kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Chris Ryan

Chris Ryan pseudonym, född i Rowlands Gill utanför Newcastle, England 1961, är en brittisk författare och före detta militär, medlem av det brittiska militära elitförbandet Special Air Service fram till 1993. 

Ryan skrev boken Den ende som kom undan som är baserad på hans upplevelser med patrullen Bravo Two Zero som opererade i Irak under Kuwaitkriget. Patrullen sändes in i Irak för att under nattetid slå ut Scudmissiler och även för att bryta kommunikationsförbindelser genom att förstöra optiska kablar ute i öknen. Patrullen upptäcktes dock av en irakisk herde och blev tvungna att ta till flykten. Gruppen fick stridskontakt med irakiska styrkor och fick därför lämna kvar mycket av sin utrustning och provianter. Gruppen splittrades och av den åtta man starka patrullen dog tre man och fyra togs tillfånga och torterades av irakiska styrkor. Av de avlidna dog två av hypotermi och den tredje av fiendens eld. Chris Ryan var den enda som lyckades komma undan och fly de 32 milen till fots för att slutligen nå den syriska gränsen.

I patrullen ingick även Andy McNab som efter att ha lämnat Special Air Service skrev boken "Bravo Two Zero" som även den handlar om uppdraget och hans tid i Irakisk fångenskap.

Chris Ryan har synts i tv-serien "The Hunting Chris Ryan" och i några avsnitt under första säsongen av brittiska tv-serien Ultimate Force där han spelade "Blue troops" gruppledare "Johnny Bell". Chris Ryan var även militär rådgivare under inspelningen av den första säsongen. Chris Ryan har också varit militär rådgivare under utvecklingen av datorspelet "I.G.I-2 Covert Strike".

Ryan har bland annat skrivit "Chris Ryan's S.A.S Fitness Book" och ett antal böcker med fiktiva berättelser, om sergeanten "Geordie Sharp" och dennes uppdrag.

Bibliografi
Den ende som kom undan, Forum, Stockholm,  1995 
Stand by, stand by, Forum, Stockholm,  1997 
Inget val, Forum, Stockholm,  1999

Externa länkar
 Bibliografi på fantasticfiction.co.uk

Födda 1961
Brittiska militärer
Män
Levande personer
Återtåget

Återtåget kan syfta på:

 Återtåget (roman) – en historisk roman från 1981 av Olov Svedelid om Karl XII.
 Återtåget '96! – den svenska popgruppen Gyllene Tiders turné i Sverige i juli-augusti 1996
 Återtåget Live! – ett album från 1997 av den svenska popgruppen Gyllene Tider
Carl Meinhof

Carl Friedrich Michael Meinhof, född 23 juli 1857 i Barzwitz vid Rügenwalde, död 11 februari 1944 i Greifswald, var en tysk pastor och lingvist, som är känd som en av de första som studerade afrikanska språk. 1905 blev han professor, och 1909 fick han den första lärostolen i afrikanistik i världen. 

Ursprungligen var Carl Meinhof pastor i Zizow, en pommersk by i närheten av Rügenwalde, och ägnade sig på fritiden åt filologiska studier. 
Meinhof mest betydande arbete var att utveckla jämförande grammatikforskning om bantuspråken. Han följde upp det pionjärarbete som utförts av Wilhelm Heinrich Immanuel Bleek om bantuspråkens grammatik. I sitt arbete studerade Meinhof de stora bantuspråken som swahili och zulu för att finna likheter och skillnader. 

Meinhof studerade bantuspråkens system med substantivklasser (ungefär motsvarande grammatiskt genus). Alla bantuspråk har minst 10 sådana klasser och 22 substantivklasser existerar sammanlagt i bantuspråken. Meinhofs definition av substantivklass skiljer sig dock något från den nu vedertagna. 

