kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Boeing X-37

Boeing X-37 är en obemannad återanvändbar experimentrymdfarkost tillhörande USA:s flygvapen som bygger på Boeing X-40, som började utvecklas 1999 av NASA. 2004 övertog USA:s försvarsdepartement projektet i sin helhet. Från början var det tänkt att farkosten skulle skjutas upp med USA:s rymdfärjor, men efter olyckan med rymdfärjan Columbia bestämdes att man skulle använda en Delta II-raket för uppskjutningen. Senare byte man till en Atlas V-raket då denna rakettyp klarar större aerodynamiska påfrestningar än vad Delta II gör. Farkosten omges av mycket hemlighetsmakeri. Det uppges att farkosten skall kunna stanna i omloppsbana i upptill 270 dygn.

X-37A 
Byggdes för aerodynamiska tester. För att bland annat testa farkostens glidflygningsförmåga tog man hjälp av företaget Scaled Composites och deras flygplan White Knight

X-37B 
Två farkoster har byggts

X-37B OTV-1 
Huvudartikel: X-37B OTV-1

Den 22 april 2010 sköts den första X-37 avsedd för tester i rymden upp, med en Atlas V-raket. Testflygningen varade i 224 dygn. Den landade på Vandenberg Air Force Base, den 3 december 2010.

X-37B OTV-2 
Huvudartikel: X-37B OTV-2

Den 5 mars 2011 sköts den andra X-37 upp i rymden, med en Atlas V-raket. Den landade på Vandenberg Air Force Base, den 17 juni 2012.

X-37B OTV-3 
Huvudartikel: X-37B OTV-3

Den 11 december 2012 sköts den första X-37B:an upp för andra gången, med en Atlas V-raket. Den landade på Vandenberg Air Force Base, den 17 oktober 2014.

X-37B OTV-4 
Huvudartikel: X-37B OTV-4

Den 20 maj 2015 sköts den andra X-37B:an upp för andra gången, med en Atlas V-raket. Den landade på Shuttle Landing Facility vid Kennedy Space Center, den 7 maj 2017.

X-37B OTV-5 
Huvudartikel: X-37B OTV-5

En X-37B sköts upp den 7 september 2017. Denna gången med en Falcon 9-raket. Den landade på Shuttle Landing Facility vid Kennedy Space Center, den 27 oktober 2019.

X-37B OTV-6 
Huvudartikel: X-37B OTV-6

Den sjätte flygningen av en X-37B sköts upp med en Atlas V-raket. Uppskjutningen skedde 17 maj 2020. Den landade på Shuttle Landing Facility vid Kennedy Space Center, den 12 november 2022.

Statistik

X-37C 
2011 meddelade Boeing att det fanns planer på att bygga en uppskalad variant av X-37B. Farkosten skulle bli mellan 165% och 180% större än X-37B och kunna ta en besättning på upp till sex personer.

Se även 
 МАKС
 Boeing X-20 Dyna-Soar
 Dream Chaser
 Hermes
 Kliper
 Mikoyan-Gurevich MiG-105
 Space Rider

Källor 

Utrustning i USA:s flygvapen
Rymdfarkoster
Rymdfärjor
X-37
Urbain Dubois

Urbain Dubois, född 26 maj 1818 i Trets, Bouches-du-Rhône, död 14 mars 1901 i Nice, Alpes-Maritimes, var en fransk kock som framförallt är känd för sina böcker som har blivit klassiker inom gastronomin.

Efter att ha tjänstgjort som lärling hos familjen Rothschild arbetade han i tre stora parisiska restauranger; Café Tortoni de Paris, Café Anglais, som drevs av den franske kocken Adolphe Dugléré, samt Le Rocher de Cancale. Han tjänstgjorde i Ryssland i den ryske fursten Aleksej Fjodorovitj Orlovs hushåll, hos vilken han särskilt ägnade sig åt att skapa receptet veau Orlov (kalv Orlov), vartefter han blev kökschef hos Vilhelm I av Tyskland, kung av Preussen och kejsare av Tyskland. I över 20 år, mellan 1864 och 1885, gick han varje morgon till kejsaren, efter att ha besökt doktorn.

