kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karen Lynn Gorney

Karen Lynn Gorney, född 28 januari 1945 i Beverly Hills i Los Angeles, är en amerikansk skådespelare, dansare och sångare.

Gorneys första framträdande var 1962, vid 17 års ålder, i filmen David och Lisa. Hennes stora genombrott var som motspelare till John Travolta i filmen Saturday Night Fever från 1977.

Filmografi i urval 

 (ej krediterad)
 (ej krediterad)

Externa länkar 
  

Amerikanska dansare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska sångare
Personer från Los Angeles
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Anna Maria Jopek

Anna Maria Jopek, född 14 december 1970 i Warszawa, är en polsk musiker och sångerska. Hon representerade Polen i 1997 års Eurovision Song Contest. 2002 gjorde hon ett album tillsammans med jazzgitarristen Pat Metheny. Hon är mottagare av ett flertal priser för hennes musik, inklusive Michel Legrand's Personal Award i Vitebsk år 1994, även alla priser i Polen, tillsammans med guld och platinaalbum. Dock har hon sagt: "Musik i sig är det största priset för mig och den högsta utmaningen med så många frågor återstår de att bli besvarade." 
Hon deltog i Eurovision Song Contest 1997 med låten "Ale jestem" och slutade på #11 av 25 stycken deltagare.
Hon är gift med Marcin Kydryński och de har två barn tillsammans.

Anna Maria Jopek är dotter till den kända sångaren Stanisław Jopek (1935-2006), som är känd som "First Coachman of Poland" för sin signatursång "Furman", och före detta dansaren Maria Stankiewicz.
På hennes julskiva, Dzisiaj w Betlejem (1999) förekommer två duetter med hennes pappa. 
Anna Marias syster Patricja är en känd konsertviolinist.

Diskografi 
 1997 - Ale Jestem
 1998 - Szeptem / Koncert
 1999 - Jasnosłyszenie 
 1999 - Dzisiaj w Betlejem
 2000 - Bosa 
 2002 - Barefoot
 2002 - Nienasycenie
 2002 - Upojenie — med Pat Metheny
 2003 - Farat 
 2005 - Niebo
 2005 - Secret 
 2007 - ID
 2009 - Jo & Co
 2009 - Dwa serduszka, cztery oczy (box)

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kvinnor
Födda 1970
Polska popsångare
Polska musiker under 2000-talet
Personer från Warszawa
Levande personer
Artister som representerat Polen i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1997
Mits

Mits, även kallad boxningskudde, är en slags kudde som används för att praktisera sparkar och slag inom kampsporter som karate, taekwondo och boxning. Mittsar används ofta i ett par där de sätts fast på händerna så den andra utövaren kan praktisera olika typer av slag. Det finns även större typer av mittsar som den ena utövaren kan hålla i så den andra utövaren kan praktisera olika typer av sparkar på. Mittsar är ofta gjorda av läder och innehåller stora mängder av skumgummi, vilket ger mittsen en mycket hård konsistens.  

Mer avancerade stadier av kihonutbildning för att stärka muskler, ben och hud använder detta tillvägagångssätt, som kombinerar repetition för att nå korrekt avståndstagande.  Ett exempel på ett traditionellt sådant slagpåsemål bland flera inom budō är Makiwara.

Se även 

 Boxercise 

Kampsport
Forró do Simão

Forró do Simão är en popgrupp som gör dansant musik. Medlemmarna är från Sverige, Brasilien och Venezuela. Gruppen är inspirerad av europeisk popmusik och den brasilianska populära genren "forró".

Externa länkar
Forró do Simão - hemsida

Popgrupper
Danny Gottlieb

Danny Gottlieb, född 1953, är en amerikansk frilanstrummis som har spelat i bland annat Pat Metheny Group och Mahavishnu Orchestra. Han tog sin examen 1975 vid University of Miami. Han har tagit privatlektioner med kända jazztrummisar som Joe Morello, Mel Lewis, Gary Chester, Bob Moses, Ed Soph och Jack DeJohnette. Han är också en medlem i jazzfakultet i University of North Florida där han undervisar flera veckor under året. Han har även spelat med Sting, David Byrne, Herbie Hancock, Chick Corea, Jim Hall, Miroslav Vitous, Wayne Shorter, Larry Coryell med flera.