Meinhof studerade även andra afrikanska språk, däribland kordofanspråken, khoisanspråk och hamitiska språk. Förutom att publicera flera böcker om afrikanska språk gjorde Meinhof även inspelningar av östafrikansk musik 1902, vilket var en av de första inspelningarna av traditionell afrikansk musik som gjordes.

Han utvecklade också den idag inte längre relevanta språkvetenskapliga "hamitteorin". Han försökte bevisa att bantufolken härstammade från en sammansmältning av hamiter och icke-hamitiska afrikanska folk. Dessutom skulle khoikhoifolken ha uppstått genom en sammansmältning av hamiter och bushmän.

Litteratur
 Meinhof, C 1948 (1:a upplagan 1906) Grundzüge einer vergleichenden Grammatik der Bantusprachen. Reimer, Berlin
 Meinhof, Carl: Die Sprachen der Hamiten, Hamburg: Friederichsen, 1912
 Meyer-Bahlburg, Hilke/Wolff, Ekkehard: Afrikanische Sprachen in Forschung und Lehre: 75 Jahre Afrikanistik in Hamburg (1909-1984), Berlin: Dietrich Reimer, 1986; 
 Jungraithmayr, Herrmann/Möhlig, Wilhelm J.G. (Hrsg.): Lexikon der Afrikanistik, Berlin: Dietrich Reimer, 1983.

Källor
Carl Meinhof i engelskspråkiga Wikipedia 4 september 2006
Meinhof i Kirchenlexikon (tyskspråkig)

Noter 

Födda 1857
Avlidna 1944
Tyska lingvister
Alumner från Greifswalds universitet
Män
Personer från Pommern
HMS Huvudskär (77)

HMS Huvudskär (77) är en svensk bevakningsbåt inom marinen som fortfarande används idag. Under 2009 blev Södertörns Sjövärnskår erbjudna att ta över henne från Försvarsmakten, samma år genomgick fartyget en omfattande upprustning och stod klar att användas inom kårens verksamhet till sommaren 2010. Fartyget används för övning i navigation och maskintjänst för såväl vuxenutbildning som för ungdomar. Huvudskär används även av Hemvärn med marina uppgifter på Södertörn.

Källor 
SVK 77 Huvudskär på Sjövärnskårens hemsida

Svenska bevakningsbåtar
Fartyg sjösatta 1968
Fartyg byggda i Fårösund
Sjövärnskåren
HMS Hojskär (70)

HMS Hojskär (70) var en bevakningsbåt i svenska marinen. Hon var i tjänst vid Gotlands kustartilleriregemente, KA 3 år 1993. Hon heter numera SVK Hojskär (70) och har fungerat som utbildningsfartyg för Sjövärnskåren på Gotland. Numer överflyttad till Sjövärnskåren Göteborg. Hon byggdes på AB Bröderna Larsson varv och mekaniska verkstad i Kristinehamn och sjösattes 1961. Hon är döpt efter Hojskär, en kobbe på nordöstra Gotland.

I december 2009 fick Hojskär skador på propellrar, roder och skrov efter man gått på grund i Fårösund. Båten drogs loss av försvarets bevakningsbåt .

Referenser

Externa länkar
Gotlands sjövärnskår: SVK70 Hojskär

Svenska bevakningsbåtar
Fartyg sjösatta 1961
Fartyg byggda i Kristinehamn
Sjövärnskåren
Bröderna Larssons varv och mekaniska verkstad
Maktbalans

Maktbalans är en definition av inom- eller mellanstatliga relationer och intressen utifrån ett makt- och jämviktsperspektiv.

På ett nationellt plan skall dels maktfördelning verka för maktbalans, se vidare maktdelningsprincipen. Dels fungerar olika politiska partier som representanter för olika grupper i samhället, och genom allmänna val är det tänkt att de valda makthavarna skall balansera intressegrupper i proportion till det stöd de har, eller hur stor grupp de representerar.

