kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
IG Farben-processen

IG Farben-processen, tyska I.G.-Farben-Prozess, var en rättslig process då 23 chefer i IG Farben ställdes inför rätta 1947–1948 vid Nürnbergrättegångarna.

Sammanlagt 23 ledande befattningshavare i IG Farben åtalades för förberedelse och genomförande av anfallskrig, erövring av andra länder, plundring, förslavning och mord.
Åklagarna påstod inte att de åtalade själva begått dessa brott utan att de varit med och planerat och finansierat bland annat annekteringen av Österrike (Anschluss) och Tjeckoslovakien.
De påstods också tillsamman med ledande nazister ha upprättat fyraårsplanen, som skulle göra Tyskland "berett att föra krig” och som möjliggjorde att Tyskland kunnat starta anfallskrig mot Polen och Sovjet samt ockupera Danmark och Norge.

12 dömdes till fängelse i mellan åtta år och ett år och sex månader bland annat för plundring och förslavning.
11 blev frikända. Av dem som dömts blev alla benådade och blev fria i förtid; de två sista 1951. Ingen behövde avtjäna mer än tre år.

Fotnoter

Litteratur 
 Grietje Baars: Capitalism´s Victor´s Justice? The Hidden Stories Behind the Prosecution of Industrialists Post-WWII. In: The Hidden Histories of War Crime Trials. Heller and Simpson, Oxford University Press 2013, .
 Jens Ulrich Heine: Verstand & Schicksal: Die Männer der I.G. Farbenindustrie A.G. (1925-1945) in 161 Kurzbiographien: Weinheim: VCH, 1990 
 Kevin Jon Heller: The Nuremberg Military Tribunals and the Origins of International Criminal Law. Oxford University Press, 2011, .
 Florian Jeßberger: Von den Ursprüngen eines „Wirtschaftsvölkerstrafrechts“: Die I.G. Farben vor Gericht. In: Juristenzeitung. 2009, S. 924–932.
 Stefan H. Lindner: Das Urteil im I.G.-Farben-Prozess. In: NMT – Die Nürnberger Militärtribunale zwischen  Geschichte, Gerechtigkeit und Rechtschöpfung. Priemel und Stiller, Hamburger Edition 2013, , S. 405 ff.

IG Farben
Nazism
Nürnbergrättegångarna
Moddning

Moddning är en synonym populär kortform för ordet modifikation med innebörden att ett föremål eller apparat ändras till det bättre eller för särskilt ändamål. Moddning är vanligt förekommande inom Hi-fi-, motorfordons-, dator- och spelvärlden. Det är även ett viktigt element inom steampunk. Man gör om ("moddar") prylen, spelet eller datorn från dess originalskick.

Motorfordon 
Här handlar det om att bygga om bilar och motorcyklar såväl till det inre, motorprestanda, som det yttre. Kända företeelser är Hot Rod, Custom och lowrider. Vissa fordonstyper förknippas även med raggare.

Audiomoddning 
Det vanligaste objektet för moddning är här förstärkare med avsikten att förbättra dess prestanda genom att ersätta komponenter och dra om kretsar. På så vis kan en måttlig Hi-fiutrustning förvandlas till en produkt som platsar i High-end audio-klass. Arbetet kräver proffskunskaper.

Datormoddning 
Inom utseendemässig datormoddning är det vanligt att göra ett större hål i sidan av chassit och sätta i lysdioder med olika färg och styrka. Datormoddning omfattar dock även att gå in och bygga fläktkontroller och sätta i ljudisolering för att få en tystare dator.

Mer avancerade varianter av datormoddning kräver grundkunskaper i elektronik.
Ett av de första kända fallen handlar om studenten Andrew Huang på MIT, som publicerade en instruktion på 15 sidor, som förklarade hur han på tre veckor hade moddat Microsofts Xbox#Xbox-modifiering för att bland annat, kunna använda andra operativsystem.

