kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stadion Zagłębia Lubin

Stadion Zagłębia Lubin (fram till 2012 Dialog Arena), är en fotbollsarena i staden Lubin i sydvästra Polen. Arenan är Zagłębie Lubins hemmaplan. Den färdiga arenan rymmer 16.300 personer. 

Den gamla multianvändningsarenan byggdes den 22 juli 1985 med en kapacitet på 35.000. Konstruktionen av en ny arena påbörjades den 18 september 2007. Zagłębie spelade sin första officiella match på den nya arenan den 14 mars 2009 mot Górnik Łęczna. Endast tre ståplatsläktare öppnades. Arbetet med huvudläktaren avslutades under våren 2010. Namnrättigheterna innehades fram till 2012 av det polska telekomföretaget Telefonia Dialog.

Externa länkar
 Zagłębie Lubins officiella hemsida

Referenser
Hela eller delar av artikeln är baserade på fakta från engelskspråkiga Wikipedia

Fotbollsanläggningar i Polen
Sportanläggningar i Polen
Lubin
Zagłębie Lubin
Damon Knight

Damon Knight, född 19 september 1922 i Baker City i Oregon, död 15 april 2002 i Eugene i Oregon, var en amerikansk science fiction-författare, -redaktör och -kritiker. Han växte upp i Hood River i Oregon. Han blev i ung ålder en del av science fiction-fandom och kom att bli aktiv i science fiction-klubben Futurians i New York. Han var inledningsvis tecknare, och var under en lång tid under sin karriär verksam både som tecknare och författare. Han debuterade 1941 med novellen "Resilience", som trycktes i tidskriften Stirring Science Fiction Stories. 1943 fick han anställning som redaktionsassistent vid pulptidskriftsförlaget Popular Publications, och kom under fyrtio- och början femtiotalet huvudsakligen att arbeta som redaktör och kritiker. Det var som kritiker han inledningsvis hade störst inflytande på genren; Knight betraktas allmänt som en föregångare inom science fiction-kritiken. Under femtiotalet fick han sitt genombrott som författare, och det är för de noveller han producerade vid den tidsperioden som hans författarskap är mest ihågkommet. Knight var också den huvudsakliga kraften bakom grundandet av författarorganisationen SFWA, och var under dess första år dess ordförande.

Knight var gift med science fiction-författaren Kate Wilhelm.

Referenser 

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Amerikanska redaktörer
Amerikanska litteraturkritiker
Författare från Oregon
Personer från Baker City
Födda 1922
Avlidna 2002
Män
Gul tigerspinnare

Gul tigerspinnare är en gulaktig fjärilsart inom familjen björnspinnare. Vingspannet är 32-39 millimeter. Den förekommer i södra och centrala Europa, men också sparsamt i Skandinavien.

Referenser

Björnspinnare
Dan Stevens

Dan Stevens, född 10 oktober 1982, är en brittisk skådespelare. Stevens har medverkat i  Downton Abbey och TV-adaptionen av Förnuft och känsla. Han är även känd som Odjuret i Skönheten och odjuret och som David Haller i TV-serien Legion.

Filmografi (i urval)

 2017–2019 – Legion

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Födda 1982
Män
Levande personer
Prickig tigerspinnare

Prickig tigerspinnare eller allmän tigerspinnare (Spilosoma lubricipedum) är en vit spinnare inom fjärilsfamiljen björnspinnare. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Etymologi
Släktnamnet Spilosoma är ett grekiskt lånord bildat av orden spile/spilos (fläck) och soma (kropp). Namnet syftar på den prickiga eller fläckiga bakkroppen. Artnamnet lubricipedum är ett sammansatt ord av de latinska orden lubricus (smidig) och pes (fot), och syftar på larvens förmåga att krypa snabbt.

Kännetecken
Den prickiga tigerspinnaren har en ljus gräddvit mellankropp och en livligt gul bakkropp med tydliga svarta punktrader på rygg och sidor. Framvingarna är gräddvita med ytsrödda, distinkta, svarta fläckar. Bakvingarna har samma vita färg och har alltid minst en fläck nära diskfältet.

Honan är något större än hanen. Hon har en vingspann på 35–44,5 mm, och hanen har en på 33–42 mm. Båda könen har svartgrå antenner, men hanens antenner har en kamtandning medan honans antenner har en sågtandning.