Internationell maktbalans 
Doktrinen för den internationella rätten grundas på idén att stater har olika mycket makt, att makt är mätbart, och teorins inneboende målsättning är staters oberoende.

Teorin om maktbalansen skapades under antiken med Platon och Polybios, och vidareutvecklades av Niccolò Machiavelli och David Hume. Framför allt grundar den sig på diplomatisk strategi, och söker därigenom undvika krig; i strategin ingår som regel en nationell armé i syfte att avskräcka försök till hegemoni. Senare teorier inbegriper instanser av mellanstatliga koalitioner som ska verka i syfte att avväpna försök till maktövertaganden och därigenom bibehålla en stabil maktbalans – FN tillkom i syfte att verka för detta.

Kritiken mot maktbalansen som doktrin har bestått av tre huvudfrågor:
 Strategin cementerar motsättningar
 Den skapar en oligarki mellan stormakter
 Vidhållandet av rådande ordning hindrar staters naturliga strävan efter ökad makt

Eftersom maktbalansteorins förespråkare vill verka genom att förfina det befintliga systemet, står teorin också i motsatsställning till revolutionära åskådningar.

Källor 
 Hans F. Petersson, ”Maktbalans eller världsstat?”, Modern demokrati, Lund 1980

Statsvetenskap
Mae Hong Son

Mae Hong Son (thai: แม่ฮ่องสอน) är en provins (changwat) i nordvästra Thailand. Provinshuvudstaden är Mae Hong Son.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad 7 distrikt (amphoe). Distrikten är i sin tur indelade i 45 subdistrikt (tambon) och 402 byar (muban).

Referenser

Externa länkar 

Thailands provinser
Hino

Hino kan syfta på:

 Hino, Tokyo – en japansk stad i Tokyo prefektur
 Hino Motors – en  japansk buss- och lastbilstillverkare
 Matsuri Hino – en japansk serietecknare

Personer
 Hikari Hino (1966–), en japansk porrskådespelerska
 Shigefumi Hino (1963–), en  grafisk designer och spelproducent
Fiat Scudo

Fiat Scudo är ett nyttofordon som introducerades 1995. Modellen kom till under ett samarbete med PSA-gruppen (Peugeot och Citroën), vars modeller Expert och Jumpy är näst intill identiska med Scudo. Modellerna har också mycket gemensamt med den så kallade Eurovanserien från 1994 (Fiat Ulysse, Peugeot 806, Citroën Evasion och Lancia Zeta). 

Scudo finns endast i ett utförande i Sverige; nämligen som täckt skåpbil. På andra marknader finns även en modell anpassad för persontransport (Combinato) med kapacitet för upp till 7 personer. Tre dieselmotorer är tillgängliga, med 69, 94, respektive 109 hästkrafter. Lastvolymen är 4 m³. Scudo ansiktslyftes år 2004. En ny generation lanserades 2006 och ersattes 2016 av Fiat Talento.

Scudo
Skåpbilar
Framhjulsdrivna fordon
Steingrímur Thorsteinsson

Steingrímur Thorsteinsson, född 19 maj 1831 i Arnarstapi på Snæfellsnes, död 21 augusti 1913 i Reykjavik, var en isländsk poet och författare. Han var son till Bjarni Thorsteinsson.

Steingrímur tog studentexamen vid Menntaskólinn i Reykjavik 1851 och seglade sedan till Köpenhamn för fortsatta studier på universitet. Han kom tillbaka till Island 1872 och var från 1904 till sin död 1913 rektor för Menntaskólinn. Han översatte många verk till isländska, bland annat Tusen och en natt och sagor av H.C. Andersen.

Externa länkar
 Steingrímur Thorsteinssons översättning av Tusen och en natt: Þúsund og ein nótt
 översättningar av Hans Christian Andersens verk

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Födda 1831
Avlidna 1913
Män
Personer från Snæfellsbær
Harry Flam

Chiel Harry Flam, född 26 januari 1948 i Falun, är en svensk professor i internationell ekonomi vid Institutet för internationell ekonomi vid Stockholms universitet.