Spelmoddning 

Moddning handlar i datorspelssammanhang om en utbyggnad av ett befintligt spel, då en intressent kan redigera vissa delar i spelet efter eget tycke. Spelets grundkod eller texturer ändras vilket kan ge det ett helt nytt utseende.

Tillverkaren av spelet låter spelarna bygga vidare på det befintliga spelet med vissa förbehåll. Detta sker genom att ett programpaket med redigeringsvektyg, ett så kallat "SDK" (software development kit), skickas med vid försäljning eller senare. Med dess hjälp kan konsumenterna ändra bland annat spelets utseende och mål. Man ger normalt inte tillgång till hela spelets källkod. Koden för till exempel grafik och ljud hålls på så sätt intakt.

Ett populärt spel att modifiera är Grand Theft Auto. Ett annat spel som gjort sig stort inom spelmoddning är Half-Life. Ett exempel på en känd modifikation till Half-Life 2 är Garry's Mod.

Noter och referenser 

Hobbyer
Svenska kulturfonden

Svenska kulturfonden är en finländsk organisation avsedd att "stöda den svenska kulturen och utbildningen, det svenska språket och finlandssvensk verksamhet" i Finland. Kulturfonden bildades 1908 på initiativ av Svenska folkpartiets centralstyrelse. Grundplåten lades genom såväl insamling av medel bland landets hela svenskspråkiga befolkning som genom flera personers större enskilda donationer. Svenska kulturfonden ägs av Svenska litteratursällskapet i Finland. 

Den avkastning som Svenska Litteratursällskapet ställde till Kulturfondens förfogande 2008 var 38 miljoner euro. Av det stöd som Kulturfonden beviljat går cirka fyrtio procent till konst och kultur, tjugo procent till utbildning och fyrtio procent till allmän finlandssvensk verksamhet. 

Den årliga ansökningsomgången infaller i november och utdelningen sker följande vår. Därutöver finns ett flertal stipendier och understöd, vilka kan sökas när som helst, till exempel ungdomsstipendier, kultur i skolan, resestipendier med mera.

Stora kulturpriset

1997 – Kenneth Kvarnström
1998 – Ulla-Lena Lundberg
1999 – Carolus Enckell
2000 – Torbjörn Kevin
2001 – Monica Groop
2001 – Gunnel och Eric Adlercreutz (specialpris i arkitektur)
2002 – Harry Järv
2003 – Leif Segerstam
2004 – Kjell Westö
2005 – Kristin Olsoni
2006 – Pehr Henrik Nordgren
2007 – Klaus Härö
2008 – Karin Widnäs, ketamiker
2009 – Lars Sund
2010 – Stina Ekblad
2011 – John Storgårds
2012 – Caj Bremer
2013 – Camilla Nylund
2014 – Ulrika Bengts
2015 – Claes Andersson
2016 – Märta Tikkanen
2017 – Maria Turtschaninoff
2018 – Susanne Gottberg
2019 – Sebastian Fagerlund
2020 – Jakob Höglund
2021 – Christoffer Sundqvist, klarinettist
2022 – Natasha Lommi, Danskonstnär

Se även 
Finska kulturfonden
Pro Artibus

Källor

Externa länkar 
 Svenska kulturfondens webbplats
 

Organisationer i Finland
Finlandssvenska organisationer
Kulturorganisationer
Organisationer bildade 1908
Kulturpriser i Finland
Stipendiefonder
Nyckelhålsmärkning

Nyckelhålet är en symbol som mat i butiker och restauranger kan märkas med. Det är skapat av Livsmedelsverkets symbol och är till för att hjälpa konsumenter att hitta hälsosammare livsmedelsalternativ. Nyckelhålet används sedan juni 2009 även i Norge och Danmark; länderna har gemensamma regler.

Nyckelhålet ställer krav på fettmängd, fettkvalitet, fiberhalt och på hur mycket socker och salt ett livsmedel får innehålla. Frukt, grönsaker, kött och fisk får nyckelhålsmärkas liksom bröd, flingor, pasta, mejeri- och charkprodukter. I samband med att de tre länderna fick gemensamma regler infördes ett nytt kriterium om innehåll av fullkorn för att få nyckelhålsmärka bröd, hårt bröd och andra spannmålsprodukter med nyckelhålet.

