpapegojorna. Ungfåglarna känns igen på sin mörka ögon iris. Några större yttre könsskillnader finns inte, så könsbestämning sker säkrast med hjälp av DNA-prov.

Utbredning och habitat 
Denna art lever längs Sydamerikas östkust från Bolivia, Brasilien och Paraguay ner till norra Argentina. Vanligen hittar man fågeln i skogar, skogslandskap, savanner och palmplantage.

Underarter 
Blåpannad amazon delas vanligen in i två underarter med följande utbredning:
 Amazona aestiva aestiva – östra Brasilien (Maranhão och Pará till Rio Grande do Sul)
 Amazona aestiva xanthopteryx – Bolivia till sydvästra Brasilien, Paraguay och norra Argentina

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av fångst för burfågelindustrin och habitatförstörelse. Sedan 2019 kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN därför arten som nära hotad.

Namn 
Släktesnamnet Amazona, och därmed det svenska gruppnamnet, kommer av att Georges-Louis Leclerc de Buffon kallade olika sorters papegojor från tropiska Amerika Amazone, helt enkelt för att de kom från området kring Amazonfloden. Ursprunget till flodens namn i sin tur är omtvistat. Den mest etablerade förklaringen kommer från när kvinnliga krigare attackerade en expedition på 1500-talet i området ledd av Francisco de Orellana. Han associerade då till amasoner, i grekisk mytologi en stam av iranska kvinnokrigare i Sarmatien i Skytien. Andra menar dock att namnet kommer från ett lokalt ord, amassona, som betyder "förstörare av båtar".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Däggdjurens liv

"Däggdjurens liv" är även namnet för band 1 av verket "Djurens liv" av Alfred Brehm.
Däggdjurens liv, originaltitel The Life of Mammals, är en brittisk BBC-producerad TV-dokumentärserie från 2002, skriven och presenterad av David Attenborough. Serien skildrar hur olika däggdjur i världen lever och fungerar.

Referenser

Externa länkar
 BBC:s The Life of Mammals webbplats

Brittiska TV-program
TV-program i BBC
Manu Leumann

Manu Leumann, född 6 oktober 1889 i Strassburg, död 15 juli 1977 i Zürich, var en schweizisk språkforskare med specialområdet indoeuropeiska språk. Han var son till indologen Ernst Leumann.

År 1922 blev Leumann ledare för projektet Thesaurus Linguae Latinae och privatdocent vid Münchens Ludwig-Maximilian-universitet. År 1927 blev han Eduard Schwyzers efterträdare som professor vid Zürichs universitet. Bland hans elever finner man Peter Frei, Ernst Risch, Meinrad Scheller och andra. Han gav ut en latinsk grammatik 1926–1928.

Bibliografi 
 Lateinische Laut- und Formenlehre (1927)
 Homerische Wörter (1950)
 Morphologische Neuerungen im altindischen Verbalsystem (1952)
 Kleine Schriften (1959, red. H. Haffter, E. Risch, W. Rüegg)

Källor 
 

Schweiziska lingvister
Födda 1889
Avlidna 1977
Män
Personer från Strassburg
Eduard Schwyzer

Eduard Schwyzer, född 15 februari 1874 i Zürich, död 3 maj 1943 i Berlin, var en schweizisk klassisk filolog och forskare på indoeuropeiska språk, med specialområde gammalgrekiska och grekiska dialekter. Han var professor i Zürich från 1912 till 1926, i Bonn från 1927 och i Berlin från 1932. Schwyzer skrev grammatik på två band över gammalgrekiska, som utgavs 1939. Han var också medarbetare vid Schweizerisches Idiotikon, den schweizertyska ordboken.

Bibliografi 
 Grammatik der Pergamenischen Inschriften 1898
 Dialectorum graecarum exempla epigraphica potiora 1923
 Griechische Grammatik I 1939, II 1950
 Kleine Schriften, 1983, red. R. Schmitt

Källor 
 

Schweiziska lingvister
Klassiska filologer
Födda 1874
Avlidna 1943
Män
Personer från Zürich
Perceptuell konstans

Perceptuell konstans är ett begrepp inom perceptionspsykologin som syftar till fenomenet att ett objekt uppfattas som ungefär lika stort hela tiden även om det betraktas ur olika synvinklar och från skilda håll, trots att en förflyttning av observatören eller objektet kommer att förändra den faktiska storleken som objektet upptar på observatörens näthinna. 

Fenomenet får bland annat till följd att en observatör som ser ett objekt närma sig honom eller henne inte upplever att objektet i fråga växer i storlek. 