Urbain Dubois är fortfarande känd för att i Frankrike ha spridit service à la russe, där maträtterna skärs i förväg och ges ut i tur och ordning till gästerna som sitter runt ett bord. Han utmärkte sig också för sina plana illustrationer som pryder hans böcker. Ett exempel på detta är La Cuisine classique som han skrev tillsammans med Émile Bernard, kock hos Napoleon III före tjänstgöringen hos Vilhelm med Dubois, och det verket har haft störst framgång av hans verk.

Verk 
  (med Émile Bernard)

Källor

Noter

Födda 1818
Avlidna 1901
Män
Franska kockar
Franska författare
Stamnareds kyrka

Stamnareds kyrka är en kyrkobyggnad i Stamnared i Varbergs kommun. Den tillhör sedan 2010 Lindberga församling (tidigare Stamnareds församling) i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Stamnareds kyrka byggdes 1835 och ersatte då en medeltida kyrka. Kyrkan eldhärjades emellertid vid första söndagen i advent 1915. Man byggde därefter en ny kyrka byggd ovanpå murarna från den nedbrunna. Den ritades av Gustav Holmdahl och invigdes på Allhelgonadagen 1917. Långhuset är tresidigt avslutat och kyrkan har västtorn. Byggnadsmaterialet är vitputsad gråsten.

Inventarier
Många inventarier har bevarats från 1835 års kyrka och dess föregångare.
Altarskåpet från 1600-talet återger i mitten Jesus på korset med Maria och Johannes. På flyglarna finns målningar i Jesu liv. 
Dopfunten är även den från den gamla kyrkan, den är tillverkad i trä och texten "Låten barnen komma till mig och förmener dem icke, ty sådana hörer Guds rike till Luce 18:16" står skriven runt den. Den medeltida dopfunten förstördes vid branden 1915.
Predikstolen från 1600-talet är skulpterad i renässansstil och har målningar med tillhörande bibeltexter på alla sidor. Till predikstolen hör även en baldakin.
Basunängeln är från 1700-talet och hänger i taket vid koret, på dess banderoll står texten Si han kommer med skyn att läsa. 
Triumfkrucifixet som hänger i taket är från 1917.

Klockor
Båda klockorna i tornet är gjutna 1917. Storklockan är 95 cm i diameter och väger 560 kg. Lillklockan är 79 cm i diameter och väger 315 kg.

Orgel 
På läktaren står fasaden till 1875 års orgel, tillverkad av Salomon Molander. Verket tillverkades 1917 av Johannes Magnusson. Det restaurerades 1977 av A. Magnusson Orgelbyggeri AB. Orgeln har nio stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Referenser 

Stamnareds Kyrka. Lindberga församling. Besökt 23 april 2010.

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Varbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1835
Bränder 1915
Kyrkbränder i Sverige
1835 i Sverige
Imeretien

Imeretien (Georgiska: იმერეთის მხარე; Imeretis Mchare) är en provins i Georgien som ligger längs mellersta och övre delarna av Rionifloden.

Provinsens huvudstad är Kutaisi som också är Georgiens tredje största stad. Andra viktiga städer i regionen är Samtredia (industricentrum), Tjiatura (manganproduktionscentrum) och Satjchere. Imeretien är traditionellt sett en jordbruksregion, känd för sin produktion av mullbär och vindruvor.

Externa länkar 

Statistik om Georgien
Fakta om regionen
Regionens officiella hemsida

Georgiens regioner
Imeretien
Enotrier

Enotrierna var ett fornfolk som bodde i nuvarande Italien. Deras område, Enotria, inkluderar dagens Apulien, Basilicata och den norra Kalabrien. Enotrierna kom förmodligen till Italien på tusentalet f.kr. tillsammans med de andra proto-latinska folken sikeler, falisker och latiner. Eventuellt kom enotrierna att köra bort folket elimer till Sicilien. Grekernas tidiga kolonier i området, som exempelvis Metaponto, kom att förflytta enotrierna från kusten till inlandet. Från sin plats i inlandet låg enotrierna i ett utnötningskrig med de grekiska kolonierna vid kusten. Från och med fyrahundratalet f.Kr. assimilerades de med andra italiker.