Tidigare fick nyckelhålsmärkt mat innehålla upp till  transfett, vilket ändrades efter att ha uppmärksammats i Dagens Nyheter.

Nyckelhålet är en frivillig märkning. Det är livsmedelsföretagen själva som ansvarar för att de livsmedel som nyckelhålsmärks uppfyller Livsmedelsverkets regler. I Sverige görs kontrollen av märkningen i första hand av den kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnden.

Nyckelhålet har funnits sedan 1989.

Historia 
1985 – En idé om märkning av livsmedel i Norsjös butiker föddes. Det ledde till många möten med Norsjö kommun, landstinget och livsmedelsverket.
1987 – Livsmedelsgrupper med hög fiberhalt och låg fetthalt märktes med Norsjösatsningens hjärta på hyllkanten.
1989 – Märkningen blev rikstäckande och en ny symbol med nyckelhålet i svart eller grön färg på vit botten kunde sättas på vissa livsmedel. Allteftersom omfattades fler livsmedel.
2005 – Nytt koncept blir att det förutom fibrer och fett skall omfatta salt och socker, som ligger för beslut i EU.

Bakgrund
Epidemiologiska undersökningar under 1970-talet visade stora skillnader i Sverige i dödlighet i hjärt-kärlsjukdomar. I Västerbotten var dödligheten i dessa sjukdomar 40% högre bland personer som var yngre än 75 år än den i Halland, som hade lägst dödlighet i landet. Landstinget började i samarbete med Umeå universitet omkring 1980 planera för förebyggande befolkningsinsatser, Västerbottens hälsoundersökningar (VHU). Norsjö kommun var den av länets kommuner som hade den högsta dödligheten i de aktuella sjukdomarna och därför bestämdes för en mindre utvecklingsmodell i samverkan med kommun, näringsliv, organisationer och föreningar där primärvården hade nyckelrollen. En logotyp för projektet togs fram, VHU-loggan, som var ett stiliserat rött hjärta med kärl och användes bland annat för livsmedelsmärkning. Denna livsmedelsmärkning transformerades senare i samverkan med Statens livsmedelsverk till Nyckelhålet som enligt verkets föreskrift kunde vara i svart eller grön färg på vit botten och därmed blev rikstäckande.

Referenser

Se även 
 Livsmedelsföretagen, branschorganisation

Externa länkar 
 slv.se: Livsmedelsverkets information om nyckelhålet

Livsmedelstermer
Kosthållning
Kulebjak

En kulebjak (кулебяка) är en rysk maträtt som består av avlånga piroger på surdeg, fyllda med fisk eller kött. 

Ryska maträtter
Juan Miguel Mercado

Juan Miguel Mercado Martín, född 7 juli 1978 i Armilla, Granada, är en spansk professionell tävlingscyklist. Han blev professionell 1998. 

Mercado cyklade mellan 2006 för det franska Professionell Contintental-stallet Agritubel, som tävlar i Europa och på UCI ProTour-tävlingar, när de blir inbjudna. Han vann etapp 18 på Tour de France 2004, och vann etapp 10 på samma tävling 2006, detta efter en tidig utbrytning tillsammans med Cyril Dessel (Ag2r Prévoyance). Juan Miguel Mercado bar den rödprickiga bergsmästartröjan medan ledaren i bergstävlingen, Cyril Dessel, bar den gula ledartröjan.

Mercado blev professionell 1998 med Vitalicio Seguros och tävlade med dem fram till 2000. Han har sedan tävlat i iBanesto.com (2001–2003), QuickStep-Innergetic (2004–2005) och Agritubel (2006–2007). Under sin karriär tog han 14 segrar.