Diskografi i urval
Aquamarine
Whirlwind
Brooklyn Blues
Beautiful Ballads
Best of
Back to the Past

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1953
Amerikanska jazztrummisar
Män
Levande personer
Moroni Olsen

Moroni Olsen, född den 27 juni 1889 i Ogden, Utah, död den 22 november 1954 i Los Angeles, Kalifornien (hjärtattack), var en amerikansk skådespelare. Han kom från en mormonsläkt och var döpt efter profeten/ängeln Moroni. Olsen var en populär birollsaktör i amerikansk film under framförallt 1940-talet och medverkade som skådespelare i över 100 Hollywoodfilmer.

Filmografi i urval 

 (röst, den magiska spegeln)

Källor

Externa länkar 
 
 
 Internet Broadway Database

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Födda 1889
Avlidna 1954
Män
Personer från Ogden
Alumner från University of Utah
Grégoire Maret

Grégoire Maret, född 13 maj 1975 i Genève, Schweiz, är en jazzmusiker.

Hans pappa är schweizisk och hans mamma är amerikansk. Maret började sin musikkarriär som munspelare vid 17 års ålder. Han blev tilldelad ett stipendium år 1994 från Collège de Saussure i Genève.

Maret började på Superior Conservatory of Music i Genève efter high school. 1995 tog han beslutet att slutföra sina munspelsstudier vid Jazz Department of New School University. 1998 tog han sin examen med Bachelors of Fine Arts Degree. 

Grégoire Maret har en lång rad av konserterfarenheter. Mellan 1995 och 1999 spelade han i Grégoire Maret-Leo Tardin Quartet och har delat scen med kända artister som Reggie Workman, Charles Tolliver, Charles Fambrough, Patato Valdez, Max Roach, Tito Puente, Duke Ellington Orchestra, Pete Sims och Ray Brown. 

Under dessa dagar, dock att han är bosatt i New York, kan Maret ses framräda och spela in med berömda artister som Cassandra Wilson, Charlie Hunter Group, Steve Coleman, Meshell Ndegeocello, Terri Lyne Carrington och Ravi Coltrane. För närvarande är han medlem i Jimmy Scott Sextet och Jacky Terrasson Quintet.

Som musiker har han spelat in med David Sanborn, Steve Coleman, Jimmy Scott, Jacky Terrasson, John Hicks, Idris Muhammad, Onaje Allan Gumbs, Mino Cinelu, Anita Baker, Jack DeJohnette, Bebel Gilberto, Marcus Miller och George Benson. År 2003 gick Maret med i Pat Metheny Group.

Externa länkar
Gregoire Maret.com

Födda 1975
Schweiziska jazzmusiker
Schweiziska munspelare
Män
Levande personer
Personer från Genève
Giovanni Martinelli

Giovanni Martinelli, född 22 oktober 1885 i Montagnana i Italien, död 2 februari 1969 i New York var en italiensk operasångare (tenor).

Martinelli studerade i Milano och debuterade inofficiellt som brevbäraren i Aida 1908, och den officiella blev Verdis Ernani 1910. Karriären fortskred och bara två år senare sjöng han vid Covent Garden-operan i London. Året därpå engagerades han vid Metropolitan, dit han tillhörde under trettiotvå säsonger. 1912 skivdebuterade han på Edison, men knöts sedan det till det amerikanska Victor, den amerikanska motsvarigheten av His Masters Voice. Efter Enrico Carusos bortgång 1921, ansågs han som dennes efterträdare, tillsammans med den yngre Beniamino Gigli, men dennes repertoar var mer lyrisk. Martinelli medverkade också i ljudfilmer för Vitaphone 1926, innan genombrottet inom denna genre som skedde följande år med Al Jolsons Jazzsångaren. I slutet av sin karriär tacklade han Verdis Otello, den roll han blev förknippad med. Martinelli ägnade sig sedan åt sångundervisning. Efter många års frånvaro återvände han till operascenen som 81-åring, då han gjorde Altoum i Turandot i Seattle.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20190831054845/http://www.giovannimartinelli.net/

Födda 1885
Avlidna 1969
Män
Italienska tenorer
Charles Judels

Charles Judels, född den 17 augusti 1882 i Amsterdam, död den 14 februari 1969 i San Francisco, var en nederländsk-amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval)

Referenser

Noter

Externa länkar

Nederländska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1882
Avlidna 1969
Män
Skådespelare från Amsterdam
Unorganized Borough

Unorganized Borough (svenska: Oorganiserade boroughen) är den del av den amerikanska delstaten Alaska som inte är en del av någon av dess 19 organiserade boroughs. Den utgör nästan hälften av Alaskas totala yta, 837 700 km². Enligt folkräkningen från år 2000 bor 13 % av alaskaborna (81 803 personer) i den.