Källor 

Italiska folkslag
Antikens folkslag
Folkslag i och kring romerska riket
Why (musikgrupp)

Why var en musikgrupp från Söderhamn som existerade under åren 1965-69.

Why, vars namn tillkom genom inspiration av det brittiska bandet The Who, blev 1967 en av de tio finalisterna bland 376 deltagare i den riksomfattande popbandstävlingen "Zingotoppen" vilken arrangerades av bryggeriet Apotekarnes, ingående i Pripps bryggerier. Dessa tio band fick spela in samlings-LP:n "Zingotoppen", vilken utgavs samma år och på vilken Claes Dieden medverkade som presentatör. Whys bidrag var låten Ballad of a Young Pining Man, skriven av bandmedlemmen Kay Söderström. 

Why blev mycket uppmärksammat och gjorde resor till spelningar i Stockholm nästan varje vecka. År 1969 fick de genom musikproducenten Anders Henrikssons försorg spela in en egen singel, men då denna gavs ut var bandet redan upplöst. Medlemmar var Tommy Söderström (sång), Kay Söderström (gitarr, orgel, sång), Christer Jansson (gitarr, sång), Sven-Åke Eriksson (bas) och Hempo Hildén (trummor). I början medverkade även Kenth Burvall (gitarr och sång) från söderhamnsbandet "Black Stones", men han lämnade bandet innan skivinspelningarna. Flera av medlemmarna i Why kom senare att ingå i jazzrockgruppen Splash från Söderhamn. I december 2009 återförenades Why tillfälligt för en spelning i Söderhamn.

Diskografi
"Zingotoppen" (samlings-LP, 1967, Record-Materiel RM 2511)
"Lily of the Valley/Greedy Girl" (singel, 1969, Odeon SD 6067)

Källor
"Tio grupper gör LP", Arbetet 1967-04-20, se Nationalteatern, pressklipp 1966–68, besökt 2010-04-24
Lasse Mårtensgård: Söderhamn på 60-talet, Hudiksvall, Lars-Åke Winberg Förlags AB, 1994, , sid. 35
Hans Olofsson – Sture Hallberg: Stora popboken: svensk rock & pop 1954-1969, 1995, , sid. 392.

Referenser

Externa länkar
Svenska pedantorkestern om Kenth Burvall

Svenska pop- och rockgrupper
Musikgrupper från Söderhamn
Musikgrupper bildade 1965
Musikgrupper upplösta 1969
Nesoryzomys swarthi

Nesoryzomys swarthi är en galapagosrisråtta som förekommer endast på Santiago i ögruppen Galápagosöarna. Dess miljö där är tropiska och subtropiska torra buskmarker.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den amerikanska zoologen Harry Schelwald Swarth.

Arten påträffades första gången 1906 men beskrevs först 1938 och då antogs den vara utdöd. 1997 hittades åter några individer på ön, därför bedöms N. swarthi idag av IUCN som sårbar (vulnerable).

De största exemplaren av släktet Nesoryzomys når en kroppslängd (huvud och bål) av 190 mm, en svanslängd av 163 mm och en vikt av 180 g. Nesoryzomys swarthi är den största levande arten i släktet. Honor är inte lika stora som hanar. Liksom hos andra släktmedlemmar är svansen täckt av päls och honor har åtta spenar. Hårens som bildar ovansidans päls är gråa nära roten och sedan är de bandad i olika nyanser av brun vad som ger ett brunt utseende. Buken och andra delar av undersidan är ljusare brun. Även svansen är uppdelad i en mörk ovansida och en ljus undersida. Djuret har vitaktiga extremiteter.

