kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Renata av Lothringen

Renata av Lothringen född 20 april 1544 i Nancy och död 22 maj 1602 i München, var en hertiginna av Bayern genom sitt äktenskap med hertig Vilhelm V av Bayern. Hon var dotter till Frans I av Lothringen och Kristina av Danmark. Hennes morföräldrar var Kristian II av Danmark och Elisabet av Österrike.

Biografi 
Renata gifte sig med Vilhelm V av Bayern den 22 februari 1568, i en stor ceremoni i München i Bayern, vilket beskrevs i detalj av Massimo Troiano i hans Dialoghi (1569). Festivalen varade i 18 dagar, 5.000 ryttare deltog och musikfestivalen var ordnad av Orlando di Lasso. Under sin tid som hertiginna levde Renata ett spartanskt liv tillägnat välgörenhet, och hon beskrevs som ödmjuk och kärleksfull. Renata och Vilhelm lämnade så småningom hovet och bosatte sig hos jesuitorden i München. Renata ägnade sig specifikt åt att ta hand om sjuka, fattiga och pilgrimer. Hennes sista officiella uppgift var invigningen av kyrkan St Mikael år 1597. Hon tillbringade sina sista år i det sjukhus som grundats av hennes svärfar. Renata vördades efter sin död som ett helgon av Bayerns befolkning, men blev aldrig officiellt kanoniserad.

I Sverige var Renata känd för det äktenskapsförslag som Erik XIV gav henne. I juni 1566 fick Nils Svantesson Sture uppdrag att framföra kungens anbud till prinsessan, och i maj 1567 ankom han till Uppsala med hennes ja. Men de därpå följande händelserna i Sverige omöjliggjorde giftermålet, som från början varit motarbetat från flera håll, och 1568 gifte sig Renata med hertig Vilhelm V av Bayern. I sitt äktenskap med honom hade hon 10 barn och bland dem märks den från 30-åriga kriget bekante hertig Maximilian, som i spetsen för ligan kämpade mot protestanterna och Gustav II Adolf.

Även om frieriet från Erik aldrig gav något resultat så gifte sig en av hennes ättlingar, Josefina av Leuchtenberg, med en av Eriks efterträdare, den blivande kung Oscar I av Sverige och Norge 1823. Den första ättlingen till Renata på Sveriges och Norges troner var således Karl XV och på den danska tronen Kristian X av Danmark. Alla nuvarande nordiska monarker härstammar från Renata.

Barn
 Christoph von Bayern, (född och död 1570)
 Christoph von Bayern, (1572–1580)
 Maximilian I (1573–1651), blivande hertig och kurfurste av Bayern
 Maria Anna av Bayern (1574–1616), gift med kejsar Ferdinand II 
 Philipp Wilhelm (1576–1598), biskop av Regensburg från 1595, kardinal från 1597 
 Ferdinand, (1577-1650), ärkebiskop och kurfurste av Köln (1612–1650)
 Eleonore Magdalena av Bayern (1579–1580]
 Karl von Bayern (30 maj 1580 – 27 oktober 1587)
 Albrekt VI (1584–1666), gift med Mechthilde von Leuchtenberg (1588–1634)
 Magdalena av Bayern (1587–1628), gift med Wolfgang Wilhelm av Pfalz-Neuburg (1578–1663)

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1544
Avlidna 1602
Huset Lothringen
Kvinnor
Huset Wittelsbach
Tyska hertiginnor
Noah Gray-Cabey

Noah Gray-Cabay, född 16 november 1995 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare och pianist.

Bakgrund 
Gray-Cabey föddes i Chicago men växte upp i Newry, Maine. Han blev först känd genom sitt pianospelande. Redan vid två års ålder började han spela och vid 4 års ålder började han uppträda. Vid 5 års ålder uppträdde han i Operahuset i Sydney tillsammans med en orkester och blev därmed den yngsta personen att ha uppträtt där. Vid 8 års ålder hade han blivit en erkänd ung musiker och har vid det här laget uppträtt i ett antal olika länder. Han var med på "Ripley's Believe It or Not" på grund av sin talang. Han är vad man skulle kunna kalla ett "underbarn".

