kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över förtjänstordnar

Förtjänstorden () är en typ av orden som är en utmärkelse till belöning för långvarig tjänstgöring eller förtjänster.

Ordnar med namnet förtjänstorden
Nedan listas ordnar med namnet förtjänstorden.

Existerande nationella ordnar
 Order of Merit of Antigua and Barbuda
 Order of Merit of the Bahamas
 Förtjänstorden (Kamerun)
 Order of Merit of the Police Forces, Kanada
 Förtjänstorden (Chile)
 Förtjänstorden, Samväldet
 Nationalförtjänstorden (Kuba)
 Egyptiska förtjänstorden
 Nationalförtjänstorden (Frankrike)
 Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
 Nationalförtjänstorden (Guinea)
 Ungerska förtjänstorden
 Italienska republikens förtjänstorden
 Förtjänstorden (Jamaica)
 Liechtensteinska förtjänstorden
 Luxemburgs förtjänstorden
 Malaysiska förtjänstorden
 Nationalförtjänstorden (Malta)
 Order pro merito Melitensi, Suveräna Malteserorden
 Nationalförtjänstorden (Mauretanien)
 Order of Work Merit (Moldavien)
 Nyzeeländska förtjänstorden
 Norska förtjänstorden
 Nationalförtjänstorden (Paraguay)
 Förtjänstorden (Peru)
 Republiken Polens förtjänstorden
 Portugisiska förtjänstorden
 Ordinul naţional "Pentru Merit", Rumänien
 Förtjänstorden (Qatar)
 Fäderneslandets förtjänstorden, Ryssland
 Förtjänstorden (Senegal)
 Förtjänstorden (Österrike)
 Förtjänstorden för jordbruk, fiske och livsmedel, Spanien
 Thailändska förtjänstorden
 Turkiska förtjänstorden
 Förtjänstorden (Ukraina)
 Legion of Merit, USA
 Österrikiska republikens förtjänstorden

Nedlagda nationella ordnar
 Sankt Mikaels förtjänstorden, Bayern
 Patriotiska förtjänstorden, Östtyskland
 Pour le Mérite, Preussen, vanligtvis känd som 'Blauer Max'
 Civilförtjänstorden (Sachsen)
 Förtjänstorden (Waldeck)
 Indiska förtjänstorden (under det brittiska styret av Indien)

Övrigt
 FIFA Order of Merit
 Olympic Order of Merit
 Order of Agricultural Merit, Quebec
 Saskatchewan Order of Merit
 Socialist Orders of Merit
 PDC Order of Merit

Se även
Civilförtjänstorden

Referenser
Børge Janssen

Christian Victor Børge Janssen, född 15 maj 1867, död 27 december 1933, var en dansk författare.

Janssen blev bekant för sina många populära historiska romaner, bland vilka märks Jomfruen fra Lucca (1904), Kongelig Naade (1905), Prinsessen (1906), Bente Gyldenløve (1910), Chritiern II:s datter (1908-1912) med flera. Janssens författarskap utgjorde en fortsättning på Herman Frederik Ewalds stil. De flesta av hans romaner finns översatta till svenska.

Böcker på svenska
 Spanska nätter (okänd översättare, Fahlcrantz, 1899)
 Ungmön från Lucca: en bok om en konungs ungdomskärlek (översättning Ernst Lundquist, Fahlcrantz, 1905) (Jomfruen fra Lucca)
 Prinsessan: en kärlekshistoria från hofvet (översättning Otto Borgström, Bohlin, 1906) (Prinsessen)
 Kejsaren af Läsö: en berättelse från Curt Adelaers dagar (översättning L. Th-n, Bohlin, 1907)
 Dona Carmen: en natt i Spanien (översättning Mathilda Drangel, Bohlin, 1907)
 Madonnans vilja: en berättelse från Firenze om pest och kärlek (översättning Mathilda Drangel, Bohlin, 1909) (Madonnans vilje)
 Ulrika Eleonora: Karl XI:s drottning - Karl XII:s moder (översättning Axel Nihlén, 1911)
 Kungens historier (översättning Hanny Flygare, Norstedt, 1912)
 Kristina af Milano (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1912) (Christine af Milano)
 Kristina af Danmark (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1912) (Christine af Danmark)
 En roman från Rosenborg (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1913)
 Kungen kommer: historiska berättelser för barn (översättning Hanny Flygare, Norstedt, 1913)
 Kristina af Lothringen (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1913)
 Prinsessan och hennes kammarherre (översättning Axel Nihlén, 1914) (Prinsessens Kammerherre)
 Bente Gyldenløve (översättning Axel Nihlén, 1914) (Bente Gyldenløve)
 Don Erik (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1915)
 Kungens grenadjär (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1916)
 De två hovjungfrurna (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1917)
 Kunglig nåd (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1917)
 Kristina Gyllenstierna i fängelse (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1918) (Den fangne Frue)
 Sören Norbys ring (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1919) (Den fangne Lehnsmand)
 Förvisad: dansk herrgårdsroman från mitten av 1700-talet (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1920)
 Kungens Karen (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1921) (I Kongens Jærn)
 Kunglig makt (översättning Axel Nihlén, Norstedt, 1922)
 Nils Grubbes äventyr: en historia om zigenare och hästtjuvar (okänd översättare, Bohlin, 1924)