Flam är född i Falun och uppvuxen i Uppsala. Under gymnasietiden i Uppsala (Lundellska skolan) var han engagerad i elevrörelsen (SECO) och var ordförande i SECO-Uppland 1964–1965. Som gymnasist var han stipendiat i Kalifornien. Senare genomgick han tolkskolan i Uppsala. Han tog examen först som civilekonom och därefter år 1981 som ekonomie doktor i nationalekonomi vid Handelshögskolan i Stockholm. Han utnämndes till professor 1995.

Tidigare har Flam varit redaktör för tidskriften Ekonomisk Debatt och medlem av Finansdepartementets ekonomiska råd. Han har även medverkat i EMU-utredningen (SOU 1996:158). Harry Flam har publicerat ett antal vetenskapliga skrifter, men även mer populärt hållna skrifter inom det nationalekonomiska området.

Harry Flam efterträdde professor John Hassler som ordförande i Finanspolitiska rådet den 1 juli  2016.

2001 valdes Flam in som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Harry Flam är far till ståuppkomikern Aron Flam.

Källor

Svenska professorer i nationalekonomi
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1948
Levande personer
Eurovan

Eurovan är de fyra minibussmodeller som kom till genom ett samriskföretag mellan PSA-gruppen, Fiat och Lancia i början av 1990-talet. Modellerna är tekniskt identiska och skiljer sig åt mest i utrustning och kosmetiska detaljer och särskiljs främst genom olika varumärken och modellnamn. De tillverkas också i samma fabrik i Sevel Nord i Frankrike. År 2002 kom en helt ny generation av dessa modeller med i princip samma koncept. Dock framhävdes de olika varumärkenas identitet starkare designmässigt än i den första generationen. Ett liknande samarbete finns mellan samma tillverkare när det gäller medelstora och större transportfordon.

Generation 1 (1994-2002) 
Citroën Evasion
Fiat Ulysse
Lancia Zeta
Peugeot 806

Generation 2 (2002-) 
Citroën C8
Fiat Ulysse
Lancia Phedra
Peugeot 807

Groupe PSA
Fiat
Snæfellsnes

Snæfellsnes är en halvö belägen väster om Borgarfjörður på västra Island, mellan Breiðafjörður och Faxaflói.

På halvön finns den 1 446 meter höga vulkanen Snæfellsjökull som är en av Islands symboler. Berget är det högsta på halvön och på toppen finns en glaciär. Vulkanen kan ses tydligt under klara dagar från Reykjavik, med en distans på omkring 120 kilometer. Berget är känt på grund av romanen Till jordens medelpunkt av den franske författaren Jules Verne.

Folk som tror på esoterik tror att vulkanen är centrumet för speciella kraftfält.

Runt Snæfellsjökull ligger Snæfellsjökull nationalpark, en nationalpark regeringen upprättade.

På halvön finns det byar och mindre städer som Rif, Ólafsvík, Grundarfjörður, Stykkishólmur och Búðardalur.

Nära Hellissandur finns Västeuropas högsta konstruktion, Radiomasten i Hellissandur.

Externa länkar 
 Information om nationalparken
 Fotografier
 Fotografier

Halvöar på Island
Töve

Töve kan syfta på:

Jan Töve (född 1958), landskapsfotograf, författare och föredragshållare
Töve (by) – en by i Ulricehamns kommun
  Töve socken – en tidigare, på 1500-talet, socken i Västergötland
 Töve församling – en tidigare, på 1500-talet, församling i Västergötland
Jón Helgason (poet)

Jón Helgason, född 30 juni 1899, död 19 januari 1986, var en isländsk filolog och poet. Han var chef för det danska Árni Magnússon-institutet från 1927 till 1971 och professor i isländska vid Köpenhamns universitet från 1929 till 1970. Hans bäst kända dikter är Áfangar och Í Árnasafni.

