kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bo Lundgren (musikforskare)

Bo Lundgren, född den 10 november 1914 i Uppsala, död den 12 juli 2005 på Lidingö, var en svensk bibliotekarie och musikforskare.

Biografi
Lundgren blev fil. lic. 1945 vid Uppsala universitet och verkade sedan vid Kungliga biblioteket, Lunds universitetsbibliotek, Umeå universitetsbibliotek samt sedan som överbibliotekarie vid Kungliga Musikaliska Akademiens bibliotek 1965–1979.

Hans forskning har främst ägnats musik under svensk stormaktstid, Dübensamlingen och tonsättaren Christian Geist. Lundgren var medarbetare i Svenskt biografiskt lexikon, Svensk uppslagsbok (2:a uppl.), Sohlmans musiklexikon (1:a och 2:a uppl.) samt Die Musik in Geschichte und Gegenwart.

Han blev ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien (nr 730) den 28 februari 1967. 

Bo Lundgren är far till Bo Richard Lundgren och Hans Lundgren.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1914
Avlidna 2005
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Svenska musikologer
Svenska överbibliotekarier
Personer från Uppsala
Personer i Sverige under 1900-talet
Varamin

Varamin (persiska ورامين) är en stad i provinsen Teheran i norra Iran. Den ligger sydost om huvudstaden Teheran och har cirka 230 000 invånare.

I Varamin finns guvernören Hasan ”Ala” al-Dawlahs mausoleum, 'Ala' al-Dins torn, från seldjuker-epoken.

Källor 

Orter i Teheran (provins)
Georg Carlgren

Georg Henrik Carlgren, född 8 augusti 1837 i Grangärde socken, Kopparbergs län, död 5 juni 1906 i Falun, var en svensk ingenjör. 

Carlgren blev student vid Uppsala universitet 1855. Han var arbetschef vid Skutskärs såganläggning 1868–1870 under den tid verksamheten startade. Han medverkade ofta i fackvetenskapliga tidskifter och hans arbeten var av betydelse för svensk sågverksindustri. Carlgren utgav 1886 Handledning vid flottningar och strömbyggnader. Han ägde och bebodde bergsmansgården i byn Gruvriset strax utanför Falun. 

Georg Carlgren var far till Oskar Carlgren och Waldemar Carlgren samt bror till Wilhelm Carlgren.

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1837
Avlidna 1906
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Träindustri
Män
Personer från Grangärde socken
Modette

Modette var ett svenskt modemagasin som publicerades av förlaget Egmont, och sedermera ett befintligt modemagasin på webben och i Norge.

Första numret kom ut i april 2007 och målet var att inom tre år ha en upplaga på 50 000 exemplar per nummer. Redan i augusti 2007 stod det klart att tidningen skulle läggas ned och sista numret blev oktobernumret. Chefredaktören Maria Soxbo angav som anledning att varken antalet läsare eller annonsörer hade levt upp till förväntningarna.

Tidningens webbplats hade drygt 18 000 unika besökare per vecka under augusti 2008. Efter nedläggningen togs satsningen över av Nyheter 24 i en omgjord form på webben. Även en norsk version av tidningen startades. I dag (2021) drivs sajten av Life of Svea.

Referenser

Externa länkar
 Nya Modettes webbplats
Norska Modettes webbplats

Nedlagda svenska tidskrifter
Svenska webbtidningar
Waldemar Carlgren

Anton Waldemar Carlgren, född 10 april 1869 i Stora Kopparbergs församling, död 6 april 1950 i Solna församling,var en svensk bergsingenjör verksam vid LKAB. 

Efter examen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1892 och studieresor i Tyskland och Österrike-Ungern 1895 var Carlgren gruvförvaltare vid Ryllshytte zink- och blygruva 1896-1903. 1903 blev han förste gruvingenjör vid LKAB då brytningarna startade. Han blev 1904 även gruvingenjör för Tuolluvaara Gruv AB. Under disponent Hjalmar Lundbohm kom han att utforma gruvdriften i Kiruna fram till 1907 då staten gick in som huvudägare i LKAB. 

Waldemar Carlgren var son till Georg Carlgren och bror till Oscar Carlgren.

