kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordkoster

Nordkoster är en ö i ögruppen Koster i Tjärnö socken i Strömstads kommun belägen utanför Strömstad på Sveriges västkust. Det är den näst största av öarna, som ingår Kosterarkipelagen, och är mer karg och bergig än Sydkoster.

Historia 
Enligt en lokal sägen skall rädsla för digerdöden ha drivit de första bosättarna att slå sig ned på öarna. Ett hushåll fanns på 1600-talet på Nordkoster. Öarna kalhöggs under 1700-talet för att ge virke åt båtvarven, och jordbruket gick dåligt men fisket, särskilt hummerfisket var betydelsefullt. Särskilt under 1800-talet fick fisket ett stort uppsving. 1917 bodde 190 personer på Nordkoster. Befolkningen har därefter minskat fram till 2005, då ön hade 105 bofasta innevånare. Det har sedan ökat något och 2012 fanns 125 bofasta.

Fyrarna
På berget Högen, också kallat Kosterbonden, 59 meter över havet, står två torn som tidigare varit fyrar. När de byggdes var de avsedda att varna skepp, som kom utifrån Skagerrak, för de farliga grundområden som sträcker sig från Ramskär i söder till Grisbådarna i norr, vid gränsen mot Norge. För att skilja fyren på Nordkoster från andra fyrar i omgivningen valde man att ha ljus i två torn. Fyrarna tändes år 1849 men de var för högt placerade. Vid god sikt togs de för stjärnor och vid dålig sikt med låga moln gick de inte att se. Flera skeppsbrott orsakades av att fyrarna inte kunde siktas.

Det beslöts att nya fyrar skulle uppföras på Ursholmen, den mest sydvästliga delen av Kosterarkipelagen. År 1891 släcktes fyrarna på Höjden. Den ena lanterninen flyttades till Ursholmen och den andra till Malören.

Efter att tornen länge stått oanvända i mer än ett hundra år monterades år 2003 en ny lanternin på det norra tornet.

Lots
På Nordkoster har det tidigare funnits en lotsstation. Den är numera indragen, men utkiken finns kvar. När lotsstationen drogs in så hade det funnits lots att tillgå på Koster så långt tillbaka som det finns skriftlig dokumentation.

Väderstation 
På Nordkoster finns en av SMHI:s väderstationer. Vindobservationer från denna station omnämns i den svenska Sjörapporten.

Etymologi
År 1398 skrevs öns namn nordr Kostom. Det antas att namnet kommer av det fornnordiska kostir, som kan översättas matplatserna, och som troligen syftar på det rika fisket kring Kosteröarna.

Kosterhavets nationalpark
Nordkoster ligger omgiven av Kosterhavets nationalpark, men själva ön är privatägd och kan därför inte ingå i nationalparken.
I nationalparken ligger skäret Stora Drammen, Sveriges västligaste punkt på samma longitud som Oslo.

På nordkostern finns även Lysmossegrottan, en grotta med lysmossa.

Se även 
 Koster
 Nord-Koster och Duvnäs
 Sydkoster

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Källgård, Anders; Sveriges öar, Kristianstad 2005
 Knapp, Ted; Längs Kusten i Bohuslän, Mölndal 2006
 
 Wahlberg, Mats (red); Svenskt ortnamnslexikon, Stockholm 2003

Kosteröarna
Kosterhavets nationalpark
Fiskelägen
Områden och platser i SMHI:s sjöväderrapport
Nakenfröiga växter

Nakenfröiga växter, också kallade gymnospermer, är de fröväxter som inte hör till gruppen blomväxter (gömfröiga växter). Gruppen innehåller framför allt barrväxter, men också ginkgo, kottepalmer, gnetumväxter och utdöda divisioner, till exempel fröormbunkar. Nakenfröiga växter skiljer sig från gömfröiga växter genom att inte ha dubbla integument utan enkla, deras fröämne sitter "naket". De har alltså frön, men inte frukt.

Hos finns blommor av honkön och blommor av hankön. De utbildas antingen på samma växt eller på olika växter.

Under evolutionen uppstod fröväxterna före blomväxterna. Senare uppstod blomväxterna bland fröväxterna och nu är blomväxterna helt dominerande på jorden; hur detta skett är omdiskuterat. Nakenfröiga växter är alltså en parafyletisk grupp, det vill säga en grupp som inte är en naturlig enhet.