Levnadssätt
Prickig tigerspinnare förekommer på torra till fuktiga, öppna gräsmarker, i löv- och blandskogar, skogsbryn, på hyggen, hedar och även i liten utsträckning i parker och trädgårdar. Arten är nattaktiv och flyger från skymningen ända till midnatt. Den flyger rakt någon meter ovanför markytan och lockas lätt till ljus som används vid insektssamling.

Fåglar och andra rovdjur lämnar oftast tigerspinnaren  ifred, eftersom dess bakkropp innehåller gifter som acetylkolin och olika histaminer. Blir den anfallen fäller den upp vingarna så att bakkroppen syns, släpper sig ner till marken och leker död.

Fjärilen flyger i en utdragen generation, i söder från slutet av april till slutet av juli, längre norrut inträffar flygperioden mellan början av juni och slutet av juli. Under varma somrar kan en partiell andra generation från slutet av augusti till mitten av september förekomma.

Honan lägger upp till 400 ägg i stora äggsamlingar på värdväxternas undersidor. Honan dör strax efter äggläggningen, och äggen kläcks efter cirka två veckor. I Norden har larven påtraffats på groblad, svartkämpar, vide, trampört, skräppor, brännässla, hallon, maskros, fibblor, foderärt, harris, blålusern, rödklöver, stormåra, blåbär, odon, blodnäva, sallat och olika gräs. Larverna äter främst under natten och vilar dagtid.

Utbredning
Arten påträffas i stora delar av Europa och Asien.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 

Björnspinnare
Natalja Pohrebnjak

Natalja Olehivna Pohrebnjak (), född den 19 februari 1988, Kupjansk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Ukrainska kortdistanslöpare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ukraina
Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Personer från Kupjansk
Hugh Bonneville

Hugh Richard Bonneville Williams, född den 10 november 1963 i Blackheath i Lewisham i London, är en brittisk skådespelare.

I början av sin karriär använde han sig av Richard Bonneville som artistnamn. I en minnesvärd biroll som börsmäklaren Bernie i Notting Hill (1999) gör han bort sig när han inte känner igen filmstjärnan Anna Scott och frågar henne om det går att leva på skådespelarjobbet. För den breda publiken är Bonneville troligen mest känd för rollen som Robert Crawley, 7:e earl av Grantham, i TV-serien Downton Abbey (2010-2015).

Filmografi (i urval) 

1994 – The Memoirs of Sherlock Holmes (TV-serie)
 avsnitt 30 av 35  (som Richard Bonneville)

 
 (ett avsnitt)

Källor 
Gordon & French, agentur | Hugh Bonneville
Hugh Bonneville på British Film Institute

Noter

Externa länkar 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Brittiska TV-skådespelare
Födda 1963
Levande personer
Män
Paul Reuter

Paul Julius von Reuter, född Israel Bere Josafat 21 juli 1816 i Kassel, Kurfurstendömet Hessen, död 25 februari 1899 i Nice, var en tysk baron och grundare av nyhetsbyrån Reuters.

Biografi

Tidiga år 
Han föddes år 1816 i Kassel i den tyska småstaten Kurhessen och växte upp i en judisk familj där hans far var rabbin. I oktober 1845 flyttade han till London där han kallade sig för Joseph Josephat. Den 16 november konverterade han till kristendomen genom en ceremoni i St. George's German Lutheran Chapel. Hädanefter kallade han sig Paul Julius Reuter. Det dröjde bara en vecka till den 23 november då han gifte sig med Ida Maria Elizabeth Clementine Magnus i Berlin.

Nyhetsbyrån Reuters 
Efter den misslyckade revolutionen i Berlin 1848 flydde han till Paris där han jobbade på Charles-Louis Havas nyhetsbyrå Agence Havas (det som senare blev AFP). Senare så grundade Reuter sin första nyhetsbyrå i Aachen där han förmedlade nyheter från staden till Bryssel. Detta täppte till luckan i telegraflinjen mellan Paris och Berlin vilket resulterade i att nyheter kunde förmedlas mellan städerna mycket snabbare än med tåg. Han rapporterade bland annat färska nyheter från Parisbörsen. Företaget expanderades sedan med den nybyggda telegraflinjen mellan Brittiska öarna och kontinenten. År 1851 flyttade han tillbaka till London där han grundade det moderna Reuters.