Källor 
 

Födda 1867
Danskspråkiga romanförfattare
Danska romanförfattare
Män
Avlidna 1933
Personer från Köpenhamn
Dina (artist)

Caroline Dina Lillian Kongerud, fødd 1 augusti 1985, mer känd som bara Dina, är en norsk sångerska från Bekkelaget i Oslo. Hon är mest känd för låten "Bli Hos Meg", som var på norska topplistan väldigt länge.

Dina kom på fjärde plats i Miss Norway 2003. Hon är också en duktig tennis-spelare med en tredje plats i Norska Mästerskapen. Dina sjunger också klassisk musik och opera, bland annat tillsammans med Kristin Theisen.

Diskografi
Album
2003 – Dina

Singlar
2003 – "Bli Hos Meg"
2003 – "For evig min"
2004 – "Fri Meg Nå"
2004 – "Besatt"
2005 – "Ikke Alene" (med Diaz)
2005 – "Sommernatts drøm"
2005 – "hvis..."
2007 – "Bli Hos Mig" (Dina & Deejay Jay)
2016 – "Bli hos meg" (2016 version)

Referenser

Externa länkar 
P4 Radio Norge: Dina

Norska sångare under 2000-talet
Sångare från Oslo
Födda 1985
Levande personer
Kvinnor
Mononymt kända personer
Alumner från universitetet i Oslo
Luplau Janssen

Luplau Janssen, född 15 juni 1869, död 16 juni 1929, var en dansk målare.

Luplau Janssen var verksam som figur-, landskaps-, djur-, och porträttmålare. Särskilt blev han uppskattad för sina älskvärda barnframställningar. Janssen ägnade sig även åt grafisk och dekorativ konst.

Källor 
 

Danska grafiker
Danska målare
Män
Födda 1869
Avlidna 1929
Personer från Slagelse kommun
Eryx

Eryx kan syfta på:

ERYX – en fransk pansarvärnsrobot
Eryx (djur) – ett släkte av ormar
Eryx, Sicilien – en antik stad på Sicilien, nutida Erice
Fredrik Saltzman

Fredrik Saltzman, född 19 oktober 1839 i Helsingfors, död där 4 maj 1914, var en finländsk kirurg och ämbetsman. Han var far till Fredrik Saltzman (1881–1972).

Fredrik Saltzman blev 1857 student, 1867 medicine doktor, 1871 docent i kirurgi, 1879 extra ordinarie och 1883 ordinarie professor i kirurgi vid Helsingfors universitet. Tack vare sin konsekvent genomförda antiseptik och aseptik blev han den förste, som i Finland med framgång utförde de stora bukoperationerna, och genom stor förmåga som operatör och klinisk lärare utövade han ett mycket betydelsefullt inflytande på läkarutbildningen i Finland. 

Organisatorisk förmåga visade Saltzman redan vid uppförandet av det nya Kirurgiska sjukhuset i Helsingfors, och för densamma öppnades ett vidsträckt fält, då han 1890 utnämndes till generaldirektör i Medicinalstyrelsen i Finland. Vid sin avgång 1901 hade han genomfört en lång rad viktiga reformer, även om hans förslag på grund av omständigheterna långt ifrån alltid blivit realiserade.  

Saltzmans skrifter, Om septikämi (1867), Om resektion i armbågsleden (1871), Om laparotomi vid inre tarmocklusion (1882) hänför sig uteslutande till den praktiska kirurgin. Mångsidigt bildad, hyste han särskilt intresse för musik, och  Helsingfors musikinstitut hade i honom en av sina verksammaste gynnare.