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Gruvdrift i Sverige
Födda 1869
Avlidna 1950
Män
Personer från Stora Kopparbergs socken
Northrop Delta

Northrop Delta var ett amerikansktillverkat passagerarflygplan.

Flygplanet var ett lågvingat fribärande monoplan med ett fast hjul landställ och sporrhjul. Flygplanet var helt byggt i en lättmetallegering. Motorn var en luftkyld niocylindrig stjärnmotor som drev en Hamilton Standard propeller som var omställbar i två olika stigningar.

Sverige 
Till Sverige kom första flygplanet i april 1934 och den registrerades vid luftfartsmyndigheten som SE-ADI på AB Aerotransport. Under företagsnamnet Halland sattes flygplanet först in i passagerarflygning mellan Malmö-Göteborg, senare överfördes planet till nattpostlinjen mellan Barkarby-Malmö-Hannover. Flygplanet såldes i juli 1937 till Beryl Markham som avsåg att använda flygplanet vid en rekordflygning, men flygplanet som gavs registreringen G-AEXR överfördes omedelbart till det Irakiska registret under den officiella registreringen YI-OSF, men i verkligheten fördes flygplanet till Spanien där det deltog i inbördeskriget.

Passagerarflygplan
Transportflygplan
Flygplan tillverkade av Northrop Corporation
Wilhelm Carlgren (1833–1919)

Wilhelm Mauritz Carlgren, född den 8 december 1833 i Grangärde socken, Kopparbergs län, död den 22 januari 1919 i Härnösands församling,Västernorrlands län,  var en svensk skolman och historiker.

Biografi
Han var bror till Georg Carlgren och far till Albert Carlgren, Wilhelm Carlgren den yngre samt jägmästaren och skogsvårdschefen Mauritz Carlgren (1883-1949), genom vilken han blev farfar till Matts Carlgren.

Carlgren blev 1860 filosofie magister i Uppsala och var 1865-1905 lektor i historia och latin i Härnösand. 

Han skrev, förutom historiska avhandlingar, den på sin tid uppskattade läseboken Öfversikt af nya historien (3 band, 1889-98).

Bibliografi

 - Dissertation Uppsala : Uppsala universitet 1860

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska historiker under 1800-talet
Svenska lektorer
Födda 1833
Avlidna 1919
Män
Personer från Grangärde socken
Wilhelm Carlgren (1879–1963)

Wilhelm Carlgren, född 23 april 1879 Härnösand, död 27 januari 1963, var en svensk historiker och skolman. Han var son till Wilhelm Carlgren (1833–1919) och far till Wilhelm Carlgren (1922–2008).

Carlgren blev 1909 filosofie doktor i Uppsala på avhandlingen Riksdagsutskott före 1680 med särskild hänsyn till Sekreta utskottet. Han var lektor i historia och modersmålet vid Högre allmänna läroverket för gossar å Norrmalm, Stockholm. Carlgren var mycket aktiv i skolfrågor och debatterade särskilt historieundervisning och läroböcker.

Bibliografi (i urval) 

Riksdagsutskott före 1680 med särskild hänsyn till Sekreta utskottet 1909 (akademisk avhandling)
"Historien som läroämne i äldre svenska skolor" i Pedagogisk tidskrift 1911
"Det nationella i undervisningen" i Svensk Tidskrift 1918
"Nationalism och socialism" i Ord och bild 1919
"Kungamakt, utskott och stånd på 1680- och 90-talens riksdagar" i Historisk tidskrift 1921
Report on nationalism in history textbooks (redaktör) 1928
"Kriget i skolan – nationalism och pacifism i historieundervisningen" i Nordisk tidskrift 1929
"Skolan och samförståndet i Norden" i Nordisk tidskrift 1934
Nordens historia i nordiska skolor 1945 
Nordens historia i nordisk skola och forskning 1957

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska lektorer
Svenska historiker under 1900-talet
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1879
Avlidna 1963
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Härnösand
Die Musik in Geschichte und Gegenwart

Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MGG), är ett tyskt musiklexikon. Det räknas som ett av världens största musiklexikon. Den nuvarande andra upplagan är ett samarbetsprojekt mellan Bärenreiter-Verlag i Kassel och J.B. Metzler-Verlag i Stuttgart.

De första upplagorna som kom ut mellan 1949 och 1987 räknas som de viktigaste tyskspråkiga standardverken inom musikvetenskap efter andra världskriget.

