kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nivåreglering

Det finns även nivåregleringssystem specifikt för strålkastare, se framlykta.

Nivåregleringssystem kan användas för att få fordonets fram- och bakände att hålla konstant medelhöjd över vägen, oavsett belastning.

Många funktioner och egenskaper påverkas negativt då medelhöjden förändras vid ändring av fordonets last. Några exempel är aerodynamiska egenskaper, strålkastarbelysning och stötdämpning.

Utformning av fjädringssystem är på flera sätt konfliktfyllt. Ett exempel är avvägningen mellan komfort och lastkapacitet. Om fjädrarna är mjuka kommer fordonet vara bekvämt men dramatiskt känsligt för ändrad belastning, medan styva fjädrar gör fordonet mindre känsligt för ändrad belastning men samtidigt mer obekvämt.

Gashydraulisk fjädring 
År 1954 införde Citroën nivåreglerad bakaxel. Företaget blev under 1955 pionjärer med nivåreglering över alla fyra hjul med hjälp av sitt hydropneumatiska system. Sedan dess har miljontals Citroën varit utrustade med nivåreglering som en diskret, men integrerad funktion. På Citroëns instrumentbräda finns ett reglage som föraren använder för att välja om bilens kaross ska ha hög eller låg position. När motorn stängs av, sänks trycket sakta tills bilen vilar på fjädringens guppstoppklotsar av gummi. Efter att motorn startats, stiger karossen åter till förvald höjd.

Funktionen hos Citroëns gashydrauliska fjädring bygger på principen att gas komprimeras under tryck, medan vätska inte gör det. Vid varje hjul utgörs fjädringselementet av en gasklocka som innehåller kväve. Kvävet avskiljs med ett gummimembran från en hydraulvätska som i sin tur trycksätts av en kompressor. Med hjälp av höjdregulatorer kan vätska fyllas på eller tappas ur för att reglera bilens frigångshöjd. Vid varje fjädringsrörelse strömmar vätska i den ena eller andra riktningen, och ventiler som sitter monterade i fjäderbenen dämpar dessa strömmar. Därför behövs inga separata stötdämpare. Om t.ex. bilen lastas tungt eller en släpvagn kopplas till, reglerar systemet automatiskt höjden så att bilen behåller sina vägegenskaper. I senare upplagor av systemet finns extra gasklockor och ventiler som gör det möjligt att reglera fjädring och stötdämpning under färd. Den enda Citroën-modell som levereras med gashydraulisk fjädring idag (2014) är Citroën C5, där systemet används i de motorstarkare versionerna.

År 1966 licensierade Rolls-Royce Citroëns hydropneumatiska system till bakaxeln i Silver Shadow.

Mercedes-Benz, Ford, GMC, BMW, Land Rover, Scania och Jaguar har utvecklat olika lösningar inom detta tema, inklusive luftfjädring och mekaniska anordningar på bakaxeln.

Se även 
 Fjädringssystem
 Fordonsdynamik

Fordonsteknik
Kom hem hel igen

Kom hem hel igen är en låt framförd av Sandra Dahlberg med text och musik av Kim Wessel och Mikael Håkansson. Den toppade svenska singellistan den 13 februari 2004 samma vecka som Jimmy Jansson låg tvåa med "Godmorgon världen" och Sara Löfgren låg femma med "Starkare" när de deltog i Fame Factorys tredje säsong.

Låten gick in på Svensktoppen den 7 mars 2004, och där låg den sedan i 5 veckor innan den lämnat listan.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 2004
Svensktoppsmelodier 2004
Singelettor i Sverige
David Diop

David Mandessi Diop, född 9 juli 1927 i Bordeaux, Frankrike, död 1960 i Dakar, Senegal, var en senegalesisk poet verksam inom négritude-rörelsen. Hans mor var från Kamerun och hans far från Senegal. Han dog 1960 i en flygolycka, och har sedan sin död blivit en närmast mytisk figur inom franskspråkig afrikansk litteratur.