En teori till varför de nakenfröiga växterna är så få numera är:
De är nakenfröiga, vilket innebär att fröet är mer sårbart än hos de gömfröiga som skyddar sina frön. Icke gömda frön kan lättare angripas av bakterier och mutationer.

De kommer upp ur grodden med inte så sällan fler än två hjärtblad (hos familjen Taxaceae kommer grodden upp med två hjärtblad). Det är också sårbart vad gäller mutationer och angrepp. De bästa förutsättningarna har de enhjärtbladiga växterna som lämnar grodden med ett hjärtblad och sedan håller bladen tätt ihop. Det minskar risken för angrepp.

Det gamla naturliga växtklassificeringssystem som byggde på Fries hierarkiska klassificering grupperar växten enligt denna princip, där enklaste cellen står lägst i rang och den ädlaste är en blomväxt som inte blottar sitt kön eller sitt inre. I det naturliga systemet användes underklasserna: frikronbladiga, samkronbladiga och kronbladslösa för att bland annat ange hur blottade ståndare och pistill var.

Stamträd 
Nedanstående kladogram visar troliga släktskapsförhållanden inom gymnospermerna.

Referenser 

Nakenfröiga växter
Na Växtindex
Interpretivism

Interpretivism är en teori inom den samtida rättsvetenskapen och rättsfilosofin, som ofta betraktas som en medelväg mellan rättspositivism och naturrätt.

Interpretivism kännetecknas av:
 att lag inte ses som en uppsättning givna data, fakta eller konventioner, utan som vad rättsskipare gör den till. 
 att lag och moral inte ses som åtskilda, om än ibland olika.
 att lag inte ses som immanent i naturen (i människans förnuft), och heller inte rättsliga värderingar existerar oberoende av det rättsskipande organet.

Teorin är främst förknippad med Chaim Perelman, Castanheira Neves och Ronald Dworkin.

Till interpretivismen räknas ofta även den juridiska hermeneutiken, med namn som Helmut Coing och Emilio Betti. Det är en gren av hermeneutiken, som grundades på 1900-talet och framför allt företräddes av Martin Heidegger och Hans-Georg Gadamer.

Kända interpretivister 
 Josef Esser 
 Theodor Viehweg
 Chaim Perelman
 Wolfgang Fikentscher
 Castanheira Neves
 Friedrich Müller
 Ronald Dworkin
 Aulis Aarnio 
 Robert Alexy

Rörelser inom rättsfilosofi
Brenda K. Starr

Brenda K. Starr, född Brenda Joy Kaplan 15 oktober 1966 i New York, är en amerikansk sångerska i genren latin freestyle. Hon hade under 80-talet stora hits med singlar som "Breakfast In Bed" och "I Still Believe", den senare spelades även in av Mariah Carey 1998.

Diskografi
Studioalbum

Samlingsalbum

Singlar (urval)
1985 – "Pickin' Up Pieces" (US R&B #83, US Club/Dance #9)
1987 – "Breakfast in Bed"/"Desayuno De Amor" (US Club/Dance #18, US Latin Pop #6)
1988 – "I Still Believe" (US Pop #13)
1988 – "What You See Is What You Get" (US Pop #24, US Club/Dance #6)
1990 – "No Matter What" (med George Lamond) (US Pop #49)
1997 – "Herida" (US Latin Pop #28, US Latin AIrplay #14, US Tropical Airplay #1)
1998 – "Si Me Preguntan Por Tí" (US Tropical Airplay #10)
1999 – "I Still Believe/Creo en Tí" (US Tropical Airplay #20)
1999 – "Señor Amante" (US Tropical Airplay #20)
2000 – "Pétalos de Fuego" (US Tropical Airplay #20)
2002 – "Por Ese Hombre" (med Tito Nieves och Víctor Manuelle) (US Latin Pop #11, US Latin Airplay #33, US Tropical Airplay #1)
2002 – "Rabia" (Bolero Son) (US Tropical Airplay #11)
2005 – "Tú Eres" (US Tropical Airplay #19)
2005 – "Atrévete a Olvidarme" (US Tropical Airplay #21)

Externa länkar
Smash Productions: Brenda K. Starr (arkiverad)

Amerikanska sångare
Födda 1966
Kvinnor
Levande personer
Metol

Metol eller Etol, är ett handelsnamn för den organiska föreningen med formeln (C7H10NO)2SO4, är ett framkallningsämne för svartvita fotografier. Det är ett sulfatsalt av N-metylaminofenol.

