kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tindalos hundar

Tindalos hundar är fiktiva djur som förekommer i skräckromaner. Frank Belknap Long kom med uppslaget till H. P. Lovecrafts Cthulhu-mytologin. Monstret dyker upp för första gången i Longs novell "The Hounds of Tindalos" (1931). Lovecraft omnämner själv varelsen i sin novell "The Whisperer in Darkness" (1931).

Tindalos hundar uppehåller sig i jordens avlägsna förflutna, då normalt liv ännu inte hade nått förbi encelliga djur. De är demoner från en annan dimension och är en sorts tidens renhållningshjon. De sägs bo i tidens vinklade hörn, medan andra varelser härstammar från rundade kurvor. Hundarna anses odödliga och tros trakta efter något hos människorna eller annat normalt liv och de förföljer sina offer genom tid och rum för att få tag på det. Deras utseende är okänt, eftersom ingen som stött på dem överlever länge nog för att beskriva dem. Det berättas att de har långa, ihåliga tungor eller proboscis (slags snabel) för att suga ut offrens kroppsvätskor.

Andra förekomster 
 I berättelsen Tindalos av John Ajvide Lindqvist, där den kvinnliga huvudpersonen hemsöks av ett väsen med detta namn. Det har flera beröringspunkter med väsen i "The Hounds of Tindalos", och protagonisten läser Frank Belknap Longs historia för att skaffa insikt i vad det är som jagar henne.

 Tindalos hundar är mindre andeväsen, lupiner, i spelet Final Fantasy X-2 .

 Hundarna jagar tidsresenären De Marigny i Brian Lumleys Elysia (bok VI av "Titus Crow" eller Cthulhu Cycle Deities saga).

 Shadow Hearts använder en mycket lös tolkning för sin boss. 

Macho Women with Guns är en lajvkomedi som parodiserar många ämnen, däribland Cthulhu-myten.  Bland "critters" förekommer Tindalos' valpar.

 I The Unspeakable Vault (of Doom), en webserie-satir över varelserna i Cthulhu-myterna, finns det en hundlik varelse som kan ta sig genom andra dimensioner vid namn Tindaloo. 
I Peace Talks (The Dresden Files, bok 16), förekommer Tindalos hundar där de benämns som cornerhounds.

Referenser 

Fiktiva hundar
Tindalos
The Forsaken

För filmen med samma namn, se The Forsaken (film)

The Forsaken är det norska kristna black metal-bandet Antestors tredje studioalbum, utgivet 2005 av det svenska skivbolaget Endtime Productions. Låten "Rites of Death" fanns även med på EPn Det Tapte Liv 2004.

Låtlista
 "Rites of Death" – 4:14
 "Old Times Cruelty" – 3:56
 "Via Dolorosa" – 5:09
 "Raade" – 3:28
 "The Crown I Carry" – 4:52
 "Betrayed" – 4:21
 "Vale of Tears" – 5:52
 "The Return" – 4:47
 "As I Die" – 4:51
 "Mitt Hjerte" – 3:18

''Alla låtar skrivna av Antestor.

Medverkande
Musiker (Antestor-medlemmar)
Vemod (Lars Stokstad) – gitarr
Gard (Vegard Undal) – basgitarr
Vrede (Ronny Hansen) – sång
Sygmon (Morten Sigmund Magerøy) – keyboard

Bidragande musiker
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor
Ann-Mari Edvardsen – sång
Bjørn Leren – gitarr

Produktion
Samuel Durling – producent
Antestor – producent
Børge Finstad – ljudtekniker, ljudmix
Morten Lund – mastring
Necrolord (Kristian Wåhlin) – omslagskonst

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Metal-archives: The Forsaken

Musikalbum 2005
Norska black metal-album
Album av Antestor
Simning vid olympiska sommarspelen 2008

Simtävlingarna vid olympiska sommarspelen 2008 arrangerades mellan 9 och 21 augusti i National Aquatics Center, en stor inomhushall med bassäng. Undantaget var 10 km som hålls i kanot- och roddstadion.

Kvalgränser 
Enligt OS regler fick ett land sända två deltagare i en gren om båda klarat A-gränsen, och en i grenen om någon klarat B-gränsen. I grenen 10 km gällde att man kvalificerade sig genom placeringar på vissa större tävlingar.