Om man t. ex. går fram till en bokhylla för att hämta en viss bok upplever vi inte att denna blir större fastän näthinnebilden växer när vi närmar oss. Denna storlekskonstans är liksom formkonstansen inlärd. Ljushetskonstans kan ta sig uttryck att vi t. ex. uppfattar snö som lika ljus på öppna marken som i skuggan bakom en sten, även om en ljusmätare skulle ge mycket olika utslag.

På liknande sätt uppfattar vi samma nyans av solbränna i klart solsken mitt på dagen som i det kraftigt rödfärgade kvällsljuset, medan ett färgfoto skulle visa två olika schatteringar (färgkonstans). 

De två sistnämnda konstansfenomenen vilar i högre grad än de förra på rent fysiologiska faktorer, som receptorernas adaption och reaktion på förhållandet mellan stimulus och bakgrund.

Referenser 

Psykologi
Perception
Ronald Fisher

Sir Ronald Aylmer Fisher, född 17 februari 1890 i Finchley i norra London, död 29 juli 1962 i Adelaide i Australien, var en brittisk statistiker, evolutionsbiolog, genetiker och rashygieniker. 

Han studerade vid universitetet i Cambridge, där han tog examen 1912. 1918 började han arbeta på jordbruksforskningsstationen i Rothamsted. Där utvecklade han bland annat variansanalys (ANOVA) och maximum likelihood-metoden, samt blev en av populationsgenetikens grundare. Senare var han professor i rashygien vid University College London och professor i genetik i Cambridge.

Fisher invaldes 1946 som utländsk ledamot nummer 835 av Kungliga Vetenskapsakademien. Han tilldelades Royal Medal 1938 och Copleymedaljen 1955.

Fisher var även mentor för genetiker och evolutionsbiologen A.W.F. Edwards.

Referenser

Externa länkar 

Brittiska statistiker
Brittiska genetiker
Brittiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av Copleymedaljen
Brittiska forskare under 1900-talet
Födda 1890
Avlidna 1962
Män
Professorer i genetik
Ledamöter av Royal Society
Diamantduva

Diamantduva (Geopelia cuneata) är en fågel inom familjen duvor. Arten är en populär burfågel då den är lättskött, häckningsvillig och har en vacker fjäderdräkt.

Utseende 

Diamantduvan är en liten, långstjärtad duva som mäter cirka 20 cm. Utmärkande för arten är de vita diamantliknande fläckarna på vingarna, i övrigt är översidan och stjärtpennorna gråbruna medan huvud och undersida är gråblå, vilket längst bak övergår i en mer gråvit färg. Ben och fötter är hos adulta individer rosa, näbben är grå och iris är mörkt oranga. De har rosaröd orbitalring där honans är brunaktig medan hanens blir rödare i början av häckningsperioden. Juveniler saknar vita fläckar på vingarna, har ljusbrun orbitalring, och deras ben och fötter är gråsvarta.

Utbredning och habitat 
Diamantduvan är endemisk för Australien och förekommer främst i inlandet i torra eller halvtorra områden där den håller sig nära vatten. Den är delvis en flyttfågel och sprider sig över stora områden utanför häckningstid.

Ekologi 
Diamantduvan lever i monogama förhållanden och häckar normalt i maj-augusti. Den lägger i genomsnitt två ägg som ruvas av båda föräldrarna i 13 dygn, ungarna blir flygfärdiga efter ungefär två veckor. Ett par kan föda upp flera kullar direkt efter varandra.

Källor

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Oljeeukalyptus

Oljeeukalyptus (Eucalyptus oleosa) är en art i familjen myrtenväxter. Arten förekommer naturligt i östra Australien. 

Oljeeukalyptus är ett städsegrönt träd som kan bli upp till sex meter, ibland så högt som 12 meter. Barken sitter kvar på träd upp till 2 m, men börjar sedan flagna. Juvenila blad är smalt lansettlika, grågröna till matt gröna. De adulta bladen är bredare, lansettlika, 7-10 cm långa, 0,8-1,5 cm breda, enfärgat gröna och glänsande. Blomställningen är flockliknande och innehåller 11-13 blommor. Blomstjälken är snävt tillplattad eller kantig, 7-12 mm långt, blomsakft rundade, 1-5 mm långa. Knopparna cylindriska eller ovala, 5-8 mm långa, 3-4 mm i diameter, Huvan (calyptra) är halvsfärisk eller konisk, längre och smalare än den förlängda blombotten (hypanthium). Ståndarna är vita. Frukten är klotformig, 4-6 mm lång, 4-6 mm i diameter.