Se även
Lista över musiklexikon

Externa länkar
MGG-Online

Musik in Geschichte und Gegenwart
Tyskspråkig referenslitteratur
Joseph August Schultes

Joseph (Josef) August Schultes, född 15 april 1773 i Wien, död 21 april 1831 i Landshut, var en österrikisk botaniker.

Schultes var professor i Wien, sedan i Krakau och Innsbruck, och slutligen föreståndare för kirurgskolan i Landshut. Han var en av de flitigaste och noggrannaste beskrivande botanikerna vid 1800-talets början, och är mest känd som utgivare (jämte Johann Jacob Römer) av Caroli a Linné systema vegetabilium (sju band, 1817–30, efter Römers död fortsatt av Schultes och dennes son Julius Hermann). Han var ledamot av svenska Vetenskapsakademien sedan 1821. Han redigerade även den första kompletta upplagan av Carl Peter Thunbergs flora över Sydafrika, Flora Capensis.

Bibliografi 
 Observationes botanicæ in Linnæi Species plantarum ex editione C. L. Willdenow (1800)
 Flora austriaca (1800)
 Bayerns Flora (1811)
 Grundriss einer Geschichte und Literatur der Botanik von Theophrastos Eresios bis auf die neuesten Zeiten (1817), ett arbete, som innehåller även en historik över 128 botaniska trädgårdar
 Flora Capensis (1823)

Källor

Noter 

Österrikiska botaniker
Österrikiska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1773
Avlidna 1831
Män
Ugglan
Personer från Wien
Västazarbaijan

Västazarbaijan (persiska: استان آذربایجان غربی, Ostan-e Azarbayjan-e Gharbi) är en provins i nordvästra Iran, i regionen Azarbaijan. Västazarbaijan gränsar i väst till Turkiet och Irak, och i norr till den azerbajdzjanska exklaven Nachitjevan. Västazarbaijan har  invånare (2016), på en yta av 37 411 km². Administrativ huvudort är Urmia. Andra större städer är Bukan, Khoy, Mahabad och Miandoab.

Geografi 
Det finns många floder som rinner mot tre större sjöområden, bland annat Urmiasjön.

Klimatet är kyligt då provinsen ligger på relativt hög höjd i ett av landets bergsområden.

Administrativ indelning 
Provinsen Västazarbaijan var vid folkräkningen 2016 indelad i 17 delprovinser (shahrestan), i sin tur indelade på ytterligare administrativa nivåer.
 Bukan
 Chaldoran
 Chaypareh
 Khoy
 Mahabad
 Maku
 Miandoab
 Naqadeh
 Oshnaviyeh
 Piranshahr
 Poldasht
 Salmas
 Sardasht
 Shahin Dezh
 Showt
 Takab
 Urmia

Historia och kultur 
Denna provins har spår av forntida civilisation genom flera historiska fästningar och andra religiösa och historiska minnesmärken. Denna provins har ständigt gett plats åt olika kulturer och folkgrupper. Eldtempel i ruiner, kyrkor och moskéer visar på dess händelsefyllda historia. Azerier, armenier, kurder och assyrier har alla bidragit med sina kulturella traditioner.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Irans provinser
Wilhelm Carlgren (1922–2008)

Carl Wilhelm Mauritz Carlgren, född 6 maj 1922 i Sankt Matteus församling i Stockholm, död 25 oktober 2008 i Sankt Matteus församling i Stockholm, var en svensk historiker, arkivarie och departementsråd. Han var son till Wilhelm Carlgren.

Biografi
Carlgren tog filosofie kandidat-examen i historia 1942 och studerade även finska och slaviska språk. Han tog juris kandidat-examen 1945, filosofie licentiat-examen 1949 och filosofie doktorsexamen 1956. Han blev 
docent vid Stockholms universitet 1956.

Han tjänstgjorde vid Utrikesdepartementets (UD) arkiv 1945–1987: som arkivarie 1947–1955, som förste arkivarie 1955–1965, som kansliråd 1965–1977 samt som departementsråd 1977–1987. Åren 1965–1987 var han chef för arkivet. I en nekrolog berättas: ”Hans stora kunskaper om innehållet i arkivet var av ovärderlig tillgång för UD och han blev dess ’institutionella minne’. Ofta kunde han utan vidare peka ut i vilken dossier ett enskilt dokument kunde återfinnas.”

