kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gillet Gamla Helsingborg

Gillet Gamla Helsingborg är en ideell förening i Helsingborg, som bildades den 7 september 1928 och vars ändamål att bevara och ta hand om minnen från Helsingborg i gångna tider. Med "Helsingborg" menas här både själva staden och de närliggande områden som i olika omgångar inkorporerats. För medlemskap fordras att man är eller har varit verksam i Helsingborg och "därvid visat särskilt intresse för staden."

Initiativtagare var affärsmannen Anders Borg och arkitekten Gustav W. Widmark och vid föreningens start bestod den av 21 medlemmar. Den första styrelsen bestod av åldermannen, jur.dr. Carl Sjunnesson, ingenjör Harald Bergengren, konsul Torsten Wullt, kamrer Edvin Öberg, chefredaktören för Helsingborgs Dagblad Ove Sommelius, samt Widmark själv. Numera begränsas antalet medlemmar till 325, varav alla är män, och endast 100 av medlemmarna får vara bosatta utanför Helsingborg.

Föreningen har under sin tid donerat ett flertal föremål till Helsingborgs stad, samt stått för finansieringen av flera monument. Bland annat donerade man stadsflaggan 1937, kommunfullmäktiges ordförandekedja 1985, en minnessten över pestkyrkogården i Slottshagen, en glasmålning i Helsingborgs rådhus i samband med dess 100-årsjubileum och en bronsavgjutning av medeltida Helsingborg, placerad på Stortorget.

Arkivhandlingar från Gillet Gamla Helsingborg förvaras hos Folkrörelsearkivet i Helsingborg.

Utgivna böcker
Förutom donationer till staden har föreningen även gett ut ett flertal skrifter med anknytning till Helsingborg och stadens historia. Några exempel följer nedan:
Eriksson, Torkel: Rådhuset i Helsingborg (1996).
Ander, K.E.: Det Gamla Helsingborg som kameran räddat, del 1-15 (1980-1995).
Tengberg, E.F.: Helsingborg År 1816 (1978).
Wieselgren, Sigfrid: Minnen från Helsingborg (1964).
Ewald, Sigfrid: Gamla Helsingborg i bild (1956).
Moberg, Carl-Allan: Dietrich Buxtehude (1946).
Taube, Björn: Helsingborgs Järnvägars Historia (1943).

Externa länkar
Gillet Gamla Helsingborgs webbplats

Källor
Helsingborgs lokalhistoriska förening: Helsingborgs stadslexikon, Helsingborg 2006. 

Helsingborgs historia
Organisationer i Helsingborg
Föreningar i Sverige
Nelson Stepanjan

Nelson Stepanjan, född 1913, död 1944, var en sovjetisk pilot av armenisk börd och som slogs för Sovjetunionen under andra världskriget. Han belönades med hederstiteln Sovjetunionens hjälte, den finaste militära utmärkelsen i det forna Sovjetunionen, vid två tillfällen.

Det fanns tre statyer över honom: en i Jerevan, en i Liepāja och en i hans hemstad Şuşa, de två sista har dock förstörts.

Referenser 

Födda 1913
Avlidna 1944
Sovjetunionens hjältar
Män
Wilhelm Wagenfeld

Wilhelm Wagenfeld, född 15 april 1900 i Bremen, död 28 maj 1990 i Stuttgart, var en tysk industridesigner, både elev och lärare på Bauhausskolan i Tyskland.

Wilhelm Wagenfeld fick sin utbildning på Koch & Bergfeld, en fabrik för silvervaror, och på teckningsakademien i Hanau. 1923 kom han som silversmedsgesäll till Bauhaus i Weimar. Där skapades en bordlampa med beteckningen WG24. Denna tidlösa lampa med en opalfärgad rund glaskupa och ett skaft av glas blev känd som Wagenfeld- eller Bauhauslampan; den är idag hans mest kända verk och kan fortfarande köpas.

Mellan 1928 och 1930 var Wagenfeld ledare för metallverkstaden på Die Staatliche Bauhochschule i Weimar. Samtidigt arbetade han som fri medarbetare för glasfabriken Jenaer Glas. För Jenaer Glas formgav han bl. a. en teservis i eldfast glas som fortfarande produceras. Under andra världskriget hamnade han i sovjetiskt krigsfångenskap men efter hemkomsten blev han för kort tid professor på Universität der Künste i Berlin.

