kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amerikansk sothöna

Amerikansk sothöna (Fulica americana) är en amerikansk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Amerikansk sothöna är lik sin europeiska motsvarighet sothönan, men är något mindre och slankare (31–37 centimeter lång jämfört med sothönans 36-42), något ljusare grå och har en rakare ryggprofil. Karakteristiskt är dels det mörka tvärbandet över den blåvita näbben (sothönans är mer benvit) samt en röd fläck högst upp på pannskölden. Vidare har den vita sidor på de undre stjärttäckarna, något som sothönan saknar.

Utbredning och systematik 
Amerikansk sothöna delas in i två underarter:
 Fulica americana americana – förekommer från södra Alaska till nordvästra Costa Rica, i Karibien (Stora och Små Antillerna) samt norra Sydamerika (norra Venezuela)
 Fulica americana columbiana – förekommer i Anderna från Colombia till norra Ecuador

Populationen i Karibien och norra Sydamerika urskildes tidigare som en egen art kallad karibsothöna (Fulica caribaea) och vissa gör det fortfarande. Numera betraktas den dock oftast enbart som en morf av amerikansk sothöna.

Amerikansk sothöna i Europa 
Amerikansk sothöna är en sällsynt gäst i Europa med fynd i Storbritannien, Spanien, Portugal, Irland, Island samt Färöarna. I Azorerna har den påträffats över 30 gånger.

Levnadssätt 
Amerikansk sothöna bebor en lång rad olika typer av våtmarker, från stora sjöar till parkdammar och vattenreningsdammar. Den kräver dock inslag av vegetation som står i vatten. Fågeln lever mest av vattenlevande växter, men kan också ta insekter, kräftdjur, sniglar och små ryggradsdjur som grodyngel och salamandrar. På land kan den beta växter och äta frön och löv från ek, alm och cypresser.

Liksom sothönan bygger den ett flytande bo bland täta stånd av vass, kaveldun, säv eller högt gräs. Den lägger en till två kullar med åtta till tolv ägg som ruvas i 23-25 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till sex miljoner individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sothöns
Fåglar i neotropiska regionen
Andinsk sothöna

Andinsk sothöna (Fulica ardesiaca) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Andinsk sothöna är en rätt stor sothöna med för släktet typiska mörka dräkten. Den förekommer i tre former, vanligen med mörkröd pannsköld och gulaktig näbb, men fåglar med vita eller ljusgula pannskölder med vitaktig näbb förekommer också. Benen är grönaktiga och tydligt kortare än hos jättesothönan som den förekommer jämsides med vid vissa sjöar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Fulica ardesiaca atrura – södra Colombia till nordvästra Peru
 Fulica ardesiaca ardesiaca – centrala Peru till norra Chile och nordvästra Argentina

Levnadssätt 
Andinsk sothöna är en vida spridd fågel som hittas i floder, våtmarker och flodmynningar, i bergstrakter i Anderna men även i intilliggande kustnära låglänta områden.

Status och hot 
Artens världspopulation är okänd, liksom dess utveckling. Den har dock ett stort utbredningsområde. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sothöns
Fåglar i neotropiska regionen
Gulpannad sothöna

Gulpannad sothöna (Fulica armillata) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Gulpannad sothöna är en rätt stor men typisk sothöna med helsvart kropp. Näbbteckningen är diagnostisk, med ljusgul pannsköld som åtskiljs från den gulare näbben av en bruten röd linje. Den har vidare röda teckningar på benen, som dock oftast inte syns när den simmar. Ungfågeln har vitaktigt huvud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Paraguay, Uruguay, sydöstra Brasilien till Tierra del Fuego. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Gulpannad sothöna är en vanlig och vida spridd sothöna i låglänta våtmarker, både i söt- och brackvattenssjöar, flodmynningar och lokalt utmed kusten. Den födosöker mestadels medan den simmar, men kan också ses promenera utmed stränder. Arten påträffas ofta tillsammans med vitvingad sothöna och rödpannad sothöna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Hornsothöna

Hornsothöna (Fulica cornuta) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i högt belägna sjöar i Anderna från sydvästra Bolivia till norra Chile och nordvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Hornsothönan har ett relativt litet bestånd på mellan 6 000 och 15 000 vuxna individer. Den tros möjligen också minska i antal till följd habitatdegradering och jakt. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Jättesothöna

Jättesothöna (Fulica gigantea) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från södra Peru till norra Chile och nordvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 10 000 och 100 000 individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitvingad sothöna

Vitvingad sothöna (Fulica leucoptera) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Trots sitt namn är merparten av vingen svart men i flykten syns armpennornas vita spetsar som bildar en vit bakkant på vingen och vingundersidan ter sig ljus.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i våtmarker och sjöar i södra sydamerika, från allra sydöstligaste Brasilien till östra Bolivia och södra Tierra del Fuego. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödpannad sothöna

