kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svensk Egenvård

Svensk Egenvård är en branschorganisation för företag som levererar växtbaserade läkemedel, naturläkemedel, kosttillskott, hälsolivsmedel och naturliga hudvårdsprodukter (naturkosmetik). 75 procent av de svenska företagen i denna bransch är medlemmar och förbinder sig därmed att uppfylla branschens krav och riktlinjer.

Historik 
Svensk Egenvård bildades 1973 under namnet Hälsobranschens Leverantörförening och hade vid tidpunkten 48 medlemmar. Föreningen har genom åren haft olika namn, varav det senaste innan Svensk Egenvård, Hälsokostrådet, hänger kvar i viss bemärkelse. Föreningen hade tidigare även utbildningsverksamhet och auktorisering av hälsofackhandlare (numera överflyttat till Hälsofackhandlarnas riksförbund) och tidningen Prosana (numera överflyttat till Jochnickstiftelsen)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Svensk Egenvård

Branschorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1973
Luleå och Haparanda valkrets

Luleå och Haparanda valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1896–1908 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen, som omfattade Luleå och Haparanda städer men inte den mellanliggande landsbygden, avskaffades vid införandet av proportionellt valsystem inför andrakammarvalet 1911, då Luleå överfördes till Norrbottens läns södra valkrets och Haparanda till Norrbottens läns norra valkrets.

Riksdagsmän
Karl Husberg (1897–1902)
Paul Hellström, lib s (1903–1905)
Fredrik Berglund, lib s (1906–1911)

Valresultat

1896

Valet hölls den 10 september 1896. Valkretsen hade 8 228 invånare den 31 december 1895, varav 537 eller 6,5 % var valberättigade. 128 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 23,8 %.

1899

Valet hölls den 26 augusti 1899. Valkretsen hade 9 839 invånare den 31 december 1898, varav 1 066 eller 10,8 % var valberättigade. 72 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 6,8 %.

1902

Valet hölls den 13 september 1902. Valkretsen hade 10 966 invånare den 31 december 1901, varav 834 eller 7,7 % var valberättigade. 435 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 51,6 %.

1905

Valet hölls den 9 september 1905. Valkretsen hade 10 298 invånare den 31 december 1904, varav 1 059 eller 10,3 % var valberättigade. 734 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 69,3 %.

1908

Valet hölls den 6 september 1908. Valkretsen hade 10 653 invånare den 31 december 1907, varav 1 075 eller 10,1 % var valberättigade. 468 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 43,5 %.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 389

Noter

Historiska valkretsar i Norrbottens län
Henry Hathaway

Henry Hathaway, egentligen Henri Leopold de Fiennes, född 13 mars 1898 i Sacramento, Kalifornien, död 11 februari 1985 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk filmregissör. 

Hathaway påbörjade sin karriär inom filmindustrin redan som barnskådespelare. Hans första regissering ägde rum 1932 och från det året fram till 1974 tillhörde han Hollywoods allra främsta specialister på action, kriminaldramer och äventyr. Han har även gjort bidrag inom genrer som film noir och western.

Bland hans mest välkända filmer återfinns Huset vid 92:dra gatan (1945), Angivaren (1947) och Dödsjakten (1958).

Filmografi i urval 

 (okrediterad)

Referenser 
 Uppslagsordet Hathaway, Henry från Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2008-02-27.

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1898
Avlidna 1985
Amerikanska filmregissörer
Män
Heiko Braak

Heiko Braak, född 1937, är en tysk anatom och patolog. Braak föddes i Kiel, Schleswig-Holstein, och studerade medicin i Hamburg, Berlin och Kiel. Han är professor emeritus vid Institutionen för klinisk neuroanatomi, Johann Wolfgang Goethe-universitetet, Frankfurt am Main.

Braaks forskning rörde inledningsvis det centrala nervsystemets anatomi hos broskfiskar. Han beskrev en tidigare okänd struktur i botten av mellanhjärnan hos havsmusen Chimaera monstrosa, som han kallade ‘organon vasculare praeopticum’. Vidare beskrevs neurohypofyskomplexet hos blåkäxan, Etmopterus spinax.

Braaks forskning har därefter inriktats mot människans nervsystem, dess strukturella uppbyggnad och patologi, i synnerhet med avseende på neurodegenerativa processer i hjärnbarken.  