Källor

Finländska kirurger
Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska generaldirektörer
Personer i Finland under 1800-talet
Läkare från Helsingfors
Födda 1839
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Ämbetsmän från Helsingfors
Per Nystedt

Karl Per Arne Nystedt, född 25 juli 1988 i Skövde, är en svensk tidigare handbollsmålvakt.

Karriär 
Nystedt inledde sin elitkarriär som målvakt i moderklubben HK Country. 2011 bytte han klubb till IFK Skövde. 

2013 återvände han till HK Country efter att han fick läsa om IFK Skövdes värvning av Lugi-målvakten Joakim Svensson. Han erbjöds att vara kvar och spela i division 2. "Det kändes som om de inte ville ha kvar mig", sa Nystedt till SLA. Nystedt spelade 64 matcher i elitserien för IFK Skövde. Efter att han återvänt till HK Country fick han vara med om att ta moderklubben till Allsvenskan 2015. Nystedt spelade kvar i HK Country till våren 2018. I november 2018 gjorde han comeback i HP Skövde 90.

Referenser 

Födda 1988
Svenska handbollsmålvakter
Spelare i HK Country
Spelare i IFK Skövde
Män
Levande personer
Idrottare från Skövde
Guihua

Guihua kan syfta på:

Guihua – ett äldre namn på ett stadsdistrikt i Hohhot som är beläget i Inre Mongoliet i Folkrepubliken Kina, se Yuquan, Hohhot
Mingxi – ett härad i Fujian-provinsen som kallades Guihua före 1933
Guihua (socken i Kina)
Guihua (köpinghuvudort i Kina, Hubei Sheng, lat 29,72, long 114,34)

WP:Projekt Kina
Jättevädd

Jättevädd (Cephalaria gigantea) är en växtart i familjen väddväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran

Väddväxter
Jä Växtindex
Karl John

Karl John är en schweizisk orienterare som tog VM-silver individuellt 1970 och i stafett 1972.

Källor

Schweiziska orienterare
Män
Födelseår saknas
Levande personer
Kardvädd

Kardvädd (Dipsacus fullonum) är en växtart i familjen väddväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran

Väddväxter
Ka Växtindex
Carl Wilhelm Törnegren

Carl Wilhelm Törnegren, född 23 april 1817 i Åbo, död 19 februari 1860 i Helsingfors, var en finländsk universitetslärare.

Törnegren blev student 1830 samt filosofie kandidat och filosofie magister 1836. Han utnämndes till biblioteksamanuens 1842 och docent i lärdomshistorien 1843, samt, efter att 1844 ha blivit filosofie doktor, till adjunkt och vice bibliotekarie 1845, till professor i lärdomshistoria och universitetsbibliotekarie 1851. Sedan den förra befattningen 1852 indragits, kvarstod han som universitetsbibliotekarie. 

Törnegren ägnade sig åt studier i de europeiska folkens moderna litteratur och historia. Han hade stor berättartalang i humoristisk riktning. Som skriftställare var han inte produktiv. Hans kåserier i Helsingfors Tidningar 1858 (Peräseinäjokibref) väckte uppmärksamhet. Hans genom formens behag utmärkta Dikter, dels originalpoem, dels översättningar, publicerades efter hans död i "Lännetär" (1860, del 1). Törnegrens liv skildrades av Axel Fredrik Granfelt i "Lännetär" (fjärde delen).

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

Finländska litteraturvetare
Finländska bibliotekarier
Universitetsbibliotekarier
Finländska professorer i historia
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Litteraturvetare under 1800-talet
Finländska forskare under 1800-talet
Personer från Åbo
Födda 1817
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Martin Stodius

Martin Henrik Stodius, född 9 november 1590 i Åbo, Sverige (i dagens Finland), död 1675 i Nådendal, Sverige (i dagens Finland), var en  universitetslärare.

Biografi
Stodius studerade vid tyska universitet och promoverades i Wittenberg till filosofie magister samt förestod därefter skoltjänster i Åbo och Viborg. År 1633 utnämndes han till skolrektor i Viborg och 1634 till rektor vid Åbo gymnasium. Han blev 1636 teologie lektor och fick Lundo prebendepastorat, befordrades 1640 till professor i grekiska och hebreiska språken vid Kungliga Akademien i Åbo samt flyttades 1654 till tredje och 1658 till andra teologie professuren. Han fick 1660 avsked med bibehållande av Nådendals pastorat. 

