kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helge Brattgård

Helge Brattgård, född 26 juli 1920 i Göteborgs Oscar Fredrik, död 18 maj 2007 i Lundby, Göteborg, var en svensk teolog och  biskop i Skara stift. 

Brattgård härstammade från Brattön i Solberga socken i Bohuslän. År 1944 prästvigdes han för Göteborgs stift och blev teologie licentiat 1950. År 1956 blev han teologie doktor på en avhandling om Magnus Friedrich Roos. 

Efter att i olika perioder varit pastoratsadjunkt i Fritsla, Öckerö och Länghem var han domkyrkoadjunkt i Göteborg 1954-1956, kyrkoadjunkt i Annedals församling 1956-1961 och komminister där 1961-1965. Åren 1965–1969 var han domprost i Linköping innan han 1969 blev biskop i Skara. Han blev emeritus 1985.  För sin bok om den teologiska förvaltarskapstanken, Goda förvaltare blev han mycket uppmärksammad.

Brattgård var docent i etik vid Lunds universitet och under åren 1985–1995 även ledamot i Statens medicinsk-etiska råd. År 2006 promoverades han till jubeldoktor i Lund. 

Brattgård ledde under många år riddargudstjänsten i Hova kyrka i samband med Hova Riddarvecka. Han var även på andra sätt verksam i sitt gamla stift ända in i det sista.

Han är begravd på Marie västra kyrkogård i Skara.

Familj 
Han var son till grosshandlaren och kyrkovärden Hjalmar Olsson och Ida Kristensson.

Även sönerna Daniel och Håkan och svärdottern Barbro är präster i Svenska kyrkan, liksom ett par av hans bröder, Karl-Erik och Bertil. Ytterligare två bröder är professor Sven-Olof Brattgård samt grosshandlare Ingvar Brattgård.

Bibliografi (i urval)
Bibeln och människan i Magnus Friedrich Roos teologi., doktorsavhandling 1955
Lär känna din bibel, 1957
Goda förvaltare, 1964
Att tala om döden, 1968
Samling och sändning. Herdabrev till Skara stift, 1969

Se även 
Lista över biskopar i Skara stift

Vidare läsning 
 Karl-Erik Tysk, "Helge Brattgård", i boken Föregångare. Minnesteckningar över präster i Skara stift 2005-2008. Skara 2009, s. 114-125. 
 Anders Jarlert, Göteborgs stifts herdaminne 1620-1990, band 1, 2009, s. 350-355

Biskopar i Skara stift
Domprostar i Linköping
Svenska teologer under 1900-talet
Födda 1920
Avlidna 2007
Män
Präster från Göteborg
Svenska präster under 1900-talet
Chahar Mahal och Bakhtiari

Chahar Mahal och Bakhtiari (persiska چهارمحال و بختیاری) är en provins i Iran. Den har  invånare (2016), på en yta av 16 328 km².

Största stad och administrativ huvudort är Shahr-e Kord. Några av de övriga städerna i provinsen är Ardal, Ben, Borujen, Boldaji, Faradonbeh, Farsan, Gandoman, Hafshejan, Lordegan och Saman.

Administrativ indelning 
Provinsen Chahar Mahal och Bakhtiari var vid folkräkningen 2016 indelad i 9 delprovinser (shahrestan), i sin tur indelade på ytterligare administrativa nivåer.
 Ardal
 Ben
 Borujen
 Farsan
 Kiar
 Kuhrang
 Lordegan
 Saman
 Shahr-e Kord

Källor

Externa länkar 

Irans provinser
Walmajarri (språk)

Walmajarri är ett australiskt språk som talades av 860 personer år 1996. Walmajarri talas i Väst-Australien. Walmajarri tillhör de sydvästra pama-nyunganska språken.

Talare
Språket hade 860 talare 1996.

Samhällen med Walmajarri befolkning är: Bayulu, Djugerari (Cherrabun), Junjuwa (Fitzroy Crossing), Looma, Millijidee, Mindibungu (Bililuna), Mindi Rardi (Fitzroy Crossing), Mulan, Ngumpan, Wangkajungka (Christmas Creek), Yakunarra och Yungngora.

