kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ögonfläckig nyckelpiga

Ögonfläckig nyckelpiga (Anatis ocellata) är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen nyckelpigor. Den förekommer på barrträd och blir 8 till 9 millimeter lång.

Kännetecken 
Den här nyckelpigan känns igen på att fläckarna på de rödaktiga till lite orangefärgade täckvingarna är "ögontecknade", det vill säga mörka och omgivna av en ljusare ring. halsskölden är svart med ljusare framkant och ljusare oregelbundna fläckar på sidorna. Det finns dessutom två ljusare fläckar vid mitten av halssköldens bakkant, en på var sida om skutellen. Huvudet är svart med två små ljusa prickar i pannan, mellan fasettögonen. Antennerna är ljusbrunaktiga, något mörkare längst ut. Benen är övervägande mörka, lite ljusare inslag finns på skenben och tarser.

Referenser 
Mandahl-Barth, George & Coulianos, Carl-Cedric. Vad jag finner i skogen, Norstedts Förlag, 1995.

Externa länkar 

Nyckelpigor
August Oncken

August Oncken, född den 10 april 1844 i Heidelberg, död den 10 juli 1911 i Schwerin, var en tysk nationalekonom, bror till Wilhelm Oncken, farbror till Hermann Oncken.

Oncken studerade i München, Heidelberg och Berlin, levde 1865-71 i storhertigdömet Oldenburg och habiliterade sig 1872 i Wien. 1870/71 blev han privatdocent för nationalekonomi och statistik vid polytekniska skolan i Stuttgart, 1877 blev han professor vid Polytechnikum i Aachen, varifrån han 1878 kallades till universitetet i Bern.

Bibliografi 
 Untersuchung über den Begriff der Statistik (Leipzig 1870)
 Die Wiener Weltausstellung 1873 (Berlin 1873)
 Adam Smith in der Kulturgeschichte (Wien 1874)
 Österreichische Agrarier (Wien 1877)
 Adam Smith und Immanuel Kant (Leipzig 1877, band 1)
 Der ältere Mirabeau und die ökonomische Gesellschaft in Bern (Bern 1886)
 Die Maxime Laissez faire et laissez aller (samma plats 1887)

Källor

Noter

Tyska nationalekonomer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Berns universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Heidelberg
Födda 1844
Avlidna 1911
Män
Max Lenz

Max Albert Wilhelm Lenz, född 13 juni 1850 i Greifswald, död 6 april 1932 i Berlin, var en tysk historiker.

Lenz blev 1876 privatdocent i historia i Marburg, 1881 e.o. och 1885 ordinarie professor där, 1888 professor i Breslau samt 1890 i Berlin. Han blev 1913 professor vid kolonialinstitutet (från 1919 universitetet) i Hamburg, varifrån han emeriterades 1922.

Lenz tidigare författarskap rör sig inom 1400- och 1500-talens historia, och bland hans arbeten på dessa områden märks König Sigismund und Heinrich V von England (1874), ett viktigt bidrag till Konstanzkonsiliets historia, Die Schlacht bei Mühlberg (1879), Janssens Geschichte des deutschen Volkes (antikatolsk, 1883), vidare festskriften Martin Luther (1883; tredje omarbetade upplagan 1897) samt i "Publikationen aus den Königlich-preußischen Staatsarchiven" Briefwechsel Landgraf Philipps des großmütigen von Hessen mit Bucer (tre band, 1880-90). 

Lenz var en utmärkt kännare av den nyare tyska historien och författade på detta område en skarpsinnig studie, Zur Kritik der "Gedanken und Erinnerungen" des Fürsten Bismarck (1899) samt Geschichte Bismarcks, den första vetenskapliga monografin över Bismarck, ursprungligen skriven för Allgemeine deutsche Biographie och sedan i något utvidgad form utgiven separat (1902). 

Till Berlinuniversitetets 100-årsjubileum författade Lenz den brett anlagda Geschichte der königlichen Friedrich-Wilhelms-Universität zu Berlin (fyra band, 1910). I "Historische Zeitschrift" publicerade han åtskilliga uppsatser, bland annat en granskning av Karl Lamprechts historieuppfattning och metod (Lamprechts deutsche Geschichte, 1896). I en uppsats Schweden und Deutschland im 11. Jahrhundert framhåller han, att Gustav II Adolf var den tyska protestantismens räddare. Av Kleinere historiche Schriften utkom del 1 1910 och del 2 ("Vom Luther zu Bismarck") 1920.