Stodius var medarbetare i den finska bibelöversättningen, som utkom 1642, och bidrog till Aeschillus Petraeus finska grammatik, men är mera känd för den mystiska vidskepelse, vilken han blev intresserad av då han studerade österländska språk och lärde känna Orientens kabbalistiska vetenskap. Trots att han höll dessa studier hemliga, blev han snart misstänkt och anklagades 1644 inför konsistoriet av biskop Johannes Elai Terserus för att ha undervisat en student i olovliga konster. 

Stodius hävdade att han endast lärt studenten att skriva med alunvatten på papper, varvid skriften framträder, först då papperet bränns, och att ta eld från himmelen med solglas, två inte i och för sig skadliga konster, som dock kunde missbrukas. Han hade också av studenten begärt en försäkran, att denne inte skulle lära andra dessa konster, och denna försäkran hade studenten underskrivit, men avfattat den på ett sätt, som visade, att han tagit intryck av tidens kabbalistiska litteratur. Sedan Stodius avlagt ed på, att han icke uppsatt denna misstänkta skrivelse, blev han frikänd. Men 1656 blev han ånyo anklagad, huvudsakligen för att åt en magister ha utlånat en kabbalistisk lärobok. Han dömdes till suspension från ämbetet, men universitetets kansler Per Brahe upphävde domen. Denne ansåg icke Stodius begåvning vara betydande, men trodde honom vara en stilla, gudfruktig och from man, som blivit orättvist förföljd.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Finländska präster
Personer i Finland under 1600-talet
Personer från Åbo
Födda 1590
Avlidna 1675
Män
Ugglan
Simone Moschino

Simone Moschino, från början Simone Simoncelli, född 12 november 1533 i Orvieto, död 20 juni 1610 i Parma, var en italiensk skulptör och arkitekt.

Simone Moschino kom från en gammal bildhuggarsläkt. Såväl hans farfar Simone Mosca (1492-1554) liksom hans äldre bror Francesco Il Moschino Mosca (1531-1578) var skulptörer och arkitekter, präglade av den toskanska manierismens miljö, med Ammanati och Buontalenti i spetsen. Simone Moschino började sin konstnärliga bana som skulptör i Palazzo Orsini i Bomarzo. Han antas därefter ha utfört skulpturerna i den stora och märkliga slottsträdgården eller heliga lunden Sacro Bosco i den skogbevuxna dalgången nedanför palatset med början omkring 1570 och fram till ungefär 1578. 

Vid sin äldre bror Francescos död blev Simone kallad till Parma av hertigen Ottavio Farnese. Detta skedde på rekommendation av Vicino Orsini som var Simone Moschinos uppdragsgivare i Bomarzo och släkt med Ottavio Farnese genom sin framlidna hustru. Moschino anlände till Parma i oktober 1578 och anställdes som hovskulptör. Året därpå återvände han till Bomarzo, förmodligen för att avsluta en del ofullbordade arbeten. Tillbaka i Parma inleddes ett samarbete med skulptören Giovanni Boscoli i förverkligandet av en stor fontän framför Palazzo del Giardino, ett arbete som Moschino avslutade ensam efter Boscolis död 1589; denna fontän finns för övrigt inte längre. 

Då Margareta av Parma, änka efter hertig Ottavio, gick bort 1586, gav den nyblivne hertigen Ranuccio I Farnese i uppdrag åt Simone Moschino att utforma hertiginnans gravmonument i kyrkan San Sisto i Piacenza.

Till Simone Moschinos verk som arkitekt i Parma hörde benediktinernunneklostrets kyrka Chiesa di Sant'Alessandro. Denna byggnad revs dock under den nyklassicistiska epoken, för att ge plats åt operahuset Teatro Regio (1821) och Palazzo della Provincia, byggnader ritade av Nicolò Bettoli. Marmorfasaden till kyrkan San Giovanni Evangelista i anslutning till benediktinermunkklostret Abbazia di San Giovanni Evangelista finns däremot kvar, liksom den stora trappans interiör (1602) i Palazzo della Pilotta i Parmas historiska innerstad.

Tillsammans med den manieristiske målaren Giovanni Battista Tinti (1558-1604) tillägnades Simone Moschino utformningen av klocktornet till kyrkan San Sepolcro i Parma när detta byggdes 1616 i en barockstil.