Braak har lämnat väsentliga bidrag till förståelsen av Alzheimers sjukdom och Parkinsons sjukdom. Han införde en indelning av Alzheimers sjukdom i sex patoanatomiska skeden, sedermera kallade "Braakskeden", som klargör hur de s.k. neurofibrillära förändringarna sprids från avgränsade delar av det limbiska systemet till högre associationsfält i hjärnbarken. En motsvarande skedesindelning har utarbetats för de patoanatomiska förändringarna vid idiopatisk Parkinsons sjukdom.

Braak beskrev de patologiska förändringarna i hjärnan vid korndemens (eng. argyrophilic grain disease; ty. Silberkornkrankheit), en tidigare okänd form av senil demens.

Nyligen lanserade Braak och hans medarbetare en "dubbelträffshypotes" om orsaken till Parkinsons sjukdom, enligt vilken ett okänt virus antas tränga in i nervsystemet genom såväl näs- och tarmslemhinnan och därigenom efterhand når det centrala nervsystemet, med en neurodegenerativ process som följd.

Braak är son till filologen Ivo Braak (1906–1991), en framstående kännare av plattyska, och bror till teaterregissören Kai Braak.

Referenser 

Tyska professorer
Tyska anatomer
Födda 1937
Män
Levande personer
Serie A 1999/2000

Serie A 1999/2000 spelades mellan 28 augusti 1999 och 14 maj 2000 och vanns av Lazio ledda av Sven-Göran Eriksson, vilket blev deras andra Serie A-vinst genom tiderna. Serien bestod för 12:e gången sedan 1988/1989 av 18 deltagande lag.

Vinsten var kontroversiell, då Juventus förlorade sin sista match mot Perugia på ett väldigt blött Stadio Renato Curi, som många ansåg vara ospelbar. Om Juventus hade vunnit matchen hade de vunnit hela Serie A och matchdomaren Pierluigi Collina stoppade även matchen temporärt i 82 minuter för att vänta på bättre väder men beslöt sedan att låta matchen fortsätta. Juventus förlorade med 0–1 efter ett mål av Alessandro Calori medan Lazio hemmabesegrade Reggina med 3–0 i soliga Stadio Olimpico.

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

Källor 
 Almanacco Illustrato del Calcio - La Storia 1898-2004, Panini Edizioni, Modena, september 2005

Externa länkar 
 Alla resultat från RSSSF.
 Trupper 1999/2000 från footballsquads.co.uk

Fotnoter 

1999 i Italien
2000 i Italien
Fotbollssäsongen 1999/2000
1999/2000
Miljöingenjör

Miljöingenjör är en yrkestitel, och den kan användas av alla ingenjörer inom miljöteknikområdet. Titeln är inte kontrollerad, utan kan användas fritt (jämför med ordet forskare, som inte heller är en kontrollerad titel).

Arbetsområden

En miljöingenjör kan arbeta inom privata företag och konsultbyråer, men också på kommuner och länsstyrelser. På många företag arbetar miljöingenjören med miljöanpassningen av företagets verksamhet, med utbildning av personal i miljöfrågor, samt med att införa miljöledningssystem. Som miljökonsult kan miljöingenjören bland annat arbeta med att undersöka och efterbehandla förorenade områden, att skriva efterbehandlingsplaner vid tillståndsansökan (till exempel för ett stenbrott), och att planera vattenförsörjningen i ett nytt bostadsområde. Miljökonsulter spelar också en viktig roll för att anpassa byggnadsmetoder för att minska den negativa miljöpåverkan. De säkerställer att driften av en byggnad blir energieffektiv och säker för miljön.  I kommunerna arbetar miljöingenjören typiskt med tillsyn av till exempel miljöstörande verksamhet, trafik, järn- och motorvägar.

En miljöingenjör kan arbeta inom många olika områden. Nedan följer några exempel på inriktningar. 

 Energisystemanalys - om samhällets energiförsörjning
 Miljösystemanalys - om hur miljö- och hållbarhetsfrågor hanteras på nationell och internationell nivå
 Naturvård - om samhällets påverkan på naturen
 Processdesign - om att framställa produkter effektivt för minimal miljöbelastning
 Vattenresurshantering - om allt från vattenförsörjning i samhället till kusthydraulik och flodrestaurering
 Vattenvård - om samhällets påverkan på akvatiska miljöer
 Förorenad mark - om undersökning och efterbehandling av förorenad mark