Framställning
Flera metoder finns för framställning av N-metylaminofenol. Det uppkommer genom dekarboxylering av N-4-hydroxyfenylglycin (Glycin). Det kan också erhållas genom reaktion av hydrokinon med metylamin genom upphettning med 4-klorfenol och kopparsulfat vid 135 °C i vattenlösning eller med hydrokinon vid 200–250 °C i alkohollösning.

Användning
Metol är ett utmärkt framkallningsmedel för de flesta applikationer för kontinuerliga tonframkallare, och det har använts i stor utsträckning i publicerade utvecklarformler såväl som kommersiella produkter. Det är dock svårt att producera högkoncentrerade framkallningslösningar med Metol, och därför levereras de flesta Metolframkallare i torr kemikalieblandning. En framkallare som innehåller både Metol och hydrokinon kallas en MQ-framkallare. Denna kombination av medel ger större framkallningsaktivitet eftersom utvecklingshastigheten för båda medlen tillsammans är större än summan av utvecklingshastigheter av varje medel som används ensamt (superadditivitet). 

Denna kombination är mycket mångsidig och genom att variera mängderna Metol, hydrokinon och restrainer, och justera pH, kan hela sortimentet av kontinuerliga tonframkallare framställas. Därför ersatte denna form av Metol de flesta andra utvecklingsmedel förutom hydrokinon, fenidon (som är nyare än Metol) och derivat av fenidon. Speciella former är Eastman Kodak D-76 filmframkallare, D-72 tryckframkallare och D-96 filmnegativframkallare.

Historik
Alfred Bogisch, som arbetade för ett kemiföretag som ägs av Julius Hauff, upptäckte 1891 att metylerad p-aminofenol har en mer kraftfull utvecklingsverkan än p-aminofenol. Hauff introducerade denna förening som ett framkallningsmedel. Den exakta sammansättningen av Bogisch och Hauffs tidiga Metol är okänd, men den metylerades med största sannolikhet vid ortopositionen av bensenringen (p-amino-o-metylfenol), snarare än vid aminogruppen. En tid senare kom Metol att betyda den N-metylerade sorten, och den o-metylerade sorten togs ur bruk. Aktien-Gesellschaft für Anilinfabrikation (AGFA) sålde denna förening under handelsnamnet Metol, som blev det i särklass vanligaste namnet, följt av Eastman Kodaks handelsnamn Elon. 

Eftersom det har använts för detta ändamål i över 100 år, och ofta av amatörfotografer, finns det en betydande mängd bevis för de hälsoproblem som kontakt med Metol kan orsaka. Dessa är huvudsakligen lokal dermatit i händer och underarmar. Det finns också vissa tecken på sensibiliserande dermatit, där upprepad exponering utlöser ett kroniskt tillstånd som är resistent mot medicin. Användningen av Metol i mycket frätande lösningar och förekomsten av andra material i mörkrum som har varit inblandade i dermatit - såsom sexvärda kromsalter - kan förvärra vissa hälsoeffekter.

Referenser

Noter

Externa länkar

Fotografiska kemikalier
Fenoler
Sony Center

För Sony Center på Potsdamer Platz i Berlin, se Sony Center Berlin

Sony Center är en konceptbutikskedja som säljer hemelektronik från Sony.

Idén om Sony Center är inte någon nyhet i Europa, där centren har funnits i flera år. I Storbritannien finns konceptet sedan många år tillbaka och idag finns det över 100 Sony Center som ägs av privata affärsinnehavare som har etablerat ett fast samarbete med Sony. 

Idén om att etablera liknande konceptbutiker som skulle drivas av privata radiohandlare har funnits hos Sony Nordic sedan mitten av 1990-talet. Det första Sony Centret inom Sony Nordic öppnade i Tallinn 1995. Den första butik som öppnats enligt det nuvarande konceptet var i Norge och i staden Bergen i oktober 2001. Den följdes av ett till Sony Center i samma stad 2003. 

Mellan 2001 och 2003 installerades en variant av Sony Centret, Sony Shop in Shop i en lång rad butiker i hela Sony Nordic-området. Under tiden reviderades Sony Center-konceptet. Shop in Shop-konceptet finns fortfarande inom Sony Nordic. Många butiker använder formen särskilt till att demonstrera Sony WEGA-tv:n. 
Den slutliga revideringen av Sony Center-konceptet var färdig år 2003. Då tog öppningen av Sony Centren fart på allvar. I slutet av 2003 och i början av 2004 öppnades Sony Center i Oslo, Tallinn, Reykjavik, Köpenhamn, Helsingfors och Stockholm. Alla center har mötts av ett stort publikintresse på öppningsdagen som har hållit i sig med stadigt stigande försäljning. Sony Nordic har ett mål om 40 center i hela Norden. 