Stall 
 Vitalico Seguros-Grupo Generali 1998–2000
 iBanesto.com 2001–2003
 QuickStep-Innergetic 2004–2005
 Agritubel 2006–2007

Externa länkar
Juan Miguel Mercado Martin cyclingarchives.com

Spanska tävlingscyklister
Födda 1978
Män
Levande personer
Sexman

Sexman var en av sex förtroendemän i en socken som hade att se till att fattade beslut på sockenstämman verkställdes, ansvara för underhåll av kyrkobyggnader och prästgård, samt att hjälpa kyrkoherden att övervaka kyrkotukten i socknen. 

Genom 1862 års kommunalreform avskaffades systemet med sexmän, och de flesta av deras arbetsuppgifter övergick till fjärdingsmännen.

Se även 
Byvaktare
Tolvman
Sockenskrivare

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Noter

Externa länkar 
"Om sexmän" på Anbytarforum

Historiska yrken
Ugglan
Ulrich Haberland

Ulrich Haberland, född 6 december 1900 i Sollstedt, död 10 september 1961 i Leverkusen, var en tysk kemist och chef för Bayer AG.

Ulrich Haberland växte upp i Halle. Han studerade naturvetenskap med kemi som huvudämne. 1934 promoverade Haberland och började arbeta hos Meyer & Riemann i Hannover. 1928 gick han till IG Farbens fabrik i Uerdingen (där Bayer AG ingick) där han 1938 utsågs till fabrikschef. 1943 blev han ledare för fabriken i Leverkusen. Efter andra världskriget spelade han en avgörande roll i återuppbyggande av Bayer AG och företagets återgrundande 1951. Han tryckte också på vad gällde företagets forskning och utveckling av nya produkter vilket ledde företaget till framgång. 1953 blev Haberland hedersprofessor vid Bonns universitet och 1960 vid Kölns universitet. 1961 avled Haberland av en hjärtattack. Bayer 04 Leverkusens stadion, Ulrich-Haberland-Stadion (idag BayArena) fick sitt namn vid invigningen 1956 efter Haberland.

Källor

Externa länkar 

Tyska kemister under 1900-talet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid universitetet i Köln
Personer inom Tysklands näringsliv under 1900-talet
Bayer AG
Födda 1900
Avlidna 1961
Män
Carolina Kostner

Carolina Kostner, född 8 februari 1987 i Bolzano, Italien, är en italiensk konståkare. Hennes främsta resultat är VM-guld, som hon tog den 31 mars 2012.

Biografi
Carolina Kostner kommer från Urtijëi i Sydtyrolen men tränar i Oberstdorf. Hon är kusin till Isolde Kostner. Carolina Kostner var fanbärare för Italien vid invigningen av de olympiska vinterspelen i Turin 2006. Hennes modersmål är ladinska och hon talar även engelska, franska, italienska och tyska.

Mästerskapsresultat

Världsmästerskap
Carolina Kostner vann brons vid VM i konståkning 2005. Hon tog en silvermedalj vid VM  2008 och återigen brons 2011.

Vid VM 2012 tog hon guld, efter att ha legat trea efter det korta programmet. Ryskan Alena Leonova tog silver och Akiko Suzuki från Japan tog VM-brons.

Europamästerskap
Vid EM i konståkning 2007 vann Carolina Kostner guldmedaljen.

Hon vann guld överlägset vid EM 2012. Hon fick då 183,55 poäng, medan Kiira Korpi från Finland fick silver för 166,94 poäng. Bronset gick till Elene Gedevanisjvili från Georgien.

Källor

Födda 1987
Italienska konståkare
Personer från Bolzano
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Italien
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 2018
Kvinnor
Levande personer
Mannesmann

Mannesmann AG var en tysk industrikoncern med huvudkontor i Düsseldorf som försvann 2001 sedan Vodafone tagit kontroll över koncernen.

Mannesmann blev känt under senare år för den stora och lyckade omvandlingen av koncernen från tung verkstadsindustri till framgångsrik mobiltelefonoperatör.

Historia
Mannesmann grundades av bröderna Reinhard (1856-1922) och Max Mannesmann (1857-1915) från Remscheid. Man tog fram sömlösa rör och har gett namn åt en typ av valsverk, Mannesmann-valsverk.