Walmajarrifolket bodde en gång i tiden i Stora Sandöknen. Påföljande händelser ledde dem till de stora boskapsrancherna, småstäderna och missionerna norrut och spred ut dem över ett brett område. Det geografiska avståndet har gett upphov till existensen av ett flertal dialekter som ytterligare har polariserats från varandra på grund av isolering och påverkan från grannspråk.

Fonologi

Vokaler

Konsonanter

Se även
Aboriginer
Australiska språk

Referenser

Noter 

Australiska språk
Språk i Australien
Shahr-e Kord

Shahr-e Kord (persiska شَهر کُرد), även Shahrekord (شَهرکُرد), är en stad i Iran. Den är administrativ huvudort för provinsen Chahar Mahal och Bakhtiari, och för delprovinsen (shahrestan) Shahr-e Kord. Staden Shahr-e Kord har cirka 190 000 invånare och ligger 90 kilometer sydväst om Esfahan och 512 kilometer söder om Teheran.

Källor

Externa länkar

Orter i Chahar Mahal och Bakhtiari
Sergej Ivanov

Sergej Borisovitj Ivanov (), född 31 januari 1953 i Leningrad, Ryska SFSR (nu Sankt Petersburg, Ryssland), är en rysk politiker och underrättelseofficer. Han har haft flera höga uppdrag inom Rysslands regering, bland annat som försvarsminister 2001–07 och förste vice premiärminister 2007–08.

Biografi
Efter examen i filologi vid Leningrads statliga universitet 1975 började Ivanov arbeta för underrättelsetjänsten KGB i Leningrad, där han lärde känna Rysslands senare president Vladimir Putin. Från 1981 var Ivanov anställd inom första huvuddirektoratet, utrikesavdelningen inom KGB, och tjänstgjorde bland annat vid de sovjetiska ambassaderna i Helsingfors och Nairobi. Efter Sovjetunionens upplösning fortsatte Ivanov arbeta inom Ryska federationens yttre underrättelsetjänst (SVR).

I augusti 1998 utsågs Ivanov till vice direktör för Ryska federationens federala säkerhetstjänst (FSB) under den dåvarande FSB-chefen Putin, och därefter till sekreterare i Rysslands säkerhetsråd i november 1999. I maj 2001, i början av Putins presidentskap, befordrades Ivanov till försvarsminister. I februari 2007 tillträdde han som förste vice premiärminister, och nämndes samma år som en möjlig kandidat att efterträda Putin i presidentvalet 2008. Istället kom dock Dmitrij Medvedev, som tjänstgjorde som vice premiärminister jämte Ivanov, att ta över som president.

Ivanov kom 2011 att utses till stabschef i Rysslands presidentadministration, en post han innehade till 2016. Därefter har han tjänstgjort som presidentens särskilda representant i frågor om ekologi och transport. Efter den ryska annekteringen av Krimhalvön 2014 införde USA i mars 2014 sanktioner mot ett antal personer inom och med kopplingar till Rysslands regering, däribland Ivanov.

Privatliv
Förutom modersmålet ryska behärskar Ivanov engelska, norska och svenska flytande. Han talar även lite franska.
Ivanovs fritidsintressen är fiske och engelska deckare. Han är sedan 1976 gift och har två söner, födda 1977 och 1982.

Källor

Noter

Externa länkar 

Män
Födda 1953
Levande personer
Personer från Sankt Petersburg
Ryska politiker
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Ryska politiker under 2000-talet
Rysslands försvarsministrar
Personer inom KGB
Personer inom SVR
Personer inom FSB
Pescaras Grand Prix 1957

Pescaras Grand Prix 1957 var det sjunde av åtta lopp ingående i formel 1-VM 1957. Loppet, som var det första och enda F1-loppet som kördes i Pescara i Italien, kördes tre veckor före Italiens Grand Prix. Detta var första gången som det kördes två F1-lopp i samma land under samma säsong.