Boroughen delas av United States Census Bureau, i samarbete med delstaten, in i tio folkräkningsområden (census areas):
 Aleutians West Census Area
 Bethel Census Area
 Dillingham Census Area
 Kusilvak Census Area
 Nome Census Area
 Prince of Wales - Outer Ketchikan Census Area
 Hoonah-Angoon Census Area
 Southeast Fairbanks Census Area
 Valdez-Cordova Census Area
 Yukon-Koyukuk Census Area

Det stora landområdet har inga lokala myndigheter utöver skoldistrikt, och utöver inom de inkorporerade städerna sköts all offentlig service direkt av delstaten.

Större orter 
 Bethel (största staden i boroughen)
 Cordova
 Craig
 Deltana
 Dillingham
 Hooper Bay
 Metlakatla
 Nome
 Tok
 Unalaska
 Valdez

Externa länkar 
 
 Direktiv för Unorganized Borough

Alaskas boroughs
Joel Lehtonen

Joel Lehtonen, född 27 november 1881 i Haukiniemi i Säminge, död 20 november 1934 i Hoplax, var en finländsk författare, översättare och reporter.

Under studietiden vid Nyslotts lyceum var Lehtonen klasskamrat till operasångaren Harald Björkman, med vilken han var god vän under hela livet. Han avlade studentexamen 1901, men fortsatte inte sina studier, utan verkade en tid som tidningsman före debuten 1904.

I sitt författarskap skildrade Lehtonen bygdeproletariatet i Savolax. Den realistiska, detaljrika och pessimistiska skildringen kontrasterar mot de tidigare idealiserade folklivsskildringarna. Romanen Putkinotko hör till den finländska litteraturens klassiker.

Han ligger begraven på Sandudds begravningsplats. En staty över honom, utförd av Wäinö Aaltonen, restes 1953 i Nyslott.

Verk översatta till svenska 
 Putkinotko
 Ödemarkens barn (översättning Bertel Gripenberg, Bonnier, 1935)
 Putkinotko: berättelsen om en lat spritlangare och en dum herreman (översättning Nils-Börje Stormbom, Cavefors, 1973)
 Rakastunut rampa
 Den förälskade krymplingen eller Sakris Kukkelman, en fattig bolsjevik (översättning Nils-Börje Stormbom, Sahlgren, 1993)

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1881
Finländska romanförfattare
Finskspråkiga författare
Personer från Säminge
Avlidna 1934
Män
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Reggie Workman

Reginald "Reggie" Workman, född 26 juni 1937 i Philadelphia, Pennsylvania, är en amerikansk  avantgardejazz- och hard bop-basist.

Han var medlem i jazzgrupper under ledning av Gigi Gryce, Roy Haynes och Red Garland. Workman gick 1961 med i  John Coltrane Quartet, där han ersatte Steve Davis. Han lämnade gruppen i slutet av 1961. Workman har även spelat med James Moody, Art Blakey's Jazz Messengers, Yusef Lateef, Herbie Mann och Thelonious Monk. Han har spelat in med Archie Shepp och Lee Morgan. Han är professor vid The New School for Jazz and Contemporary Music i New York.

Externa länkar

 Officiell webbplats

Amerikanska jazzbasister
Musiker från Philadelphia
Födda 1937
Levande personer
Män
Unto Seppänen

Unto Seppänen, född 1904 i Helsingfors, död 1955, var en finsk författare.

Han studerade vid Helsingfors universitet och arbetade som journalist från och med 1930. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1948.

Seppänen skildrar Karelska näsets folk och natur med humor och fabuleringslusta.

Verk översatta till svenska 
 Flyktingskolan: roman (översättning Ragnar Ekelund, Bonnier, 1930)
 [Bidrag] (översättning Sven W. Karlén). I antologin Sju finska novellister (Wahlström & Widstrand, 1930)
 Markku och hans släkt: roman (översättning Karl Ekman och Olof Enckell, Bonnier, 1940) (Markku ja hänen sukunsa, 1939)
 Flykten från Karelen (översättning Kajsa Krook, Tomas, 1955) (Evakko, 1954)

Källor

Födda 1904
Finländska författare under 1900-talet
Finskspråkiga författare
Avlidna 1955
Män
Författare från Helsingfors
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Andrew Strong

Andrew Strong, född 14 november 1973 i Dublin, Irland, är en irländsk sångare. Han är kanske mest känd för att ha medverkat som Deco Cuffe i filmen The Commitments, baserad på boken skriven av  Roddy Doyle. Strongs kraftfulla röst passade honom bra i filmen som sångare i bandet. Hans skådespelar- och sångframträdanden skapade uppmärksamhet hos skivbolagen och år 1991 blev han nominerad för en Grammy Award.