Referenser

Litteratur 
 Roberto Lasagni: Dizionario biografico dei Parmigiani (ed. PPS, Parma 1999)
 Bruno Adorni: L'architettura Farnesiana (Parma 1974)
 Franco Maria Ricci: Il Palazzo della Pilotta a Parma (ed. Cassa di Risparmio, Parma 1986)

Fotnoter 

Italienska skulptörer under 1500-talet
Italienska arkitekter under 1500-talet
Personer från Toscana
Män
Födda 1533
Avlidna 1610
Manieristiska skulptörer
Dieter Hulliger

Dieter Hulliger är en schweizisk orienterare som tog VM-brons individuellt 1970 och VM-silver i stafett 1972.

Källor

Schweiziska orienterare
Män
Födelseår saknas
Levande personer
Frid (fornsvenskt ord)

Frid är ett fornsvenskt ord i det gamla lagspråket med betydelsen av fred och säkerhet i allmänhet.
Det hade ofta också den särskilda betydelsen av större fridshelgd, medgiven åt vissa tider, platser eller personer. Dessa har betecknats som fridslagar, och flera av dem har tillskrivits Birger jarl.

För brott begångna under en sådan frid ökades straffet, ofta böter eller biltoghet och förlust av egendom, utöver det annars stadgade straffet. Ofta betydde friden även att man under den tid frid rådde var fri från lagsökningar, det vill säga inte kunde delges till exempel av en stämningsansökan.

Till fridslagarna, även kallade edsöreslagar, räknas
 kvinnofrid
 hemfrid
 tingsfrid
 kyrkofrid
 skeppsfrid
Brott mot dessa lagar blev då även edsöresbrott, som senare upptogs i Missgärningsbalken i 1734 års lag.

De gamla fridslagarna utökades sedan kristendomen införts av katolska kyrkan.

Övriga fridslagar var exempelvis
 julfrid
 påskfrid
 pingstfrid
 konungsfrid
 köptingsfrid
 ölfrid
 andfrid
 åkerfrid
 hemlighusfrid
 badhusfrid
Grid gärningsfrid
Bergsfriden räknas inte, trots namnlikheten, till fridslagarna eftersom den tillkommit med ett helt annat syfte.

Referenser

Noter
Vävarkarda

Vävarkarda (Dipsacus sativus) är en växtart i familjen väddväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran

Väddväxter
Vä Växtindex
Sträv kardvädd

Sträv kardvädd (Dipsacus strigosus) är en växtart i familjen väddväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran

Väddväxter
St Växtindex
Bettan Andersson

Kerstin Bettan Andersson, född 6 februari 1964 i Trollhättan, är en svensk boxningsprofil, opinionsbildare och politiker (Vänsterpartiet).  

Andersson är ledamot av kommunfullmäktige i Göteborgs kommun, Göteborgs stads HBTQ-råd samt sitter i presidiet för Got Event AB. Hon sitter även i valberedningen för Vänsterpartiet Göteborg. Hon har engagerad sig i frågor som exempelvis byggandet av en ny idrottshall i Göteborg och i försvaret av 51%-regeln inom idrotten.

Biografi
Bettan Andersson föddes i Trollhättan men växte upp i Göteborg där hon har arbetat som socialarbetare med ungdomar. Hon började träna boxning 1984 och blev världens första kvinnliga boxare med licens för amatörboxning 1988. Hon tävlade för Redbergslids BK. Den 19 april samma år vann hon den första boxningsmatchen mellan två kvinnor med tävlingslicens mot Agneta Bise från stockholmsklubben BK Puma. Hon avslutade sin aktiva tid som boxare och boxningstränare 1997.

Från 1995 var hon med i Svenska boxningsförbundets styrelse som förtroendevald och mellan åren 2005 och 2009 var hon förbundets ordförande. År 2006 blev hon ledamot i Internationella boxningsförbundet, AIBA. År 2009 stängdes hon av, anklagad för att ha manipulerat domartillsättningen vid EM. Hon friades helt ett halvår senare och återfick posten.

Hon var med och grundade intresseorganisationen Folkaktionen mot Pornografi år 1985 och hon var bland annat dess taleskvinna och ordförande.
2012 tilldelades Bettan Andersson tillsammans med Katrin Enoksson Allan Hellman-priset (som delats ut av RFSL Göteborg) för sina banbrytande insatser för att synliggöra och förbättra situationen för HBTQ-personer inom idrotten.