Individerna är främst aktiva under kvällen och tidiga natten. De sover på dagen gömd i bergssprickor. Hanar har i genomsnitt 2,8 hektar stora revir som överlappar med territorierna av flera honor. Födan utgörs av frukter, gröna växtdelar och fikonkaktus. Nesoryzomys swarthi parar sig under regntiden mellan januari och april. Honor kan ha två kullar per år med två till fyra ungar. Hanar blir sällan äldre än ett år och honor kan leva två år.

Referenser 

Hamsterartade gnagare
swarthi
Däggdjur i neotropiska regionen
Örebro–Skebäcks Järnväg

Örebro-Skebäcks järnväg (ÖSkbJ) var en normalspårig, 4,1 km lång järnväg från Örebro S på stambanan Krylbo-Mjölby, i östlig riktning till Skebäck vid stadens gamla östra hamn i Svartån. Banan finns kvar som ett normalspårigt industrispår.

Historia
Koncession erhölls av enskilda personer den 31 december 1901.  Den 25 april 1902 överläts den till Järnvägsaktiebolaget Örebro-Skebäck, och öppnades för godstrafik 12 januari 1904. Det har aldrig förekommit någon persontrafik. Byggkostnaden var 200 000 kr. Banan försågs 1908 med en tredje skena för den smalspåriga trafiken från Norra Östergötlands Järnvägar (NÖJ).

Bolaget blev helägt av Örebro stad samma dag som banan öppnades för trafik.  Järnvägen hade inga egna fordon utan trafiken drevs av SJ och NÖJ.

Smalspårstrafiken upphörde 1951 efter att Svenska staten hade köpt NÖJ och SJ flyttade koltransporterna till normalspår mellan Norrköping och Örebro gasverk. Den tredje rälen revs snart upp. Allmän godstrafik lades ner 1/1 1956.

Efter 1965 blev banan industrispår och finns fortfarande kvar. Pappersåtervinningen flyttade 2006 genom markbyte med kommunen till Törsjö i Marieberg och den näst sista godskunden, Örebro pappersbruk, lade ner fabriken under 2010.

Banan är nu något avkortad. Regelbunden trafik går till Mondi Örebro, som tillverkar tätskikt för förpackningar. Fabriken ligger knappt en halv kilometer väster om det tidigare pappersbruket.

Referenser

Vidare läsning

Järnvägslinjer i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Transport i Örebro län
Järnvägslinjer öppnade 1904
Yttermo

Yttermo är en by i Leksands socken, Leksands kommun, mellan Gamla Källberget och Mjälgen. Byn ligger i Härads fjärding och brukar oftast inkluderas i Häradsbygdsbyarna.

Bynamnet 'Mon' finns belagt 1482, det är ovisst om det syftar på Yttermo eller Övermo. I den äldsta skattelängden från 1539 upptas 3 mantal för 'Mon' (=Yttermo) och 3 för 'Monn' (=Övermo). De olika skattelängderna från 1571 skiljer sig ganska mycket från varandra, med rubrikerna 'Öffuermo' och 'Moo', respektive 'Moo' och 'Saxarvet'. Jämför man längderna framgår det att Saxarvet måste syfta på Yttermo. Namnen förekommer annars inte i några andra längder. Antalet gårdar varierar också med 5, 8 respektive 9. 

Mantalslängden 1668 upptar 12 gårdar i Yttermo, och Holstensson karta från samma år har lika många gårdstecken. 1766 finns hela 30 hushåll och 1830 finns det 33 hushåll i byn. 1896 upptas så många som 64 hushåll, men då inkluderas även den nya byn Källberget under Yttermo.

Liksom andra byar i Häradsbygden låg byn ursprungligen neere vid älven. Som för de andra byarna berättas att det är erosionen vid älvbrinken som gjort att byarna fått flytta med dramatiska sägner om djur som hittats hängande döda i sina bindslen på morgonen då marken under byggnaden spolats bort. Enligt traditionen skall flyttningen ägt rum i slutet av 1700-talet. Skriftliga handlingar däremot pekar på att flyttningen skett gradvis. Redan på jaktplanskartan 1697 kan man se att bynamnet Yttermo är skrivet på tre ställen med spridda markeringar.