Resultat
 Stirling Moss, Vanwall, 8+1 poäng 
 Juan Manuel Fangio, Maserati, 6 
 Harry Schell, Maserati, 4
 Masten Gregory, Scuderia Centro Sud (Maserati), 3 
 Stuart Lewis-Evans, Vanwall, 2 
 Giorgio Scarlatti, Maserati 
 Jack Brabham, Cooper-Climax

Förare som bröt loppet
 Luigi Musso, Ferrari (varv 9, oljeläcka)
 Paco Godia, Francisco Godia-Sales (Maserati) (9, motor) 
 Bruce Halford, Bruce Halford (Maserati) (9, transmission) 
 Joakim Bonnier, Scuderia Centro Sud (Maserati) (7, överhettning)
 Jean Behra, Maserati (3, oljeläcka) 
 Roy Salvadori, Cooper-Climax (3, olycka)
 Tony Brooks, Vanwall (1, motor)
 Horace Gould, Gould's Garage (Maserati) (0, olycka)
 Luigi Piotti, Luigi Piotti (Maserati) (0, motor)

Noteringar 
 Loppet kördes på den längsta av alla banor som använts i F1.

VM-ställning
Förarmästerskapet
  Juan Manuel Fangio, Maserati, 40
  Stirling Moss, Vanwall, 17
  Luigi Musso, Ferrari, 16

1957 i Italien
Pescaras Grand Prix
Yolngu Matha

{{språk|namn=Walmajarri språk
|familycolor=
|stat=Australien
|region=Oceanien
|talare=
|språkfamilj=Australiska språk
 Pama-Nyunganska
  Yolngu Matha
|land=Ingen
|myndighet=Ingen
|iso1=Ingen|iso2=Aus}}Yolŋu Matha' är en språkgrupp som talas av Yolngufolket (Yolŋu), som är ett aboriginskt folk i nordvästra Arnhem Land i norra Australien (Yolŋu = folk, Matha = språk). En känd förespråkare för språket som talas av cirka 3 000 personer var sångaren och musikern Geoffrey Gurrumul Yunupingu.

Grundläggande fraser

 Se även 
 Aboriginer
 Australiska språk

 Referenser 
 Engelskspråkiga Wikipedia''

Noter 

Australiska språk
Språk i Australien
Prärielöpare

Prärielöpare (Calidris subruficollis) är en liten vadare i familjen snäppor. Den häckar lokalt i nordöstra Ryssland och nordligaste Nordamerika, men ses regelbundet i Europa. Arten har minskat kraftigt i antal och listas som nära hotad av IUCN.

Utseende 

Prärielöparen är en liten vadare som mäter 18–20 centimeter. Den har sandfärgad fjäderdräkt, mörk näbb och ljus ögonring. Ovansidan är tydligt mörkvattrad med ljusa fjäderbräm och mörka fjädercentra. Den är ungefär stor som en kärrsnäppa men har andra proportioner och påminner mer om en juvenil brushane men är mindre och har kortare och rakare näbb. I flykten påminner den om en liten ljungpipare med mörk vingovansida utan vingband, vit vingundersida med mörk bakre kant och ett mörkt "kommatecken" som bildas av de undre handtäckarnas fjäderspetsar. Dräktskillnader mellan adulta och juvenila individer är subtila men täckarna hos den senare har bred vit bräm med ett mörkt streck innanför och med ljus grundfärg. Adulta fåglar har mörka täckare med smalare ljus bräm.

Läten 
Flyktlätet återges i engelsk litteratur som ett dämpat "greet", likt tuvsnäppan men torrare. Spellätet består av snabba, klickande ljud.

Utbredning och systematik 
Arten är monotypisk och häckar på några få isolerade platser, på ön Wrangel i nordöstra Ryssland, i norra Alaska och i norra Kanada. Den är en långflyttande flyttfågel som övervintrar i Brasilien, Paraguay, Uruguay och Argentina.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den ensam i släktet Tryngites, ett släkte beskrivet av Cabanis 1857. Genetiska studier visar dock att arten är en del av gruppen Calidris och är trots sitt avvikande utseende närmast släkt med tuvsnäppa, sandsnäppa och tundrasnäppa.