Förutom butiken i Stockholm finns även Sony Center i Helsingborg, Sundsvall, Uppsala, Malmö, Sickla och Örebro. Till hösten 2009 kommer ett åttonde Sony Center öppna i Täby Centrum.

Ett Sony Center kan i de flesta fall få tag på de allra flesta reservdelar och tillbehör till nya, som flera år gamla produkter.

Externa länkar
Sony Center
SONY SVERIGE
VAIO SVERIGE

Center
Brittiska hemelektronikföretag
Europeiska företag
Brittiska detaljhandelsföretag
Företag bildade 1985
Sonic Rivals

Sonic Rivals är ett Sonic-spel till Playstation Portable. Spelet är i 2D-perspektiv men alla figurmodeller och banor är i 3D. Spelet går ut på att komma före motståndaren i mål.

I spelet finns karaktärerna Sonic, Knuckles, Shadow och den helt nya figuren Silver the Hedgehog från spelet Sonic the Hedgehog till Playstation 3 och Xbox 360.

Externa länkar

Datorspel 2006
Playstation Portable-spel
Sonic the Hedgehog
Datorspel med antropomorfa figurer
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Plattformsspel
Natriumsulfit

Natriumsulfit (Na2SO3) är ett vattenlösligt natriumsalt, som sönderdelas även av svaga syror enligt 

Om ämnet i lösning kommer i kontakt med luftens syre oxideras det gradvis till natriumsulfat (Na2SO4). I fast form om i frånvaro av kristallvatten går denna process dock mycket långsammare.

Indunstning av en lösning av natriumsulfit ger upphov till ett hydrat med sju kristallvattenmolekyler per formelenhet salt (heptahydrat).

Natriumsulfit används som konserveringsmedel, och har då E-nummer 221.

Konserveringsmedel
Natriumföreningar
Sulfiter
Jon Walker

Jon Walker, född 17 september 1985 i Chicago, Illinois, är en amerikansk musiker.

Tidigare spelade han bas i rock-bandet Panic At The Disco.
Bandet lärde känna Walker genom The Academy Is... när han jobbade med TAI på en av deras turnéer. Bandet kontaktade Walker efter att Brent Wilson lämnat bandet, på grund av att de andra bandmedlemmarna, Brendon Urie, Ryan Ross och Spencer Smith, inte längre kände att han utvecklades i bandet. Jon fick hoppa direkt in i en av deras påbörjade turnéer och fick lyssna igenom alla deras låtar på flygplanet på vägen dit. Jon stannade sedan i bandet och blev den fjärde medlemmen. I en intervju med rock tidningen Rock Sound avslöjade Walker att han var den som fick ringa upp Wilson och berätta att han inte längre var delaktig i bandet.
2009 lämnade Jon bandet tillsammans med gitarristen, bakgrunssångaren och pianisten Ryan Ross.

Medan The Young Veins var på en hiatus har Walker startat en solokarriär. Än så länge har han skivorna Home Recordings och New Songs ute, och han har haft vissa liveshower. The Young Veins hiatus övergick till att bandet inte längre existerar. 

Han är sedan en tid tillbaka tillsammans med flickvännen Cassie.

Födda 1985
Amerikanska rockmusiker
Amerikanska basister
Män
Levande personer
Ystad Ridklubb

Ystad Ridklubb är en ridklubb som ligger i Bredasten utanför Ystad i Skåne. Klubben bildades i Ystad 4 november 1927, men flyttade därifrån till Bredasten år 2000. Där finns ett ridskolestall och ett privatstall samt ett antal ridlärare. Stallet har 40 boxar.

Klubben bedriver ridskoleverksamhet, tävlingsverksamhet och rehabridning.

Ridklubbar i Sverige
Sport i Ystads kommun
Sportklubbar bildade 1927
Enskede kyrka

Enskede kyrka är en kyrkobyggnad i stadsdelen Gamla Enskede i södra Stockholm. Den tillhör Enskede-Årsta församling i Stockholms stift. Kyrkobyggnaden är väl synligt placerad på en höjd i ett parkområde mitt inne i Gamla Enskedes villaområde.