Civilingenjörsutbildningar 
Man kan studera till civilingenjör inom miljöteknik vid Luleå tekniska universitet, Lunds universitet, Karlstads universitet, Linköpings universitet, Uppsala universitet och Kungliga tekniska högskolan. Civilingenjör är en kontrollerad titel och liksom andra civilingenjörsutbildningar inom miljöteknik på 300 hp (högskolepoäng). I Luleå heter utbildningen Naturresursteknik, i Lund Civilingenjörsutbildning i ekosystemteknik, i Karlstad Civilingenjör, Energi- och miljöteknik, i Linköping Civilingenjör, Energi - Miljö - Management, i Uppsala Civilingenjörsprogrammet i miljö- och vattenteknik och i Stockholm Civilingenjörsutbildning i energi och miljö, enligt Högskoleverkets webbplats Studera.nu. I Karlstad kan man också ta en påbyggnad till master, den heter Masterprogram i Energi- och miljöteknik mot Civilingenjörsexamen och är på 120 hp.

Källor

Externa länkar

Miljöteknik
Yrken
Nascar Nextel Cup Series 2007

NASCAR Nextel Cup Series 2007 kördes över 36 omgångar och vanns av Jimmie Johnson.

Delsegrare

Slutställning 

2007
Motorsportevenemang 2007
Paul Bergstrand

Paul Johannes Bergstrand (i riksdagen kallad Bergstrand i Kolmårdssanatoriet), född 11 oktober 1887 i Hedemora, död 10 november 1952 i Stockholm, var en svensk läkare och politiker (folkpartist).

Paul Bergstrand, som var son till en skohandlare, var överläkare vid Sävsjö sanatorium 1917–1928 och därefter vid Kolmårdssanatoriet. Han var också kommunalt aktiv och verksam inom kyrkopolitiken.

Han var riksdagsledamot från 1949 till sin död 1952 i andra kammaren för Östergötlands läns valkrets. I riksdagen var han suppleant i statsutskottet hela perioden. Han var främst aktiv i sociala och medicinska frågor, men tog också initiativ för att förbättra studerande flyktingars situation. I riksdagen skrev han 16 egna motioner, främst om sociala och medicinska frågor. Några motioner gällde lokala anslagsändamål: stifts- o landsbiblioteket i Linköping, helikopter i östgötaskärgården och Lenningska institutet i Norrköping. Paul Bergstrand är begravd på Krokeks kyrkogård.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1985), band 2, s. 53

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Hedemora
Födda 1887
Avlidna 1952
Män
FastTV

FastTV var en svensk TV-distributör, verksam i Sverige, Norge och Danmark, som använde IPTV-teknik.

Efter stora ekonomiska problem meddelade bolaget den 11 maj 2010 att verksamheten skulle läggas ned och kunderna överföras till andra operatörer. 21 maj 2010 försattes bolaget i konkurs.

Noter 

Svenska TV-distributionsföretag
Ej längre existerande svenska företag
Vörå krigsskola

Vörå krigsskola var Finlands första underofficersskola, som utbildade gruppchefer för hela landets skyddskårer. Skolan var en fortsättning på Vindala skolan, som utbildat plutonchefer.

Elevantal på skolan var cirka 1 400 man fördelade på 9 kompanier, samt 2 maskingevärskompanier. Skolans första chef var jägarlöjtnant Bertel Petrelius (Perttu Pertamo) och från 18 februari 1918 jägarkapten Juho Heiskanen  (1889–1950). Intendent var jägarfänrik Ivar Hasselblatt. Som kompanichefer och instruktörer fungerade 22 jägare.

Första utryckningen med 450 man skedde den 27 januari 1918 till Ylistaro för avväpnande av ryssarna där. Därifrån for en del till Uleåborg och resten till Ilmola, Kristinestad, Filppula och Ruovesi. Båda avdelningarna återkom till Vörå för fortsatt skolning. 

I början av mars upplöstes 1-3 kompaniet och sändes till fronten eller hem som skolare för lokala skyddskårer. Elever fortsatte att strömma till och som mest fanns 750 elever på samma gång inkvarterade i Vöråhemmen. Vörå levererade mera mat till staten än hela Viborgs län under denna tid. Hästskjutsarna till Tervajoki station var otaliga och som mest fanns 300 hästar på en gång.

Inför Tammerfors offensiven ryckte skolan ut som Vörå bataljon (650 man) under Heiskanens ledning med Petrelius som adjutant.
Efter Tammerfors avtackade Mannerheim Vörå gardet och befordrade eleverna till underofficerare. Eleverna återvände till Vörå och fick sina betyg innan de spreds till andra förband.