Han började sin skådespelarkarriär 2003 då han fick rollen som Franklin Aloyisious Mumford i den amerikanska TV-serien "My Wife and Kids". Detta efter att folk från serien hade sett honom uppträda på "The Oprah Winfrey Show" och ansåg att han hade passat perfekt i rollen. Efter det har han gjort ett par gästroller i andra kända serier, bl.a. "CSI: Miami" och "Grey's Anatomy". Han medverkade även i filmen "Lady in the Water" och för tillfället är han aktuell i NBC:s succé TV-serie Heroes där han spelar rollen som Micah Sanders, ett begåvat barn med en speciell förmåga.

A.I.M - Action in Music 
A.I.M är ett projekt som Grey-Cabeys föräldrar startade. När de insåg vilken talang han hade i tidig ålder kom de överens att om han någonsin skulle bli känd skulle de använda det i syftet att göra något för andra. Idén med A.I.M är att hjälpa barn som har det svårt att utveckla sin talang och få chanser att spela konserter utomlands. Pengarna går sen till barnhem och sjukhus i de länderna. Han har spelat in en skiva tillsammans med sin familj där de spelar stycken av bland annat Haydn, Vivaldi och Bach. Skivan innehåller även uppträdande från när han var 5 år gammal.

Filmografi 
|-
|Heroes reborn
|Micah Sanders
|Tv-serie (2015-)
|}

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Action in Music
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1995
Levande personer
Män
Xiao Hong

Xiao Hong, pseudonym för Zhang Naiying, född 2 juni 1911 i Hulan, Heilongjiang, död 22 januari 1942 i Hongkong, var en kinesisk författare.

Hennes far var en konservativ godsägare i Heilongjiangprovinsen där hon föddes och växte upp, och hennes mor dog när Xiao Hong var liten. Xiao gick i flickskolan i provinshuvudstaden Harbin och där mötte hon Fjärde maj-rörelsen och modern kinesisk och västerländsk litteratur, av Lu Xun, Mao Dun och Upton Sinclair. 1930 rymde hon till Peking för att undkomma ett arrangerat äktenskap. Den tilltänkte fästmannen följde efter henne och hon gick med på att leva ihop med honom. Efter två år övergav han henne i Harbin. 

Xiao kontaktade då redaktören för lokaltidningen, Xiao Jun (pseudonym för Liu Honglin), och bad om hjälp. De flyttade ihop och Xiao började skriva noveller. 1933 publicerades novellsamlingen Bashe med bägges noveller. 1934 flyttade paret, först till Qingdao och sedan till franska koncessionen i Shanghai.

Hon gjorde skandal med romanen Shengsichang, som utkom 1935, för dess sexuella frispråkighet. Romanen skildrar en by som ockuperas av japanerna. Lu Xun beundrade romanen och skrev förordet.

1936 flyttade hon först till Tokyo för att 1938 flytta tillbaka till Kina och bosätta sig i Xi'an. Samma år flyttade hon och Xiao Jun isär.

1938 gifte hon sig med Duanwu Hongliang i Wuhan, och de flyttade 1940 till Hongkong efter en kort tid i Chongqing. Här skrev hon romanen Hulanhe zhuan, som baseras på hennes egna minnen från barndomens stad. Hon skildrar det feodala samhället med alla gamla och ibland grymma traditioner.

Verk översatta till engelska 
The Field of Life and Death & Tales of Hulan River (1979)
Market street: a Chinese woman in Harbin (1986)
Selected stories of Xiao Hong (1987)

Källa och litteratur 
http://en.wikipedia.org/wiki/Xiao_Hong
Paul Bady: Modern kinesisk litteratur, Alhambras Pocket Encyklopedi, 1996,

Externa länkar 

Xiao Hong

Kinesiska författare under 1900-talet
Kinesiskspråkiga författare
Födda 1911
Avlidna 1942
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Personer från Harbin
René I av Neapel

René I av Neapel, född 16 januari 1409 på Slottet i Angers, död 10 juli 1480) i Aix-en-Provence, också känd som René av Anjou och den gode kung René (franska: Le bon roi René), var hertig av Anjou, greve av Provence (1434–1480), greve av Piemonte, hertig av Bar (1430–1480), hertig av Lothringen (1431–1453), kung av Neapel (1438–1442; titulär 1442–1480), titulär kung av Jerusalem (1438–1480) och av Aragonien (1466–1480) (inklusive Sicilien, Mallorca, Korsika).

Han var far till Margareta av Anjou, gift med kung Henrik VI av England och en nyckelfigur i Rosornas krig.