1908 tog företaget namnet Mannesmannröhren-Werke AG. Under de kommande åren gick företaget från att syssla med stålbearbetning till en järn- och stålkoncern. Man tog över kolgruovor och uppförde stålproduktion i Saarbrücken, Gelsenkirchen och Duisburg. Från 1913 ägde man även lastbils- och nyttofordonstillverkaren Mannesmann-Mulag.

Diversifiering 
Mannesmann började under 1970- och 1980-talet att diversifiera koncernen och investera i för företaget nya branscher. Man köpte upp Rexroth, Demag och Krauss-Maffei inom maskintillverkning och köpte samtidigt upp underleverantörer till bilindustrin som Kienzle Apparate, Fichtel & Sachs, VDO och Boge GmbH. Mannesmann hade 1990 blivit en bred teknologikoncern. 
De stora framgångarna för företaget kom dock när man köpte licensen för att bygga ut det första privata mobiltelefonnätet i Tyskland, D2 som Mannesmann Mobilfunk kallade sig. Under 1990-talet firade man stora framgångar och telekommunikation kom att dominera koncernen. Det var också det som gjorde brittiska Vodafone intresserade av koncernen 1999. 1999 skapades en ny koncerndel, Mannesmann Atecs, för att samla verksamheterna som inte var telekommunikation.

Uppdelningen av Mannesmann 
Mannesmannkoncernen splittrades i samband med att Vodafone tog över koncernen 2000. Vodafone tog hand om Mannesmann kommunikationsdel som integrerades helt i den egna organisationen och sålde av de övriga delarna av koncernen. Delar av Mannesmann Atecs togs över av ett konsortium kontrollerat av Siemens AG och Bosch. Dessa delade i sin tur upp de enskilda bolagen mellan sig. Bolagen sålde eller delades upp, bl.a. Mannesmannröhren-Werke AG som blev en del av Salzgitter AG och Mannesmann Sachs blev en del av dagens ZF Sachs AG.

2001 hölls den sista bolagsstämman i Mannesmanns historia då man bl.a. beslöt om att bli Vodafone Tyskland.

Externa länkar 
 Mannesmann-Archiv
 Mannesmann

Ej längre existerande tyska företag
Företag upplösta 2001
Murförband

Murförband är namnet på de olika teknikerna för att ordna stenarna i en mur, antingen av tegelsten eller natursten.

Funktion och mått
Avsikten med murförbanden är huvudsakligen att de vertikala fogarna inte skall fortsätta oavbrutet genom flera lager (skift) av stenar, och att även diagonala fogar i möjligaste mån undviks. En tumregel är att ju mer komplicerat ett förband är desto starkare är det. Beroende på stenarnas läge i muren kallas de olika skiften:
löpskift när stenarna ligger längs med muren och varje sten kallas löpsten
koppskift när stenarna ligger vinkelrätt emot muren och varje sten kallas koppsten
rullskift när stenarna ligger "på högkant" vinkelrätt mot muren
krysskift när stenarna bildar en vinkel med murens framsida.

En annan benämning för koppskift är sträckskift. Krysskift kallas ibland för veckmurning, smygskift eller strömskift. En vanlig benämning av koppsten är bindare.

Lodrätta fogar kallas för "stötfogar" och de vågräta för "liggfogar". Den sida som en sten ligger på kallas dess "ligg"; den sida som de andra stenarna vilar sig på kallas dess "bygg" och den smala sidan av stenen, som är plan och ligger i murens yta kallas för "koppyta".

Stenarna i ett skift läggs så att de täcker stötfogen i underliggande skift. Som huvudregel gäller att ett löpskift följs av ett koppskift. De murförband som har omväxlande löpskift och koppskift i samma skift används i tjockare murar och i ihåliga murar. Stötfogarna i ett skift bör vara genomgående genom muren.