Bakgrund 
Redan 1904 förvärvade Stockholms stad Enskede gårds ägor och fyra år senare fastställdes den första stadsplanen för Gamla Enskede. Planarkitekten Per Olof Hallman hämtade förebilder från engelska och tyska trädgårdsstäder med en anpassning till terrängen och mjukt svängda gator. På områdets högre partier reserverades mark för parker och offentliga byggnader såsom Margaretaparken och Enskede kyrka.

Kyrkobyggnaden 
Enskede kyrka byggdes efter ritningar av arkitekten Carl Bergsten (1879-1935) och invigdes på tjugofemte söndagen efter trefaldighet den 21 november 1915 av Svenska kyrkans dåvarande ärkebiskop Nathan Söderblom. Kyrkan vilar på en sockel av råhuggen granit och består av rektangulärt långhus med ett smalare, rakt avslutat kor i öster. En trappa ned under koret är sakristian inhyst. Vid långhusets norra sida finns ett vapenhus med ingång. Mitt på det skiffertäckta taket står det låga kyrktornet med sin tupprydda tornspira. Ytterväggarna är vitslammade och genombryts av fönster i olika form. Kyrkorummet har ett treklövervalv av trä prytt med dekorativt måleri. Koret ligger fyra trappsteg högre än övriga kyrkorummet. I östra korväggen finns ett högt rundbågigt fönster vars glasmålning fungerar som altartavla. Glasmålningen, som skildrar Kristi himmelsfärd, är komponerad av Carl Alexandersson och utförd 1929 av N.P. Ringström AB.

Inventarier 
 Kyrkans ursprungliga dopfunt av trä är formgiven av skulptören Per Kers och har polykrom dekor. Bland annat pryds funten av Lutherrosor. Tillhörande dopskål är av mässing. Dopfunten står numera i kyrkans kor.
 Norr om koret finns en sexkantig predikstol som är marmoreringsmålad i grönt och brunt.
 På läktaren i kyrkorummets västra del står en orgel med 22 stämmor. Den är tillverkad 1976 av Jacoby Orgelverkstad.
 En digital kororgel tillkom 1996.
 I det lilla kyrktornet hänger en kyrkklocka gjuten 1915 K G Bergholtz & Co i Stockholm.

Bildgalleri

Källor
 Enskede kyrka, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Text: Suzanne Lindhagen, Foto: Ingrid Johansson
 Enskede-Årsta församling informerar

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Enskede-Årsta församlings webbplats

Kyrkobyggnader i Söderort
Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader invigda 1915
1915 i Sverige
Kaliumbromid

Kaliumbromid är ett vattenlösligt salt som användes under 1800- och 1900-talet inom medicinsk behandling som antiepileptika och sedativ. Idag används den huvudsakligen inom veterinärmedicin.
Kaliumbromid utgörs av vita eller färglösa, kubiska glänsande kristaller. Det är utan lukt med en utpräglat saltartad smak och är oföränderligt i luft.

Framställning
Ämnet framställs genom att låta järnbromid (Fe3Br8) reagera med kaliumkarbonat enligt:
4 K2CO3 +  Fe3Br8 → 8 KBr + Fe3O4 + 4 CO2

Användning
Kaliumbromid kan användas som kramplösande eller lugnande medel.

Källor

Kaliumföreningar
Bromider
Protoplanet

En protoplanet (från grekiskans πρώτος, protos, ”första”) är en föregångare till en planet i dess utveckling. En protoplanet är stadiet mellan planetesimal och färdiga planeter i teorin om hur planeter bildas.

Utveckling
Protoplaneter skapas genom att otaliga planetesimaler med storlekar från någon kilometer till flera mil kolliderar med varandra och gradvis växer sig större. De största av dessa går sedan in i en fas kallad oligarkisk tillväxt där de växer mycket snabbt på grund av den större träffytan och det växande gravitationsfältet. De som överlever alla våldsamma kollisioner är nu protoplaneter vilka fortsätter att dra in allt material de kommer nära, inklusive en stor del av de kvarvarande planetesimalerna (medan andra slungas långt ut i solsystemet). Protoplaneterna påverkar sedan varandras banor med sin gravitation vilket leder till att även många av dessa kolliderar med varandra och slutligen bildar färdiga planeter.

Storlek
Definitionen av storlek på en protoplanet är ganska vag, men normalt anses det vara stadiet från ungefär månens storlek till dess att den nått sin fulla storlek. Därför är inte till exempel Merkurius en protoplanet trots sin blygsamma storlek medan en protoplanet mycket väl skulle kunna vara betydligt större än både jorden och Jupiter, om dess slutgiltiga storlek är ännu större.