Biografi
Genom sitt gifte med Isabella I av Lothringen fick han vid hertig Karl II:s död 1431 rättsliga anspråk på detta hertigdöme. Men hertigen av Burgund tog parti för Renés rival, greven av Vaudemont. Det blev krig och René blev tillfångatagen av sina fiender. Vid konsiliet i Basel 1434 förklarade emellertid kejsaren honom för rättmätig arvtagare till Lothringen. I fängelset mottog han 1434 budet om sin äldre brors, Ludvig III:s död. Därför tillföll broderns land, Anjou och Provence, samt anspråk på Jerusalem, Neapel och Sicilien honom. 

Efter drottning Johanna II av Neapels död 1435 erbjöds han Neapels krona. Hans hustru Isabella övertog tills vidare landets styrelse. Först 1438 anlände René själv, som frigivits 1437, till Neapel, men måste 1442 efter flera strider lämna det åt konung Alfons av Aragonien. Han slog sig då ned i Lothringen, men lämnade det snart åt sin äldste son, titulärhertigen Johan av Kalabrien, och flyttade till sitt land Anjou. 1467 kallades René till Aragoniens tron, ett slags arv från modern, Jolanda av Aragonien, men hans ovannämnde son kämpade förgäves om densamma med konung Johan II av Aragonien. Kung Ludvig XI berövade René 1473 Anjou, då han en gång för alla förlade sitt residens till Provence.

Referenser 

Födda 1409
Avlidna 1480
Huset Valois-Anjou
Män
Neapels regenter
Micah Sanders

Micah Sanders är en rollfigur i NBC:s dramaserie Heroes som spelas av Noah Gray-Cabey. Han har förmågan att på olika sätt manipulera datorer och andra tekniska prylar.

Fiktiva figurer från Las Vegas
Rollfigurer i Heroes
Fiktiva figurer introducerade 2006

fi:Luettelo televisiosarjan Heroes hahmoista#Micah Sanders
pl:Postacie z serialu Herosi#Micah Sanders
Joseph Maréchal

Joseph Maréchal, född 1 juli 1878 i Charleroi, Belgien, död 11 december 1944 i Leuven, Belgien, var en belgisk jesuit och filosof. Han företrädde nythomismen.

Maréchal grundade en filosofisk riktning, transcendental thomism, som till viss del sökte förena Thomas av Aquinos och Immanuel Kants teologiska och filosofiska system. Maréchal har haft betydande inflytande över den tyske teologen Karl Rahners tankevärld.

Bibliografi (urval)
 Le point de départ de la métaphysique (1922)
 Études sur la psychologie des mystiques (vol. 1: 1924, vol. 2: 1937)
 Précis d'histoire de la philosophie moderne (1933)

Källor
 Kerr, Fergus, After Aquinas: Versions of Thomism. Oxford: Blackwell 2002. 
 Jonsson, Ulf, Med tanke på Gud: en introduktion till religionsfilosofin. Skellefteå: Artos & Norma bokförlag 2004.

Webbkällor
 Neo-Thomism

Noter

Belgiska filosofer
Belgiska jesuiter
Födda 1878
Avlidna 1944
Män
Laurent Fabius

Laurent Fabius, född 20 augusti 1946 i Paris, är en fransk politiker. Han är medlem av Socialistiska partiet och var Frankrikes premiärminister från 1984 till 1986. Mellan 2012 och 2016 var han Frankrikes utrikesminister.

Karriär
Fabius studerade vid École Normale Supérieure, École Nationale d'Administration och Sciences Po. Han hade tjänst vid Conseil d'État, när han 1978 valdes in i Frankrikes nationalförsamling som medlem av Socialistiska partiet, och han kom att tillhöra kretsen närmast partiledaren François Mitterrand. När Mitterrand valdes till president 1981, utsågs Fabius till budgetminister, och två år senare till industri- och forskningsminister. 1984 blev han landets premiärminister, 37 år gammal. När Socialistiska partiet förlorade i valet 1986, avgick han från posten.

1988–1992 och 1997–2000 var han talman i Nationalförsamlingen. 2000 återkom han till regeringen som ekonomiminister, och kvarblev i den befattningen till 2002. Vid valet om EU-konstitutionen, ledde han nejsidan. 

Laruent Fabius kandiderade för att bli det franska Socialistpartiets kandidat i presidentvalet 2007, men förlorade mot Ségolène Royal, med 19 procent av medlemmarnas röster gentemot Royals 60 %. Fabius tillhör partiets vänsterfalang och har oftast befunnit sig i opposition mot majoritetsfalangen, först gentemot Lionel Jospin och senare gentemot François Hollande.