Byn är klassificerad som ett Riksintresse för kulturmiljövård.

Källor
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983

Orter i Leksands kommun
Riksintressen för kulturmiljövården i Dalarnas län
Tidigare tätorter i Dalarnas län
Herrarnas jaktstart i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992

Jaktstart var med för första gången vid olympiska vinterspelen 1992. Tävlingen var uppdelad i två lopp under två dagar. Först hölls ett lopp i klassisk stil på 10 km den 13 februari. Den 15 februari hölls en jaktstart, då de tävlande från det klassiska loppet startade i den ordning de gått i mål. Det andra loppet var 15 km fristil och resultaten från det loppet var även hela tävlingens slutresultat.

Medaljörer

Resultat

Källor
SR/Olympic Sports

Referenser

Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992
Al-Nabi Rubin, Ramla

Al-Nabi Rubin (ar: النبي روبين, translit: an-Nabî Rûbîn) var en palestinsk by 14,5 km väst om Ramla, strax nordost om Yibna och 18 km söder om Yafo. Byn var belägen på Wadi al-Sarars södra banker. Nabi Rubin är döpt efter ett heligt tempel i byn, en plats som muslimer menar är profeten Rubens grav. År 1945 hade byn  invånare och var  dunum till ytan, varv vilka 683 dunum var upplåtna till citronplantager utan byggnation. Byn avfolkades (enligt den israeliske historikern Benny Morris) i tre etapper av judiska trupper och israelisk militär i Operation rengöring som enligt militärordern gick ut på att "rensa de nyligen erövrade områdena", syftande på landvinningarna i 1948 års israelisk-arabiska krig. Nabu Rubin hade stort inflytande på palestinskt kulturliv, många festivaler var förlagda hit och här byggdes 1935 Palestinas första biograf.

Externa länkar 

Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Bröderna Ahlström

Bröderna Ahlström är två syskon från Farsta i Stockholm, som är ishockeyspelare.
 Victor Ahlström
 Oscar Ahlström
Ahlström
Dear Nobody

Dear Nobody är en engelsk ungdomsbok från 1991, skriven av Berlie Doherty och belönad med Carnegie Medal. BBC har bearbetat boken till en tv-film  och romanen har framförts både som radioteater och på scen i framförallt Storbritannien men även andra länder. Boken finns översatt till många språk och heter Kära Ingen i svensk översättning av Carla Wiberg.

Handling
Boken handlar om två förälskade tonåringar, Chris och Helen. Helen förstår i början av året att hon blivit gravid och hon och Chris står inför det svåra beslutet om vad de ska göra. Båda två hade tänkt börja studera, men vid olika universitet, till hösten, så att deras vägar skulle komma att skiljas åt. Helen upplever att hon inte har någon att prata med om sina känslor så hon börjar skriva brev till sitt ofödda barn, som hon kallar "dear Nobody" – kära Ingen. De första breven är fyllda av den förvirring och desperation som Helen känner när hennes förhoppningar om framtiden kanske kommer att förändras. Hon försöker framkalla ett missfall genom en avsiktlig ridolycka, vilket dock misslyckas. Senare försöker Helens mamma få henne att göra en abort, men Helen bestämmer sig för att behålla barnet. Efter avslutningsproven i juni gör hon dock slut med Chris eftersom hon menar att det är bäst för dem båda två. Hon fortsätter att skriva breven till Ingen och i september när värkarna börjar skickar hon breven till Chris.

Källor

Skönlitteratur 1991
Brittiska romaner
Ozurgeti

Ozurgeti (georgiska: ოზურგეთი) är en stad i den västgeorgiska provinsen Gurien med drygt 14 785 invånare.