Förekomst i Sverige 
I Sverige är prärielöparen en sällsynt men regelbunden gäst som observeras flera gånger årligen.

Ekologi 
För att locka till sig honor brukar hanen under leken lyfta vingen och visa dess undersida. Om mer än en hona är närvarande kan hanen lyfta båda vingarna, ruska på sig och ge ifrån sig flera korta lockrop. Hanar kan para sig med mer än en hona. Honan bygger boet på marken och lägger tre till fyra ägg som ruvas i tre veckor. Ungarna lämnar boet redan efter cirka 12 timmar för att själva söka efter föda. Prärielöpare äter olika smådjur som insekter, insektslarver och maskar samt fröer. Den kan vara ganska orädd för människor.

Status och hot 
Den globala populationen av prärielöpare uppskattades 2006 till mellan 23 000 till 84 000 individer, att jämföra med i början av 1900-talet då det fanns åtskilliga hundratusen, kanske miljoner individer. IUCN kategoriserar arten som nära hotad (NT).

Referenser

Noter

Källor 
 Lars Larsson (2001) ''Birds of the World, CD-rom

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org
 

Snäppor
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Maria Flinck

Maria Flinck född 1957, är en svensk konsthistoriker och etnolog.

Flinck ägnar sig åt trädgårdshistoria och har bland annat inventerat trädgårdar i Stockholms innerstad.

Bibliografi 

 Turkisk inredning och svensk standard 1990
 Tusen år i trädgården 1994
 Granna granen 1998
 En stockholmsborgares trädgård 2002
 Historiska trädgårdar : att bevara ett föränderligt kulturarv 2013

Priser och utmärkelser 

 Augustpriset 1995

Kvinnor
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1957
Levande personer
Vinnare av Augustpriset
Moment 22 (film)

Moment 22 (originaltitel: Catch-22) är en amerikansk film från 1970 i regi av Mike Nichols baserad på Joseph Hellers roman med samma namn.

Handling 
Kapten John Yossarian tjänstgör som bombfällare i en B-25 under andra världskriget på den fiktiva flygbasen på medelhavsön Pianosa. I ett försök att bli hemförlovad går han till doktorn för att bli förklarad som mentalt instabil, vilket han bara kan bli om han själv ansöker om det, men inser att han därmed samtidigt bevisar att han är fullt frisk. Allt enligt Moment 22 i den militära regelboken.

Om filmen
Filmen hade svensk premiär 28 oktober 1970 på biografen Look i Stockholm.
Ursprungligen var det tänkt att även Paul Simon skulle medverka i filmen, men hans rollfigur i boken ströks i filmversionen.

Rollista (i urval) 
Alan Arkin - John Yossarian
Jon Voight - Milo Minderbinder
Orson Welles - Dreedle
Martin Sheen - Dobbs
Art Garfunkel - Nately
Charles Grodin - Aarfy Aardwark
Richard Benjamin - Danby
Anthony Perkins - A.T. Tappman
Martin Balsam - Cathcart
Bob Newhart - Major Major
Jack Gilford - 'Doc' Daneeka

Externa länkar
 

Amerikanska krigsfilmer
Andra världskriget på film
Filmer 1970
Filmer i regi av Mike Nichols
Engelskspråkiga filmer
Italienskspråkiga filmer
Anti-krigsfilmer
Ten Canoes

Ten Canoes är en australisk film från 2006 av regissören Rolf de Heer och med Crusoe Kurddal i huvudrollen. Kurddal kommer från samhället Maningrida talar gunwinggu. Övriga skådespelare kommer från Ramingining och talar olika språk och dialekter i språkgruppen yolngu matha. Ten Canoes är den första långfilmen av spelfilmskaraktär med dialog enbart på australiska språk.

Rollista

Källor

Externa länkar

Australiska komedifilmer
Australiska dramafilmer
Filmer 2006
One for All (The Real Group-album)

One for All är ett musikalbum av a cappella-gruppen The Real Group och är från 1998. På skivan medverkar munspelaren Toots Thielemans som gästartist. Låtarna 10–12 är tre sånger som hör ihop. Det är texter av Emily Dickinson som Margareta Jalkéus senare satt musik till.