Vid sidan av sin arkivarietjänst ägnade sig Carlgren åt historievetenskaplig forskning om Sveriges utrikespolitik under 1900-talet. Hans internationellt mest uppmärksammade arbeten är Neutralität oder Allianz: Deutschlands Beziehungen zu Schweden in den Anfangsjahren des ersten Weltkrieges (1962) och Svensk utrikespolitik 1939–1945 (1973, i engelsk översättning 1977). Den sistnämnda boken präglades av hans realpolitiska synsätt på utrikespolitiken: utrikespolitik handlade om makthantering och inte om idealistiska ambitioner att förbättra världen. Åren 1962–1968 var han redaktör för Historisk tidskrift. Han erhöll professors namn 1976.

Carlgren invaldes 1961 som ledamot Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia och 1981 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han är gravsatt i minneslunden på Täby norra begravningsplats.

Referenser

Källor
Kjellander, Rune: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. Biografisk matrikel med porträttgalleri 1796–1995 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 1996), s. 188.
Moen, Ann (red.): Vem är det 2007. Svensk biografisk handbok (Nationalencyklopedin, Malmö 2006), s. 104.
Rossander, Erik: ”Minnesord över bortgångna ledamöter”, Kungl. Krigsvetenskapsakademiens handlingar och tidskrift, nr 6/2009, s. 15, PDF.

Externa länkar 
 

Födda 1922
Avlidna 2008
Män
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska historiker under 1900-talet
Svenska arkivarier
Svenska innehavare av professors namn
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ämbetsmän från Stockholm
Gravsatta på Täby norra begravningsplats
Friedrich Wilhelm Schultz

Friedrich Wilhelm Schultz, född 3 januari 1804 i Zweibrücken, död 30 december 1876 i Weissenburg (idag Wissembourg i Alsace), var en tysk botaniker och apotekare. Han var bror till Carl Heinrich Schultz.

Schultz blev 1829 filosofie doktor i Tübingen, var 1832–1842 apotekare i Bitsch (Alsace) och ägnade sig därefter som privatman åt undervisning och växtsamling. Han började 1836 utge ett stort exsickatverk Flora Galliæ et Germaniæ exsiccata och sedermera Herbarium normale, som fortsattes till exempel av I. Dörfler i Wien. Av dessa i vetenskapligt avseende mycket värdefulla samlingar hade vid Schultz död 3 300 nummer utgetts.

Av Schultz botaniska skrifter märks Archives de la flore de France et d'Allemagne (1842-54) och Archives de flore (1854-66), som innehålla de till exsickatverken hörande iakttagelserna, samt Flora der Pfalz (1846) och Grundzüge der Phytostatik der Pfalz (1863).

Källor

Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska apotekare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Zweibrücken
Födda 1804
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Bukan

Bukan (persiska: بوكان) är en stad i nordvästra Iran. Den ligger i provinsen Västazarbaijan och har cirka 200 000 invånare.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Orter i Västazarbaijan
Evander Sno

Evander Sno, född 9 april 1987, är en nederländsk fotbollsspelare. Han är mittfältare i den nederländska klubben ADO Den Haag. Han spelade i OS 2008 för Holland.

2010 fick Sno en hjärtattack i en reservlagsmatch mellan Ajax och Vitesse. Hans liv räddades med hjälp av defibrillator.

Fotnoter

Födda 1987
Nederländska fotbollsspelare
Män
Spelare i Feyenoord
Spelare i NAC Breda
Spelare i Celtic FC
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Bristol City FC
Spelare i RKC Waalwijk
Spelare i NEC Nijmegen
Spelare i KVC Westerlo
Spelare i ADO Den Haag
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Nederländerna
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2008
Miandoab

Miandoab (persiska مياندوآب) är en stad i nordvästra Iran. Den ligger i provinsen Västazarbaijan och har cirka 130 000 invånare.

Källor 

Orter i Västazarbaijan
Anshelm Schultzberg

Anshelm Leonard Schultzberg, född 28 september 1862 i Falun, död 27 februari 1945, var en svensk målare.