Diops dikter publicerades först i tidskriften Présence Africaine och i Léopold Senghors Anthologie de la nouvelle poésie nègre et malgache. Han gav endast ut en diktsamling, Coups de pilon (1956), i vilken han kompromisslöst protesterar mot europeiska värderingar och rasism, och argumenterar för svart medvetenhet.

Källor

Noter

Externa länkar 

Senegalesiska författare
Franskspråkiga poeter
Födda 1927
Avlidna 1960
Män
John Barrett (diplomat)

John Barrett, född 28 november 1866 och död 17 oktober 1938 var en nordamerikansk journalist och diplomat.

Barrett ägnade sig efter avlagda examina åt journalistik bland annat som krigskorrespondent på Filippinerna 1898-99. Omväxlande med, delvis vid sidan av sin journalistiska verksamhet tjänstgjorde Barrett som diplomat. Han var 1894-98 minister i Siam, 1903-04 i Argentina, 1904-05 i Panama, 1905-06 i Colombia, och var 1907 direktör för International bureau of the American republics. Vid dess omgestaltning 1910 blev han chef för Pan American union och kvarstod på den posten till 1920. Barrett var en ivrig anhängare till den panamerikanska rörelsen och verkade för denna som organisatör, skriftställare och talare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Amerikanska diplomater under 1900-talet
Amerikanska journalister under 1900-talet
Födda 1866
Avlidna 1938
Män
USA:s ambassadörer i Argentina
USA:s ambassadörer i Thailand
USA:s ambassadörer i Panama
USA:s ambassadörer i Colombia
National Basketball Association 2003/2004

National Basketball Association 2003/2004 är den 58:e säsongen av den amerikanska proffsligan i basket. Säsongen inleddes den 28 oktober 2003 och avslutades den 14 april 2004 efter 1 189 seriematcher, vilket gjorde att samtliga 29 lagen spelade 82 matcher var.

Den 30 och 31 oktober 2003 spelade Los Angeles Clippers och Seattle SuperSonics två matcher mot varandra i Saitama, Japan. Seattle vann båda matcherna.

Tisdagen den 15 juni 2004 vann Detroit Pistons sin tredje NBA-titel efter att ha besegrat Los Angeles Lakers med 4–1 i matcher i en finalserie i bäst av 7 matcher.

All Star-matchen spelades den 15 februari 2004 i Staples Center i Los Angeles, Kalifornien. Western Conference vann matchen över Eastern Conference med 136-132.

Det här var sista säsongen som Midwest Division fanns som division i ligan. Från och med nästa säsong fanns det tre divisioner i varje Conference.

Grundserien 
Not: Pos = Position i konferensen, V = Vinster, F = Förluster, PCT = Vinstprocent

Lag i GRÖN färg till en slutspelserie.
Lag i RÖD färg har spelat klart för säsongen.

Eastern Conference

Atlantic Division

Central Division 

Western Conference

Midwest Division

Pacific Division

Slutspelet 
Åtta lag från den östra och den västra konferensen gick till slutspelet. Där möttes första och åttonde seedade lagen varandra, andra och sjunde lagen mötte varandra och så vidare i åttondelsfinaler (konferenskvartsfinaler). Vinnarna gick vidare där de möttes i kvartsfinalserier (konferenssemifinaler) innan det spelades semifinalserier (konferensfinaler). Samtliga slutspelsserier avgjordes i bäst av 7 matcher.

NBA-final 
Los Angeles Lakers mot Detroit Pistons

Detroit Pistons vann finalserien med 4-1 i matcher

Rookies
Bland nykomlingarna fanns:
 LeBron James, Cleveland Cavaliers
 Carmelo Anthony, Denver Nuggets
 Chris Bosh, Toronto Raptors
 Dwyane Wade, Miami Heat

Källor 

NBA 2003/2004 på basketball-reference.com
Samtliga resultat under säsongen 2003/2004 på basketball-reference.com
NBA:s All-Star match 2004 på basketball-reference.com

Externa länkar

2003 i Kanada
2003 i USA
2004 i Kanada
2004 i USA
Basketsäsongen 2003/2004
2003/2004
Félix-Joseph Barrias

Félix-Joseph Barrias, född den 13 september 1822 i Paris, död där den 24 januari 1907, var en fransk målare. Han var bror till Louis-Ernest Barrias.