1954 flyttade han till Stuttgart och startade Werkstatt Wagenfeld, som han ledde till 1978. Till hans uppdragsgivare hörde WMF (Württembergische Metallwarenfabrik), Braun AG och porslinsfabriken Rosenthal AG. För Braun AG formgav han tillsammans med Dieter Rams och Hans Gugelot den legendariska radioapparaten med plexiglaslock Phonosuper SK4 (tysk smeknamn snövitkista). 

Hans design kännetecknades av tidlös form och tidstypisk funktion; många av hans arbeten finns i samlingarna av talrika museer världen över. Wilhelm Wagenfeld hedrades med många nationella och internationella utmärkelser, från guldmedaljen på världsutställningen i Paris 1937 till Bundespreis "Gute Form" för Wagenfeld-lampan 1982.

Wilhelm Wagenfelds sonson Malte Wagenfeld är docent och programdirektör för industridesign vid RMIT Universitet i Melbourne i Australien.

Externa länkar
Wilhelm-Wagenfeld-Stiftung, på tyska

Födda 1900
Avlidna 1990
Tyska formgivare
Industridesign
Män
Mile High

Mile High är en engelsk drama/komedi-serie som handlade om kabinpersonal på ett lågprisflygbolag på en engelsk flygplats. Och om både problem på arbetsplatsen som i privatlivet men också vardagliga händelser och bekymmer. I senare säsonger tog dock serien steget mot såpa och blev mer inriktad mot kontroversiella ämnen som drogsmuggling och sexuella relationer mellan de anställda. Serien visades i Sverige under 2007 på TV400 under originaltiteln Mile High. Programmet sändes på kanalen Sky1 mellan 2003 och 2005 i England.

Rollista
Sarah Manners: K.C. (Katherine Cassandra) Gregory
James Redmond: Jason Murdoch
Emma Ferguson: Emma Coyle
Naomi Ryan: Lehann Evans
Adam Sinclair: Will O’Brien
Tom Wisdom: Marco Bailey
Jo-Anne Knowles: Janis Steel
Matthew Chambers: John Bryson

Visningsländer
Mile High har visats i flera länder som Storbritannien, Kanada, Estland, Frankrike, Finland, Tyskland, Irland, Indien, Israel, Nederländerna, Nya Zeeland, Sverige, Sydkorea, Serbien och USA. 

Brittiska TV-serier från 2000-talet
Job: en elak komedi

Job: en elak komedi (originaltitel Job: A Comedy of Justice) är en roman av författaren Robert Heinlein som gavs ut 1984. Den utkom 1986 i svensk översättning.

Romanen kan inte riktigt klassas som science fiction eller fantasy, utan är en genre för sig.

Handling 

Alex, en kristen politisk aktivist, går på glödande kol för att vinna ett vad under en semesterkryssning. Efter att ha gått över oskadd svimmar han, och då han vaknar upptäcker han att han får mycket mer pengar för att ha vunnit vadet än han skulle, att alla kallar honom Alec och andra märkligheter som att länder har ett annat styrelseskick. Han drar slutsatsen att han hamnat i en parallelldimension, där denne Alec, som var otroligt lik honom, fanns, och att danskan Margrethe, den asatroende uppasserska som är förälskad i Alex, var kär i Alec. Kryssningsfartyget kraschar, och Alex och Margrethe räddas av ett flygplan. Då de aldrig har sett ett sådant förut drar de slutsatsen att de återigen hamnat i en ny dimension. (Det bör noteras att Alex hemdimension inte är vår; det är alltså inte fråga om att hans dimension är normal och de andra konstiga; de är alla lika främmande läsaren.)

De tar jobb som diskare, men byter dimension så ofta att pengarna de tjänar riskerar att bli kvar i den gamla dimensionen eller vara oanvändbara i den nya. Orsaken till dimensions-hoppandet, som inträffar någon gång då och då och alltid när de sover, anser Margrethe vara Loke, medan Alex inte tror på det utan tror att det är djävulen. De har ett förhållande, trots att Alex är gift med en fru från sin hemdimension.

I en dimension går de på ett väckelsemöte, och under det känner Alex hur underbar Gud är. Utan förvarning inträffar då den yttersta dagen, och Alex, som utstått vedermödor men inte förlorat sin tro på Gud, och dessutom gjort sitt bästa för att ge Margrethe en tro på Gud, blir utnämnd till helgon och får privilegier i himlen. Men han saknar Margrethe, som inte är i himlen, så mycket att han frivilligt nerstiger till helvetet. Där får han reda på att hans dimensionsbyten inte var sådana, utan att djävulen helt enkelt ändrade utseendet på omgivningen, och ersatte faktaböcker med nya sådana med andra uppgifter om statsskick. Alla människorna de träffade var också ditplacerade av djävulen.