Vid konstruktioner av hörn och avslut av mursidor vid fönster och dörröppningar kan behövas passbitar. Man använder då trekvartssten, halvsten, kvartssten (pettring) och en lång smal "byggmästarpettring". De huggs vanligen till på plats av muraren. Måtten för dessa delar av helstenen är:
3/4-sten, 12 × 18,5 cm
1/2-sten, 12 × 12 cm
1/4-sten (pettring), 12 × 5,5 cm
byggmästarpettring, 6 × 25 cm.

Vid konstruktioner där två murar korsar varandra binds dessa ihop genom att man under murningen låter skiften för de två murarna växelvis passera korset.

En tegelsten enligt Svensk standard har måtten 250 × 120 × 62 mm. Tillsammans med en fog på 13 mm ger det en bygghöjd på 75 mm. Stenens längd är således lika med två gånger bredden plus en 10 mm stötfog.

Även andra måttserier förekommer, stortegel har till exempel måtten 300 × 145 × 74 mm (kallas även 12-tums tegel). Jämför även modultegel. Förbländertegel är ett mindre och mer hårdbränt tegel med större krav på måttnoggrannhet. Det används för mer krävande murning.

Hjälpmedel
Skiftstickan

Olika murförband
Opus reticulatum
Opus incertum
Opus spicatum
Amerikanskt förband
Blockförband
Engelskt förband
Holländskt förband
Kryssförband
Löpförband
Munkförband (finns i olika varianter)
Polskt förband
Vilt förband

Förband med särskild tillämpning är
pelarförband
skorstensförband
förband för ihåliga murar

Se även
Murverk
Valv
Fogning (murverk)

Externa länkar
 Björnö Byggentreprenad Murförband

Byggteknik
 
Byggnadsdetaljer
Killerpilze

Killerpilze är ett tyskt punkrockband, bildat 2002. 
Namnet Killerpilze kommer ursprungligen ifrån en middag där bandet åt pizza. Fabi fick en pizza med stora svampar och utbrast: "Wow, die Pilze sind Killer!". På svenska betyder deras namn "stora svampar", och inte "dödliga svampar", som många tror.

Deras första album kommer, Von Vorne Durch Die Punkallee släpptes 7 juli 2004. 2010 påbörjade Killerpilze sin första Europaturné. Bandet uppträdde på över 60 konserter 2010.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Johannes “Jo“ Halbig (f. 30 juli 1989) – sång, gitarr (2002–)
Fabian “Fabi“ Halbig (f. 23 december 1992) – trummor (bror till Jo) (2002–)
Maximilian “Mäx” Schlichter (f. 3 juli 1988) – gitarr, bakgrundssång (2002–)

Tidigare medlemmar
Andreas “Schlagi” Schlagenhaft (f. 9 september 1988) – basgitarr (2002–2007)

Diskografi 
Studioalbum

Singlar (topp 100 på Deutsche Singlecharts)
2006 – "Richtig scheiße (auf ’ne schöne Art und Weise)" (#17)
2006 – "Springt hoch" (#35)
2006 – "Ich kann auch ohne dich" (#30)
2007 – "LiebMichHassMich" (#19)
2007 – "Ich brauche nichts" (#66)
2007 – "Letzte Minute" (#72)
2008 – "Verrockt (We Rock)" (#84)
2010 – "Drei" (#72)

Utmärkelser 
2007
Echo: Nominering: Årets nykomling efter LaFee.
BRAVO Otto: Bästa rockbandet, andra plats efter Tokio Hotel.

Externa länkar 

 Officiell webbplats
Diskografi på Discogs

Tyska musikgrupper
Tångväg

Tångväg kallas en väg som i kustnära områden brukade användas av bönderna för att hämta tång, vilken spreds på åkrarna som gödningsmedel. Tång används än idag i trädgårds- och kolonisammanhang, men har för större arealer ersatts av olika slag av konstgödsel, som tillkom i slutet av 1800-talet.

Se även
Märgel

Typer av vägar
Rudskoga församling

Rudskoga församling är en församling i Östra Värmlands kontrakt i Karlstads stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Kristinehamns kommun i Värmlands län och ingår i Kristinehamns pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. År 1638 utbröts (Ny)Sunds församling.