Sedan dess har han gett ut ett antal album och turnerat världen över med artister som The Rolling Stones, Elton John, Prince, Lenny Kravitz och Bryan Adams.

Diskografi
1993 - Strong
2000 - Out of Time
2002 - Gypsy' Kiss
2005 - Greatest Hits

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1973
Irländska sångare
Män
Levande personer
Personer från Dublin
Port of Miami

Port of Miami är rapparen Rick Ross debutalbum. Albumet släpptes den 6 augusti 2006. Den första singeln från albumet blev låten Hustlin.

Låtlista

Musikalbum 2006
Amerikanska debutalbum
Album av Rick Ross
Skagway

Skagway är en stad och en borough i Alaska. År 2010 hade den 968 invånare.

Jack Londons roman Skriet från vildmarken utspelar sig till viss del i staden, och turism är en stor del av stadens inkomst. Kryssningsfartyg ankrar ofta i stadens hamn. White Pass and Yukon Route, en smalspårjärnväg från gruvarbetartiden är idag i drift enbart på grund av turismen, och går under hela sommaren.

Skagway kommer från tlingitfolkets namn på området, "Skagua". Namnet har flera betydelser, som alla har med vind att göra.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 202 km². 1 172 km² av den arean är land och 30 km² är vatten.

Angränsande områden  
Skagway gränsar till Haines Borough i väster och i söder och gränsar till Stikine Region i British Columbia, Kanada i norr och öster.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Orter i Alaska
Alaskas boroughs
Orter grundade 1897
Electronic Brake System

Electronic Brake System (EBS) kallas elektroniskt styrda bromssystem till tunga fordon som till exempel lastbilar, tunga släp och bussar.

I vanliga bromssystem är bromskraften till hjulen densamma vid alla tillfällen, till exempel 40% bak och 60% fram, men hos fordon med EBS så fördelas kraften olika till varje hjul elektroniskt vid behov. EBS används uteslutande på pneumatiska bromssystem med tryckluft. För liknande system hos personbilar, se: Mercedes-Benz:s EBD-system.

Se även

Antiblockeringssystem
Elektronisk stabilitetskontroll

Fordonsteknik
EBS

EBS kan syfta på:

 EBS (Trafikverket) – Vägverkets föreskrifter om tillämpningen av europeiska beräkningsstandarder.
 EBS – elektroniskt styrda bromssystem till tunga fordon som till exempel lastbilar, tunga släp och bussar, se Electronic Brake System
 EBS – förkortning för Estonian Business School, en privat handelshögskola i Tallinn, Estland
Eeva Joenpelto

Eeva Elisabeth Joenpelto, gift Hellemann, född 17 juni 1921 i Sammatti, död 2004 i Lojo, var en finländsk författare. 

Efter studentexamen 1940 arbetade Joenpelto som journalist och inom reklambranschen. Hon skrev först några ungdomsböcker och debuterade som vuxenförfattare 1950 med Kaakerholman kaupunki. Joenpelto skildrar ofta kvinnor på landsbygden, generationsmotsättningar och förhållandet mellan gamla och nya livsformer.


Bibliografi utgivet på svenska 
 Johannes vain (1952) (Bara Johannes, översättning Anna Bondestam, Bonnier, 1954) 
 Neito kulkee vetten päällä (1955) (Jungfrun går på vattnet översättning Nils-Börje Stormbom, Bonnier, 1957)
 Missä lintuset laulaa (1957) (Där fåglarna sjunger översättning Marianne Alopaeus, Bonnier, 1958)
 Ralli (1959) (Ralli översättning Eva Stenius, Bonnier, 1960)
 Syyskesä (1960) (Brittsommar översättning Nils-Börje Stormbom, Bonnier, 1961)
 Vetää kaikista ovista (1974) (Husfolk och fiender översättning Jens Hildén, Rabén & Sjögren, 1978)
 Kuin kekäle kädessä (1976) (Sådd bland törnen översättning Jens Hildén, Rabén & Sjögren, 1979)
 Sataa suolaista vettä (1978) (Som sanden i havet översättning Jens Hildén, Rabén & Sjögren, 1980)
 Eteisiin ja kynnyksille (1980) (Allt har sin tid översättning Ulla Ruusulehto, Rabén & Sjögren, 1982)
 Elämän rouva, rouva Glad (1982) (Fru Glad, gift med livet översättning Ulla Ruusulehto,  Rabén & Sjögren, 1985)
 Rikas ja kunniallinen (1984) (Rik och rumsren översättning Ulla Ruusulehto,  Rabén & Sjögren, 1988)