Rödpannad sothöna (Fulica rufifrons) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Rödpannad sothöna är liksom andra sothöns en mycket mörk rall, men har diagnostisk mörkröd pannsköld och bjärt gul näbb. Den har också stora vita kilar under stjärten. I kombination med avvikande beteende liknar den lika mycket en rörhöna som en sothöna. Ungfågeln är helmörk med vitaktig strupe och matt färgad näbb och näbbsköld.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Paraguay, Uruguay, sydöstra Brasilien, södra Peru söderut till Tierra del Fuego. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödpannad sothöna är en rätt vanlig sothöna i låglänta våtmarker. Den hittas i både söt- och brackkvattenssjöar och dammar, men även i mer bevuxna våtmarker med endast begränsat med öppet vatten. Till skillnad från andra sothöns ses den nära växtlighet och sällan långt ute på öppet vatten. Den ses också promenera omkring på marken i större utsträckning. Arten påträffas oftast i samma områden som gulpannad sothöna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Tupprall

Tupprall (Gallicrex cinerea) är en asiatisk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Tupprallen påminner om rörhönan (Gallinula chloropus) med hanens överlag gråsvarta dräkt med röd pannsköld och röd gulspetsad näbb. Den är dock något större (43 centimeter), har röda ben och ett rött horn som sticker upp som en förlängning av pannskölden. Vidare är ryggen fjälligt mönstrad. 

Honan är mindre, endast 36 centimeter, är gulbrun och finbandad under, med mörkare brun ovansida där fjädrarna är gulbrunspetsade. Hanen utanför häckningstid liknar honan, men är genomgående mörkare. Ungfågeln är enhetligt och obandat rödbrun under och den mörkare ryggen har mer rödbrunt spetsade fjädrar.

Läte 
Arten är ljudlig under häckningstid, med både rytmiskt dånande och mjukare, ihåliga serier samt vittljudande "tyokh" eller "kluck". Vintertid är den tystlåten.

Utbredning och systematik 
Tupprallen placeras som enda art i släktet Gallicrex. Den förekommer i låglänta områden i södra och östra Asien samt i Filippinerna. Ursprunget till förekomsten i Palau är oklart. Arten har även påträffats vid fyra tillfällen i Oman.

Släktskap 
Arten är trots den ytliga likheten ej nära släkt med rörhönsen i Gallinula. Istället står den allra närmast rallarna i släktet Amaurornis, där bland annat vattenhönan ingår.

Levnadssätt 
Tupprallen förekommer i våtmarker med vass eller gräs, översvämmade betesmarker, risfält, bevattnade sockerplantage samt sävkantade kanaler, flodar, dammar och diken. Den simmar bra och kan korsa öppet vatten. Den för dock ett diskret leverne och är vanligtvis mest aktiv i skymning och gryning, eller under mulet och regnigt väder. Fågeln livnär sig huvudsakligen av frön, skott och ris, men också maskar, mollusker, vattenlevande insekter och gräshoppor.

Häckning 
Arten häckar under monsunmånaderna från juni till september i Indien och Pakistan, huvudsakligen maj i Sri Lanka, maj till juli i Filippinerna och december på Sumatra. Den har förmodligen ett monogamt häckningsbeteende. Det stora konkava eller djupt skålformade boet byggs av säv, risblad eller gräs och placeras långt ner i vass eller på en grästuva. Däri lägger honan normalt två kullar med tre till sex ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförlust, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre rörhöna

Mindre rörhöna (Paragallinula angulata) är en afrikansk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den ser ut som en mindre variant av rörhönan, men är trots det avlägset släkt och lyfts därför numera ut till ett eget släkte. Mindre rörhöna förekommer i tätbevuxna våtmarker i Afrika söder om Sahara. Vid några få tillfällen har den påträffats i Europa. Beståndet anses vara livskraftigt. Arten beskrevs vetenskapligt av den svenske zoologen Carl J. Sundevall.

Utseende 
Mindre rörhöna är som namnet avslöjar en mindre upplaga av rörhöna (Gallinula chloropus), endast 22–23 centimeter i kroppslängd. Den är desstuom blekare, snarare grå än svart i flykten med mörkare vingar. Näbben är gul med scharlakansröd kulmen och likaså scharlakansröd spetsig panna (rundad hos rörhönan). Benen och fötterna är gulgröna. Honan är blekare och brunare ovan med ljusgrått ansikte och svart endast vid näbbase, en silverfärgad strupe samt blekare grå undersida.

Läte 
Lätena liknar rörhönans med snabba serier med kluckande toner, andra mer pumpande toner och vassa klickande och gnissliga ljud. Varningslätet är ett vasst "tik" eller "tek".