Barrias var en av de mest övertygande representanterna för den historisk-akademiska riktningen i Frankrike. Väggmålningar av honom finns i Saint-Eustachekyrkan och i operahuset i Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Franska historiemålare
Franska målare under 1800-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1822
Avlidna 1907
Män
Svensk uppslagsbok
National Basketball Association 2004/2005

National Basketball Association 2004/2005 är den 59:e säsongen av den amerikanska proffsligan i basket. Säsongen inleddes den 2 november 2004 och avslutades den 20 april 2005 efter 1 230 seriematcher, vilket gjorde att samtliga 30 lagen spelade 82 matcher var.

Torsdagen den 23 juni 2005 vann San Antonio Spurs sin tredje NBA-titel efter att ha besegrat Detroit Pistons med 4–3 i matcher i en finalserie i bäst av 7 matcher.

All Star-matchen spelades den 20 februari 2005 i Pepsi Center i Denver, Colorado. Eastern Conference vann matchen över Western Conference med 125–115.

Charlotte, North Carolina, fick, efter två års frånvaro, åter ett NBA-lag genom att Charlotte Bobcats spelade sin första säsong.

Den här säsongen var också den första av NBA:s nya indelning av grupperna, som från och med nu bestod av sex divisioner med fem lag i varje istället för som tidigare fyra divisioner med varierande antal lag. Som en del i detta så försvann Midwest Division från Western Conference och ersattes med Northwest Division och Southwest Division.

Eastern Conference
Not: Pos = Position i konferensen, V = Vinster, F = Förluster, PCT = Vinstprocent

Lag i GRÖN färg till en slutspelserie.
Lag i RÖD färg har spelat klart för säsongen.

Atlantic Division

Central Division

Southeast Division

Western Conference
Not: Pos = Position i konferensen, V = Vinster, F = Förluster, PCT = Vinstprocent

Lag i GRÖN färg till en slutspelserie.
Lag i RÖD färg har spelat klart för säsongen.

Northwest Division

Pacific Division

Southwest Division

Slutspelet 
Åtta lag från den östra och den västra konferensen gick till slutspelet. Där möttes första och åttonde seedade lagen varandra, andra och sjunde lagen mötte varandra och så vidare i åttondelsfinaler (konferenskvartsfinaler). Vinnarna gick vidare där de möttes i kvartsfinalserier (konferenssemifinaler) innan det spelades semifinalserier (konferensfinaler). Samtliga slutspelsserier avgjordes i bäst av 7 matcher.

NBA-final 
San Antonio Spurs mot Detroit Pistons

San Antonio Spurs vann finalserien med 4-3 i matcher

Se även
Midwest Division - Nerlagd division i NBA:s Western Conference

Källor 

NBA 2004/2005 på basketball-reference.com
Samtliga resultat under säsongen 2004/2005 på basketball-reference.com
NBA:s All-Star match 2005 på basketball-reference.com

Externa länkar

2004 i Kanada
2004 i USA
2005 i Kanada
2005 i USA
Basketsäsongen 2004/2005
2004/2005
Sofie Ericson

Sofie Ericson, född 13 augusti 1992 i Säffle är en svensk dansare som blev svensk mästare i discodans 2010. Hon tog också hem VM-brons 2009. Midsommarafton 2010 i Ostrava i Tjeckien blev Sofie första svenska att bli världsmästarinna i singeldisco. Sofie tog även silver i duo med Niklas Arleryd på samma VM.

Referenser

Födda 1992
Levande personer
Svenska dansare under 2000-talet
Kvinnor
Personer från Säffle
Sericin

Sericin är ett protein som omger de fibrer, som kan nystas från silkesmaskens kokonger. Det är en gulaktig, genomskinlig, tjockflytande vätska, med klistrig egenskap. Ämnet kan utvinnas genom att i alkalisk vätska koka avfall från framställning av silkefibrer.

Ämnet påstås ha välgörande dermatologiska egenskaper, och förekommer som beståndsdel i många hudvårdsprodukter.