Priser och utmärkelser 
 1967 – Aleksis Kivipriset
 1968 – Pro Finlandia-medaljen
 1975 – Tack för boken-medaljen för Husfolk och fiender
 1994 – Finlandiapriset

Se även
Eeva Joenpelto-priset

Källor

Externa länkar
 

Finländska författare under 1900-talet
Finländska romanförfattare
Finskspråkiga romanförfattare
Födda 1921
Avlidna 2004
Personer från Sammatti
Kvinnor
Mottagare av Finlandiapriset
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Alaska Routes

Alaska Routes är namnet på det huvudsakliga vägnätet i Alaska, vägarna är både numrerade och namngivna. Enbart tolv vägar är numrerade (1-11 och 98), och numreringen har inget mönster. Klondike Highway, som byggdes 1978, hade exempelvis inget nummer förrän 1998, vid 100-årsjubileet av guldruschen i Klondike. Många vägar som är längre än denna saknar dock fortfarande nummer.

Numren och namnen stämmer inte alltid överens. Alaska Route 1 kan exempelvis syfta på antingen Glenn Highway, Seward Highway, Sterling Highway eller Tok Cut-Off, medan Seward Highway är markerad som både 1 och 9. Väg 7 och 10 består av flera separata namngivna vägsegment som inte ens ligger nära varandra.

Inom Alaska används i princip bara namnen på vägarna, och numren är till största delen okända hos lokalbefolkningen. Även milstolpar har ofta namn relaterade till områdena de ligger i.

Numrerade vägar

Vägar efter namn
Många vägar i Alaska är inte numrerade, några av dem listas nedan.

Externa länkar
Karta över Alaskas vägar från AkDOT-PF, i PDF-format; kräver Adobe Reader
Highways in Alaska - webbplats
Cesária Évora

Cesária Évora, född 27 augusti 1941 i Mindelo på São Vicente, död 17 december 2011 i Mindelo på São Vicente, var en av Kap Verdes absolut största artister. Hennes repertoar bestod av folkmusik så som morna och coladera (två kapverdianska genrer), portugisisk fado och brasiliansk modinha.

Bakgrund 
Évora kom från en musikalisk familj. Hennes far var en av de första att spela fiol på Kap Verde och hennes farbror var den stora kompositören Francisco Xavier Da Cruz, mest känd som B.Leza. 

När Évora var sju år gammal förlorade hon sin far. Modern försörjde sig själv och dottern så gott hon kunde som kokerska. Första gången Évora började sjunga var i en kör som liten. 

När Évora var 16 år gammal träffade hon Eduardo de Jon Xalino. De två blev ett par och kom sedan att få sonen Eduardo ihop. Det var i detta förhållande som hon för första gången kom i kontakt med den traditionella kapverdianska musiken och det var just Eduardo de Jon Xalino som lärde och tränade upp Évora till att sjunga traditionell coladera och morna. Hon började senare att sjunga på lokala barer och restauranger i Mindelo, akompanjerad av lokala musiker.

Det första albumet La diva aux pieds nus (1988) blev hennes internationella genombrott. Fram till den sista skivan Cesária & (2010)  släppte hon över 40 album, flera av dem sålde i flera hundratusen exemplar. 2003 fick hon en Grammy för Voz d'Amor. Évora uppträdde gärna utan skor och kom därför redan från första skivan att kallas för Barfotadivan.

2007 släppte den svenska artisten och poeten Patrick El-Hag albumet Så där, vars titel var hans svenska tolkning av Évoras signaturmelodi Sodade. De övriga svenska tolkningar ur Évoras repertoar på albumet var Vem ska betala? (Sangue de Beirona) och Vågor som viner, vars spanska originaltitel är Tiempo y Silencio. Albumet återutgavs i november 2019.

2013 gav den belgiska sångskrivaren och artisten Stromae ut låten "ave cesaria" som hyllar Cesária Évora.