Elevernas igenkänningstecken var ett smalt vitt band nere på vänster ärm. Ett lodrätt band under detta betydde gruppchef, två betydde plutonchef.

Referenser

Väinö Seppä: Vöyrin Sotakoulu 1918. Otava 1960

Skolor i Finland
Finlands militär
Militär utbildning i Finland
Finländska militära enheter bildade 1918
Gmünd in Kärnten

Gmünd är en stadskommun i det österrikiska förbundslandet Kärnten. Kommunen har  invånare (). Gmünd är belägen vid floderna Malta och Liesers sammanflöde.

Historia 
Gmünd grundades under 1000-/1100-talet planmässigt vid den gamla romerska vägen genom Lieserdalen av Salzburgs ärkebiskopar. 1252 omnämns orten för första gången. 1346 får Gmünd stadsrättigheter, 1409 stapelrättigheter vars inkomster används för att befästa staden. Under de osmanska krigen förskonas Gmünd, men 1480 ockuperas staden av ungerska trupper som stannar i sju år. När slutligen kejserliga trupper befriar staden skadas borgen och stadsmurarna svårt.

1502 säljer kejsar Maximilian I Gmünd till Salzburg som renoverar slottet och stadsmurarna, men två år senare brinner staden ner.
1525 ockuperas staden av upproriska bönder och gruvarbetare. Under reformationstiden blir Gmünd protestantisk, men motreformationen sätter igång mot slutet av 1500-talet och 1600/1601 tvångsrekatoliseras staden. 1639 övergår Gmünd i ätten Lodrons ägo som kommer att härska i 300 år.

I den stora jordbävningen 1690 skadas staden svårt och 100 år senare – 1792 – brinner staden ner igen. Mellan 1809 och 1814 ingick Gmünd i den franska provinsen Illyrien, men efter Napoleon I:s fall kom Gmünd tillbaka till Österrike.

Mot slutet av andra världskriget flyttade Ferdinand Porsche sin Porsche-produktion till Gmünd. I fabriken byggdes de första modellerna av Porsche 356 fram till 1950. Med anledning av det öppnades ett Porschemuseum 1982.

Orter 
Kommunen består av 15 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Burgwiese ()
Gmünd ()
Grünleiten ()
Karnerau ()
Landfraß ()
Moos ()
Moostratte ()
Oberbuch ()
Oberkreuschlach ()
Perau ()
Platz ()
Stubeck Sonnalm ()
Treffenboden ()
Unterbuch ()
Unterkreuschlach ()

Kultur och sevärdheter 
I den gamla staden runt torget finns fortfarande väl behållna borgarhus från 1500- till 1700-talen, slottet Lodron (numera en skola), medeltida stadsmurar och portar. På det långsträckta torget står två kolonner och en skampåle från 1576.

En kuriositet är den delade kyrkan i orten Kreuzbichl, där en allmän väg avskiljer altarrummet från församlingsrummet.

Vänorter 
  Osnabrück, Tyskland

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Kärnten
Orter i Kärnten
Ossiach

Ossiach är en ort och en kommun i det österrikiska förbundslandet Kärnten. Ossiach är belägen vid södra stranden av sjön Ossiacher See. 

Ossiach utvecklades i samband med benediktinklostret som grundades i början på 1000-talet och som stängdes av kejsar Josef II 1783. Kommunen bildades 1894. 

Ossiach är idag turist- och badort. Sevärda är den före detta klosterkyrkan (stora delar av klostret har rivits redan på 1800-talet) och den sengotisk-barocka kyrkan i Tauern. Ossiach är också en av festivalorterna för musik- och kulturfestvialen Carinthischer Sommer.

Kommunen består av sex orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):
Alt-Ossiach ()
Ossiach ()
Ostriach ()
Rappitsch ()
Tauern ()
Untertauern ()

Källor 

Kommuner i Kärnten
Orter i Kärnten
Carinthischer Sommer

Carinthischer Sommer är en musik- och kulturfestival i det österrikiska förbundslandet Kärnten som har genomförts sedan 1969. Konserter ges i Ossiach, Villach och Tiffen.

Kända deltagare har bland annat varit Claudio Abbado, Leonard Bernstein, Rudolf Buchbinder, Peter Maxwell Davies, Gottfried von Einem, Jean Françaix, James Galway, Robert Holl, Gidon Kremer, Ernst Krenek, Christa Ludwig, Lorin Maazel, Zubin Mehta, Riccardo Muti, Roger Norrington, Boris Pergamenschikow och Horst Stein.