Mellan 2012 och 2016 var han Frankrikes utrikesminister, först i regeringen Valls I och sedan i regeringen Valls II. Han efterträddes på posten av Jean-Marc Ayrault.

Klimatkonferensen i Paris 2015 
Den 17 maj 2012 blev Laurent Fabius utrikesminister i regeringen Jean-Marc Ayrault. Det var i den rollen som han agerade ordförande för Förenta nationernas klimatkonferens i Paris 2015. Hans sätt att engagera och rådfråga alla delegaterna för att framgångsrikt få fram ett avtal har beskrivits som avgörande, och något som kommer att få honom att "gå till historien som en av de stora diplomaterna".

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Hemsida på Nationalförsamlingens webbplats (franska)
 Hemsida (franska)
 L'Express 2 februari 2002

Externa länkar

Frankrikes regeringschefer
Frankrikes utrikesministrar
Storofficerare av Hederslegionen
Alumner från École normale supérieure
Politiker från Paris
Födda 1946
Levande personer
Män
Spitalfields

Spitalfields är en stadsdel (district) i London Borough of Tower Hamlets, i Londons East End, nära gränsen till City of London. Namnet Spitalfields är en sammandragning av Hospital Fields vilket i sin tur syftar på medeltidssjukhuset S:t Mary's Hospital som grundades här 1197.

Stadsdelar i London
Krogsta

Krogsta kan avse:

 Krogsta, Sigtuna kommun – en småort i Norrsunda socken i Sigtuna kommun i Stockholms län
 Krogsta, Uppsala kommun – en by i Tuna socken, Uppland
Valsta

Valsta kan syfta på:

 Valsta, Nynäshamns kommun – en ort i Sorunda socken i Nynäshamns kommun
 Valsta, Sköldinge – en by i Sköldinge socken, Katrineholms kommun
 Valsta, Märsta – ett miljonprogramsområde i Sigtuna kommun
 Valsta församling – en församling i Märsta pastorat i Sigtuna kontrakt i Uppsala stift
 Valsta kyrka – en kyrkobyggnad som tillhör Valsta församling
 Valsta distrikt – ett distrikt i Sigtuna kommun
 Valsta säteri –  en herrgård, som ligger i Odensvi socken, Västmanland

Se även 
 Vallsta
Michel Debré

Michel Debré, född 15 januari 1912 i Paris i Frankrike, död 2 augusti 1996 i Montlouis-sur-Loire, var en fransk politiker. Han var Femte republikens förste premiärminister (1959–1962). 

Michel Debré var son till läkaren Robert Debré och Jeanne Debat-Ponsan. Debré ingick i Charles de Gaulles regering som justitieminister (1958––1959), premiärminister (1959 till 1962), ekonomiminister (1966–1968) och utrikesminister (1968–1969). I Georges Pompidous regering innehade han posten som försvarsminister (1969–1973).

Han medverkade till utformningen av Femte republikens konstitution 1958. 1988 invaldes han i Franska akademin (stol 1), som efterträdare till Louis de Broglie, och efterträddes efter sin död av François Furet.

Han var kusin med matematikern Laurent Schwartz.

Källor 

 Presentation vid Franska akademien
 Biografi vid Conseil d'État (franska)
 Biografi på premiärministerns hemsida (franska)

Frankrikes regeringschefer
Frankrikes utrikesministrar
Ledamöter av Franska Akademien
Kommendörer av Hederslegionen
Politiker från Paris
Födda 1912
Avlidna 1996
Män
Martin Waldseemüller

Martin Waldseemüller, (Waltzemüller, även Hylacomylus eller Ilacomilus), född cirka 1470 i Freiburg, död 1522 i Saint-Die, var en tysk kartograf.

Biografi
Waldseemüller gav ut flera kartor, bland annat Ptolemaios.
Han föreslog i sin Cosmographiæ introductio (1507) att Amerika skulle få sitt namn efter den Nya Världens förmente upptäckare, den italienska sjöfararen och upptäcktsresanden Amerigo Vespucci. När han efter några år försökte rätta till detta misstag, var namnet redan så inarbetat att det inte gick att ändra.