Under sin tid vid institutet återupptäckte Jón de ordlistor som innehåller de enda bevarade beläggen för det baskisk-isländska pidginspråket, ett pidginspråk från 1600-talet.

Externa länkar
Höfundur: Jón Helgason

Isländska filologer
Isländska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Födda 1899
Avlidna 1986
Män
Jan Töve

Jan Töve, född 14 maj 1958, uppvuxen i Töve, Västergötland, är en svensk fotograf, författare och föredragshållare.

Jan Töve har genom åren erhållit åtskilliga priser och stipendier för sin fotografi. Han har även en rik produktion av böcker och utställningar – både i Sverige och utomlands.  Utöver publicistisk verksamhet har han även gjort film för Sveriges Television.

I sitt bildskapande söker Jan Töve idag alltmer gränslandet mellan natur, människa och samhälle, vilket kommer till uttryck i de senaste böckerna Riverside (2007), Silent Landscape (2012), Faraway Nearby (Hatje Cantz, 2017) och Night Light (eget förlag, 2020).

Bibliografi

Speglingar. 1996 
Bortom redan. 2001 
Riverside Viskan. 2007 
Silent Landscape. 2012 
Faraway Nearby. 2017 
Night Light. 2020

Bibliografi (foto)
Skogaryd - en skogshistoria. 1999 
Hornborgasjön. 2002 
Kunskap om skogens historia. 2003 
Fässingen: Från Borås och de sju häraderna, årsbok för De sju häradernas kulturhistoriska förening. 2003 
Bygden runt sjön. 2004 
Vänerhavet. 2005 
De gamle och skogen - kulturarvet i skogslandskapet. 2006 
Västerut: natur mellan Vinga och Vättern. 2006 
Matsmart. 2008 
Röster från skogen. 2010 
Änglagårdsbygd. 2011 
Skogssällskapet – en växande historia 1912–2012. 2012 
Bohuskusten. 2018

Externa länkar 
 Jan Töve, officiell webbplats

Födda 1958
Svenska fotografer
Män
Personer från Södra Vings socken
Levande personer
Filodeg

Filodeg är en mångsidigt nyttjad papperstunn deg gjord på vetemjöl, vatten, salt och små mängder matolja. Vid gräddningen blir degen frasig. Degen fylls med fisk eller kött. I det grekiska köket används filodeg till att göra pajer fyllda med spenat, ostar, purjolök, örter, svampar m.m. Den kan även användas som dessert och är då fylld till exempel med honung, nötter och mandlar. Filodegen kan även formas som en vårrulle och steks eller friteras.

Filodeg är vanlig i Balkan och Mellanöstern och ingår bland annat i baklava.

Degen köps i regel färdig, eftersom det är en tämligen svår konst att få till den lövtunna och släta strukturen. 

Filo eller phyllo kommer från grekiska φύλλο och betyder blad.

Se även 
 Smördeg
 Wienerdeg

Källor 

 Store norske leksikon/ filodeig

Bakning
Jukka Hentunen

Jukka Hentunen, född 3 maj 1974 i Jorois, Finland är en ishockeyspelare som för närvarande spelar för Jokerit.

Jukka Hentunen har spelat i NHL under en säsong (2001/2002) där han spelade för Calgary Flames och Nashville Predators. 

Han har spelat flitigt i det finska landslaget på senare år och har bland annat spelat 5 VM-slutspel och dessutom vunnit OS-silver 2006 i Turin samt spelat final i World Cup 2004 .