Etymologi
Sericin är bildat med mönster från latin sericium = silke. Ordet finns belagt från åtminstone 1868.

Källor och noter

Proteiner
Hudvård
Naturfiber
Around and Around

Around and Around är en låt som ursprungligen spelades in och skrevs av Chuck Berry som B-sida till Johnny B. Goode 1958. Låten finns även med på albumet Chuck Berry Is on Top från 1959.

The Rolling Stones gjorde en cover på låten på sin EP Five by Five. Låten förekommer även på följande album 12X5 från 1964 och spelades på deras första uppträdande hos Ed Sullivan Show 1964.

The Animals och The Swinging Blue Jeans har bland flera andra artister också gjort en cover på låten.

Även David Bowie spelade in låten. Det skedde 1971 men den gavs ut först 1973 som B-sida till Drive-In Saturday.

Sånger 1958
Familjegraven

Familjegraven är en kärleksroman av Katarina Mazetti. Uppföljare av romanen Grabben i graven bredvid som hade ett öppet slut.

Familjegraven släpptes år 2005.

Svenska romaner
Skönlitteratur 2005
Tusenøyane

Tusenøyane (Tusenöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet.

Geografi
Tusenøyane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust. 

Tusenøyane omfattar ett 40-tal obebodda mindre öar och skär. De större är från norr till söder:

 Kong Ludvigøyane
 Bölscheøya
 Menkeøyane
 Meinickeøyane
 Brækmoholmane
 Tiholmane
 Schareholmane
 Kulstadholmane

Havet kring öarna är föga kartlagt vilket gör öarna mycket svårtillgängliga.

Förvaltningsmässigt ingår Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Kring 1820 omnämns området som Tusenøyane av engelske William Scoresby.

1868 försökte Adolf Erik Nordenskiöld med fartyget "Sofia" under en av sina expeditioner utan framgång att nå fram till ögruppen.

Tusenøyane har alltid varit obebodda men var huvudområdet som övervintringsplats för ryska valfångare åren 1700 till 1850 och det finns även många kvarlämningar efter Pomorer.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Kong Ludvigøyane

Kong Ludvigøyane (Kung Ludvigöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Kong Ludvigøyane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust. 

Ögruppen omfattar flera obebodda mindre öar och skär. De större är:

 Russebuholmane, i den västra delen, största ön Ækongen
 Arendtsøya, i den norra delen
 Berentineøya, i den södra delen
 Bruhnsøya, i den östra delen

samt

 Tufsen, cirka 4 km sydost om ögruppen
 Utsira, cirka 3 km sydost om ögruppen

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Hela ögruppen är namngiven efter kung Ludvig II av Bayern, Arendtsøya efter tyske geografen Karl Arendts och Bruhnsøya efter tyske astronomen Karl Christian Bruhns. 

1870 besöktes ön av tyske polarforskaren Theodor von Heuglin.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Bölscheøya

Bölscheøya (Bölscheön) är en liten ö i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet.

Geografi
Bölscheøya ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust.

Den obebodda ön är en del av Tusenøyane.

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

På Bölscheøya finns många lämningar som vittnar om den tid med omfattande jakt på val och valross.

År 1868 namngavs ön av geografen August Petermann efter den tyske journalisten Carl Bölsche, far till författaren och zoologen Wilhelm Bölsche.

År 1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Menkeøyane

Menkeøyane ( Menkeöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Menkeøyane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km söder om Edgeøyas södra kust. 

Ögruppen omfattar flera mindre öar och skär. De större är:

 Havella, i den mellersta delen, största ön (efter Havelle för Alfågel)

 Alka, i den västra delen (efter Alke för Tordmule)

 Gassen, i den västra delen (efter Gjess för gäss)

 Teisten, i den östra delen (efter Teist för Tobisgrissla)

 Islomen, i den sydöstra delen

 Blåmåken, i den nordöstra delen

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Ön är namngiven efter tyske geografen Heinrich Theodor Menke.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Meinickeøyane

Meinickeøyane ( Meinickeöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Meinickeøyane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust. 