Församlingen utgjorde under medeltiden ett eget pastorat för att därefter till 1638 vara annexförsamling i pastoratet Visnum, Visnums-Kil och Rudskoga. Från 1638 till 1962 bildade församlingen pastorat med Nysunds församling, som moderförsamling till 1944, annexförsamling därefter. Från 1962 till 2006 var den åter annexförsamling i pastoratet Visnum, Visnum-Kil och Rudskoga som fram till 1970 även omfattade Södra Råda församling. Från 2006 ingår församlingen i Kristinehamns pastorat. År 2014 fanns här 659 invånare, varav 73 procent (482 personer) var kyrkomedlemmar.

Organister

Komministrar

Kyrkor 
 Rudskoga kyrka

Se även
Rudskoga socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Rudskoga församlings facebook-sida

Församlingar i Karlstads stift
Indelningar i Kristinehamns kommun
Torstensvik

Torstensvik är en mindre vik av Kattegatt, en frekventerad badvik vid Frillesås i södra delen av Kungsbacka kommun. Från Frillesås centrumrondell vid Västkustvägen når man viken via Torstensviksvägen. Norr om Torstensvik, avskild av bergig udde, ligger 
Vallersvik. Torstensvik är numera även en bebyggelsedel inom Frillesås tätort med allt mera permanentbebyggelse.

SS Vendels seglarskola i Torstensvik har blivit mycket uppskattad genom åren och är en bidragande orsak till att stranden är välbesökt sommartid.

Externa länkar
Ett gammalt vykort från Torstensvik

Kungsbacka kommuns geografi
Hallands geografi
Vikar i Sverige
Salzgitter AG

Salzgitter AG är en tysk stålkoncern i Salzgitter i Niedersachsen.

Mannesmannröhren-Werke AG ingår i Salzgitter.

Referenser

Externa länkar 
 Salzgitter AG

Tyska företag
Bathiya & Santhush

Bathiya & Santhush, även kallade BnS, är en rap/popduo från Sri Lanka. Duon består av Bathiya Jayakody och Santhush Weeraman. Sedan debuten 1998 har de gett ut åtta album. 

2001 blev de finalister i Voice of Asia music festival i Kazakstan och vann silver. Vid Shanghai Music Festival i Kina vann de brons. 2002 ingick de, som första lankesiska artister, avtal med Universal Music. Fjärde albumet Neththara såldes i 75 000 exemplar på bara fem månader. Albumet räknas som ett av de bäst säljande albumen från Sony Music på Sri Lanka.

Priser och prestationer 
 Kontrakt med Universal Music
 Skivkontrakt med Sony BMG Music Entertainment/"M" Entertainment
 Vann silver vid Azia Dauzey i Kazakstan 2001
 Vann brons vid Changhai Music Festival 2001
 Vinnare av TYOP för medverkande till kultur och konst 2002
 Vinnare av Golden Clef Award för bäst samverkande band 2002
 2002 skrev de ett tvåårigt kontrakt med Coca-Cola för att representera dem som ambassadörer
 I maj 2003 valdes de till månadens band av Global Hot 40

Diskografi

Album
Vasanthaye - A New Beginning (1998)
Life - Sahashraye Manusathkule (2000)
Tharunyaye - The 3rd Album (2002)
Neththara - Project 4 (2005)
Hiripodha Wessa Chithrapatiye Geetha Samaga Hit Songs (2006)
Ras Vihidena Samanaliyak (2007) (Specialutgåva inför Alla hjärtans dag)
Ayubowan (Namaste) (2007)

Singlar
 Neththara (2005)
 Kiri Kodu (2005)
 Unmadanie (2002)
 Na Na Ne Na (2002)
 Tharunyaye (2002)
 Ayubowan (2000)
 Manusathkule (2000)
 Ae (2000)
 Life (2000)
 Siri Sangabodhi Maligawedi (2000)
 Vasanthaye (1998)

Externa länkar 
Bathiya & Santhush's officiella webbplats

Lankesiska musikgrupper