Källor 

Amerikanska romaner
Skönlitteratur 1984
Allard M2X

Allard M2X var en bilmodell från Allard. M2X tillverkades i 24 exemplar varav det sista exemplaret kom till Sverige. Bilen gick i Midnattssolsrallyt 1953 och placerade sig på 62:a plats i totallistan och som nummer 10:a i klass 4 A, seriesportvagn över 1301 cc med Inge Sjöberg och Åke Skalin.

M2X
Bakhjulsdrivna fordon
Allard P2

Allard P2 Monte Carlo Saloon var en bilmodell från Allard.

Elva exemplar tillverkades. Modellen var utrustad med De Dion-bakaxel, laminerad framruta, askfat fram och bak, innerbelysning och delade framstolar.
Den första såldes till Malaya, den andra till USA, den tredje till England, den fjärde till Sverige, den femte till Belguim, den sjätte till London, den sjunde till Belfast, den åttionde till Nya Guinea, den nionde till London, den tionde till Kanada och den elfte till London. Den elfte bilen var Sidneys privata bil. Idag, 2011, finns det 8 stycken kända exemplar kvar.

P2
Bakhjulsdrivna fordon
Jan Stahre

Jan Stahre, född 13 augusti 1958, är en svensk fotbollstränare som driver Stahre International Academy of Football. 

Stahre var huvudtränare i Degerfors IF under säsongen 2008. Degerfors målsättning var en mittenplacering, men efter att ha slutat sist i Superettan valde Stahre och assisterande tränaren Mike Lindström att avgå.

Stahre har tidigare varit huvudtränare för Vasalund/Essinge IF, Väsby United, Husqvarna FF och assisterande tränare i AIK Fotboll. Mellan år 2003 - 2005 var han teknisk direktör för den finska fotbollsklubben FC Inter Åbo.

Han var 2017 och 2018 tränare för Oskarshamns AIK.

Jan Stahre är inte släkt med AIK:s förre huvudtränare Mikael Stahre.

Externa länkar
Information om Stahre
Stahre lämnar Degerfors
Stahre International Academy of Football

Födda 1958
Svenska fotbollstränare
Fotbollstränare i Degerfors IF
Tränare i FC Väsby United
Fotbollstränare i Husqvarna FF
Tränare i AIK Fotboll
Tränare i Vasalunds IF
Män
Levande personer
Cramo

Cramo är en europeisk uthyrningskoncern. Cramo har verksamhet under varumärket Cramo i Sverige, Finland, Norge, Estland och Litauen.

Verksamhet

Cramo hyr ut maskiner, utrustning och flyttbara lokaler till byggindustrin, liksom till övrigt näringsliv och den offentliga sektorn genom totalt cirka 90 depåer i Sverige. Dessutom bedrivs försäljning av begagnad utrustning för egen och för kunders räkning.

Historia

Byggnadsaktiebolaget Paul Anderson, bildat 1915 och aktiebolag 1937, hade 1969 växt så mycket att det ombildades till koncernen Paul Anderson Industrier AB med dotterföretagen ByggPaul AB för byggande, Ekebro AB för betonghantering och pålning samt Kramo AB för tunga lyft och transporter.

Paul Anderson Industrier hade börsnoterats 1983 som Andersons och satsade allt mera på egna fastigheter. Kramos B-aktier noterades vid Stockholms Fondbörs 1988. Fastighetskrisen i början av 1990-talet drabbade Andersons hårt och dotterbolaget Byggpaul AB försattes i konkurs 1992. 

Verksamheten inom Kramo AB växte förutom i Sverige även i Danmark och Norge. 1992-1994 förvärvades maskinuthyrningsverksamheterna från Citarent AB och RBM AB, 20 depåer från Tidermans AB samt uthyrningen av flyttbara bodar från Malmros Instant Office AB. Dåvarande huvudägaren Addum AB köpte ut Kramo från börsen 1994.

1995 bytte bolaget namn till Cramo AB och införde ett enhetligt varumärke för sin verksamhet. Tillväxten fortsatte 1997-2001 dels genom företagsköp men också organiskt, samtidigt som Cramo etablerade sig i Finland och Estland. 1996 inleddes verksamhet i Polen. 2002-2005 tog sig Cramo in på marknaderna i Nederländerna, Belgien, Lettland och Litauen.

Efter beslut 2005 förvärvades hela Cramo-koncernen av finska Rakentajain Konevuokraamo Oyj (RK), som i januari 2006 bytte namn till RK-Cramo. Rakentajain Konevuokraamo hade bildats av Förbundets Byggnadsingenjörer 1953, då det funnits ett stort behov av anläggningsmaskiner för att återuppbygga Finland efter andra världskriget.

Eftersom Cramo ansågs vara det starkare varumärket bytte koncern och moderbolag i november 2006 namn till Cramo Oyj.

Se även 
 Lambertsson Sverige AB
 Ramirent

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska maskinuthyrningsföretag
Fordonsuthyrning
Tham-reformen

Tham-reformen var en utbildningsreform som genomfördes i Sverige 1997/1998. Då förändrades reglerna för forskarutbildningen vid högskolorna. Dåvarande utbildningsministern Carl Tham (s) genomdrev bland annat att det blev otillåtet att tillbringa mer än fyra aktiva år som doktorand. Dessutom infördes ordnad studiefinansiering som krav för antagning: att söka till forskarutbildningen blev i praktiken liktydigt med att ansöka om doktorandtjänst eller utbildningsbidrag.

Reformen mötte stark kritik, främst därför att flexibiliteten i utbildningsgången minskade. Inom klent finansierade ämnen, till exempel större delen av humanistisk fakultet, fick Tham-reformen stora konsekvenser av ett annat slag. Här kan en typisk institution utlysa en ledig doktorandtjänst ungefär vartannat år. När inga fler icke-finansierade doktorander fick antas krympte forskarseminarierna i dessa ämnen drastiskt, ibland till den grad att man inte längre kunde tala om någon forskningsmiljö över huvud taget. Inom humaniora fanns dessutom en grundmurad tradition av att skriva doktorsavhandlingar i form av tjocka monografier, något som i regel tog väsentligt mer än fyra år.

Tham-reformen förde dock det goda med sig att svenska doktoranders genomsnittliga villkor och status förbättrades kraftigt. Vid institutioner där antalet aktiva doktorander tidigare kunde vara oklart, och där den enskilda finansieringslösa studentens resultat var av mindre betydelse för ledningen, blev nu de allt mera fåtaliga doktoranderna ofta starkt omhuldade.

Referenser 

Academica
Forskning i Sverige
Utbildning i Sverige
Regeringen Persson
Politik i Sverige 1997
Politik i Sverige 1998
Utbildningsåret 1997
Utbildningsåret 1998
Danska besittningar

Danmark har genom historien haft en serie besittningar i norra Europa. Kungarna Valdemar den store (1131-1182), Knut Valdemarsson (1163-1202) och Valdemar Sejr (1170-1242) erövrade ett välde vid Östersjön. Förutom av rena besittningar bestod det av en serie vasallriken i union med Danmark. Den tyske kungen Fredrik II (1194-1250) erkände 1214 dansk överhöget över allt land norr om Elbe och dess biflod Elde. 1223-1225 var Valdemar Sejr fängslad hos greven av Schwerin. Efter förlusten i slaget vid Bornhöft (danska Bornhøved) 1227 kollapsade det danska väldet.

 Helgoland, till början av 1400-talet
(förtecknas i Valdemar Sejrs jordebok 1231)
 Ditmarsken (tyska Ditmarschen) 1188-1227
 Holstein, inklusive Lübeck och Hamburg 1201-1227
 Estland 1219 (Valdemar Sejrs korståg) - 1227 och 1238-1346
Till 1227: Wiek (estniska Lääne) med Dagö (estniska Hiiumaa), Ösel (estniska Saaremaa), Reval (estniska Tallinn), Harrien (estniska Harju), Jerwen (estniska Järva) och Wierland (estniska Viru).
Gränsen mot Livland fastställdes 1222.
Påven Gregorius IX (ca 1170 - 1241) återgav 1238 Danmark delar av Estland: Reval, Harrien, Jerwen och Wierland.
Såldes till Tyska orden 1346.
 Öland och Gotland 1361-1361
 Gotland 1366-1394
1408 (Gotlands lösen) - 1439.
1449-1645 (freden i Brömsebro).
 Island 1536-1918
 Färöarna 1536-1948
 Biskopsdömena Ösel-Wiek och Kurland-Pilten 1559-1585/1645
Köptes från furstbiskop Johann von Münchhausen (död 1572, furstbiskop från 1541).
Danmarks prins Magnus (1540-1583, omtalad som Magnus av Holstein, Magnus av Ösel och kung av Livland) utnämndes till furstbiskop.
1582 intogs Wiek av Sverige (Nordiska tjugofemårskriget). Av den estniska besittningen återstod då endast Ösel.
1585 såldes Kurland-Pilten till hertigdömet Kurland.
1645 tillerkändes Sverige Ösel och Wiek (freden i Brömsebro).
 Älvsborgs lösen 1613-1619
 f.d. Svenska Pommern 1814 (freden i Kiel) - 1815 (Wienkongressen)
 Lauenburg 1815 (Wienkongressen) - 1864 (freden i Wien)
(f.d. hertigdömet Lauenburg inklusive staden med samma namn)

Se även 
 Danmark-Norge
 Estlands historia
 Vender
 Vendes konung
 Vendiska riken
 Friser
 Obotriter
 Lågtyska

Källor 

 Svensk Uppslagsbok, Malmö 1947-55
 Nationalencyklopedin
 Encyclopædia Britannica, Cambridge & New York 1910-11
 Meyers Konversationslexikon, Leipzig & Wien 1885-92
 Caplex, Cappelens nätlexikon
 Leksikon for det 21. århundrede
 Landguiden (Utrikespolitiska Institutet)
 Bengt Y. Gustafson: "Atlas till historien", Stockholm 1976, 
 Pierre Vidal-Naquet (red): "Atlas över mänsklighetens historia", översättning Brita Ahlborg & Line Ahrland, Stockholm 1991, 

Geografiska områden i Danmarks historia
Rinkebymordet

Rinkebymordet skedde den 26 februari 2002. Då sköts 19-årige Radu Acsinia till döds vid Rinkeby tunnelbanestation.

Den 23 oktober 2002 dömde Svea hovrätt fyra unga män som gemensamt skyldiga för mordet. Straffen blev sluten ungdomsvård för de två yngsta samt tio års respektive livstids fängelse för de övriga två – bröderna Önder och Özkan Yildiz, då 20 respektive 24 år gamla.

Advokat Claes Borgström, som företräder Özkan, lämnade i juni 2009 in en begäran om resning till Högsta domstolen. Av denna framgår bland annat att ett antal ögonvittnen har trätt fram med uppgiften att Önder och Özkan inte befann sig på mordplatsen. Ett av åklagarens viktigaste vittnen har också trätt fram (2009) och berättat att han lämnat oriktiga uppgifter om Önder och Özkan under rättegångarna. 

Den 14 september 2009 beslutade Högsta domstolen att riksåklagaren ska yttra sig över fallet.

Boken Tre bröder (2005), av Christian Holmén och Dick Sundevall, handlar om Rinkebymordet.

Referenser

Mord och mordförsök 2002
2002 i Sverige
Kriminalfall i Stockholm
Mord i Stockholm
Etruskiska städer

Etruskiska städer blomstrade i Italien under den romanska järnåldern och markerade den etruskiska kulturens utbredning. De assimilerades gradvis, först av italerna i söder, sedan av kelterna i norr och slutligen av den växande romerska republiken.

Det var välkänt bland romerska författare att många romerska städer var gamla etruskiska städer. De etruskiska namnen på de största av dessa städer överlevde genom inskrifter och är listade nedan. Vissa städer grundades av etrusker i förhistorisk tid och hade helt etruskiska namn. Andra koloniserades av etruskerna och döptes om till något etruskiskt.

Vi vet att de tolv största städerna i Etrurien ingick i ett slags förbund. Exakt vilka dessa städer var är emellertid något osäkert.

Tabell över städer i Etrurien på etruskiska, latin och italienska

Noter 

Antikens Etrurien
Atlet (företag)

Atlet är ett företag som tillverkar och marknadsför inomhus- och utomhustruckar. Man tillhandahåller också tjänster relaterade till truckar och materialhantering, såsom logistikanalys, utbildning och service. Huvudkontor, tillverkning, utveckling och utbildningslokaler ligger i Mölnlycke, strax utanför Göteborg. Verksamheten är numera en del av Unicarriers som i sin tur är en del av Mitsubishi Logisnext Europe.

Historia 
1950 startade Knut Jacobsson företaget Elitmaskiner i Göteborg som han drev samtidigt som han studerade på Chalmers. 1958 inleddes en satsning på tillverkning av truckar. Företaget tillverkade då truckar för inomhusbruk under namnet Atlet. De första åren tillverkade företaget handstaplare. Runt 1960 dominerades marknaden av ledstaplare och skjutstativtruckar. Knut Jacobsson uppfann då ståstaplaren, som hade en lyftkapacitet jämförbar med skjutstativtrucken, men kunde användas i smalare gångar, tack vare patenterade sidostabilisatorer. 1966 bytte Elitmaskiner namn till Atlet.

Det första kontoret fanns på Korsgatan i centrala Göteborg med tillverkning i en mekanisk verkstad i Kode. Verksamheten växte snabbt och en fabrik uppfördes i Kållered som sedan fick byggas ut. På 1960-talet startade export till bland annat Nederländerna och Storbritannien. 1972 flyttade verksamheten till Mölnlycke till en ny större anläggning.

Under 1970-talet började Atlet utbilda truckförare. Därefter fortsatte teknikutvecklingen med dataprogram för simulering av hanteringslösningar i lager, automatiska truckar och mobilt terminalsystem. Mellan 1988 och 1994 deltog Atlet i ett utvecklingsprojekt i samarbete med läkare och arbetsterapeuter. Det resulterade i Tergo, en skjutstativtruck med ergonomiska lösningar som miniratt och flytande armstöd. Atlet hade dotterbolag i Belgien, Danmark, Frankrike, Norge, Nederländerna, Storbritannien, Sverige, Tyskland och USA. Återförsäljare fanns i ytterligare 36 länder. 

Knut Jacobsson ledde företaget fram till 1995 då Marianne Brismar blev ny vd. Jacobsson blev då styrelseordförande. 2007 köptes Atlet AB av Nissan Forklift, ett dotterbolag till Nissan Motor Company. Atlet ingick från 2013 i Unicarriers som var en sammanslagning av Nissans och Hitachis respektive trucktillverkning. Atlet bytte namn till Unicarriers Manufacturing Sweden AB 2013.
Under 2015 tar Mitsubishi Heavy Industries över hela Unicarriers och bildar Mitsubishi Logisnext, vilka därmed blir världens tredje största truckleverantör.

Källor

Bibliografi

Externa länkar 
 Atlet AB

Svenska trucktillverkare
Företag i Härryda kommun
Företag bildade 1958
Substantivering

En substantivering är ett adjektiv som används självständigt utan något substantiviskt huvudord. Till exempel i meningen Många hemlösa ligger på gatorna. är ordet "hemlösa" ett substantiverat adjektiv i plural.

Substantivering förekommer i de flesta indoeuropeiska språk med kongruensböjningar. Detta beror på att kongruenser signalerar vad det är för sorts begrepp som åsyftas. Detta kallas även nominalisering och ses då som en transformation, vid vilken ett verb eller adjektiv ombildas till ett substantiv.

I meningen hon är åkande reporter är participet åkande ett adjektiv, eftersom det beskriver substantivet reporter. I de åkande var beredda att stiga av återfinns samma particip, men denna gång självständigt utan något substantiv; alltså är åkande i denna mening en substantivering.

Se även 
 Substantivsjuka -- dåligt språkbruk, det att säga till exempel "genomföra försäljning" istället för "sälja"

Källor 

Ordbildning
Grammatik
48 timmar igen

48 timmar igen (engelska: Another 48 Hours) är en amerikansk action från 1990 av Walter Hill med Eddie Murphy, Nick Nolte och Brion James m.fl.

Handling 

Jack Cates har blivit avstängd från polistjänst och samtidigt sitter Reggie Hammond åter på kåken men Jack vill fixa ut Reggie från kåken i 48 timmar för att få hjälp att komma åt knarkkungen Iceman. De attackeras både av knarkligan och av korrupta poliser men Jack och Reggie ger sig aldrig.

Rollista 

 Eddie Murphy – Reggie Hammond
 Nick Nolte – Jack Cates
 Brion James – Ben Kehoe
 Kevin Tighe – Blake Wilson
 Ed O'Ross – Frank Cruise
 David Anthony Marshall – Willy Hickok
 Andrew Divoff – Cherry Ganz
 Bernie Casey – Kirkland Smith
 Brent Jennings – Burroughs
 Ted Markland – Malcolm Price

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska filmer 1990
Amerikanska actionkomedifilmer
San Francisco på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Walter Hill
Filmmusik av James Horner
Filmer från Paramount Pictures