Låtlista
"We're Five" (Anders Edenroth) – 4:50
"For My Lady" (Toots Thielemans) – 4:47
"The Venture of Living" (Peder Karlsson) – 4:08
Lead: Peder Karlsson 
"I Found the Key" (Katarina Stenström) – 3:33
Lead: Katarina Stenström
"Walking Down the Street" (Margareta Jalkéus) – 3:03
"Hard to Say Goodbye" (Musik: Toots Thielemans – text: Anders Edenroth) – 3:59
Lead: Margareta Jalkéus
"The Wonderful World of Sports" (Anders Edenroth) – 2:30
Lead: Anders Edenroth
"I Sing, You Sing" (Anders Edenroth) – 3:22
Lead: Katarina Stenström
"Splanky" (Neal Hefti) – 3:44
Lead: Katarina Stenström, Margareta Jalkéus
Three poems: (Text: Emily Dickinson – musik: Margareta Jalkéus)
"A Word" – 1:25
"Simplicity" – 0:56
"The Lost Jewel" – 1:43
Lead: Margareta Jalkéus
"Vem kan segla förutan vind" (Trad.) – 3:36
"Small Talk" (Anders Edenroth) – 3:33
"One Summer" (Peder Karlsson) – 3:40
Lead: Margareta Jalkéus
Swedish Hit Medley: – 4:39
"Hooked on a Feeling" (Mark James)
Lead: Peder Karlsson 
"Dancing Queen" (Benny Andersson, Stikkan Anderson, Björn Ulvaeus)
Lead: Katarina Stenström
"It Must Have Been Love" (Per Gessle)
Lead: Anders Edenroth
"The Sign" (Jonas Berggren)
Lead: Margareta Jalkéus
"Cotton Eye Joe" (Musik: Trad. – text: Pat Reiniz, Örjan "Öban" Öberg, Jan Ericsson)
Lead: Anders Jalkéus

Arrangemang
Anders Edenroth (spår 1, 2, 6–8, 14)
Margareta Jalkéus (spår 5, 9–12)
Peder Karlsson (spår 3, 13, 15)
Katarina Stenström (spår 4)
Thomas Bergquist (spår 16)

Medverkande
The Real Group:
Margareta Jalkéus
Katarina Stenström
Anders Edenroth
Peder Karlsson
Anders Jalkéus
Toots Thielemans – munspel (spår 2, 13)
Johanna Nyström – sång (spår 14, 16)

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 1998
Album av The Real Group
Elliott Yamin

Elliott Yamin, ursprungligen Efraym Elliott Yamin, född 20 juli 1978 i Los Angeles, är en amerikansk sångare och låtskrivare. Han kom trea i den femte säsongen av American Idol 2006, och fick efteråt skivkontrakt och släppte sitt självbetitlade debutalbum i mars 2007. Han har också släppt två singlar. Singeln "Wait For You" sålde platina och det självbetitlade debutalbumet sålde guld i USA.

Diskografi

Album
2007 – Elliott Yamin (Guld)
2007 – Sounds of the Season: The Elliott Yamin Holiday Collection
2008 – My Kind of Holiday
2008 – WAIT FOR YOU
2009 – Fight for Love
2011 – Gather 'Round
2012 – Let's Get To What's Real
2013 – Best For You
2015 – AS TIME GOES BY

Singlar
2006 – "This Christmas"
2007 – "Movin' On"
2007 – "Wait For You" (Platina)
2007 – "One Word"
2008 – "Real Love" (med Katharine McPhee)
2008 – "Home"
2008 – "In Love With You Forever"
2008 – "Warm Me Up"
2009 – "Fight for Love"
2009 – "You Say"
2009 – "Can't Keep on Loving You (From a Distance)"
2011 – "3 Words"
2013 – "Self Control"

Referenser

Externa länkar

Amerikanska låtskrivare
Amerikanska sångare
Födda 1978
Män
Levande personer
Transportgeografi

Transportgeografi är en underdisciplin till kulturgeografin. Transportgeografin studerar olika aspekter av transportsystemens utformning och funktion och tar sin utgångspunkt i den samhällsutveckling som rör behovet av rörlighet för människor och produkter. Den beskriver rumsliga aspekter av interaktioner mellan människor och deras användning av olika typer av transportmedel. Transportgeografi mäter resultatet av mänsklig aktivitet mellan och inom en plats. Den fokuserar på saker som restider, transportmetoder, resursanvändning och ekologisk hållbarhet för olika transportmedel.

Se även 
 Järnvägsgeografi

Kulturgeografi
Esfahan (provins)

Provinsen Esfahan, alternativt Isfahan, (persiska: استان اصفهان, Ostan-e Esfahan) ligger i centrala Iran på en bördig slätt. Den hade  invånare vid folkräkningen 2016, på en yta av  km². Många av provinsens städer och byar har anlagts längs Zayandehflodens en gång rika strömmar. Staden Esfahan är provinsens huvudstad och administrativa huvudort. Kashan, Khomeynishahr, Najafabad, Shahinshahr, Shahreza, Golpayegan, Ardestan, Natanz och Nain är några av provinsens andra viktiga städer.

Klimat 
Vädret är måttligt och torrt i provinsen. I området kring huvudorten Esfahan ses tydliga skiftningar mellan de fyra årstiderna.

Administrativ indelning 
Provinsen Esfahan var vid folkräkningen 2016 indelad i 23 delprovinser (shahrestan), i sin tur indelade på ytterligare administrativa nivåer.
 Aran va Bidgol
 Ardestan
 Borkhvar
 Chadegan
 Dehaqan
 Esfahan
 Falavarjan
 Fereydan
 Fereydunshahr
 Golpayegan
 Kashan
 Khomeynishahr
 Khur och Biabanak
 Khvansar
 Lenjan
 Mobarakeh
 Nain
 Najafabad
 Natanz
 Semirom
 Shahinshahr och Meymeh
 Shahreza
 Tiran och Karvan

Se även 
Polenmattor

Källor

Externa länkar 

Irans provinser
Hippolais

Hippolais är ett litet fågelsläkte som tillhör familjen rörsångare (Acrocephalidae) som tidigare placerades i familjen sångare (Sylviidae).

Kännetecken 
Samtliga släktets arter är små, diskret färgade fåglar. De är ofta framstående sångare och deras huvudföda är insekter. Utbredningsområdet sträcker sig från västra Asien till södra Europa och Nordafrika. De arter som häckar i tempererade områden är långflyttare och övervintrar vanligtvis vintern i Afrika söder om Sahara. Av släktets arter är det endast härmsångaren som häckar i Sverige.

Arter 
 Orientsångare (Hippolais languida)
 Olivsångare (Hippolais olivetorum)
 Polyglottsångare (Hippolais polyglotta)
 Härmsångare (Hippolais icterina)

Tidigare fördes även arterna eksångare, macchiasångare, stäppsångare och saxaulsångare till Hippolais. De förs nu till släktet Iduna efter DNA-studier som visade att de inte är varandras närmaste släktingar. Exempelvis är härmsångaren närmare släkt med rörsångarna i Acrocephalus än med eksångaren.

Referenser

Noter
Kashan

Kashan  (persiska: کاشان) är en stad i provinsen Esfahan i Iran. Den har omkring 300 000 invånare.

Se även 
Polenmattor

Källor

Externa länkar

Orter i Esfahan (provins)
John Barth

John Barth, född 27 maj 1930 i Cambridge, Maryland, är en amerikansk författare.

Bibliografi (i urval) 
 The floating opera (1956)
 The end of the road (1958)
 The sot-weed factor (1960)
 Giles goat-boy (1966)
 Lost in the funhouse: Fiction for print, tape, live voice (1968)
 Vilse i lustiga huset: fiktion för tryck samt inspelade och levande röster (Norpus, 2018, översättning: Christian Ekvall)
 Chimera (1972)
 Letters (1979)
 The Friday Book (1984)
 Further Fridays (1995)

Priser och utmärkelser 
 National Book Award 1973

Referenser

Externa länkar 
 Böcker av och om John Barth på svenska bibliotek. libris.kb.se

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Mottagare av PEN/Malamud Award
Personer från Cambridge, Maryland
Födda 1930
Levande personer
Män
Alumner från Juilliard School
Alumner från Johns Hopkins University
United Pentecostal Church

United Pentecostal Church International (UPCI) är ett pentekostalt trossamfund, bildat 1945 genom samgående mellan Pentecostal Church, Incorporated (PCI) och Pentecostal Assemblies of Jesus Christ (PAJC). UPCI tillhör oneness-rörelsen som helt tar avstånd från andra kyrkor som tror på treenigheten.