Schema 
Simtävlingarna genomfördes 9-21 augusti. Finalerna ägde normalt rum på förmiddagen kl 10-12 kinesisk tid, det vill säga kl 04-06 centraleuropeisk tid. Det är en eftergift till amerikansk TV, men har orsakat protester från andra stora simnationer, särskilt från Australien.

Medaljörer

Medaljtabell

Källor 
 (24 augusti 2008). Olympics - Swimming. BBC Sport. Läst 17 juli 2018.
 Swimming at the 2008 Beijing Summer Games. Sports-Reference.com. Läst 17 juli 2018.

Noter

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20080810170353/http://en.beijing2008.cn/sports/swimming/index.shtml Simning på OS 2008:s webbsajt
https://web.archive.org/web/20080809030146/http://results.beijing2008.cn/WRM/ENG/Schedule/SW.shtml Startlistor och resultat

Simning vid olympiska sommarspelen 2008
Depå

Depå kan syfta på:

Aktiedepå – en typ av konto där man förvarar sina värdepapper
Bussdepå – ett garage för bussar
Depå (racing) – en plats på racerbanan där teamen har sina garage
Depå (spårväg) – en uppställningsplats för spårvagnar eller andra spårgående fordon
Järnvägsdepå – en service- och uppställningsplats där tåg
Oljedepå – en  plats för förvaring av olja
Värdedepå – en plats eller depå för förvaring av värdesaker
Värdepappersdepå – en typ av konto där man förvarar sina värdepapper
Militär depå - en plats för lagring av militär material, rekrytering av soldater, utbildning av soldater och vid krig, ersättning av personal och material till frontlinjen. 

pt:Depósito
Utopier i verkligheten

Utopier i verkligheten är en novellsamling av August Strindberg utgiven 1885. Fyra noveller ingår i samlingen: Nybyggnad, Återfall, Över molnen och Samvetskval. Liksom i Giftas handlar novellerna mycket om förhållandet mellan man och kvinna. Strindberg tar i detta verk ställning för socialism tydligare än i något annat av sina skönlitterära verk. Hans politiska åsikter vid denna tid ligger nära de ryska narodnikernas idéer.

Endast den människa som utfört något nyttigt arbete har rätt att existera. Det är den bärande tanken i den socialistiska framtidsstat som Strindberg med entusiasm tecknar i en av novellerna. I detta samhälle finns inga pengar, utan var och en betalar med sitt arbete för vad han behöver.

"Samvetskval" 
"Samvetskval" handlar om krigets fasor. Det är berättelse om en tysk officer von Bleichroden som under fransk-tyska kriget på order från högkvarteret tvingas låta skjuta tre franktirörer. Han håller på att bli vansinnig av fasa över sin gärning. Han kallar till sig prästen i den lilla franska by där han ligger inkvarterad, och prästmannen talar om den lögnens ängel som "går omkring med en korg rosor och beströr avskrädeshögarna i livet". Den ängeln 

Allteftersom prästen talar bryter vansinnet ut hos löjtnant von Bleichroden. Man måste binda honom och forsla honom till ett hospital. När hans stackars hustru kommer för att besöka honom hör hon redan på avstånd från vårdanstalten den vanvettiges förfärliga skrik, som är så fasansfulla att hon faller medvetslös ned på vägen. Och hennes bror, som följt henne, står och ser upp mot den blå vårhimlen och tänker för sig själv: "Om det kunde höras dit upp – men det är säkerligen för högt!"

Källor

Externa länkar
Utopier i verkligheten i fulltext på Litteraturbanken

Novellsamlingar av August Strindberg
Skönlitteratur 1885
Gerhard Albe

Albin Gerhard Albe, född 10 augusti 1892 i Stockholm, död 13 april 1965 i Västerleds församling, Stockholm, var en svensk museiman och målare.

Biografi
Gerhard Albe studerade konst i Köpenhamn för Christian Blache 1917–1918 och vid Konstakademien i Stockholm 1919–1925, bland annat med studier i teckning och etsning för Axel Tallberg och Olle Hjortzberg. 1921–1922 studerade även vid Charlottenbergs akademi i Berlin 1921–1922 för Olof Jernberg. Han debuterade som konstnär med en utställning i Halmstad 1918.