Festivaler i Österrike
Kärnten
Steirischer Herbst

Steirischer herbst är en internationell festival för nutida konst i den österrikiska delstaten Steiermark  som arrangeras årligen på hösten. Festivalen grundades 1968 och räknas till Europas äldsta och mest traditionsrika avantgardefestivaler. Festivalen omfattar olika konstformer i samspel så som teater, konst, film, litteratur, dans, musik, performance m m. Festivalen är en ”producerande” festival med många originalarbeten, urpremierer och beställningsverk. 

Festivalen är ett samarbete av olika kulturinstitutioner i Steiermark. Från början deltog Forum Stadtpark, ungdomsmusikfestivalen Deutschlandsberg, ”Steirische Akademie”, ORF, operan och teatern i Graz samt konstgallerian ”Neue Gallerie”. Samarbeten med många andra kulturinstitutioner präglar festivalen fyrtioåriga historia. 

Festivalens konstnärliga ledning innehas sedan 1983 av en intendent:
Peter Vuijca (1983-1989)
Horst Gerhard Haberl (1990-1995)
Christine Frisinghelli (1996-1999)
Peter Oswald (2000-2005)
Veronica Kaup-Hasler (2006-2017)
Ekaterina Degot (2018-)

Under 2003, festivalens mest framgångsrika år hittills, räknades mer än 130 000 besökare.

Externa länkar

Festivalens hemsida

Festivaler i Österrike
Steiermark
Forum Stadtpark

Forum Stadtpark är en avantgardistisk förening av konstnärer och författare i den österrikiska staden Graz som grundades 1958 för att bygga upp ett modernt kulturcentrum i det före detta Stadtpark-Caféet. Målet var att förena experimentell konst med samhällspolitisk engagemang. 

Forum Stadtpark utvecklades under 1960-talet till ett av Österrikes mest betydelsefulla litteraturcentrum. Vid sidan av litterära evenemang och konstutställningar genomförs även teateruppsättningar, filmvisningar och musikuppföranden. Därutöver knöts kontakter till författare från andra länder, bl. a. Tyskland, Polen och Tjeckien. 
Den nuförtiden självständiga litteraturtidskriften ”manuskripte” gavs ut i samarbete med Forum Stadtpark mellan 1960 och 1995. Sedan 1999 publiceras kulturtidskriften ”schreibkraft”.  Bland de mest kända medlemmarna av Forum Stadtpark finns Wolfgang Bauer, Thomas Bernhard, Barbara Frischmuth, Peter Handke, Ernst Jandl, Alfred Kolleritsch, Gerhard Roth och Michael Scharang.

Graz
Kultur i Österrike
Organisationer bildade 1958
Millstatt am See

Millstatt am See (före juni 2012 Millstatt) är en ort och en kommun i det österrikiska förbundslandet Kärnten. Millstatt är belägen vid norra stranden av Millstätter See.

Historia
Orten omnämndes för första gången mellan 1065 och 1075 och utvecklades kring ett benediktinkloster som grundades kring 1070 av pfalzgreve Aribo II. Klostret som ägde ett stort område var avgörande för ortens utveckling. 

Mellan 1070 och 1469 var medlemmar av fyra adelsätter insatta som fogdar över klostret: grevarna av Görz, Ortenburg, Cilli och slutligen habsburgarna. De sistnämnda stängde klostret på grund av misshushållning år 1469 och överlämnade det sedan till den nygrundade Sankt Georgs riddarorden. Efter att riddarorden hade upplösts i mitten på 1500-talet överlämnades klostret till jesuiterna som skulle genomdriva motreformationen i regionen. Under jesuiternas styre fick Millstatt rättigheter att hålla veckomarknad och blev köping. 

När jesuitorden upphävdes 1773 drog staten in klostret och dess stora besittningar. För Millstatt innebar det inte några större förändringar. Efter freden i Schönnbrunn 1809 ingick Millstatt i den franska provinsen Illyrien, men efter Napoleon I:s fall 1814 kom orten tillbaka till Habsburg. 

1850 bildades kommunen Millstatt som vid sidan av Millstatt även omfattade flera byar runt Millstatt. Vid den här tiden började turismen ta fart. Det byggdes kallbadhus vid sjön och det gamla klostrets södra trakt byggdes om till hotell. Mellan 1879 och 1920 uppfördes ett flertal representativa sommarvillor av adelsmän och rika borgare. 1921 blev Millstatt kurort.