Diskografi i urval

Studioalbum 
 La Diva Aux Pieds Nus (1988)
 Distino di Belita (1990)
 Mar Azul (1991)
 Miss Perfumado (1992)
 Cesária (1995)
 Cabo Verde (1997)
 Café Atlantico (1999)
 São Vicente di Longe (2001)
 Voz d'Amor (2003)
 Rogamar (2006)
 Nha sentimento (2009)

Samlings- och livealbum 
 Sodade - Les Plus Belles Mornas de Cesária (Best of-samling, 1994)
 Club Sodade (Remixalbum, 1996)
 Live à L'Olympia (Livealbum, inspelat på Paris Olympia, 1996)
 Colors of the World (Allegro Music, 1997)
 Best Of (Best of-samling, 1998)
 Anthology (Best of-samling, 2002)
 Anthologie - Mornas & Coladeras (Dubbel CD-utgåva av Anthology, 2004)
 Live D'Amor (Live-DVD, inspelad 2004 på Le Grand Rex, Paris, 2004)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Komplett diskografi med låtar, real audio-filer och låttexter
 The International Country of Cesária Évora

Kapverdiska musiker
Födda 1941
Kvinnor
Avlidna 2011
Mord klockan fem

Mord klockan fem? eller Hickory Dickory Dock (eng. originaltitel Hickory Dickory Dock) är en roman av Agatha Christie, utgiven 1955. Agatha Christies detektiv Hercule Poirot har huvudrollen.

Handling 
Ett utbrott av småstölder har drabbat ett studenthem, vars föreståndarinna, Mrs. Hubbard, är syster till Hercule Poirots sekreterare Miss Lemon. Poirot brukar inte intressera sig för den typen av brottslighet, men hans nyfikenhet väcks när han ser den bisarra listan över saker som stulits, exempelvis ett stetoskop, en puderdosa, en kokbok, en aftonsko, några glödlampor och en burk borsyrepulver. Snart är det inte bara stölder utan även oförklarliga dödsfall som inträffar bland studenterna, Poirot hittar till slut ett samband.

Bokens titel 
Liksom andra Christieromaner (exempelvis Tio små negerpojkar, Fem små grisar och En ficka full med råg) är denna boks titel hämtad från en barnkammarramsa.

Filmatiseringar 
Romanen ligger till grund för en TV-film från 1995 med David Suchet som Poirot. Flera personer från boken saknades i filmen.

Skönlitteratur 1955
Verk av Agatha Christie
The Dave Brubeck Quartet

The Dave Brubeck Quartet var en nordamerikansk jazzkvartett, grundad 1951 av Dave Brubeck med Paul Desmond på saxofon och Brubeck på piano. De spelade under en lång period på San Franciscos nattklubb Black hawk och gav ut en rad album med titlar som Jazz at Oberlin, Jazz Goes to College och Jazz Goes to Junior College. 

Från 1958 fram till gruppens upplösning 1967 utgjordes bandets fasta medlemmar av den så kallade "Classic Quartet", bestående av Brubeck, Desmond, Joe Morello på trummor och Eugene Wright på kontrabas. 1959 gav Dave Brubeck Quartet ut succéalbumet Time Out, ett album som deras skivbolag Columbia Records var begeistrade över men tveksamma att ge ut. Albumet innehöll nya taktarter inom jazz (albumet innehöll "Take Five", "Blue Rondo à la Turk" och "Pick Up Sticks") och sålde snabbt platina. 

Kvartetten följde upp sin succé med flera album i samma anda, inklusive Time Further Out, Time in Outer Space, och Time Changes. Dessa album var också kända för de samtida målningar som prydde skivomslagen: verk av Neil Fujita på Time Out, av Joan Miró på Time Further Out, av Franz Kline på Time in Outer Space, och av Sam Francis på Time Changes. En betydelsefull punkt för gruppen var deras klassiska livealbum At Carnegie Hall från 1963.

The Dave Brubeck Quartet upplöstes 1967. De återförenades 1976 inför 25-årsjubiléet av bandets ursprungliga bildande.

Diskografi (i urval) 
 1953 - Jazz at the College of the Pacific 
 1953 - Jazz at Oberlin
 1954 - Jazz Goes to College
 1959 - Time Out
 1961 - Time Further Out
 1962 - Countdown Time in Outer Space
 1964 - Jazz Impressions of Japan 
 1964 - DBQ In Berlin 
 1966 - Dave Brubeck's Greatest Hits 
 1966 - Time In 
 1966 - Jackpot (live)
 1968 - Adventures in Time 
 1976 - DBQ 25th Anniversary Reunion 
 2001 - Vocal Encounters

Medlemmar genom tiderna

Källor 

Amerikanska jazzgrupper