Finländska ishockeyspelare
Spelare i Jokerit
Födda 1974
Män
Levande personer
Personer från Jorois
Finländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2006
Spelare valda i NHL Entry Draft 2000
Spelare valda av Calgary Flames i NHL Entry Draft
Burek

Burek (Börek/Byrek/Būrek/Burekas, Бурек) är populär snabbmat i vissa Medelhavsländer samt på Balkan och delar av västra Asien, med ursprung i Anatolien. Även om rätten klassas som snabbmat, såtillvida att man kan köpa den nästan överallt på gatorna i olika bagerier (pekare), kan själva tillagningsprocessen ta upp till 2 timmar i anspråk. Burek kan närmast liknas vid en paj, och tros ha spridits från västra Asien över Balkan under det Osmanska rikets storhetstid.

Burek görs av tunn filodeg, och varvas med fyllning, i regel köttfärs, men även fyllning med färskost, potatis eller spenat är vanligt förekommande.

På Balkan sägs burek ha introducerats 1498 i staden Niš, nuvarande Serbien, av en turkisk bagare vid namn Mehmed Oğlu från Istanbul. Bureken spreds sedan från sydöstra Serbien till området som senare blev Jugoslavien. Den berömda runda bureken utvecklades i Niš.

I Bosnien och Hercegovina betyder burek en färsfylld paj (Pita). Pita kan ha olika fyllningar. Innehåller den potatis kallas det till exempel krompiruša, så fyllningen bestämmer vad pajen ska heta. Alla olika fyllningar kallas alltså med gemensamt namn Pita. Burek säljs vanligtvis i bagerier som snabbmat och äts oftast med yoghurt.

Denna metod har spridit sig till Serbien och till Kroatien. Oftast brukar hemlagad burek i Bosnien vara rullad.

Referenser 

Serbiska maträtter
Turkiska maträtter
Bosniska maträtter
Israeliska maträtter
Ian Laperrière

Ian Laperrière, född 19 januari 1974 i Montréal, Quebec, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare som totalt spelade över 16 säsonger i NHL med lagen St. Louis Blues, Los Angeles Kings, Colorado Avalanche och Philadelphia Flyers.

Ian Laperrière började sin NHL-karriär i St. Louis Blues 1993–94 och stannade i klubben in på säsongen 1995–96 då han först byttes bort till New York Rangers för att senare samma säsong hamna i Los Angeles Kings där han sedan kom att stanna fram till 2004. I Los Angeles Kings blev Ian Laperrière snabbt en publikfavorit med sitt uppoffrande fysiska spel. Säsongen 2005–06 spelade han sin första säsong i Colorado Avalanche och gjorde 45 poäng vilket med stor marginal är hans bästa säsong poängmässigt. I juli 2009 skrev han på för Philadelphia Flyers. Laperriere spelade sin sista match i slutspelet 2010 men sviterna efter en hjärnskakning gjorde att han var tvungen att lägga av. Kontraktet gällde dock ändå till 2012.

Klubbar
 St. Louis Blues 1993–1995
 New York Rangers 1995–96
 Los Angeles Kings 1996–2004
 Colorado Avalanche 2005–2009
 Philadelphia Flyers 2009–2012

Statistik

Klubbkarriär

Externa länkar
 NHL-statistik på Ian Laperriere

Referenser

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i St. Louis Blues
Spelare i Colorado Avalanche
Spelare i Los Angeles Kings
Spelare i Philadelphia Flyers
Födda 1974
Män
Levande personer
Spelare i Peoria Rivermen (1984–1996)
Spelare i Worcester Icecats
Spelare i New York Rangers
Idrottare från Montréal
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Vinnare av Bill Masterton Memorial Trophy
Spelare i Voltigeurs de Drummondville
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av St. Louis Blues i NHL Entry Draft
Spelare i Canadien de Montréal-Bourassa
Privatlärare

En privatlärare är en lärare som anställts privat, ofta i en familj, för att undervisa barnen i hemmet. Det kan vara ett alternativ eller komplement till reguljär skolgång. Privatlärare som ersätter reguljär skola förekom tidigare i mer välbemedlade hem, men är numera ganska ovanliga. En kvinnlig privatlärare kallas guvernant och undervisade främst yngre barn och flickor, medan en manlig, som främst undervisade pojkar kallas informator eller, i vissa äldre texter, guvernör. En äldre benämning är huslärare.