Källor

Externa länkar 

Tyska kartografer
Alumner från Freiburgs universitet
Födda 1470
Avlidna 1522
Män
Jonathan Johansson (musiker)

Jonathan Olof Romano Johansson, född 29 augusti 1980 i Fosie församling, Malmöhus län, är en svensk musiker och singer-songwriter från Malmö. Han har kontrakt med skivbolaget Sony Music, men var tidigare signad till Hybris.

Biografi 
Jonathan Johansson är son till konstnären Janeric Johansson och Eva Johansson, som är skolledare. Han har två syskon. Johansson är uppväxt i Malmö.

2008 slog Johansson igenom med singeln "En hand i himlen", och i februari 2009 släpptes albumet med samma titel. 2009 fick han nomineringarna Årets nykomling på Grammisgalan och Årets artist på P3 Guld. På P3 Guld-galan samma år uppträdde Johansson med låten "Aldrig ensam". I oktober 2011 släpptes albumet Klagomuren, som fick tre Grammisnomineringar: Årets pop, Årets textförfattare och Årets producent (Johan Eckeborn). 

Tillsammans med låtskrivarpartnern och producenten Johan Eckeborn komponerade Johansson 2012 musiken till teateruppsättningen Dracula på Uppsala Stadsteater, där Johansson också medverkade som skådespelare i föreställningen. I oktober 2013 släppte duon albumet Ett språk för dom dömda, som baseras på uppsättningen av Dracula. I oktober 2014 släpptes singeln "Ny/Snö", och under våren 2015  albumet Lebensraum!, som snittade med betyget 4,1 enligt kritiker.se.

Jonathan Johanssons morbror är entreprenören Dan Olofsson. Jonathans kusin Andreas Olofsson var gitarrist i bandet The Animal Five.

Diskografi

Album
 (släppt under namnet Jonathan Och Hjältar) (Eckwork Records)
 (Hybris)
 (Hybris)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)

Singlar
2003 – "Ta ifrån mej" på samlingsalbumet Nålens öga (Hemlandssånger)
 (Hybris)
2009 – "Aldrig ensam" (Hybris)
2011 – "Blommorna" (Hybris)
 (Hybris)
 (Hybris)
 (S:t C / Sony)
2014 – "Ny/Snö" (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)
 (S:t C / Sony)

Utmärkelser 
 2003 – Ted Gärdestadstipendiet
 2009 – P3 Guld: Nominerad till Årets artist
 2009 – Grammis: Nominerad till Bästa nykomling
 2011 – Grammis: Nominerad till Årets pop, Årets textförfattare och Årets producent (Johan Eckeborn)
 2015 – Grammis: Nominerad till Årets album, Årets textförfattare och Årets producent (Johan Eckeborn)

Referenser

Externa länkar 

 
 Skivbolaget Hybris webbplats
 
 

Svenska popsångare
Svenska popgitarrister
Födda 1980
Män
Levande personer
Musiker från Malmö
Deltagare i Så mycket bättre
Grammis-vinnare
Pierre Pflimlin

Pierre Pflimlin, född 5 februari 1907 i Roubaix, Frankrike, död 27 juni 2000 i Strasbourg, var en fransk politiker och jur.dr.. Han var Fjärde republikens premiärminister, den siste innan general Charles de Gaulle återgick till politiken och grundade Femte republiken. 1984-1987 var han talman i Europaparlamentet. Till yrket var Pflimlin advokat.

Biografi 

Pflimlin, som partipolitiskt var kristdemokrat, valdes in i Frankrikes nationalförsamling 1945, och skulle vara ledamot där till 1967. Han var jordbruksminister  (1947-1949 och 1950-1951), finansminister (1955-1958), minister över de franska territorierna på andra sidan havet (1953), och minister för utrikes handel (1952). 1952 var han minister i Europarådet. Under den politiska krisen i Frankrike som följde av självständighetskriget i Algeriet, valdes Pflimlin till landets premiärminister 13 maj 1958. Frankrikes armé i Algeriet och europeiska bosättare där (de så kallade 13-maj-männen) gjorde uppror mot hans utnämning, varför han avgick av rädsla för inbördeskrig. Händelsen ledde till att Fjärde republiken bröt samman. 1 juni efterträddes han av Charles de Gaulle, som utnämnde honom till inrikesminister, en post han innehade till nästföljande år. 1962 var han en kort period kooperationsminister i Georges Pompidous första regering.

1959 till 1983 var Pflimlin borgmästare i Strasbourg, och 1959-1967 ledamot av Europarådets parlament, där han 1963-1966 var president. 1979-1984 var han vicetalman, och 1984-1987 talman i Europaparlamentet.