Bibliografi

Källor

Svenska boxare
Aktivism mot pornografi och prostitution
Idrottare från Trollhättan
Politiker från Trollhättan
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Ingrid Hadler

Ingrid Hadler, född Ingrid Thoresen den 12 februari 1946, är en norsk orienterare. Hon blev världsmästarinna i stafett 1968 och individuellt 1970, och har även tagit två VM-silver och två VM-brons.

Ingrid Hadler gifte sig 1968 med den manlige orienteraren Åge Hadler (även han världsmästare).

Källor

Norska orienterare
Världsmästare i orientering
Kvinnor
Födda 1946
Levande personer
Herman Schmid

Herman Schmid, född 31 december 1939 i Malmö Sankt Petri församling, Malmöhus län, död 25 oktober 2021 Malmö, var en svensk sociolog och arbetsmarknadsforskare, samt adjungerad lektor vid Roskilde Universitetscenter i Roskilde, Danmark. Schmid var även politiker med långt engagemang inom vänsterpartiet. Schmid var 1999–2004 invald i Europaparlamentet för Vänsterpartiet. Han tillhörde där gruppen GUE/NGL och var ledamot av Utskottet för sysselsättning och sociala frågor.

Schmid var 1984–1990 rektor för Bona Folkhögskola i Motala och satt i Vänsterpartiets partistyrelse 1990–1998.

Referenser

Noter

Externa länkar
Europaparlamentet: Herman Schmid
Vänsterpartiet: Herman Schmid

Ledamöter av Europaparlamentet från Sverige för Vänsterpartiet
Ledamöter av Europaparlamentet 1999–2004
Födda 1939
Män
Politiker från Malmö
Avlidna 2021
Luktvädd

Luktvädd (Scabiosa canescens) är en växtart i familjen väddväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran 
 

 

Väddväxter
Lu Växtindex
Damernas turnering i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012

Damernas turnering i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012 spelades mellan 28 juli och 11 augusti 2012. Totalt deltog 12 lag om 12 spelare i turneringen. Lagen delades upp i två sexlagsgrupper där de fyra främsta gick vidare till slutspel. Till slut stod Brasilien som segrare efter en finalseger över USA.

Gruppspel
Varje lag fick tre poäng för seger med 3-0 och 3-1 i set, två poäng för seger med 3-2 i set, en poäng för förlust med 2-3 i set och noll poäng för 1-3 och 0-3 i set. De fyra främsta vidare till kvartsfinal.

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Individuella utmärkelser

Statistik
Enbart spelare i lag som nåde semifinal rankades

Slutplaceringar

Referenser

Volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012
Kristin Danielsen

Kristin Danielsen är en norsk orienterare som tog VM-silver i stafett 1974, hon tog även VM-brons individuellt och i stafett 1970.

Källor

Norska orienterare
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Herrarnas turnering i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012

Herrarnas turnering i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012 spelades mellan 29 juli och 12 augusti 2012. Totalt deltog 12 lag om 12 spelare i turneringen. Lagen delades upp i två sexlagsgrupper där de fyra främsta gick vidare till slutspel.

Gruppspel
Varje lag fick tre poäng för seger med 3-0 och 3-1 i set, två poäng för seger med 3-2 i set, en poäng för förlust med 2-3 i set och noll poäng för 1-3 och 0-3 i set. De fyra främsta vidare till kvartsfinal.

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012
Guldnålen

Guldnålen är en hedersutmärkelse som föreningen Jazz i Malmö årligen delar ut till en eller flera mottagare som gjort kreativa och innovativa insatser för att främja jazzen i Malmöregionen.

Mottagare
2010 – sångaren Miriam Aïda och blåsaren Fredrik Kronkvist
2011 – bandledaren och kompositören Helge Albin
2012 – saxofonisten och kompositören Cennet Jönsson
2013 – sångaren Almaz Yebio
2014 – trombonisten Ola Åkerman
2015 – Ingen utdelning
2016 – pianisten Maggi Olin
2017 – trumpetaren Anders Bergcrantz
2018 – gitarristen Anders Lindvall
2019 – saxofonisten Sofi Hellborg
2020 – basisten Johnny Åman
2021 –  På grund av pandemin delades ingen Guldnål ut 2021.
2022 – kompositören Anna-Lena Laurin

Källor

Externa länkar 

 Guldnålen
 Jazz i Malmö

Svenska jazzmusikpriser