Ögruppen omfattar flera mindre öar och skär. De större är:

 Store Meinickeøya, i den västra delen, största ön

 Vesle Meinickeøya, i den östra delen, Lilla Meinickeön

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Ögruppen är namngiven efter tyske geografen Karl Eduard Meinicke.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Brækmoholmane

Brækmoholmane ( Brækmoöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Brækmoholmane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust. 

Ögruppen omfattar flera mindre obebodda öar och skär. De större är:

 Store Brækmoholmen, i den västra delen, största ön
 Trønderen, i den norra delen
 Alkekongen, i den östra delen

samt

 Tareloppa, cirka 3 km nordost om ögruppen
 Vindholmen, cirka 2 km sydost om ögruppen
 Hornøya, cirka 4 km sydost om ögruppen

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Hela ögruppen är namngiven efter norske fiskaren Sivert Brækmo från Nord-Trøndelag fylke, Trønderen efter mannen från Trøndelag och Alkekongen efter Alke för Tordmule.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Beta (nyckeltal)

Beta är ett nyckeltal för att göra teknisk analys av aktier. Beta-talet för ett visst företag beskriver hur mycket aktien rör sig i förhållande till ett givet aktieindex. Beta uttrycks som ett decimaltal. Om beta-talet är mindre än 1 så rör sig aktien mindre än aktieindexet. Om det är större än 1 så rör sig aktien mer än det givna indexet. Om beta-talet är lika med 1 så rör sig därför aktien lika mycket som index.

Beta-talet baseras på ett index, en aktie och en tidsperiod.

Se även
Beta (finans)

Källor
Avanza Banks ordlista
Teknisk analys
Aktier
Ekonomiska nyckeltal
Tiholmane

Tiholmane (Tioöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Tiholmane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust. 

Ögruppen omfattar flera mindre obebodda öar och skär. De större är:
 Lurøya, i norra delen, största ön
 Kalvøya, i den södra delen
 Langåra, i den södra delen
 Rugla, längst söderut

samt skären i söder

 Sperra
 Spunset
 Bommen, vid ebb förbunden med Langåra
 Rullesteinøta
 Røysholmen

och

 Sletteøya halvvägs mot Schareholmane österut

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard
Ögrupper
Schareholmane

Schareholmane ( Schareöarna) är en liten ögrupp i sydöstra Svalbard i Barents hav i Norra ishavet. Området är en del av Tusenøyane.

Geografi
Schareholmane ligger cirka 225 km sydöst om Longyearbyen, cirka 100 km nordväst om ön Hopen och cirka 20 km sydväst om Edgeøyas södra kust.

Ögruppen omfattar flera mindre öar och skär. De större är:

 Blokkøya, i den sydvästra delen, största ön
 Kvalbeinøya, i den nordvästra delen
 Havmerra, i den östra delen

och

 Sletteøya halvvägs mot Tiholmane västerut
 Skråholmen cirka 3 km nordöst om ögruppen

Förvaltningsmässigt ingår hela Tusenøyane i naturreservatet Søraust-Svalbard naturreservat.

Området är en viktig boplats för en rad arktiska djur, däribland isbjörn och valross, och fåglar, däribland stormfågel, vitkindad gås, prutgås, ejder och silvertärna.

Historia
Området omnämns första gången 1614 på en karta ritad av holländske Joris Carolus och även på en karta från 1625 från Muscovy Company och holländska kartor kring år 1662 ritade av G. Valk och P. Schenk finns området utmärkt.

Hela ögruppen är namngiven efter sjömannen Schare som tillsammans med ytterligare 4 besättningsmän fick övervintra här från den 3 september 1833 till den 22 juni 1834 efter att deras fartyg hade sjunkit, Kvalbeinøya (Valbensön) efter de rikliga lämningar av valben på öns västra och norra del och Havmerra (Sjöhästön) efter den stora populationen av valros (den arktiska sjöhästen) på öns sydöstra del.

1973 inrättades Søraust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Externa länkar
 Om Tusenøyane
 Om Tusenøyanes djurliv

Öar på Svalbard