Åren 1924–1925 var han direktörsassistent och fackteknisk rådgivare vid Handels- og Søfartsmuseet på Kronborg. Han blev 1926 föreståndare för Sveriges sjöfartsmuseum och, när detta uppgick i Sjöhistoriska museet, föreståndare för dess sjöfartsavdelning. År 1945 blev han direktör för Statens sjöhistoriska museum.

Hans verksamhet som konstnär har huvudsakligen varit olika mariner med motiv från Svenska flottans olika slag. Han fick överintendents namn 1957.

Bland hans etsningar märks Slaget vid Femern och Linjeskeppet Ölands strid mot engelsmännen 1704. Han utgav även Om fartygsmodeller (1938).

Albe är bland annat representerad i Moderna Museet,, Louvren, Kronborgs museum, Museum für Kunst i Berlin samt ett flertal marinmuseer. Han är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Noter 

Svenskt museifolk
Svenska marinmålare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1892
Avlidna 1965
Män
Aldo Altomare

Aldo Altomare, född 24 augusti 1923 i Bari, Italien, död 16 juli 2003 i Sankt Mikaels församling, Stockholms län, var en svensk-italiensk professor och målare. 

Aldo Altomare studerade konst vid Accademia Brera i Milano och anställdes senare som lärare vid Collegio Nazinale i Milano. Han genomförde sin första separatutställning i Sverige 1959, då det italienska utrikesministeriet genomförde en utställning av hans verk. Han blev svensk medborgare 1967 och utförde i Sverige en större målning till Skå kyrka. Han finns representerad på museer i Rom, Milano och Florens.

Tryckta källor

Svenska målare under 1900-talet
Italienska målare under 1900-talet
Svenska professorer i konstvetenskap
Män
Födda 1923
Avlidna 2003
Personer från Bari
Akos Sollar

Akos Sollar, född 9 augusti 1942 i Veszprém i Ungern, är en ungersk-svensk skulptör och målare, verksam i Sverige. 

Akos Sollar studerade vid Konstindustriella högskolan i Budapest 1961–1962, Konstakademien i Warszawa 1963–1965, Académie des Beaux-Arts i Paris 1965–1967 och Konstfack i Stockholm 1967–1969. Han medverkade i utställningen Unga talanger i Budapest 1963 och Warszawas Unga Konstnärer 1964 och 1965 samt Salon des jeunes i Paris och Concours de Prix de Rom 1966, separat har han ställt ut på bland annat Galleri Heland i Stockholm.  

Han var teckningslärare på Centralskolan i Nässjö i början av 70-talet och konstlärare på Sörängens folkhögskola fram till 2008.

Akos Sollar finns representerad i Nässjö stads konstsamlingar.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 16,

Externa länkar
Om Akos Sollar på EU Art museums webbplats

Födda 1942
Ungerska målare
Ungerska skulptörer
Män
Levande personer
Personer från Veszprém
Olle von Schewen

Bror Olle Lill von Schewen, född 22 januari 1908 i Oscars församling, Stockholm, död 20 oktober 1974 på Lidingö, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till sjökaptenen Bror Carl Fredrik von Schewen och Kristina Åkerlund och från 1935 gift med Ida Elsa Maria Bergstrand. Efter studentexamen 1928 studerade Schewen för bland annat Isaac Grünewald i Stockholm och Stojan Aralica i Paris samt under studieresor till bland annat Nederländerna, England, Italien och Spanien. Tillsammans med Björn Hallström reste han på en längre kombinerad studie och målarresa till Sydfrankrike 1958. Före andra världskriget arbetade han i stor utsträckning som illustratör och reportagetecknare i morgontidningen men efter att söndagsbilagorna drogs in övergick han mer till sitt eget skapande. Separat ställde han ut på Louis Hahnes konstsalong i Stockholm och i Södertälje, Nyköping, Västerås och Gävle. Tillsammans med Haruo Sézaki ställde han ut på Lidingö och tillsammans med Gertrud Wieselgren och Sune Skote i Bodafors samt tillsammans med Ivan Roos i Norrköping. Han medverkade i en samlingsutställning med olika Lidingökonstnärer på Konstnärshuset i Stockholm 1930, Nationalmuseums Unga tecknare, Uplands konstförenings utställningar i Uppsala samt flera av Sveriges allmänna konstförenings utställningar på Konstakademien och Liljevalchs Stockholmssalonger. Han var sedan 1950 medlem i Onsdagsgruppen och medverkade i gruppens utställningar på Galleri Brinken i Stockholm samt Lidingösalongen arrangerad av Lidingö KRO-konstnärer. Han tilldelades Lidingö kommuns kulturpris 1965. Hans konst består av porträtt och landskapsmålningar. Som illustratör och tecknare var han verksam i vecko och dagspressen. Schewen är representerad vid Gustav VI Adolfs samling, Lidingö kommun och Stockholms stad. Han är begravd på Lidingö kyrkogård.