Utbredning och systematik 
Mindre rörhöna förekommer i akvatiska livsmiljöer i Afrika söder om Sahara. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa med endast tre fynd: Madeira 1895 (länge identifierad som korpsumphöna) samt i Spanien 2000 och 2003, det senare fyndet dock ej säkert om den nått Europa på naturlig väg.

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes den till släktet Gallinula och vissa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att den är mer avlägset släkt, systerart till Gallinula och sothönsen i Fulica sammantaget.

Ekologi 
Arten förekommer i permanenta och tillfälliga våtmarker, jämfört med rörhönan hellre där växtligheten är tätare. Den lever av insekter (framför allt skalbaggar), mollusker samt flytande växtmaterial som frön och vassblommor. Fågeln födosöker simmande eller promenerande vid vattenkanten, på flytande vegetation eller på öppen lera. Den är vanligtvis tillbakadragen och håller sig helst undan i vegetationen. 

Mindre rörhöna häckar monogamt och placerar sitt bo av gräs eller säv på eller strax ovanför vattenytan på grund vatten, maximalt en meter djupt. Fågeln bygger ofta ett litet skydd över boet, liksom en ingångsramp. Den lägger tre till nio ägg som ruvas i 19–20 dagar. troligtvis av båda könen. Efter 35–38 dagar är ungarna flygga.

Status och hot 
Artens världspopulation är okänd, liksom dess utveckling. Utbredningsområdet är dock mycket stort. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). 

Mindre rörhöna hotas av habitatförlust genom utdikning, överbete och uppdämning av våtmarkerna. Förr jagades arten till mat i norra Namibia. Idag jagas arten för handel på marknader för traditionell medicin i Nigeria och för lokal konsumtion och handel vid Chilwasjön i Malawi.

Taxonomi och namn 
Mindre rörhöna beskrevs för första gången av den svenske zoologen Carl J. Sundevall 1851, som Gallinula angulata. Fågelns vetenskapliga artnamn angulata betyder "med hörn".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Fläcksidig rörhöna

Fläcksidig rörhöna (Porphyriops melanops) är en sydamerikansk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Fläcksidig rörhöna är en rätt liten (22–30 cm) rall, mer lik en sumphöna i ’’Porzana’’ än en rörhöna i formen. Den har grått på huvud och bröst, varmbrun ovansida och bruna flanker med vita fläckar som gett arten sitt namn. Den gröna näbben är karakteristisk. Ung amerikansk rörhöna kan vara lik, men denna har mer smutsfärgad näbb och ett tydligt vitt streck på flankerna snarare än fläckar. Det vanligaste lätet är ett ihåligt kacklande liknat vid ett hysteriskt skratt. Ljuden är inledningsvis ljudstarka och långa för att senare kortas av och tona ut.

Utbredning och systematik 
Fläcksidig rörhöna förekommer i Sydamerika, i tre skilda områden. Den rörhöna delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Porphyriops melanops bogotensis – förekommer i tempererade östra Anderna i Colombia
 Porphyriops melanops melanops – förekommer i Peru, östra Bolivia, östra Brasilien, Uruguay och Paraguay
 Porphyriops melanops crassirostris – förekommer i Argentina och Chile (utom allra längst söderut)

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes fågeln till släktet Gallinula men placeras numera i som ensam art i Porphyriops efter DNA-studier som visar att den snarare står nära sumphönsen i Porzana.

Levnadssätt 
Fläcksidig rörhöna hittas i laguner och våtmarker där den oftast håller sig inne i vassen, men kan ibland ses simma eller gå ute i det öppna. 
Den bygger ett halvt kupolformat bo i vass eller på fuktig mark strax ovanför vattenytan. Däri lägger den fyra till åtta ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population som är stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Tristanrörhöna

Tristanrörhöna (Gallinula nesiotis) är en utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar som tidigare förekom på ön Tristan da Cunha i södra Atlanten. Den rapporterades senast 1900 och kategoriseras av IUCN som utdöd. Goughrörhöna (G. comeri), som fortfarande finns på grannön Gough Island samt sedan 1950-talet introducerad på huvudön, betraktas ibland som en underart till nesiotis.

Referenser

Externa länkar 

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Makirarörhöna

Makirarörhöna (Gallinula silvestris) är en akut hotad fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Makirarörhönan är en medelstor (27 centimeter) flygoförmögen rall med en stubbad stjärt. Fjäderdräkten är svart med blå glans på huvud och hals samt brun nyans på mantel och vingar. Benen är röda, näbben likaså, ovanför vilken det syns en blågrå pannsköld. Lätet är okänt.