Mellan 9 juli 1934 och 15 maj 1989 hette staden Macharadze, efter Filipp Macharadze. Huvuddelen av staden ligger mellan floderna Natanebi och Bzjuzji. I staden finns också en kyrka som ligger i centrala delarna av staden och teatern Ozurgetis Dramatuli Teatri.

Källor 

Orter i Gurien
Anchorages ansökan om olympiska vinterspelen 1992

Inför olympiska vinterspelen 1992 var USA och Anchorage, Alaska en av kandidaterna till värdskapet. En kampanj bedrevs från 1984 och fram till 17 oktober 1996 då Albertville valdes som värdstad på den 91:a IOK-sessionen i Lausanne.

Redan på 1950-talet föreslogs det att Anchorage skulle arrangera ett olympiskt spel, men först 30 år senare blev planerna verklighet. Anchorage med sina 250 000 invånare, planerade att arrangera spelen tillsammans med Fairbanks där de planerade att ha bland annat bob och rodel. De två städerna i Alaska var en av de fyra sökande om USA:s ansökan till olympiska vinterspelen 1992, de övriga tre var Lake Placid, Reno-Tahoe och Salt Lake City. Ancorage valdes ut av USOC 1985,och fick därmed klartecken att ansöka hos IOK. De andra städer som ansökte om spelen var Albertville, Frankrike, Berchtesgaden, Tyskland, Cortina d'Ampezzo, Italien, Lillehammer, Norge, Falun, Sverige och Sofia, Bulgarien. Det som talade emot att USA skulle få arrangera spelen var att nordamerikanska städer hållit i spelen 1980 och 1988 och majoriteten av IOK:s ledamöter var från Europa. Den 17 oktober 1986 på IOK:s 91:a kongress i Lausanne valdes Albertville, Frankrike till arrangör av olympiska vinterspelen 1992. Anchorage åkte ut i den andra omgången och blev sexa i omröstningen. I första omgången fick Anchorage 7 av de 84 rösterna, i den andra omgången minskade antalet till 5 röster.

Senare ansökte Anchorage även om olympiska vinterspelen 1994.

Källor
Ocala Star-Banner - Jun 16, 1985
Los Angeles Times - Winter Olympics for Anchorage Is an Advertising Man's Dream
Fairbanks Daily News - Fairbanks, Anchorage bid for ’92 or ’96 Games
Pittsburgh Post-Gazette - Feb 15, 1986

Ansökningar om olympiska vinterspelen 1992
USA i olympiska vinterspelen
Sport i Alaska
Anchorage
Marchetti

Marchetti kan syfta på:

SIAI-Marchetti SF-260 – ett lätt attackflygplan
 22155 Marchetti – en småplanet
 Marchetti Glacier – en glaciär i Antarktis

Personer 
Ett efternamn av italienskt ursprung
Alberto Marchetti
Alessandro Marchetti
Alessandro Marchetti
Elio Marchetti
Fermo Dante Marchetti (1876–1940), en italiensk-fransk kompositör
 Federico Marchetti (1983–), en italiensk fotbollsspelare  
Filippo Marchetti (1831–1902), en italiensk operakompositör
Gino Marchetti
Louis Marchetti
Marco Marchetti
 Piero Marchetti – en italiensk bobåkare
Victor Marchetti

Italienska efternamn
Somjit Jongjohor

Nation: 

Somjit Jongjohor, född 19 januari 1975, är en thailändsk boxare, bland annat känd för att ha vunnit guld i olympiska sommarspelen 2008 i Peking.

Meriter

Olympiska meriter

Olympiska sommarspelen 2008
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Thailändska boxare
Födda 1975
Män
Levande personer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Thailändska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Thailand
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Thailand
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 2008
Ann Wigmore

Ann Wigmore, född 4 mars 1909 i Pleikiai, Litauen, död 16 februari 1994 i Boston, USA, var en amerikansk förespråkare av levande föda.