Orter 
Kommunen består av 18 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Dellach am Millstätter See ()
Grantsch ()
Großdombra ()
Görtschach ()
Gössering ()
Hohengaß ()
Kleindombra ()
Lammersdorf ()
Laubendorf ()
Lechnerschaft ()
Matzelsdorf ()
Millstatt am See ()
Obermillstatt ()
Pesenthein am Millstätter See ()
Sappl ()
Schwaigerschaft ()
Tschierweg ()
Öttern ()

Kultur och sevärdheter
Det före detta klostret Millstatt med sin romanska kyrka och klostermuseet
Kyrkan i Obermillstatt som omnämndes redan på 1000-talet, men fick sin nuvarande form vid en ombyggnad årg 1614
Sommarvillorna från 1880- till 1910-talen som fortfarande präglar ortsbilden.
”Mille Statuae”, moderna skulpturer av österrikiska och internationella konstnärer på olika platser i orten som anknyter till legenden om Millstatts namngivning
Domitiamonumentet i sjön.
Hembygdsmuseet i Obermillstatts gamla folkskola.

Årligen anordnas musikveckor (Musikwochen Millstatt), en festival för kör- och orkestermusik och kammarmusik.

Vänorter
 Helgoland, Tyskland
 Wendlingen am Neckar, Tyskland
 San Daniele del Friuli, Italien

Kommuner i Kärnten
Orter i Kärnten
Klostret Millstatt

Stift Millstatt är ett före detta kloster i orten Millstatt i det österrikiska förbundslandet Kärnten.

Historia
Klostret grundades kring 1070 av den bayerska pfalzgreven Aribo II och hans bror Poto som benediktinkloster. Klostret som försågs med stora ägor i Kärnten, Friaul och Salzburg utvecklades redan under 1100-talet till ett betydelsefullt kulturellt centrum och ägde en skrivar- och målarskola av rang. Det väl bevarade Millstättermanuskriptet sammanställdes kring 1200. 

Under 1400-talet började klostrets nedgång. Misskötsel och misshushållning ledde till höga skulder och byggnadernas förfall. 1469 slutligen upplöstes benediktinkonventet och klostret överlämnades till Sankt Georgs riddarorden. 

Med hänsyn till hoten på grund av de osmanska och ungerska krigen började riddarorden med att renovera byggnaderna och bygga om klostret till en fästning. Men riddarordens militära betydelse var liten och dess ekonomiska bas svag. Under 1500-talet tynade Sankt Georgs orden bort och på slutet av århundradet fanns inte något konvent kvar.

1598 överlämnades det tomma klostret av ärkehertig Ferdinand II till jesuitorden som skulle genomföra motreformation i regionen. Inkomsterna av klostret Millstatt var avsedda att finansiera det nyligen grundade universitetet Graz som också drevs av jesuiterna.
Framför allt de ekonomiska börderna ledde till ett bondeuppror 1737. När jesuitorden upplöstes 1773 övergick klostret i statens ägo. Klosterkyrkan blev Millstatts församlingskyrka, klosterbyggnaderna inhyser statliga förvaltningar.

Byggnaderna
Kyrkan är en romansk treskeppig pelarbasilika. Det massiva västverket med sina två torn byggdes till mot slutet av 1100-talet. De lökformade barocka tornavslutningar tillkom kring 1670. Interiören är främst från 1500- till 1700-talen, glasmålerierna från 1912/13. 

Söder om kyrkan ligger den romanska korsgången. Ordenshuset runt en innergård är från 1400- och 1500-talet. Arkadgångarna mot innergården är delvis sengotiska, delvis i renässanstil. Högmästarens hus från 1500 är en massiv byggnad i fyra våningar, flankerad av två av klostrets fyra försvarstorn. Hela huset byggdes om till hotell 1901.

Klostret idag
Klosterkyrkan är nuförtiden Millstatts församlingskyrka. Klosterbyggnaderna inhyser den statliga skogsförvaltningen. I några salar runt den romanska korsgången är klostermuseet inhyst som grundades 1981 och ger en överblick över klostrets historia och köpingen Millstatts utveckling.

Externa länkar
 Beskrivning av klosterkyrkan (På tyska)

Byggnader och anläggningar i Kärnten
Millstatt
Museer i Österrike
Benediktinkloster