Källor

Tyska historiker
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Greifswalds universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Hamburgs universitet
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Födda 1850
Avlidna 1932
Män
Ugglan
Personer från Greifswald
Goede tijden, slechte tijden

Goede tijden, slechte tijden (svenska: Goda tider, dåliga tider) är den såpopera i Nederländerna som sänts längst. Den startade 1 oktober 1990 och sänds varje kväll på RTL4 i Nederländerna. Såpan är mycket populär och har omkring en miljon tittare. Svenska skådespelaren Alexandra Dahlström medverkade i 15 avsnitt av serien.

Bakgrund 
Efter att ha sett såpoperornas succé i USA ville Joop van den Ende 1988 producera en såpopera i Nederländerna. Han bad Reg Watson att skriva ett bra upplägg och också om ett bra namn och hans förslag Good Times Bad Times blev Goede tijden, slechte tijden.

Etablering 
Joop van den Ende var missnöjd med Goede tijden, slechte tijden och ville lägga ner serien efter två månader. Stigande tittarsiffror innebar istället att serien förändrades.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Nederländska TV-serier från 1990-talet
Såpoperor
Nederländska TV-serier från 2000-talet
Nederländska TV-serier från 2010-talet
Nederländska TV-serier från 2020-talet
Astrologen (sång)

Astrologen är en av låtarna på Magnus Ugglas album Välkommen till folkhemmet från 1983.

Det är en ballad som Magnus Uggla skrev när han var ihop med en tjej som var intresserad av stjärntecken. Han ville sjunga den i duett med Agnetha Fältskog, men hon arbetade med ett soloalbum och Magnus Uggla vågade inte fråga.  Det innovativa stråkarrangemanget är, som vanligt, signerat Anders ”Henkan” Henriksson.

Coverversioner
 Låten spelades in av det svenska dansbandet Date på albumet Här och nu! från 2010.
 Marcus Öhrn framförde låten i Fame Factory 2004.
 Darin framförde låten i 2012 års upplaga av Så mycket bättre.

Listplaceringar

Darin Zanyars version

Referenser 

Låtar av Magnus Uggla
Låtar framförda av Magnus Uggla
Popballader
Svenskspråkiga sånger
Svenska poplåtar
Svensktoppsmelodier 1994
Sånger 1983
Stanislav Donets

Stanislav Donets (ryska: Станислав Юрьевич Донец; Stanislav Jurievitj Donets) född 7 juli 1983, är en rysk simmare från Dimitrovgrad. Donets var tidigare världsrekordhållare på 100 meter ryggsim (kortbana). Han hade också europarekordet på 50 meter ryggsim (kortbana) efter Europamästerskapen i kortbanesimning 2010 i Eindhoven, Nederländerna. Rekordtiden var 22,74.

Donets deltog även vid olympiska sommarspelen 2008.

Källor 

Ryska simmare
Födda 1983
Levande personer
Män
Europamästare i simning
Personer från Uljanovsk oblast
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Växjö station

Växjö station är en järnvägsstation i Växjö i Kronobergs län mellan Gemla och Hovmantorp och tillhör Kust till kustbanan. Stationshuset används sedan 2021 också som kommunhus.

Historik
Växjö fick järnväg den 3 juli 1865 då sträckan Växjö - Alvesta öppnades för trafik. Järnvägen mellan Karlskrona och Växjö öppnade den 5 augusti 1874.  Det äldre stationshuset började rivas i mars 2018 och det nuvarande stationshuset i Växjö som är ett kombinerat kommun- och stationshus och invigdes 27 september 2021. Gångbron över järnvägen, Klosterbron öppnade den 24 augusti 2022. Stationshuset är ritat av arkitektbyrån White Arkitekter.

Trafik 
Stationen trafikeras under 2023 av tåg från Öresundståg, Krösatågen och SJ och bussar från Länstrafiken Kronoberg.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Järnvägsstationer i Kronobergs län
Byggnader och anläggningar i Växjö
Järnvägsstationer invigda 1865
1865 i Sverige
Dinko Jukić

Dinko Jukić, född 9 januari 1989 i Dubrovnik, Kroatien, är en österrikisk simmare med kroatiskt påbrå. Han tävlade för Österrike vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking, Kina. Han har även en äldre syster som också är simmare, Mirna Jukić. Jukić simmar främst medley och fjärilsim.

Externa länkar 
Statistik på sports-reference.com

Födda 1989
Österrikiska simmare
Personer från Dubrovnik
Levande personer
Män
Hallsbergs station

Hallsbergs station är en järnvägsstation i Hallsberg. Personbangården har trafikplatssignatur Hpbg. Stationen ligger centralt belägen i staden vid Västra Storgatan och Östra Storgatan. Stationshuset byggdes 1886 efter ritningar av arkitekten Adolf  W. Edelsvärd.

Bakgrund
Hallsberg är till stor del ett stationssamhälle, som växt fram som ett resultat av att Godsstråket genom Bergslagen och Västra stambanan möts här. Trots att Laxå egentligen är startpunkten för Värmlandsbanan, kan man i praktiken säga att Hallsberg är det, då man byggt en förbifart norr om Laxå station år 1962 för att undvika att genomgående tåg mellan Värmland och Sörmland skall behöva vända.

Rangerbangården
Rangerbangården i Hallsberg, Hrbg, är den största i Norden. Bangården är Sveriges största knutpunkt och där korsar Västra stambanan Godsstråket genom Bergslagen. Det är följaktligen en plats där godståg från många håll möts. Bangården har kapacitet att rangera en halv miljon vagnar samt en halv miljon lastbilar per år.

Rangerbangården består av:
 En infartsgrupp med 8 spår där 8 inkommande godståg kan köras in i väntan på rangering. De inkommande tågens vagnar kopplas isär i grupper för varje destination (avgående godståg).
 Två vallar där de ingående tågen körs över så att varje vagngrupp rullar vidare (släpper) till ...
 32 uppsamlingsspår. Ett för varje destination (utgående tåg). Varje uppsamlingsspår har en balkbroms i början, ett antal kolvbromsar i mitten och fällbara stoppbockar i slutet. Växlarna, bromsarna och stoppbockarna är helt datorstyrda. När ett uppsamlingsspår är fyllt kopplas vagnsgrupperna ihop och bromssystemet testas.
 En utfartsgrupp med 12 spår för färdiga utgående tågsätt.
 En kombiterminal.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Järnvägsstationer invigda 1862
Järnvägsstationer i Örebro län
Byggnader och anläggningar i Hallsbergs kommun
Byggnader ritade av Adolf W. Edelsvärd
Containerhantering
Containerterminaler
1862 i Sverige
Kumla station

Kumla station är en järnvägsstation i Kumla. Stationen ligger centralt belägen i staden mellan Stationsgatan och Odengatan.

Historik
I samband med att järnvägssträckan Hallsberg - Örebro och Västra stambanan togs i drift 1862, byggdes ett stationshus i Kumla. Stationshuset byggdes efter ritningar av arkitekten Adolf  W. Edelsvärd. Dock så revs stationsbyggnaden i slutet av 1800-talet och ersattes av det nuvarande som stod färdigt år 1900. Den nya stationsbyggnaden byggdes efter ritningar av Folke Zettervall. 

Stationshuset i Kumla är inspirerat av amerikansk arkitektur. Det är uppfört av grovhuggen yxhultkalksten och har tak av grythytteskiffer. Sedan 1986 är stationsbyggnaden klassad som byggnadsminne.

Verksamhet
Stationshuset ligger på den västra sidan av stambanan intill Stationsgatan. Både det bemannade biljettkontoret samt vänthallen är stängda vid stationen. Efter renovering återinvigdes stationen 26 augusti 2017, med café och frisör i vänthallen.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Järnvägsstationer invigda 1862
Järnvägsstationer i Örebro län
Byggnader och anläggningar i Kumla
Byggnadsminnen i Örebro län
Byggnader i kalksten
Byggnader invigda under 1900-talet
1862 i Sverige
Degerfors station

Degerfors station är en järnvägsstation på Värmlandsbanan i stadsdelen Bruket i Degerfors.

Stationen öppnade 1866 Med spårburen trafik tar det cirka två timmar att resa från Degerfors till Stockholm och drygt tre och en halv timmar att nå Oslo.

Stationen har bussanslutning med Karlskoga, som saknar en egen järnvägsstation. 

I väntsalen finns konst av Yvonne Lindbom representerad, över "stationskatten Sigge".

Se även 

 Strömtorps station

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Järnvägsstationer invigda 1866
Järnvägsstationer i Örebro län
Kristinehamns station

Kristinehamns station är en trafikplats i Kristinehamn där Inlandsbanan möter Värmlandsbanan, cirka 60 kilometer från Laxå station och Västra stambanan.

Historik
Stationen öppnades den 2 december 1866 och ligger i centrala Kristinehamn cirka 2 km söder om E18. Namnet på stationen var fram till 1895 Kristinehamn Övre. Det då det fram till 1875 fanns en station vid namn Kristinehamn Nedre som låg vid Norra Staketgatan/Västerlånggatan och byggdes för Christinehamn–Sjöändans Järnväg. Kristinehamn Nedre infogades 1921 i Kristinehamns station. År 2022 var endast väntsalen i byggnadens nedre del öppen för allmänheten.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Kristinehamns station

Järnvägsstationer i Värmlands län
Järnvägsstationer invigda 1866
Byggnader och anläggningar i Kristinehamns kommun
Charlottenberg station

Charlottenberg station är en järnvägsstation belägen i centrala Charlottenberg, Värmlands län. Den betjänas av Värmlandstrafiks regionaltåg, operatören är Vy Tåg. Vissa av regionaltågen fortsätter till Kongsvinger och Oslo.

Källor 

Järnvägsstationer i Värmlands län
Järnvägsstationer invigda 1865
1865 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Eda kommun
Erling Enger

Erling Enger, född 1899 i Fåberg i Oppland fylke, död 1990 i Enebakk i Akershus fylke, var en norsk målare.

Biografi 
Erling Enger utbildade sig först i skogsbruk på Norges Landbrukshøgskole i Ås och arbetade därefter som ansvarig för Enebakks kommuns skog under ett års tid. Därefter flyttade han till Oslo och följde kvällskurser i teckning vid Statens håndverks- og kunstindustriskole. Efter två års studier där började han vid Statens kunstakademi i Oslo, där han studerade för Axel Revold (1887-1962). Han gjorde ett antal studieresor till Tyskland, England, Nederländerna, Italien och Frankrike och debuterade på konstakademins höstutställning 1931. 

Erling Enger slog igenom som konstnär först i början av 1940-talet. Han hade sin första separatutställning 1942 på Galleri Per i Oslo. Han inspirerades av tysk expressionism, först av Brücke och senare av konstnärer som Rolf Nesch (1893-1975) och gjorde framför allt färgrika målningar med motiv från sin hemkommun Enebakk. Han omnämndes ofta som "humoristen i norskt måleri". 

Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo har flera målningar av Erling Enger med motiv från Enebakk, bland annat Landskap, Enebakk från 1943, I Skogen från 1944, Vinter, Enebakk från 1961 och Måneskinn från 1947. Ett av hans centrala verk från Enebakk är Gammel gård som visar gårdstunet på Børter gård  i Enebakk med författaren Ragnhild Jølsens griftefärd.

Källor

Externa länkar 
 Om Erling Enger på Enebakks kommuns webbplats
 Om Erling Enger på Storebrands webbplats
 

Norska målare
Födda 1899
Avlidna 1990
Män
Kils station

Kils station är en trafikplats i Kil, cirka 246 kilometer från Falu centralstation och 232 kilometer från Göteborgs centralstation.

Historik
Den första järnvägsstationen i Kil låg 1,6 km sydöst om den nuvarande stationen och öppnade den 19 juni 1871 när nuvarande Värmlandsbanan öppnades mellan Karlstad och Arvika. I oktober samma år öppnades en sidolinje till Fryksta för anslutning till båttrafiken på Frykensjöarna. 1876 tillkom nuvarande Bergslagsbanan. 15 november 1879 öppnades en ny station i Kil på den nuvarande platsen. Den namngavs Kil (i vissa sammanhang även kallad Kils övre) och den gamla stationen namngavs Kils nedre. I samband med detta så drog Bergslagsbanan om till den nya stationen i Kil och dess fortsättning mot Göteborg, nuvarande Norge/Vänerbanan, öppnades. 1906 stängdes Kils nedre och banan från Fryksta drogs om till Kils station. 1912 öppnades linjen mot Sunne, nuvarande Fryksdalsbanan, för provisorisk godstrafik och 1913 öppnade den för allmän trafik.  Banan till Fryksta revs 1974.

Trafik
Kil är en viktig järnvägsknut med trafikerade järnvägar i fem olika riktningar, där Värmlandsbanan passerar mellan Laxå och Charlottenberg, medan Bergslagsbanan från Gävle, Fryksdalsbanan från Torsby och Norge/Vänerbanan från Göteborg alla har ändpunkt i Kil.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Kils station

Järnvägsstationer i Värmlands län
Järnvägsstationer invigda 1879
Byggnader och anläggningar i Kils kommun
What.CD

What.CD var en tracker som specialiserat sig på musik, och som var en av världens största på det området.

Historia 
What.CD grundades i oktober 2007. I november 2007 fick många användare bluffmail som påstods vara från RIAA där hot om väckande av åtal stod att läsa. Under 2008 bad Canadian Recording Industry Association numera nedlagda Moxie Colo (som vid den tiden hade What.CD som kund) att ta ner ett antal trackers, däribland What.CD. Företaget vägrade och sade att de skulle kämpa för sina kunders rättigheter.

I november 2016 stängdes sidan ner efter en polisräd i Frankrike, där deras servrar beslagtogs.

Källor

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20161118123434/https://what.cd/

Trackers
FIS-tävling

En FIS-tävling är ett lopp arrangerat av internationella skidförbundet (FIS) och har ingen anknytning till någon cup, såsom världscupen. 

Till skillnad från cuperna får man inga poäng från sin seger vilka sedan räknas ihop för att kora en vinnare. Däremot får man så kallade FIS-poäng. I stället används ett poängsystem, som används för exempelvis kvalificering eller seedning.

En idrottare behöver en viss mängd FIS-poäng för att få delta i världscupen, världsmästerskap och liknande. Därför tävlar många unga idrottare i FIS-tävlingarna, men även etablerade idrottare tävlar ibland för att få ett avbrott i säsongen.

FIS-tävling inom grässkidåkning är lite annorlunda till skillnad från övriga då dessa ibland ger världscuppoäng och ibland tillomed är en del av världscupprogrammet. 

I följande sporter arrangeras det FIS-lopp:
 Alpin skidåkning
 Längdskidåkning
 Freestyle
 Snowboard
 Grässkidåkning

Tidigare arrangerades även lopp i backhoppning men dessa ersattes 2005 av FIS-cupen. 

Under FIS tidigaste år så användes benämningen FIS-tävling till världsmästerskapen i nordisk skidsport fram tills 1937 då de fick officiellt status. Likadant har världscuper haft samma benämning innan de fick officiellt status.

Källor

Referenser

Alpina skidtävlingar
Backhoppningstävlingar
Freestyletävlingar
Längdskidåkningstävlingar
Snowboardtävlingar
Nikita Lobintsev

Nation:  

Nikita Konstantinovitj Lobintsev (ryska: Никита Константинович Лобинцев) född 21 november 1988 i Sverdlovsk i Ryska SFSR i Sovjetunionen (nu Jekaterinburg i Ryssland), är en rysk elitsimmare. Lobintsev simmar främst frisim. Han var med och vann silvermedaljen på 4 x 200 m frisim vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking.

Källor

Externa länkar 
Statistik på the-sports.org

Ryska simmare
Ryska olympiska silvermedaljörer
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2008
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Män
Födda 1988
Levande personer
Personer från Jekaterinburg
Michail Polisjtjuk

Michail Polisjtjuk (ryska: Михаил Михайлович Полищук; Michail Michajlovitj Polisjtjuk) född 10 januari 1989 i Moskva, är en rysk simmare, som är specialiserad på frisim. Han var med i laget som vann silver på 4x200 meter frisim vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking.

Personliga rekord 
Uppdaterad den 27 november 2010

Kortbana

Långbana

Referenser

Ryska simmare
Födda 1989
Levande personer
Män
Idrottare från Moskva
Georg Irmer

Georg Irmer, född 3 november 1853 i Dessau, död 13 juni 1931, var en tysk historiker och ämbetsman.

Irmer anställdes 1878 vid geheimestatsarkivet i Berlin och var därefter arkivarie i Koblenz, Düsseldorf, Marburg och Hannover. Han ägnade sig med iver åt främjandet av de tyska kolonisationssträvandena och blev 1894 "Landeshauptmann" på Marshallöarna, 1898 legationsråd, 1900 tysk generalkonsul i Genua, 1907 generalkonsul i Sydney, men tog 1911 av hälsoskäl avsked och ägnade sig därefter åt politisk verksamhet.

Irmer utgav Die Verhandlungen Schwedens und seiner verbündeten mit Wallenstein und dem Kaiser von 1631 bis 1634 (tre band, 1888-91), vartill hans fynd av den svenske diplomaten Lars Nilsson Tungels skriftliga kvarlåtenskap i Hannover antagligen gav uppslag, och en biografi över Hans Georg von Arnim (1894).

Källor

Noter 

Tyska historiker
Tyska ämbetsmän
Tyska arkivarier
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer från Dessau
Födda 1853
Avlidna 1931
Män
Ugglan
A35 (spårvagn)

A35/A35B är SL:s typbeteckning för en spårvagnstyp som trafikerar spårvägslinjerna Tvärbanan och Spårväg City i Stockholm. Vagnstypen har på prov även trafikerat Nockebybanan, men förekommer ej på banan i ordinarie trafik. På Lidingöbanan används en längre variant med beteckning A36. 

Vagnarna är tillverkade av det spanska företaget CAF och är tvåriktningsvagnar av typen Urbos AXL. Tilldelningsbeslutet i SL:s upphandling fattades 23 november 2010 och den första leveransen skedde i maj 2013. År 2022 har totalt 43 vagnar levererats, i fyra serier. 35 vagnar är stationerade i Ulvsundadepån (Tvärbanan/Nockebybanan), resterande 8 i Alkärrshallen (Spårväg City). 

Tvärbanan trafikeras av serie 1, 3, och 4, Spårväg City av serie 2. Vagnsnummer för dessa serier är: 451-465 (serie 1), 466-473 (serie 2), 474-483 (serie 3), och 484-493 (serie 4). I jämförelse finns totalt 37 vagnar av den äldre typen A32, som trafikerar linjerna Tvärbanan och Nockebybanan.  Det fanns en option för upp till totalt 121 vagnar. Spårvagnarna trafikerar både inner- och ytterstadslinjer. Vagnarna har till skillnad från äldre spårvagnstyper i Stockholmstrafiken en fullständig klimatanläggning, vilket ökar komforten ombord.

En liknande modell, Urbos 100,  används även på Lunds spårväg med som hade trafikstart 13 december 2020. Där är det sju vagnar som går i trafik.

Jämförelse med andra Stockholmsspårvagnar

Externa länkar

Nobina vann Norrtäljetrafiken, Spårväg City byggs vidare mot Ropsten och nya spårvagnar köps in från spanska CAF
Svenska Spårvägssällskapet - A35
A35 hos CAF

Källor

Noter

Stockholmsspårvagnar
Guérin

Guérin är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alphonse Guérin (1817–1895), fransk kirurg
 Bill Guerin (född 1970), amerikansk ishockeyspelare
 Camille Guérin (1872–1961), fransk veterinär
 Charles Guérin (1873–1907), fransk poet
 Charles-François-Prosper Guérin (1875–1939), fransk konstnär
 Christophe Guérin (1758–1831), fransk tecknare och kopparstickare
 Daniel Guérin (1904–1988), fransk författare
 Gabriel-Christophe Guérin (1790–1846), fransk målare
 Georges Maurice de Guérin (1810–1839), fransk författare
 Gilles Guérin (1611–1678), fransk skulptör
 Jean-Urbain Guérin (1760–1836), fransk miniatyrmålare
 Jean Michel Prosper Guérin (1838–1921), fransk konstnär
 
 Paulin Guérin (1783–1855), fransk konstnär
 Pierre Narcisse Guérin (1774–1833), fransk målare och grafiker
 Théodore Guérin (1798–1856), fransk ordensgrundare och helgon
 Veronica Guerin (1958–1996), irländsk undersökande journalist
 Victor Guérin (1821–1891), fransk forskningsresande och arkeolog

Franska efternamn
Andrej Gretjin

Nation:  

Andrej Gretjin (ryska: Андрей Владимирович Гречин; Andrej Vladimirovitj Gretjin) född 21 oktober 1987 i Barnaul, Altaj kraj, Sovjetunionen, är en rysk simmare.

Gretjin tävlade i fyra olika grenar vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking. Vid Världsmästerskapen i simsport 2009 i Rom var Gretjin med i det ryska lag som vann silvret på 4 x 100 meter frisim. Han var även med i det ryska lagkappslag som vann guldet vid Europamästerskapen i simsport 2010 i Budapest över samma distans.

Externa länkar 
Statistik på sports-reference.com

Ryska simmare
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Män
Födda 1987
Levande personer
Personer från Barnaul