UPCI har allt sedan sin tillblivelse varit en av de snabbare växande trossamfunden i Nordamerika, där man har cirka 350 000 medlemmar.

Historia 

Samfundet har sina rötter i den moderna pingströrelsens genombrott i Topeka, Kansas 1901, när Agnes Ozman blev andedöpt och började tala i tungor och senare väckelsen på Azusa Street i Los Angeles 1906.  

1916 bröt en rad pastorer med Assemblies of God, på grund av lärostrider kring treenigheten och dopet. Rörelsen splittrades även utifrån rasfrågan - många av de första pingstförkunnarna var afroamerikaner och/eller kvinnor, och i USA fanns apartheid-liknande lagar. Andra oneness-samfund var AFM Church of God och Pentecostal Assemblies of the World, som 1914 antog oneness-läran, efter att man 1913 börjat genomföra dop i Jesu namn.

En av UPC:s ledande förkunnare var Frank Ewart.

En välkänd förkunnare som under en period verkade inom kyrkan var William M Branham.

Internationell utbredning 

2012 var United Pentecostal Church International etablerad i 205 länder med omkring 3 miljoner medlemmar i 36,000 församlingar.

UPCI i Norden 

United Pentecostal Church i Norden, med sammanlagt cirka 200 medlemmar, etablerades av amerikanen Eddie Anderson Tilley.  
1978 började han sin verksamhet i Norge, där UPC idag har församlingar i Oslo, Kristiansand, Asker, Drammen och Fredrikstad. Även i Danmark finns församlingar med koppling till rörelsen och i Finland håller ett arbete på att etableras.

Se även
Pentecostal Assemblies of the World
AFM Church of God

Källor 

Oneness-rörelsen
Antitrinitariska samfund
Religiösa organisationer bildade 1945
Protestantiska samfund i USA
Alcides Arguedas

Alcides Arguedas, född 15 juli 1879 i La Paz, död 8 maj 1946 i Chulumani i departementet La Paz, var en framstående boliviansk författare och historiker.

Arguedas studerade juridik och statsvetenskap i La Paz. Han studerade senare sociologi i Paris och representerade Bolivia under flera diplomatiska uppdrag i både Europa och Amerika. Han var även deputerad i Bolivias deputeradkammare, senator och under en tid jordbruksminister.

Arguedas arbeten inspirerades av Andernas indianbefolknings kultur och vanor. Han ansåg dock att Bolivias hopp låg i en beslutsam europeisk och västlig inriktning på bekostnad av ursprungsbefolkningen, som han såg som ett hinder för Bolivias utveckling. Hans mest berömda arbeten är Pueblo Enfermo (1910) och Raza de Bronce ( "Bronsrasen"<ref>Nationalencyklopedin, uppslagsord Arguedas, Alcides</ref>, 1919).

Viktiga arbeten
 Pueblo enfermo 1909 (samhällskommentar)
 Raza de bronce (1919) (roman)
 La fundación de la República (1920) (historia)
 Historia general de Bolivia (1922) (historia)
 Política y la Guerra del Chaco (1926) (historia)
 La dictadura y la anarquía (1926) (historia)
 Los caudillos bárbaros (1929) (historia)
 La danza de las sombras'' (1934) (memoarer)

Referenser

Externa länkar
Delvis översatt version från engelskspråkiga Wikipedia
Universidad del Valle - Oscar Osorio, Alcides Arguedas: El dolor de ser boliviano

Bolivianska författare
Födda 1879
Avlidna 1946
Män
Personer från La Paz