Biografi 
Schultzberg studerade i Stockholm vid Tekniska skolan och för Edvard Perséus 1881 samt vid Konstakademien 1882–1886. Ett Höstlandskap belönades 1886 med kungliga medaljen, varefter Schultzberg som akademiens stipendiat vistades 1889–1890 i Frankrike och 1891–1892 i Italien (Neapeltrakten). Schultzberg har behandlat utländska motiv (från Frankrike, Korsika, Italien) samt svenska (från Dalarna och Bergslagen). Särskild uppmärksamhet väckte ett par stora, friska, soliga vinterbilder från Dalarna (en, från 1888, i Köpenhamns museum, en annan, från 1893, i Nationalmuseum). Bland hans övriga arbeten märks Skogsväg i höststämning och Ekbacke (båda i Göteborg), Mot kvällen, motiv från Picardie, Höstdag vid Grez (omkring 1890), Italienska landskap från 1891, Valborgsmässoafton i Bergslagen (1897, Nationalmuseum), Bergsmansgård (1900), Vinterskymning (Göteborgs museum, inköpt 1902), Midvinter (1902, i statens ägo, Riksdagshuset), Milan (1904), Juninatt (1906, galleriet i Saint Louis), Vinterafton i skogen (Budapests galleri, inköpt 1906), Aprilkväll vid en fäbodvall (1909).

Schultzberg fick medaljer i Paris 1889 och i Chicago 1893, och honom tillerkändes vid världsutställningen i Saint Louis 1904 en medalj för anordningen av den svenska utställningen. Schultzberg har flera gånger varit kommissarie för svenska konstavdelningen vid internationella utställningar, bland annat i Rom 1911 och i San Francisco 1915. Han blev ledamot av konstakademien 1900. Schultzberg finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Norrköpings konstmuseum, Nationalmuseum i Stockholm och Kalmar konstmuseum.

Verk

Källor

Noter

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1945
Män
Ugglan
Konstnärer från Falun
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Ledamöter av Konstakademien
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Martin Radeck

Martin Radeck, (födelseår okänt), död 1683 eller 1684, dansk organist av tysk härkomst. Han var organist i Trinitatis kirke i Köpenhamn 1660 och i Helligånds kirke. Han efterträddes på båda tjänsterna av Christian Geist.

Källor

Danska organister
Män
Födda 1623
Avlidna 1684
Koreanska namn

Koreanska namn består av ett familjenamn, vanligen bestående av ett kinesiskt tecken, hanja, följt av ett personnamn, vanligen bestående av två tecken. I Nordkorea används inte hanja i offentliga sammanhang, utan namnet är alltid skrivet med det koreanska alfabetet, hangul. De flesta idag använda koreanska namn kommer från kinesiskan, vars namnskick historiskt varit det viktigaste för utvecklingen av de koreanska namnen även om andra språks namnskick också periodvis influerat.

Antalet familjenamn är starkt begränsat. De 250 vanligaste familjenamnen täcker in nära nog alla koreaner och något av de tre vanligaste, Kim (金), Lee (李) och Park/Pak (朴) bärs av omkring 45 procent av alla koreaner.

Se även
Kinesiska namn

Referenser 

koreanska
Manus (ö)

Manus (tidigare Great Admiralty Island) är den största ön bland Amiralitetsöarna i Bismarckarkipelagen som tillhör Papua Nya Guinea i västra Stilla havet.

Geografi
Manus-ön utgör en del av Manusprovinsen och ligger cirka 850 km norr om Port Moresby och omkring 320 kilometer norr om Nya Guineas kust. 

Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 2.020 km² och är cirka 80 km lång och 32 km bred. Den högsta höjden är Mount Dremsel på cirka 720 m ö.h.

Befolkningen uppgår till cirka 33.000 invånare. Huvudort för ön och provinsen är Lorengau på öns nordöstra del.

Manus-öns flygplats heter Momote ligger på grannön Los Negros Island. En bro förbinder de båda öarna.

Historia
Ön har troligen bebotts av melanesier sedan cirka 1500 f.Kr. Den upptäcktes av den spanske kaptenen Alvaro de Saavedra 1529 och som då namngav den Uray la Grande.

Nuvarande namnet kommer från den tyske forskningsresanden Manus Sylvester som 1868 anlände till ön med fartyget "Rouge et Noir" och de första européerna.