1925 flyttade hon till Amerika till sina föräldrar som redan bodde i Massachusetts. Hon gifte sig och fick en dotter. Efter en skilsmässa 1955 började hon, med dålig hälsa, använda sig av örter och vetegräs för att läka sig själv. Under påföljande 35 år främjade hon naturlig läkning via sina skolor i Boston, den så kallade "The Hippocrates Health Institute", som öppnade 1963, och "The Ann Wigmore Foundation", som startade i Boston 1985. Hennes långa karriär innehöll föreläsning, författarskap och visningar i över 35 länder.

Hon dog den 16 februari 1994 på grund av inandning av rök från en brand i the Ann Wigmore Foundation.

Bibliografi i urval

Referenser 

Kvinnor
Födda 1909
Avlidna 1994
Kokboksförfattare
Personer inom alternativmedicin
Forskare inom medicin
Amerikanska fackboksförfattare
Litauiska författare
Personligheter inom vegetarianism i USA
Tyrgatan

Tyrgatan finns i flera orter i Sverige:
Tyrgatan, Figeholm
Tyrgatan, Stockholm
Tyrgatan, Västerås

Gator i Sverige
Baldersgatan

Baldersgatan finns i flera orter i Sverige:

Baldersgade, Köpenhamn 
Baldersgatan, Gävle 
Baldersgatan, Göteborg 
Baldersgatan, Helsingborg 
Baldersgatan, Köping 
Baldersgatan, Linköping 
Baldersgatan, Norrtälje 
Baldersgatan, Sandviken 
Baldersgatan, Stockholm 
Baldersgatan, Värnamo 
Baldersgatan, Västerås 
Balders gate, Oslo
Totalförsvarets signalskyddsskola

Totalförsvarets signalskyddsskola (TSS) är en informationssäkerhetsskola för totalförsvaret inom Försvarsmakten som verkat i olika former sedan 1960. Förbandsledningen är förlagd i Enköpings garnison, Enköping.

Historik
Totalförsvarets signalskyddsskola bildades 1960 som Statens Signalskyddsnämnds skola (SNS). Fram till 1960 hade Kryptodetaljen vid Försvarsstabens (Fst) signaltjänstavdelning ansvarat för totalförsvarets behov av signalskyddsutbildning. Från 1960 övertogs signalskyddsutbildningen av Statens Signalskyddsnämnds skola (SNS). År 1968 avvecklades Statens Signalskyddsnämnds skola varvid den centrala signalskyddsutbildningen inrangerads i Arméns stabs- och sambandsskola i en ny enhet med namnet Totalförsvarets Signalskyddsskola (TSS).

Verksamhet
Skolan är en del av Ledningsstridsskolan (LedR) och utbildar Försvarsmaktens personal, samt totalförsvarets samt den privata- och offentliga sektorns behov av signalskydd.

Förläggningar och övningsplatser
När skolan bildades 1960 så förlades den till Uppsala, där den grupperades till den stallbyggnad som uppförts till III. divisionen vid Upplands artilleriregemente. År 1982 omlokaliserades skolan till Enköping tillsammans med övriga verksamhet i Uppsala.

Förbandschefer
Förbandschefen tituleras rektor eller skolchef och har tjänstegraden överstelöjtnant. Åren 1965–1991 hade skolan gemensam chef med Arméns stabs- och sambandsskola.

1960–1991: ???
1991–1997: Överstelöjtnant Lars Hjulström
1998–2001: Rektor Jan Donner 
2002–2004: Major Torbjörn Höök
2005–2006: Vakant
2007–20??: Överstelöjtnant Rolf Tidlundh
20??–20??: ???
2020–202?: Överstelöjtnant Mikael Everbrand

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Arméns stabs- och sambandsskola
Enköpings garnison
Försvarets radioanstalt
Ledningsregementet
Ledningsstridsskolan
Upplands regemente (signal)

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Ledningsstridsskolans officiella webbplats

Svenska signaltrupperna
Svenska försvarsmaktens skolor
Enköpings garnison
Svenska militära enheter bildade 1960