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 63-64, Allhems Förlag, Malmö.

Referenser 

Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1974
Svenska tecknare under 1900-talet
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Män
Verkasjön

Verkasjön är en sjö  på Österlen i Tomelilla kommun i Skåne och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Verkasjön ligger i  Natura 2000-område och skyddas av fågeldirektivet. Vid provfiske har bland annat abborre, gädda, mört och ruda fångats i sjön.

Verkasjön tillhör Verkaåns avrinningsområde. Den ligger nära Christinehofs slott och är en del av Christinehofs Ekopark. Sjön är en gammal torvtäkt som försåg Andrarums alunbruk med bränsle.

Delavrinningsområde 
Verkasjön ingår i delavrinningsområde (617690-138696) som SMHI kallar för Vid mätstation Hallamölla. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 2 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Verkaån mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (56 %), öppen mark (13 %) och jordbruk (28 %). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  %.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Gädda
 Mört
 Ruda
 Sutare

Se även 
 Lista över insjöar i Tomelilla kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 Verkasjön

Insjöar i Helge å-Nybroåns kustområde
Insjöar i Skåne
Insjöar i Tomelilla kommun
Verkaåns avrinningsområde
Oljedepå

Oljedepåer är platser för förvaring av olja i större mängd som i till exempel stora cisterner och bergrum. Oljedepåer används främst av oljebolag för mellanlagring och reserv. Krigsmakter använder oljedepåer för att kunna bedriva militär aktivitet under svåra förhållanden då leverans av olja inte är möjlig eller riskfri.
Petroleum
Fikret Çesmeli

Fikret Çeşmeli, född 4 maj 1963 i Turkiet, är en svensk skådespelare och sångare.

Çeşmeli kom till Sverige i 14-årsåldern. Under en ABF-kurs fick han lära sig spela det turkiska instrumentet baglama. Som 17-åring började skriva egen musik som var en blandning av den turkiska traditionella musiken med inslag av musik från Sverige. Musiken ändrade senare karaktär mot den mer traditionella stilen. Många av hans melodier har lånat texterna från den turkiske poeten Nazim Hikmet. När han försökte sammanfoga den västerländska musiken med den traditionell turkisk musiken kontaktade han Anders Hammarlund i musikgruppen Orientexpressen och frågade om de var intresserade av ett samarbete. Tillsammans bildade man gruppen Yeni Sesler. Hammarlund arrangerade om Çeşmelis melodier och tillsatte västerländsk harmonik.

Musiken ledde till att Çeşmeli blev ombedd att vara med i en teateruppsättning, och periodvis arbetar han mer som skådespelare än musiker. Han var engagerad vid Upsala Stadsteater men lämnade teatern under 1990-talet för en anställning vid Riksteaterns multikulturella ensemble Shikasta. När Shikasta lades ner 1998 startade han och några av de andra skådespelarna musikgruppen Svenskarna.

Filmografi

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska sångare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1963
Levande personer
Lotten Seelig