Utbredning och status 
Fågeln har enbart återfunnits på ön Makira (Salomonöarna) där den endast är känd från dels det enda exemplaret insamlades 1929, dels en observation från 1953. Den anses ofta vara utdöd men IUCN kategoriserar den fortfarande dock som akut hotad efter sentida trovärdiga observationer.

Systematik 
DNA-studier visar att makirarörhönan och samoarörhönan är avlägset släkt med övriga rörhöns, varför de ofta placeras i släktet Pareudiastes. Detta gör dock ännu inte de större taxonomiska auktoriteterna Clements et al och IOC.

Levnadssätt 
Det enda insamlade exemplaret togs vid 600 meters höjd och 1953 sågs den vid 450 meters höjd, båda i regnskog på branta och klippiga sluttningar med rinnande vattendrag. Senare rapporter har gjorts från liknande miljöer, dock några från låglänt skog. Det har också föreslagits att den kan bebo de i stort sett outforskade våtmarkerna på norra Makira. Jägare har beskrivit den som flygoförmögen.

Både föda och häckningsbiologi är okända. Närbesläktade troligen utdöda samoarörhönan levde enbart av animalisk föda.

Referenser

Externa länkar

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Makira
Mörk rörhöna

Mörk rörhöna (Gallinula tenebrosa) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Mörk rörhöna är liksom sin nära släkting rörhönan en huvudsakligen svartaktig hönsliknande rall med röd sköld ovan den gulspetsat röda näbben och vita kanter på undre stjärttäckarna. Jämfört med rörhönan är den dock som namnet avslöjar mörkare, framför allt på ryggen, vilket gör fjäderdräkten mindre kontrastrik. Vidare saknar den vanligen rörhönans vita strimma på flankerna. Ben och fötter är också mer orangeröda än gulgröna. Liksom rörhönan är den en ljudlig fågel som avger en rad olika skriande ljud.

Utbredning och systematik 
Mörk rörhöna förekommer från indonesiska övärlden till Australien och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 G. t. frontata – sydöstra Borneo till Sulawesi, södra Moluckerna, Små Sundaöarna, sydöstra Nya Guinea
 G. t. neumanni – norra Nya Guinea
 G. t. tenebrosa - förekommer lokalt i sydvästra och östra Australien och Tasmanien

Levnadssätt 
Mörk rörhöna hittas i en rad olika typer av våtmarker. Den kan även ses i stadsnära parker.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Charles Stanhope

Charles Stanhope kan syfta på bland andra:

*Charles Stanhope, 3:e earl Stanhope (1753–1816), brittisk statsman och vetenskapsman
Charles Stanhope, 3:e earl av Harrington (1753–1829), brittisk peer
Charles Stanhope, 4:e earl av Harrington (1780–1851), brittisk peer
Charles Stanhope, 7:e earl av Harrington  (1809–1881), brittisk peer
Charles Stanhope, 8:e earl av Harrington (1844–1917), brittisk peer
Charles Stanhope, 10:e earl av Harrington (1887–1929), brittisk peer
Charles Stanhope, 12:e earl av Harrington (född 1945), brittisk peer
Calayanrall

Calayanrall (Aptenorallus calayanensis) är en nyligen beskriven flygoförmögen fågel i familjen rallar. Den förekommer endast på en enda ö i norra Filippinerna.

Utseende och läte 
Calayanrallen är en mörk och kompakt, 30 cm lång rall med en rätt lång och vid näbbroten bred näbb. Fjäderdräkten är mycket mörkt brun, medan både näbb och ben är orangeröda. Lätet beskrivs som högljutt, raspigt och trumpetande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på norra Filippinerna (Calayan Island). Den upptäcktes först i maj 2004 av ornitologen Carmela Española och den vetenskapliga beskrivningen av Allen et al. 2004 publicerades i tidskriften Forktail. Initialt placerades den i slältet Gallirallus. Genetiska studier från 2021 fann dock att calayanrallen utgör en egen förgrening, fristående från halmaherarallen (Habroptila), rödbukig rall (Eulabeornis), Gallirallus och Hypotaenidia. Författarna till studien lyfte därför ut den till ett eget släkte, Aptenorallus. International Ornithological Congress (IOC) följde dessa rekommendationer 2022.

Levnadssätt 
Initialt ansågs calayanrallen vara begränsad till skogsområden i kalkstensterräng, men har sedermera observerats i andra typer av skogar, till och med i ungskog och i kokosplantage med tät undervegetation av ormbunkar. Den verkar föredra områden nära vattendrag. Fågeln födosöker genom att picka på marken. Ett funnet bo av torra löv och växtfibrer låg på marken under ett fikonträd och innehöll tre ägg.

Status 
Calayanrallen har en liten världspopulation uppskattad till endast mellan 2500 och 4300 vuxna individer, och även utbredningsområdet är mycket litet. I dagsläget tros den inte minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Flygoförmögna fåglar