Området hamnade 1885 under tysk överhöghet och införlivades 1899 i området Tyska Nya Guinea och förvaltades av handelsbolaget Neuguinea-Compagnie.

Under första världskriget erövrades ön 1914 av Australien som senare även officiellt förvaltningsmandat för hela Bismarckarkipelagen av Förenta Nationerna.

Den amerikanska antropologen Margaret Mead utförde före och efter andra världskriget studier på ön som hon senare publicerade i boken Growing up in New Guinea.

Åren 1942–1944 var ön ockuperad av Japan, men återgick 1949 till australiensiskt förvaltningsmandat, tills Papua Nya Guinea blev självständigt 1975.

År 2001 inrättades "Manus Detention Centres" som fångläger för sydöstasiatiska asylsökande till Australien.Dessa som stängdes 2004, men återöppnades 2013 och var i drift till 2017. Papua Nya Guineas högsta domstol kungjorde 2016 i en dom att lägren hade varit olagliga från första början. De drevs och finansierades av Australien. Som mest hölls 1.353 flyktingar inspärrade på Manus.

Källor

Noter

Externa länkar
 om Manus
 karta över Manus

Att läsa vidare
Behrouz Boochani: No Friend But the Mountain – Writing from Manus Prison, Ansnsi 2019

Papua Nya Guineas öar
Melanesien
Johan Lorentz

Johan Lorentz, född ca 1610 i Flensburg, död den 19 april 1689 i Köpenhamn, var en dansk organist och tonsättare.

Lorentz var organist i Vor Frue Kirke, Köpenhamn och studerade i Italien och Tyskland. Han blev sedermera organist i S:t Petri i Hamburg och i Holmens kirke i Köpenhamn.

Johan Lorentz är son till orgelbyggaren Johann Lorentz.

Källor

Födda 1610
Avlidna 1689
Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Män
Personer från Flensburg
Nils Eskilson

Nils Eskilson, i handlingarna vanligen kallad Guldvävaren, död efter 1569, var en svensk konstnär.

Han var en av de ytterst få konstnärerna av någon betydelse på vasakonungarnas tid, var 1545 lärling hos den till Sverige komne flamske tapetvävaren Daniel van Santhro, som arbetade på Gripsholm och i Stockholm, utsändes något år senare jämte andra "Kongliga Maytz läredrenger" till Antwerpen för att vidare utbilda sig i konsten att väva "tapetzeri" samt ansågs vid återkomsten, 1551, nog skicklig att mottaga kungliga beställningar, som omväxlande utfördes i Stockholm, på Gripsholm och i Uppsala.

Sannolikt vävdes bland annat under Nils ledning 1554, förmodligen efter kartong av nürnbergaren L. Klockendon, tapeten Kristus uppenbarar sig för Maria (nu i Statens historiska museum). Med Erik XIV kom Nils redan före dennes tronbestigning i nära relation, arbetade åtminstone från 1557 för hertigens räkning, vistades 1559-60 i Nederländerna för att värva vävare till den kungliga tapetfabriken i Kalmar, som 1558 börjat sin verksamhet, och sannolikt var det Nils, som i sistnämnda stad ledde utförandet av några av tapeterna Saul och David, David dräpande lejonet, Kristi dop, Konung Sveno (nu i Statens historiska museum) och Konung Magog (nu i Nationalmuseets konstslöjdavdelning och liksom "Konung Sveno" troligen vävd efter kartong av Dom. ver Wilt).

Känd är, att ifrågavarande tapeter 1561 av Nils avlämnades till husgerådskammaren, men outrett är, vilken andel han haft i dessa arbeten och vilken mästerskapet rättvisligen bör tillerkännas. Den inkallade flamländaren Paul de Bucher, som ledde vävarlaget på Svartsjö slott, eller Nils, som var förman för det ambulerande vävarlaget i Stockholm och Kalmar. Nils reste 1565 på nytt ut, till Tyskland och Antwerpen, för att anskaffa till tapetväveriet nödigt material, var 1567 tillbaka i Stockholm och återtog då förmodligen ledningen av den kungliga vävarverkstaden, som var belägen i "gamla gillestugan" vid Skomakargatan. Efter 1569 förekommer han inte vidare i räkenskaperna.

Svenska konstnärer under 1500-talet
Män