Synonymer

Eucalyptus grasbyi Maiden & Blakely 
Eucalyptus laurifolia Blakely nom. inval.
Eucalyptus oleosa subsp. ampliata L.A.S.Johnson & K.D.Hill 
Eucalyptus oleosa subsp. repleta''' L.A.S.Johnson & K.D.Hill Eucalyptus oleosa subsp. victima L.A.S.Johnson & K.D.Hill Eucalyptus oleosa subsp. wylieana L.A.S.Johnson & K.D.Hill Eucalyptus oleosa var. angustifolia Maiden Eucalyptus oleosa var. repleta L.A.S.Johnson & K.D.Hill Eucalyptus oleosa var. obtusa C.A.Gardner Eucalyptus socialis var. laurifolia F.Muell. ex Maiden nom. inval.Eucalyptus turbinata'' Behr & F.Muell. ex Miq.

Referenser

Noter

Webbkällor
New South Wales Flora online

Myrtenväxter
Ol Växtindex
Australiens flora
Vallsjöbaden

Vallsjöbaden är ett fritidshusområde vid Vallsjöns västra strand cirka fem kilometer öster om Sävsjö i Sävsjö kommun. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Området omfattar cirka 50-70 mindre sommarstugor samt en badplats med bland annat dansbana, kafé, kiosk och minigolfbana. Fram till 1961 stannade tågen längs Vetlanda–Sävsjö Järnväg vid Vallsjöbadens hållplats under sommarmånaderna främst för att transportera ut badsugna vetlanda- och sävsjöbor från stadens damm och vimmel. Detta gjorde att Vallsjöbaden blev minst lika känt och omtyckt av Vetlandabor och detta har hållit i sig trots järnvägens nedläggning på 1960-talet. Vallsjöbadens dansbana lockar årligen mångtusentals besökare, främst i form av mogendansare. Dans samt kaféverksamhet bedrivs av nykterhetsföreningen IOGT-NTO som mestadels hyr ut verksmheten på entreprenad till olika intressenter.

Källor

Orter i Sävsjö kommun
Småorter i Sverige
Live at the Gaslight 1962

Live at the Gaslight 1962 är ett livealbum av Bob Dylan, utgivet på Columbia Records den 30 augusti 2005. Inspelningar från oktober 1962 av en ung Bob Dylan uppträdande på "The Gaslight Café"; poetcafé och folkmusikklubb belägen på adressen 116 Mac Dougal street i New York.

Låtlista
Låtarna skrivna av Bob Dylan, om inget annat anges.

"A Hard Rain's a-Gonna Fall" - 6:40
"Rocks and Gravel" - 4:58
"Don't Think Twice, It's All Right" - 3:09
"The Cuckoo (Is a Pretty Bird)" (traditionell, arrangerade av Clarence Ashley) - 2:18
"Moonshiner" (traditionell, arrangerad av Bob Dylan) - 4:05
"Handsome Molly" (traditionell, arrangerad av Bob Dylan) - 2:44
"Cocaine" (traditionell, arrangerad av Rev. Gary Davis) - 2:56
"John Brown" - 5:53
"Barbara Allen" (traditionell, arrangerad av Bob Dylan) - 7:49
"West Texas" (traditionell, arrangerad av Bob Dylan) - 5:37

Externa länkar 
Still On The Road 1962 -- diskografisk referens
Gaslight cafe (fogografi 1959)
Gaslight history av Al Aronowitz

Livealbum 2005
Livealbum av Bob Dylan
Engelskspråkiga livealbum
Livealbum inspelade i USA
Doftvin

Doftvin (Vitis riparia) är en art i familjen vinväxter som förekommer naturligt i centrala och östra USA. Arten odlas främst som grundstam till andra arter.

Synonymer

Vitis cordifolia var. riparia (Michx.) A. Gray 
Vitis palmata Vahl 
Vitis riparia var. palmata (Vahl) Planch.
Vitis riparia var. praecox Engelm. ex L.H. Bailey 
Vitis riparia var. purpurea Raf.
Vitis riparia var. syrticola (Fernald & Wiegand) Fernald 
Vitis riparia var. viridis Raf.
Vitis vulpina Leconte nom. illeg.
Vitis vulpina subsp. riparia (Michx.) R.T. Clausen 
Vitis vulpina var. praecox (Engelm. ex L.H. Bailey) L.H. Bailey 
Vitis vulpina var. syrticola Fernald & Wiegand 
Vitis vinifera var. palmata (Vahl) Kuntze

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Vinväxter
Do Växtindex
Slutet system

Ett slutet system är ett system som, beroende på omständigheterna, inte utbyter en viss kvantitet med sin omgivning. Inom termodynamiken är ett slutet system vanligen ett system som kan utbyta energi, men inte partiklar, med sin omgivning. Det skiljer sig således från ett isolerat system, som varken kan utbyta energi eller partiklar med omgivningen, och ett öppet system, som kan utbyta både energi och partiklar.