Källor 
 Biografi vid Konrad-Adenauer-Stiftung (tyska) 
 Biografi vid EPP-ED-gruppen i Europaparlamentet (engelska)

Noter 

Födda 1907
Avlidna 2000
Alumner från Strasbourgs universitet
Frankrikes regeringschefer
Män
Ledamöter av Europaparlamentet från Frankrike
Talmän i Europaparlamentet
Borgmästare i Frankrike
Frankrikes jordbruksministrar
Frankrikes utrikesministrar
Kristdemokrater
Handelsministrar
Frankrikes kolonialministrar
Frankrikes inrikesministrar
Lista över Frankrikes presidenter

Lista över Frankrikes presidenter omfattar de personer, som har varit Frankrikes statschefer sedan 1870, för det mesta med titeln president. Detta år avsattes den siste franske kejsaren Napoleon III under det fransk-tyska kriget (1870–1871). Under det år som följde efter hans avsättning styrdes Frankrike av provisoriska regeringar, innan Adolphe Tiers 1871 blev den förste presidenten under den tredje franska republiken. Denna republik varade fram till 1940, då Nazityskland ockuperade större delen av Frankrike och marskalken Philippe Pétain ledde den kvarvarande fria delen (Vichyregimen), dock inte med titeln president. Mellan 1940 och 1947 var det franska presidentämbetet avskaffat och ledarna hade andra titlar. 1942 ockuperade tyskarna även Vichyfrankrike och hela Frankrike var i tyska händer till 1944. 

Åren 1944–1947 styrdes Frankrike på nytt av provisoriska regeringar, innan republiken återupprättades och Vincent Auriol 1947 kunde tillträda som den förste presidenten i den fjärde franska republiken. Generalen Charles de Gaulle, som under andra världskriget hade varit ledare för de fria franska styrkorna och 1944–1946 provisorisk statschef, lät 1958 införa en ny konstitution, vilket innebar, att fjärde republiken avskaffades och femte republiken infördes. Sedan de Gaulle blev president (1959) har samtliga presidenter suttit på posten under denna konstitution. 

Nuvarande president är Emmanuel Macron som tillträdde 2017.

Tredje republiken (1870–1940)

Andra världskriget och den provisoriska regeringen (1940–1947) 
1939 utbröt andra världskriget och Frankrike hamnade i krig med Tyskland. I maj och juni 1940 invaderades Frankrike av Tyskland, som ockuperade norra och västra delen av landet. Den sydöstra delen kom att styras från Vichy (den så kallade Vichyregimen, ledd av Philippe Pétain). Eftersom denna regering samarbetade med tyskarna erkändes den dock inte av Storbritannien. Den erkändes dock av USA och Sovjetunionen. Charles de Gaulle flydde till London som "ledare för de fria franska styrkorna". I och med Lebruns avgång upphörde också presidentämbetet. 1942 ockuperade tyskarna även Vichyfrankrike, även om Pétain formellt kvarstod som dess statschef till 1944. Samma år började de allierade befria Frankrike från den tyska ockupationen och en ny, provisorisk regering tillträdde. Denna leddes av en ordförande, som fungerade som Frankrikes statschef, men formellt inte hade titeln president. Först 1947 återupprättades det franska presidentämbetet och den fjärde republiken grundades.

Fjärde republiken (1947–1958) 

1947 tillträdde Vincent Auriol som den förste franske presidenten på sju år, när presidentämbetet återupprättades och fjärde republiken grundades. Denna varade fram till 1958, då en ny författning antogs, vilken blev grunden för femte republiken.

Femte republiken (1958–) 

I och med antagandet av den nya konstitutionen 1958 grundades femte republiken och denna är den ännu gällande.

Se även 
 Presidentvalet i Frankrike 2012
 Presidentvalet i Frankrike 2017

Referenser

Presidenter
Frankrike
Österrikisk gemsrot

Österrikisk gemsrot (Doronicum austriacum) är en växtart i familjen korgblommiga växter som förekommer i centrala, östra och södra Europa, till västra Turkiet. Arten odlas som trädgårdsväxt i Sverige.

Synonymer
Doronicum orphanidis Boiss. 
Doronicum macrophyllum Fisch. nom. illeg.
Doronicum austriacum f. longisepala M.Gajic
Doronicum austriacum f. monocephala M.Gajic

Externa länkar

Korgblommiga växter
Ös Växtindex