Theia
Enligt en populär teori ska månen ha bildats för ungefär 4,6 miljarder år sedan efter en kollision mellan den tidiga jorden och en stor hypotetisk protoplanet kallad Theia. Vid kollisionen med Theia, som ska ha varit av ungefär Mars storlek, slungades stora mängder material ut i rymden. Mycket av detta föll tillbaka på jorden men en avsevärd mängd material stannade i bana runt jorden och det är från detta som månen enligt teorin ska ha bildats. Det finns tecken som tyder på att samtliga övriga tre stenplaneter i solsystemet, Merkurius, Venus och Mars, kan ha drabbats av liknande katastrofer, om än, åtminstone för Merkurius och Mars, i en mindre skala.

Se även
Planet
Solsystem

Astronomiska objekt
Hydrokinon

Hydrokinon (även 1,4-dihydroxybensen och bensen-1,4-diol) är en aromatisk diol och har den kemiska formeln C6H4(OH)2.

Historia
Hydrokinon framställdes första gången 1844 av den tyske kemisten Friedrich Wöhler genom torrdestillation av kinasyra. Resultatet blev en blandning som förutom bensen, bensoesyra och salicylsyra innehöll ett dittills okänt ämne som fick namnet hydrokinon.

Förekomst
Hydrokinon bildas och lagras i en körtel i bakkroppen på bombarderbaggen. En annan körtel innehåller väteperoxid. När baggen känner sig hotad sprutar den ut vätskorna i en hålighet i bakkroppen som innehåller enzymet katalas som gör att vätskorna reagerar med varandra. Resultatet blir en över 100 °C varm dusch av bensokinon. Baggen kan rikta strålen åt olika håll och avfyra den med häpnadsväckande precision.

Användning
Ämnet används i fotografiska framkallningsvätskor för att reducera silverhalider till rent silver.

Inom medicinsk behandling används hydrokinon ibland för att bleka hud, till exempel iögonfallande födelsemärken. Medicinsk användning av hydrokinon är förbjudet i europeiska unionen.

Se även 
 Katekol

Externa länkar
 Kemikalieinspektionens info om ämnet

 
Fotografiska kemikalier
Phillipskurvan

Phillipskurvan är en graf inom makroekonomin som visar sambandet mellan inflationen och arbetslösheten. I sin klassiska form visar Phillipskurvan på ett negativt samband mellan inflation och arbetslöshet; låg arbetslöshet åtföljs av hög inflation och omvänt. Konjunkturcykler motsvarar en förflyttning längs kurvan. Philipskurvan fick sitt namn av den nyzeeländske nationalekonomen William Phillips som 1958 publicerade en studie över Storbritanniens ekonomi under åren 1861–1957, där Phillips fann detta samband. Studier på ytterligare länder gav samma samband. Phillipskurvan i sitt klassiska utförande, avsedd som en allmängiltig teori, formulerades 1960 av Paul Samuelson och Robert Solow.

I slutet av 1960-talet visade sig dock att de observationer som gjordes inte passade in på Phillips-kurvan och i början av 1970-talet steg både inflation och arbetslöshet. Detta tillstånd kallas för stagflation. För att förklara dessa fenomen utvecklades teorin om rationella förväntningar som innebar att kurvan i sig inte ligger fast, utan förflyttas och byter form beroende på förväntningar om framtida inflation. Nära kopplat till denna vidareutveckling av Phillipskurvan finns också teorin om en naturlig arbetslöshetsnivå, NAIRU, Non-Accelerating Inflation Rate-of-Unemployment som utvecklats av ekonomen Milton Friedman.

I Sverige har sambandet mellan inflation och arbetslöshet ifrågasatts efter finanskrisen 2008-9. I en studie genomförd av Riksbanken 2019 kunde de dock påvisa att svenska företags försäljningspriser var starkt kopplade till deras resursutnyttjande och inflationsförväntningar. Sambandet menade de alltså fortfarande var intakt på mikronivå.

Källor

Externa länkar 
Left critique of Phillips Curve from Dollars & Sense magazine
A Critique of the Phillips Curve by Charles Oliver, Ludwig von Mises Institute, February 9, 1999 (includes the article "Who's Afraid Of A Red-Hot Economy?", Investor's Business Daily, February 9, 1999)
Audio speech by Jeffery Herbener at the Ludwig Von Mises Institute.

Makroekonomi
Nationalekonomiska kurvor
Arbetslöshet