Inom kvantmekaniken är ett slutet system vanligtvis ett system som kan beskrivas med Hamiltonformalismen, det vill säga ett system som har en väldefinierad Hamiltonoperator och vars tidsutveckling beskrivs av Schrödingerekvationen. Hamiltonoperatorn kan vara tidsoberoende (konservativt system) eller tidsberoende. Ett öppet system inom kvantmekaniken kan till exempel beskrivas med kvantmasterekvationer.

Se även 
 Isolerat system
 Öppet system

Fysik
System
Whitfieldiasläktet

Whitfieldiasläktet (Whitfieldia) är ett växtsläkte inom familjen akantusväxter med 15 arter från tropiska Afrika. Några odlas som krukväxter i Sverige.

Referenser

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas
GRIN Taxonomy for Plants
African Flowering Plants Database

Akantusväxter
Pálinka

Pálinka är en ungersk alkoholhaltig sprit gjord på destillerade jästa frukter.

De vanligaste frukterna man gör Pálinka på är päron, plommon, aprikos, äpple, körsbär och kvitten, men det går praktiskt taget att göra det med vilken frukt som helst. 2002 trädde en ny lag ikraft i EU, som bestämmer vad för drycker som får kallas Pálinka. Lagen föreskriver att det ska vara 100% fruktdestillation och minst 37,5 % alkoholhalt samt att alla ingredienser ska komma från Ungern.

Drycken har hundraåriga traditioner i Ungern. Förr kallades Pálinka för "de fattigas kaffe". På landet brukade man starta dagen med att äta ett äpple och ta ett glas Pálinka, innan man gick till dagens arbete. Pálinka ska drickas ur glas som är formade som tulpaner, och drickas långsamt. Den bör ha en temperatur på 18-20°C.
Pálinka får enligt tradition hemtillverkas i Ungern för privat bruk i reglerad mängd.

Brandy
Mat och dryck i Ungern
Dramatiska och Musikaliska Artisternas Pensionsförening

Dramatiska och Musikaliska Artisternas Pensionsförening är en understödsförening för skådespelare, musiker, dansare med flera som bildades 1857 i Stockholm på initiativ av skådespelaren och teaterledaren Pierre Joseph Deland. Föreningen har därför i dagligt tal kallats Delandska kassan. 

Föreningen har omkring 400 delägare. Från början var den ekonomiska ersättning i form av pensioner, understöd och begravningshjälp som utbetalades från kassan av stor betydelse för scenkonstnärer med i många fall osäkra och oregelbundna inkomster. 150 år efter grundandet lever föreningen kvar mest som en kuriositet från en tid då det sociala skyddsnätet var så gott som obefintligt för konstnärliga utövare. Ordförande i föreningen åren 1995 - 2010 regissör Bernt Callenbo och från maj 2010 dansare Per-Birger Stenudd.

Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 1857
1857 i Sverige
Chaperon (huvudbonad)

Chaperon, eller chaperong, är en huvudbonad bestående av en mer eller mindre avancerad tygkreation som täcker huvud och hals. Den bars av både män och kvinnor under 1400-talet i Frankrike och Burgund.

Se även 
 Chaperon

Källor

Externa länkar 

Huvudbonader
Medeltiden
Poliskiosk

En poliskiosk var en slags telefonkiosk som användes av poliser för att kommunicera med polisstationerna. I Sverige infördes poliskioskerna på 1930-talet. Den första togs i bruk i Katarina distrikt i Stockholm. De svenska kioskerna avvecklades i Sverige på 1950-talet då polisen införde bärbar kommunikationsutrustning. 

I Storbritannien var poliskioskerna vanligtvis blåa, förutom i Glasgow där de var röda. Förutom en telefon innehöll de även en första hjälpen-låda och en incidentbok. Idag associeras vanligtvis den blåa poliskiosken till den brittiska science fiction-tv-serien Doctor Who där huvudpersonen Doktorn reser i en Tardis, en tidsmaskin som ser ut som en poliskiosk.

Koban

En kōban (交番) är en variant av poliskiosk som återfinns i Japan och sydvästra Kina (även om de inte har samma namn där). Förutom de vanliga polisstationerna utför japanska uniformerade poliser sitt arbete från dessa små byggnader. Poliser i dessa byggnader kan övervaka, svara på akuta tillstånd, ge anvisningar och i övrigt samverka med medborgarna på ett mer nära sätt än de kan från en mer avlägsen station.

Källor

Polis
Kiosker