Lotten Jenny Anne-Marie Seelig (född Seelig, senare gift i turordning Lundberg, Sandberg och Sandgren), född 31 juli 1867 i Stockholm, död 11 april 1924 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Lotten Seelig var dotter till bokhandlaren Hartvig Victor Robert Seelig. Hon genomgick 1884 kungliga teatrarnas elevskola och debuterade 1885 som Hedvig i det första svenska uppförandet av  i Vildanden. Hon erhöll generellt god kritik, och kom att bli ansedd som en av sin generations främsta Ibsentolkare och framträdde i flera huvudroller, bland annat som Fru Alfving i Gengångare, Sigrid i Kungsämnena, Fru Elvsted i Hedda Gabler, Nora i Ett dockhem samt Lona Hessel och Dina Dorf i Samhällets pelare. Hon var engagerad vid Dramatiska teatern 1885–1887, därefter var hon verksam vid Svenska Teatern i Helsingfors under August Lindbergs ledning 1887–1889. Här spelade hon bland annat Gertrud i Drachmanns Strandbybor och Loyse i Théodore de Banvilles Gringiore. Hon följde därefter August Lindberg under ett år för att sedan fortsätta till Svenska teatern i Stockholm där hon var verksam fram till 1891. Här hade hon framgångar som Iza i Alexandre Dumas den yngres Bildhuggaren Clémenceau, och hennes anseende som karaktärsskådespelare steg med åren. 1891–1895 var hon åter knuten till Dramaten, där hon utnämndes till premiäraktris 1892. Här van hon särskilt uppmräksamhet för temperamentsfyllda kvinnofigurer, bland hennes framgångar märks titelrollen i José Echegarays Mariana och Mathilda i hans Offrad. Andra framgångar var Kerstin i Ernst Lundquists Lilla professorskan, Alma i Sudermanns Ära, Inga Eos i Anna Wahlenbergs Farbror Pål och Ebba Reutercrona i Topeliu's Efter femtio år. Våren 1898 lämnade hon åter Dramatiska teatern. Hon gästpelade 1898–1903 hos Emil von der Ostens resande teatersällskap och hade därefter 1904–1908 ett eget sällskap. Under dessa år fick hon uppmärksamhet genom titelrollerna i P. Bertous Za-Za och Stridbergs Fröken Julie, Margaretha i Goethes Faust, Johanna i Schillers Orleanska jungfrun, Henriette i Stridbergs Brott och brott och Regina von Emmeritz i Topelius' skådespel med samma namn. Han tillhörde de Ranftska scenerna 1908–1917 och spelade på Svenska teatern bland annat Karen i Björnsons Geografi och kärlek och titelrollen i Bissons Madame X. Den sistnämnda enligt samtida kritiker hennes främsta sceniska prestation. 1917–1923 var Seelig anställd vid Lorensbergsteatern i Göteborg, där hon även fungerade som instruktris. Under sitt sista levnadsår bedrev hon teaterpedagogisk verksamhet i Stockholm.

Hon var 1893–1899 med genremålaren Robert Lundberg, 1906–1912 med skådespelaren Harald Sandberg, med vilken hon fick dottern Stina Seelig, och från 1913 till sin död med hovrättsnotarie Torsten Sandgren (1889–1965). Hon var mor till skådespelaren Paul Seelig, vars far var skådespelaren Emil von der Osten.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1867
Avlidna 1924
Kvinnor
Robert Lundberg

Karl Robert Lundberg, född 1861 i Stockholm, död 1903 i Mörsil, var en svensk målare.

Biografi 

Robert Lundberg var son till Carl Alexander Lundberg och Lovisa Katharina Hellberg. Hans konstutbildning inleddes med studier vid Tekniska skolan i Stockholm. Därefter studerade han vid Konstakademien åren 1883–1887. Bland hans studiekamrater återfinner man Gottfrid Kallstenius, Gerda Roosval-Kallstenius, Anton Genberg och Carl Johansson. Under 1889–1890 bedrev han vidare studier i Finland, Marocko och Paris. Hösten 1897 vistades han i England. Senare tvingades han bo på kurorter i Schweiz och Jämtland för att försöka bli kurerad från lungsjukdom. Han kom dock 1903 att avlida på sanatorium i Mörsil.  

Lundberg var verksam som landskapsmålare och porträttmålare - främst  framställningar av olika skådespelare - och därtill även som illustratör. Han finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm, Göteborgs konstmuseum, Åbo Akademi, Norrköpings konstmuseum och Musee Orientaliste i Marrakech, Marocko.

Fotografen Frans Gustaf Klemming fotograferade en del förlagor åt Robert Lundberg, bland annat till "Den förste december" och "Vid Högvakten" samt några av konstnärens målningar från Skeppsholmen i Stockholm. 

Lundberg var medlem av Svenska Konstnärernas Förening från 1890 och av Konstnärsförbundet 1888–1893.

Åren 1893–1900 var han gift med skådespelerskan Lotten Lundberg-Seelig.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska målare under 1800-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1861
Avlidna 1903
Män
Georg av Schwarzburg-Rudolstadt

Georg (fullständigt namn Georg Albert), född den 23 november 1838 i Rudolstadt, död där den 19 januari 1890, var 1869-1890 regerande furste av Schwarzburg-Rudolstadt.