Baron von Reuter 
Företaget i London blev mycket framgångsrikt och den 7 september 1871 upphöjdes Reuter av hertigen av Sachsen-Coburg-Gotha till baron. Även drottning Viktoria av Storbritannien bekräftade hans adelskap genom att inlemma honom i den brittiska adeln.

Familj 
Reuter var gift med Ida Maria Elizabeth Clementine Magnus med vilken han fick fyra barn. Den sista efterlevanden till Reuter, baronessan Marguerite von Reuter, dog år 2009 vid en ålder av 96 år.

Barn 
Reuter fick fyra barn:
Herbert von Reuter
George von Reuter
André Reuter
Clementine Maria

Eftermäle 

Paul Reuter dog den 25 februari 1899 och hundra år efter hans död, år 1999, instiftades i Tyskland en akademisk utmärkelse till hans minne (Paul Julius Reuter Innovation Award).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Tysk adel
Journalistik
Födda 1816
Avlidna 1899
Män
Personer från Kassel
Futurians

The Futurians var en tidig grupp science fiction-fans i New York som förde samman många personer som senare skulle komma att i stor utsträckning påverka genren som författare, redaktörer och kritiker. Bland medlemmarna fanns till exempel Isaac Asimov, Frederik Pohl, Damon Knight, Cyril M. Kornbluth, James Blish, Donald A. Wollheim, Richard Wilson och Judith Merril. Utöver sin fandomaktivitet och fanzinproduktion var gruppen även känd för sina radikala politiska åsikter. The Futurians var aktiva mellan 1938 och 1945.

Källor 

Science fiction-fandom
Inga Bjørnson

Inga Bjørnson, född den 4 mars 1871 i Kristiania, död den 8 mars 1952, var en norsk teaterchef. 

Hon upprättade 1920 Inga Bjørnsons barneteater, som hon ledde i många år. Hon sysslade även med socialt hjälparbete, och gjorde en stor insats för gamla.

Bjørnson var brorsdotter till Bjørnstjerne Bjørnson och var gift två gånger: 1892–1900 med målaren Eyolf Soot med vilken hon fick dottern Ingeborg, och 1900–1909 med skådespelaren Harald Stormoen, med vilken hon fick dottern Guri.

Källor

Noter

Norska teaterchefer
Födda 1871
Avlidna 1952
Kvinnor
Journalister från Oslo
Norska journalister under 1900-talet
Weisshorn

Weisshorn är ett berg i kantonen Valais i Schweiz med ett nästan pyramidformigt utseende. Bergets topp ligger på 4 506 meter över havet.

Första bestigning 

Weisshorn bestegs för första gången den 19 augusti 1861. Tre bergsklättrare, däribland den irländske fysikern John Tyndall, startade i Steinhaus och klättrade över bergets östra kant till toppen.

Den mera svårtillgängliga södra kanten bestegs för första gången den 2 september 1895. Norra kanten är inte lika anspråksfull och den klättrades först den 21 september 1898.

Helikopterolyckan 1983 

Den 31 juli 1983 letade en helikopter av märket Aérospatiale Alouette III efter två alpinister. I helikoptern förutom piloten fanns en flygassistent och en bergsguide. Helikoptern kraschade på en glaciär och förstördes. Flygassistenten dog av sina skador, de andra två överlevde med svåra skador. Även de saknade alpinisterma hittades senare döda.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Berg i Valais
Botten Soot

Ingeborg Bergit ("Botten") Soot, född den 22 mars 1895 i Bergen, död den 21 maj 1958 i Oslo, var en norsk revyskådespelare och sångare, dotter till Inga Bjørnson och Eyolf Soot och halvsyster till Guri Stormoen. Hon var mor till skådespelaren och regissören Svend Soot von Düring.

Soot var utbildad klassisk sångare, men revydebuterade på Chat Noir 1913 och var revyartist på heltid från 1915. Särskilt under 1920-talet var hon en av den norska revyns djärvaste och mest fantasifulla konstnärer. Hon var den första norska kvinnliga revyartisten som komponerade delar av sitt eget material, bland annat "Vårvise" och "De gammeldagse Piger". Hon gav 1946 ut boken Mamma i fint selskap og andre historier.

Filmografi

Källor

Noter

Externa länkar 

Biografi i Norsk biografisk leksikon

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska sångare under 1900-talet
Norska revyartister
Födda 1895
Avlidna 1958
Kvinnor
Skådespelare från Bergen
Berta Persson

Berta Persson, född den 11 augusti 1893, död 1961, var en svensk busschaufför. Hon var känd som Buss-Berta och körde busslinjen Kappelshamn–Visby mellan 1927 och 1934.

Perssons far var snickare på Gotland. Som vuxen arbetade Persson som piga på en gård, där hon senare gifte sig med sin arbetsgivares son, Wilhelm. Paret köpte busslinjen Kappelshamn–Visby, som även innefattade lastbils- och taxitrafik, år 1925. Berta Persson stötte på motstånd från besiktningsmannen då hon skulle ta körkort och underkändes två gånger på grund av sitt kön. Tredje gången tog hon med sig flera manliga busschaufförer – som passagerare. Besiktningsmannen var då tvungen att godkänna henne. På Gotland blev hon välkänd som "Buss-Berta".

Referenser

Externa länkar 
 Biografi om Berta Persson

Kvinnor
Svensk kvinnohistoria
Födda 1893
Avlidna 1961
Personer i Gotlands historia
Lommelands kyrka

Lommelands kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2002 tillhör Idefjordens församling (tidigare Lommelands församling) i Göteborgs stift. Kyrkan är den nordligaste i Bohuslän strax intill den norska gränsen i Strömstads kommun.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrka i Lommeland uppfördes på medeltiden och revs 1866. Fram till 1932 fick Näsinge kyrka fungera som församlingskyrka.

Byggnaden är vitputsad på en stomme av granit med ett tegelbelagt sadeltak. Den och består av rektangulärt långhus med tresidigt kor i öster och torn i väster. Tornet är kort och massivt, byggt av trä med ståpende väggpanel och pyramidformigt plåttak. Norr om koret finns en sakristia. Taket är välvt med en tredelad valmning över koret.

Kyrkan uppfördes 1928-1932 efter ritningar av arkitekt Gustaf Ljungman och dess utformning var resultatet av ett samarbete mellan honom och målaren Carl Otto Svensson och konservatorn Thorbjörn Engblad. Man har här tillämpat den historiserande stil som var vanlig vid renoveringar av 1600- och 1700-talskyrkor. Kyrkorummet är barockinspirerat och skapat med utgångspunkt i den bevarade predikstolen (1652) och altaruppsatsen (1665). Interiören är typisk för sin samtid och 1920-talets färgsättning och dekorativa måleri är mycket väl bibehållet. Fasta bänkkvarter på trägolv.

Inventarier

Dopfunt av täljsten från 1200-talet i två delar. Höjd: 80 cm. Cuppan är cylindrisk med tre band. Foten har en fotskiva och skaft utan dekor. Uttömningshål saknas. Funten tillhör en serie från den norska så kallade Østfold-Markerna-skolan.
 Vid norra sidan en predikstolen med sexsidig korg från Näsinge gamla kyrka tillverkad 1652 och ommålad på 1700-talet med evangelisterna som motiv.
 Altartavla från senare hälften av 1600-talet.
 En tavla från mitten av 1700-talet.
 I tornet hänger två kyrkklockor. Lillklockan är gjuten 1695 i Amsterdam medan storklockan är gjuten 1937 hos Bergholtz klockgjuteri i Stockholm.
 Orgeln är tillverkad av Lindegren Orgelbyggeri AB. Orgeln är placerad i tornets läktarvåning, utanför kyrkorummet. Skärmväggen mellan tornrum och kyrkorum fungerar som orgelfasad.

Referenser

 
 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Strömstads kommun
Kyrkobyggnader invigda 1932
1932 i Sverige
Jessica Nettelbladt

Jessica Maria Nettelbladt, född 7 augusti 1972 i Malmö, är en svensk dokumentärfilmare och författare, specialiserad på personliga djupintervjuer.

Biografi 
Hon har gjort flera uppmärksammade dokumentärer. Hon har skrivit boken Att leva och överleva som dokumentärfilmare (2012). Nettelbladt har en konstnärlig masterexamen från Filmhögskolan vid Göteborgs universitet, och är utbildad vid Stockholms Dramatiska Högskola, Biskops Arnö och IHTV. Hon har läst psykologi och psykosyntes vid universitet och har arbetat med marginaliserade och socialt utsatta grupper. 2018 utkom hon med boken Röster innanför murarna, sammanställd från berättelser av intagna vid Sveriges kvinnofängelser.

Filmen Jag är min egen Dolly Parton (2011) hyllades av kritiker och visades på biografer, TV och filmfestivaler nationellt och internationellt. Filmen MonaLisa Story (2016) har fått flera utmärkelser både i Sverige och utomlands samt nominerades i kategorin Bästa dokumentärfilm på Guldbaggegalan 2017. Filmen hade världspremiär i 10 december 2015 och var nominerad till bästa dokumentär på Copenhagen Dox Filmfestival (CPH:Dox) med svensk biopremiär 25 mars 2016. Den tilldelades Juryns specialpris på Nordic Docs 2016 och nominerades till bästa dokumentärfilm på Nordisk Panorama 2016

2019 gjorde hon filmen Funkiskungen tillsammans med Stefan Berg. 

Hennes långfilm Drömprins 2021 blev utvald till flera meriterade filmfestivaler runt i världen. Tempo dokumentärfestival , där filmen var uttagen som bästa dokumentär, CPH DOX, American Documentary and Animation Film Festival, Krakow Film Festival and Carmarthen Bay Film Festival in Wales, DocPoint i Finland. Drömprins blev nominerad till bästa dokumentär på Moscow International Documentary Film Festival i Ryssland. Filmen blev också uttagen som bästa dokumentär på  KASHISH Mumbai International Queer Film Festival i Indien. På Madrids internationella filmfestival blev filmen uttagen i hela tre kategorier, bästa internationella dokumentärfilm, bästa regi till Jessica Nettelbladt och bästa klipp (Michal Leszczylowski, Åsa Mossberg, Jessica Nettelbladt). Drömprins blev uttagen till att vara invigningsfilm när Malmö tillsammans med Köpenhamn arrangerar Worldpride2021. Nettelbladt vann priset som bästa regi av internationell dokumentärfilm på Madrid international filmfestival 2021. Filmen var nominerad som bästa dokumentär på Nordisk Panorama 2021 och i tävlan på Fidba i Buenos Aires, Argentina 2022. 

2021 blev Jessica Nettelbladt tilldelad Malmö Stads pris för mänskliga rättigheter för hennes arbete att möta, förstå, följa och skildra utsatthet och utanförskap.

Filmografi

Böcker 

 Att leva och överleva som dokumentärfilmare (2012)
 Röster innanför murarna (2018)

Referenser

Externa länkar
Produktionsbolag

Svenska dokumentärfilmare
Alumner från Göteborgs universitet
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Eberhard Nyman

Göran Eberhard Nyman, född 16 januari 1922 i Visby, död 13 augusti 2005, var en svensk psykiater. 

Efter studentexamen i Lund blev Nyman medicine licentiat 1948 och medicine doktor 1956. Han var docent i psykiatri i Lund 1956–1960, innehade olika läkarförordnanden 1947–1957, var 1:e underläkare och biträdande överläkare på psykiatriska kliniken vid Lunds lasarett 1957–1959 och professor i psykiatri vid Umeå universitet 1960–1961. Han var därefter professor vid Lunds universitet och överläkare vid Sankt Lars sjukhus. Han blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1962.

Bland Nymans skrifter inom psykologi, neurologi och psykiatri märks Variations in Personality. A Multidimensional Study on a Series of 300 Healthy 20-year-old Swedish Army Men (doktorsavhandling 1956) och Sjöbrings differentiella psykologi (tillsammans med Sven Marke, 1962).

Eberhard Nyman var son till lektor Wilhelm Nyman och Dagny Henschen. Han var bror till Britt G. Hallqvist och Arne Nyman. Eberhard Nyman är begraven på Östra kyrkogården i Visby.

Källor

Noter 

Svenska professorer i psykiatri
Personer verksamma vid Umeå universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Läkare från Visby
Gravsatta på Östra kyrkogården i Visby
Födda 1922
Avlidna 2005
Män
Tattarbruden

Denna sida handlar om den norska filmen, för den ursprungligen finska släkten, se Fant (släkt). 

Tattarbruden (originaltitel: Fant) är en norsk dramafilm från 1937 med manus och regi av Tancred Ibsen, baserad på Gabriel Scotts roman Fant. Filmen ses som en höjdpunkt i norsk films så kallade "guldålder" på 1930-talet. Filmen handlar om "tattare", och är på många sätt typisk för samtidens syn på resandefolket och dess kultur.

Handling 
Tattarbruden handlar om den unga, föräldralösa flickan Josefa, som rymmer från sin elake farbror och träffar tattaren Fændrik, som hon efter hand blir förälskad i. Fændrik tillhör ett sjöfarande följe av resande längs Sørlandets kust.

Om filmen 
Tattarbruden bygger på Gabriel Scotts roman Fant från 1928. Manuset skrevs av Tancred Ibsen. Exteriörerna spelades in i Grimstad med omnejd, medan interiörerna spelades in i Norsk Films ateljéer i Jar i Bærum. Scenerna från Sørlandskusten, fotograferade av Adrian Bjurman, anses mycket lyckade. Skärgårdslandskapet ramar vackert in filmen, och integreras på ett självklart sätt i handlingen. Filmen var Alfred Maurstads debutfilm, och blev hans stora genombrott.

Filmen hade urpremiär på biografen Eldorado i Oslo den 26 december 1937. Den mottogs mycket väl både av kritiker och publik, och framhålls som en central film i den norska filmhistorien samt en av de främsta filmerna under den norska "guldåldern" inom film i slutet av 1930-talet. Filmen hade Sverigepremiär på biografen Skandia i Stockholm den 2 maj 1938, då under namnet Tattarbruden.

Rollista 
Alfred Maurstad –  Fændrik 
Sonja Wigert –  Josefa
Lars Tvinde – Sebaldus
Guri Stormoen – Mathilde
Oscar Egede-Nissen – Oscar
Henny Skjønberg – Tobine
Carsten Winger – Halvor
Marit Halset – Halvors hustru
Sigurd Magnussøn – Peder
Karin Meyer – Peders hustru
Toralv Maurstad – en pojke
Espen Skjønberg – en pojke
Joachim Holst-Jensen – farbror Søren
Gøril Havrevold – Johanne
Abigael Magnussøn – Johannes mor
Eugen Skjønberg – länsman
Einar Tveito – Josefas farbror
Gudrun Tvinde – en fiskarkvinna
Aagot Didriksen – en bondkvinna

Källor 

Noter

Externa länkar 

Norska dramafilmer
Filmer 1937
Filmer i regi av Tancred Ibsen
Resandefolket på film
Norskspråkiga filmer
Norska 1930-talsfilmer
Cinemafrica

CinemAfrica är en ideell förening som arbetar med att sprida afrikansk film i Sverige. Föreningen har sitt kontor i Stockholm och har funnits sedan 1996.

CinemAfrica arbetar för att öka utbudet av afrikansk film på biografer, festivaler, tv, samt för ökad distribution på dvd. Genom sin skolfilmsverksamhet lånar de ut filmer med anknytning till Afrika till skolor i  Sverige. Med filmens hjälp vill föreningen uppdatera bilden av Afrika och komplettera det svenska kulturutbudet med afrikanska bilder och röster.

CinemAfrica Filmfestival 
Varje år arrangerar CinemAfrica Nordens största afrikanska filmfestival, med namnet CinemAfrica Filmfestival. Festivalen arrangerades för första gången 1998 och ägde i början rum vartannat år. Afrikanska filmer visas på biografer runt om i Stockholm under sex dagar i februari eller mars. Till festivalen kommer varje år aktuella och framstående filmskapare och debattörer för att medverka i seminarier och samtal kring de filmer som visas. Det är både spelfilmer såväl som dokumentärfilmer och kortfilmer som visas och varje år har festivalen ett särskilt tema. 2009 var temat diaspora och 2012 var temat revolution.

CinemAfricas filmpris har delats ut sedan 2008. Priset består av en prissumma till filmens regissör samt att vinnarfilmen får distribution på svenska biografer via Folkets Bio. Vinnarfilmen får även DVD-distribution och kommer ut till skolor och bibliotek.

Vinnare av CinemAfricas filmpris

Källor

Externa länkar 
CinemAfricas webbplats

Svenska folkfester
Filmfestivaler i Sverige
Filmfestivaler i Stockholm
Svenska filmpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2008
Reuter

Reuter kan syfta på:

 Reuter (namn) – ett efternamn och personer med namnet
 Reuter (släkt) – svensk adelsätt nummer 314
 Reuters – en nyhetsbyrå
 TT Reuter – en musikgrupp
 TT-Reuter (album) – ett musikalbum
 Reuter & Skoog – en komediserie
 8666 Reuter – en asteroid i huvudbältet