Ibland förekommer privatlärare i de lägre skolstadierna och syftet kan då vara att barnen skall bli bättre förberedda för högre stadier. Detta har framför allt varit vanligt i parallellskolsystem. I ett parallellskolsystem där privatlärare används på lägre skolstadier för att förbereda för högre studier, innebär systemet många gånger att rikas barn får mindre kontakt med barn från andra förhållanden.

Tidigare förekom även så kallad akademisk kondition, en informatorsbefattning som innebar att informatorn och hans elev vistades i en universitetsstad under terminerna, båda på elevens vårdnadshavares bekostnad.

Privatlärare i Sverige 
I Sverige förekom privatlärare före 1900-talet inom överklassfamiljer. En manlig informator undervisade pojkar och väntades förbereda dem för att studera vid läroverken.  En kvinnlig guvernant gav flickor, som inte väntades studera vid någon skola alls, en grundläggande bildning.  I Sverige kom inhemska guvernanter oftast från den borgerliga medelklassen, men kunde också vara från adeln: om de var utländska kom de oftast från Frankrike eller Schweiz, och kallades då "bonner". När familjen inte hade råd med både en informator och en guvernant, kunde informatorerna även undervisa flickor, men då endast vid sidan av och mer ytligt.

Privatlärare i populärkulturen 
I Fredrika Bremers roman Presidentens döttrar (1834) är berättar-jaget guvernanten Emma Rönnqvist, som uppfostrar döttrarna i en överklassfamilj.

Se även
 Barnskötare
 Distansundervisning

Referenser

Externa länkar
Glädjens Herre, var en gäst

Glädjens Herre, var en gäst är en kristen bordsbön med text och musik skriven av Hans D. Stern 1950. Stern (1928–1990) var av tysk börd och uppvuxen i Västergötland. Vid sin död var han komminister i Vällingby.

 Glädjens Herre, var en gästvid vårt bord idag.Gör vår måltid till en festefter ditt behag.
 För de gåvor som du gertackar vi dig nu.Gud, som hör förrän vi ber,prisad vare du!

Publicerad i 
Den svenska psalmboken (1986) som nummer 295, under rubriken "Tillsammans i världen".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nummer 530, under rubriken "Måltid".
 Norsk salmebok 2013 i norsk översättning som nummer 765.

Källor

Svenska psalmer
Måltidspsalmer
Änglarna sjunger i himlen

Änglarna sjunger i himlen, ursprungligen en sydamerikansk lovsång med text och musik komponerad 1956 av Pablo D. Sosa. Författaren född 1933 är präst, musiker och har varit lärare vid ett ekumeniskt teologiskt seminarium i Buenos Aires i Argentina. Psalmen är översatt till svenska 1984 av Britt G. Hallqvist.

Publicerad i 
Psalmer och Sånger 1987 som nr 343 under rubriken "Lovsång och tillbedjan". 

Psalmen har nummer 333 i Den svenska psalmboken 1986.
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 107 under rubriken "Hela året runt".

Referenser

Noter 

Argentinska psalmer
Finally (musikalbum)

Finally är ett musikalbum från 2006 av den svenska sångerskan Velvet. Det var hennes debutalbum. Det innehåller 10 låtar och en remix.

Låtlista 
 City of Angels (3.27)
 Rock Down To (Electric Avenue) (3.34)
 Mi Amore (2.42)
 Doin' It (3.40)
 Strangers (4.01)
 Hey (3.40)
 The Snake (feat. Rigo) (3.18)
 DJ Take Me (3.30)
 In and Out of Love (3.13)
 Don't Stop Movin' (Radio Version) (3.15)
 Don't Stop Movin' (Stonebridge Remix) (8.08)

Svenska debutalbum
Musikalbum 2006