Biografi
Georg var son till prins Albert av Schwarzburg-Rudolstadt - en yngre bror till furstendömets dåvarande regent Fredrik Günther - och dennes gemål Auguste av Solms-Braunfels (1804-65; tillhörig en av de många tyska furstefamiljer vilka förlorat sina besittningar 1806). 

Före sitt trontillträde tjänade Georg som officer i den preussiska armén, och deltog i krigen mot Danmark 1864 och mot Österrike 1866.

Då farbrodern, furst Fredrik Günther, vid sin död 1867 inte efterlämnade någon legitim tronarvinge (han hade däremot en morganatisk son och flera oäkta barn) efterträddes han som regerande furste av brodern Albert, och Georg blev därvid tronföljare. Endast två år senare, den 26 november 1869 följde Georg själv sin far på tronen.

Georgs regeringstid innebar en grundläggande förändring av Schwarzburg-Rudolstadts politiska status. Genom fransk-tyska kriget (där Georg ånyo deltog som officer) och det följande grundandet av det Tyska riket 1871 övergick furstendömet från att vara en suverän stat till att bli en förbundsstat inom det nybildade riket.

En kortare period augusti-september 1880 var Georg tillförordnad befälhavare för 8:e divisionen i Preussiska armén.

Georg avled i lunginflammation vintern 1890 och begravdes i stadskyrkan i Rudolstadt. Då han var ogift och barnlös efterträddes han vid sin död 1890 av sin syssling, furst Günther. 

Ett monument över furst Georg restes 1897 i Bad Blankenburg

Referenser
 Motsvarande artiklar på engelsk- och holländskspråkiga Wikipedia

Noter

Externa länkar

Huset Schwarzburg
Tyska furstar
Män
Födda 1838
Avlidna 1890
Personer från Rudolstadt
Ylva Gallon

Ylva Cecilia Gallon, född 13 december 1974 i Lerum, är en svensk-norsk skådespelare och dansare.

Biografi
Gallon studerade först vid Skara Skolscen och därefter dans och drama vid olika teaterskolor i USA. När hon återkom till Sverige sökte hon sig till Teaterhögskolan i Göteborg där hon utexaminerades våren 2002. Efter studierna har hon varit engagerad vid Backa Teater. Hon har även varit verksam vid Göteborgs Stadsteater och Dramaten.

Hon regidebuterade 2005 med Christian Augrells pjäs Allebarnsland och har även regisserat Ruttet – ett prinsessliv på Teater Kurage 2008 samt föreställningen Ful på Teater Eksem. Hon har därtill koreograferat föreställningar på Backa Teater.

Filmografi
 Roller

 Producent

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 Ylva Gallon på Backa teater

Födda 1974
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska dansare under 2000-talet
Kvinnor
Levande personer
Personer från Lerums kommun
Svenska koreografer
Kufi

Kufi är en rund mössa utan brätte för män, ofta buren av personer av afrikansk härkomst. Den är en huvudbonad som bärs av både muslimer, kristna och judar främst i Västafrika. En kufi symboliserar ofta ålder och visdom och tillhör den traditionella klädseln i många afrikanska länder. Den tillverkas i olika färger och mönster beroende på region och användning.

I Östafrika, särskilt i swahilitalande kulturer, kallas den ”kofia”.

Källor 
What Is an African Kufi Hat?
African Hats

 

Huvudbonader
Betty Helsengreen

Betty Helsengreen född 26 oktober 1914 i Köpenhamn död 29 december 1956, dansk skådespelare. Hon var dotter till skådespelarna Gunnar och Martha Helsengreen.

Helsengreen var elev på Casinoteatern 1931-1933. Som 16-åring debuterade hon vid Casino i rollen som Anna Hardenberg i operetten Skønjomfru av Johannes Dam och Emil Reesen. Efter scenutbildningen vid Casino engagerades hon vid Odense Teater 1938-1940 och Aarhus Teater där hon spelade olika karaktärsroller. Sedan hon hade återvänt till Köpenhamn engagerades hon vid flera olika privatteatrar bland annat spelade hon rollen Nille i pjäsen Jeppe på berget vid Frederiksberg Teater tillsammans med Osvald Helmuth. Hennes sista framträdande skedde under julen 1956 då hon medverkade i Jul i Købmandsgården på Det Ny Teater.

Filmografi

Födda 1914
Avlidna 1956
Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor