kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niclas Strand

Leif Niclas Strand, född 24 januari 1974 i Västra Vingåker, är en svensk skådespelare och underhållare.

Biografi
Strand är utbildad på Calle Flygare Teaterskola 1999–2001. Han har medverkat i Stockholms Operettensemble som bland annat Greve Boni i Csardasfurstinnan och har även spelat titelrollen i Burroughs (2006) med teatersällskapet Doktor Benway Presenterar. 

Han debuterade på Arbisteatern i Norrköping 1991 och var även en drivande kraft bakom Vingåkersrevyn, som gjorde sin första uppsättning 1992. Sedan dess har han gjort otaliga rolltolkningar på lokalrevyer i Mälardalen. Han har även under flera år, med start år 2000, medverkat i Berit Carlbergs sommarlustspel vid Wendela Hebbes hus i Södertälje. Han medverkade under 2007 i Fredriksdalsteaterns uppsättning Den stora premiären i Helsingborg och på Intiman i Stockholm. Han spelade under hösten 2008 med i Artist Respons uppsättning Gycklaren - Nils Poppe 100 år med premiär i Lomma den 20 september. De senaste åren har Strand mest spelat sommarteater. 2012 och 2013 spelade han "Sonen" i August Strindbergs Pelikanen, första året på Poppegården i Domsten och sommaren därpå i Södertälje. Sommaren 2014 stod han på Mälarhöjdens Friluftsteaters nybyggda scen som Charleys Tant och sommaren 2015 återkom han till Poppegården som H.C. Andersen i uruppförandet av Spegelbilder av Anders Wällhed.  

Strand är gift med skådespelerskan Mia Poppe och tillsammans ingår de i ett antal kulturkonstellationer i Mälardalen, främst i krogshowgruppen "Widén-Strand-Poppe", vars julkonserter har blivit en årlig tradition i vingåkerssonens hembygd. Makarna Strand-Poppe var även drivande krafter i startandet av Mälarhöjdens friluftsteater i södra Stockholm sommaren 2013. Sedan 2018 är paret också en av drivkrafterna bakom att få Vingåkers Folkets park att blomstra med många kulturevenemang igen.

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
Niclas Strands webbplats

Svenska skådespelare
Svenska revyartister
Födda 1974
Män
Levande personer
Nittälven

Nittälven är ett vattendrag nordväst om Kopparberg, i Örebro län. Den är ett av Arbogaåns källflöden. Trots sitt namn påminner Nittälven mer om en mindre å, än en älv. Den rinner huvudsakligen genom ett sandigt hedlandskap med övervägande tallskog. Älven rinner upp i södra Dalarna, några kilometer nordväst om Yxsjöberg. På vägen passerar den flera naturreservat och det finns gott om älg och bäver kring älven. Älvens största fors är Brattforsen, som är naturreservat. Dessutom finns ett tiotal steniga småforsar. Nittälven mynnar i sjön Ljusnaren omkring fyra kilometer väster om Kopparberg. Älven är populär för paddling.

Externa länkar
Region Örebro Län - Nittälven
Friluftsfrämjandet - Kanotleder i Sverige

Vattendrag i Ljusnarsbergs kommun
Vattendrag i Ludvika kommun
Vattendrag i Dalarna
Vattendrag i Västmanland
Arbogaåns avrinningsområde
Ramsarområden i Sverige
Merce Cunningham

Mercier Philip "Merce" Cunningham, född 16 april 1919 i Centralia, Washington, död 26 juli 2009 i New York i New York, var en amerikansk koreograf och dansare, som verkade i förgrunden för amerikanskt avantgarde i över 50 år. Cunningham var genom större delen av sitt liv ansedd en av de största kreativa krafterna på den amerikanska dansscenen. Värt att anmärka är också Cunninghams ständiga nyskapande samarbeten med konstnärer från andra discipliner, till exempel musiker som John Cage och David Tudor, konstnärerna Robert Rauschenberg och Bruce Nauman, designer Romeo Gigli och arkitekt Benedetta Tagliabue. De verk han skapade tillsammans med dessa konstnärer hade en djupgående påverkan på den samtida konstens avantgarde, och sträckte sig långt bortom dansens värld. Han ville även att kompositörer och koreografer skulle vara oberoende av varandra.

I egenskap av koreograf, lärare och ledare för Merce Cunningham Dance Company som bildades 1953  hade Cunningham ett starkt inflytande på modern dans. Många dansare som tränade med honom startade sedan egna kompanier, bland andra Pul Taylor, Remy Charlip, Viola Farber, Charles Moulton, Karole Armitage, Robert Kovich, Foofwa d’Immobilité, Kimberly Bartosik, Floanne Ankah och Jonah Bokaer. Cunningham koreograferade mer än 150 olika dansföreställningar och över 800 evenemang. Hans koreografier visades upp av bland annat New York City Ballet, American ballet Theater, White Oak Dance Project, London's Rambert Dance Company och Parisbaletten. 
Under den senare delen av sitt liv så använde han sig av programmet DanceForms för att koreografera.

Biografi 
Merce Cunningham föddes 1919 i Centralia, Washington som andra sonen av tre. Båda hans bröder följde i deras fars fotspår, men Cunningham frågade redan som tioåring om att få börja på dansskola, och tog sina första officiella dans- och teaterlektioner på Cornish School (nu Cornish College of the Arts) i Seattle, där han tränade mellan 1937 och 1939. Under den här tiden såg Martha Graham Cunningham dansa och bjöd in honom att dansa med hennes kompani.

Hösten 1939 flyttade Cunningham till New York och påbörjade en sexårig karriär som solist i Martha Grahams kompani. Under 50 års tid var han tillsammans med kompositören John Cage. Detta tog slut när John Cage dog 1992.

Merce Cunningham har även fått en mängd priser (ca 58 st) bland annat Medal of the society for the advancement of dancing i Stockholm (1964), Laruence Olivier Award i London (1985) och Dorothy and Lilian Gish Prize i New York USA (2000).
“You have to love dancing to stick to it. It gives you nothing back, no manuscripts to store away, no paintings to show on walls and maybe hang in museums, no poems to be printed and sold, nothing but that single fleeting moment when you feel alive."

Källor 

Amerikanska dansare
Amerikanska koreografer
Mottagare av Praemium Imperiale
Officerare av Hederslegionen
Personer från Centralia, Washington
Födda 1919
Avlidna 2009
Män
Thea Ekström

Thea Ekström, född Margit Solvig Dorothea Svensson den 2 februari 1920, död den 4 maj 1988, var en svensk målare som var utbildad vid Konstakademien i Stockholm. Ragnar von Holten beskriver henne som "Thea Ekström är ett av den svenska konstens intressantaste och mest ursprungliga medier". Ekström finns representerad vid Hallands konstmuseum, Nationalmuseum, Norrköpings konstmuseum  och Moderna museet i Stockholm. Hon är begravd på Solna kyrkogård.

Konstutställningar 

Ekström hade många konstutställningar i Sverige och utomlands:
År konståret 1960 debututställning på galleri paviljongen genom Oscar Reuterswärd.
År 1962 hade hon en separat utställning på Galleri Raymond Cordier i Paris genom Oscar Reuterswärd Cordier var även Max Svanberg och Fredrich Hundertwasser's gallerist.
År 1963 deltog hon i vandringsutställning i USA tillsammans med bland andra Olle Baertling, Öyvind Fahlström och Endre Nemes. 
År 1964 hade hon åter en separat utställning på Viviano Gallery i New York. 
År 1965 deltog hon i en grupputställning på Göteborgs konsthall tillsammans med Karl Olov Björk, Lars Hillersberg, Ulf Rahmberg och Christer von Rosen. 
År 1966 hade hon en separat utställning på Galleri Blanche i Stockholm. 
År 1969 deltog hon i den internationella surrealistutställningen Surrealism? som arrangerades av Riksutställningar och visades på Moderna museet, Göteborgs konsthall, Sundsvalls museum och Malmö konstmuseum. 
År 1971 på Gallery Marc i Washington, D.C.. 
År 1975 separat utställning på Centre Culturel Suédois i Paris.
År 1977 retrospektiv separatutställning på Konstnärshuset i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1920
Avlidna 1988
Kvinnor
Maupihaa

Maupihaa (franska île Maupihaa eller Mopelia) är en ö i Franska Polynesien i Stilla havet.

Geografi 
Maupihaa-atollen ligger i ögruppen Sällskapsöarna och ligger ca 360 km nordväst om Tahiti.

Atollen har en area om ca 4 km² och är obebodd förutom några kokospalmodlare, förvaltningsmässigt tillhör atollen Maupiti.

Högsta höjden är endast någon m ö.h. och huvudön ligger innanför ett ca 8 km i diameter stort rev.

Historia 
Huahine har troligen alltid varit obebodd. Atollen upptäcktes 1767 av Samuel Wallis.

Den 2 augusti 1917 förliste den tyske kaptenen Felix von Luckner med sitt fartyg "Seeadler" vid atollen.

1903 införlivades ön tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien).

1953 byggdes en meteorologisk mätstation på huvudön.

Externa länkar 
 om Maupihaa
 Franska Polynesiens förvaltning om Maupihaa, texten längre ned på sidan

Öar i Franska Polynesien
Kirsten Boie

Kirsten Boie, född 19 mars 1950 i Hamburg, är en tysk barnboksförfattare.

Hon studerade tyska och engelska som stipendiat i England för en tid och doktorerade i litteraturvetenskap på Bertolt Brechts tidiga prosa. Från 1978 till 1983 undervisade Boie vid ett gymnasium och på en enhetsskola. På myndigheternas begäran upphörde hon med denna syssla efter att ha adopterat sitt första barn och började skriva.

1985 utkom hennes första bok, Paule ist ein Glücksgriff, som snabbt rönte framgång.

Särskilt omtyckta är hennes olika berättelseserier, som historierna från Möwenweg (en ”modern Bullerby” i radhus), om Lena (”Matilda” i svenska översättningen, en flicka i grundskoleåldern), Juli (”Julius”, en pojke i förskoleåldern) och marsvinet King-Kong. Hon har tagit upp arvet efter Astrid Lindgren, enligt Frankfurter Allgemeine Zeitung, och har gett ut över 80 böcker.

Kirsten Boie är gift med en skolledare, moder till två numera vuxna adoptivbarn och bor med sin familj i Hamburg.

Under vinterterminen 2006/07 innehade hon poetikprofessuren vid  Carl-von-Ossietzky-Universität Oldenburg i Oldenburg.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
Julius-böcker
 Julius lyckodag (översättning Ingrid Warne, Bergh, 1995)
 Julius och monstret (översättning Elisabet Stolz, Bergh, 1997)
 Julius blir kär (översättning Karin Nyman, Bergh, 2001)

Matilda-böcker
(Samtliga översatta av Karin Nyman, förlag Bergh)
 Matilda tältar (1997)
 Matilda tänker bara på fotboll (1998)
 Matilda på popkonsert (1999)
 Matilda - tokig i hästar (2000)
 Bra med tandställning, Matilda! (2001)
 Matilda på klassresa (2005)
 Matilda vill också ha en mobil (2006)
 Matilda räddar en hund (2007)

King Kong-böcker
(Översatta av Harriette Söderblom, förlag Bergh, om ej annat anges)
 Hemliga King-Kong (2000)
 Detektiven King-Kong (2001)
 King-Kong på semester (2002)
 King-Kong får kärleksbestyr (2003)
 King-Kong i skolan (2004)
 King-Kong på cirkus (2005)
 Tur i oturen, King-Kong! (översättning Sofia Lindelöf, 2011)

Linnea-böcker
(Samtliga översatt av Gun-Britt Sundström, förlag Bergh) 
 Linnea och hittehunden (2004)
 Linnea skickar flaskpost (2005)
 Linnea vill ha plåster (2006)
 Linnea och jättekossan (2007)
 Linnea fixar allt (2008)
 Linnea, Magnus och den magiska asken (2008)
 Linnea kommer bort lite grann (2009)

Övriga böcker
 Kär i Martin? (översättning Karin Nyman, Bergh, 1995)
 Björnsaga (översättning Karin Nyman, Bergh, 2000)
 Inte Chicago (översättning Karin Nyman, Bergh, 2002)
 Min hund talar inte med vem som helst (översättning Gun-Britt Sundström, Bergh, 2003)
 Josef Lamm vill också ha en människa (översättning Mary S. Lund, Opal, 2003
 Julkrubba med hund (översättning Gun-Britt Sundström, Bergh, 2008)
 Alhambra (översättning Karin Nyman, Bergh, 2009)

Priser och utmärkelser 

 Bokjuryn kategori 7–9 år (1998)

Externa länkar 
http://www.kirsten-boie.de
 Författarpresentation på Berghs förlags webbplats

Källor

Tyska författare
Tyska professorer
Tyska litteraturvetare
Tyska lärare
Födda 1950
Tyskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Tyska författare av barn- och ungdomslitteratur
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Hamburgs universitet
Hôtel Negresco

Hôtel Negresco är ett lyxhotell beläget vid Promenade des Anglais i centrala Nice. Hotellet uppfördes 1912 i belle époque-stil av nöjesmogulen Henri Negresco. Under åren kring andra världskriget blev hotellet rejält nedgånget, men 1957 köptes det av familjen Augier som fortfarande äger det och som fyllt hotellet med antikviteter och konstföremål.

Negresco har två restauranger, stjärnkrogen Chantecler och brasseriet La Rotonde.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Hotell i Frankrike
Byggnader och anläggningar i Nice
Saint-Jean-Cap-Ferrat

Saint-Jean-Cap-Ferrat är en gammal fiskeby belägen i en bukt på östra sidan av halvön Cap Ferrat på Franska rivieran mellan Nice och Monaco i departementet Alpes-Maritimes. Trots att Cap Ferrat från mitten av 1800-talet varit ett av världens dyraste och mest exklusiva bostadsområden har byn behållit mycket av sin ursprungliga karaktär. Bykärnan omges av praktfulla villor och palats i lummiga trädgårdar, bland annat den magnifika Villa Ephrussi de Rotschild som idag är ett museum öppet för allmänheten. På halvön finns också ett zoo samt flera förnäma hotell och några stränder.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Jean-Cap-Ferrat

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Alpes-Maritimes

Källor 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Kommuner i Alpes-Maritimes
Volvo B5254

Volvo B5254 är en bensinmotor tillverkad av Volvo, lanserad 1991 och  Volvos andra (efter B6304F, 1990) aluminiummotor. Motorn är femcylindrig med dubbla överliggande kamaxlar och fyra ventiler per cylinder. Dess slagvolym är 2435 cm³.

Motorn användes i den då nylanserade modellen Volvo 850 GLT, i årsmodellerna 1992-1995. Den låg sedan till grund för fler femcylindriga motorer med versioner 2-2,5 liters volym, 10 eller 20 ventiler och med eller utan turbo.

Typmatris

"B5254" utläses enligt följande:
"B"=Bensin, "5"=5 cylindrar, "25"=2,5 liters cylindervolym, "4"=4 ventiler per cylinder, "S"=Sugmotor, "T"=Turbomotor

Se även 
 Volvo B5252

B5254
Raka 5-cylindriga motorer
Motu One (Sällskapsöarna)

Motu One (), tidigare Bellinghausen, är en ö i Franska Polynesien i Stilla havet.

Historia
Motu One har troligen alltid varit obebodd. Ön upptäcktes 1824 av Otto von Kotzebue som namngav atollen för att hedra den ryske upptäcktsresande Fabian von Bellingshausen. 1903 införlivades ön tillsammans med övriga öar inom Franska Polynesien i det nyskapade Établissements Français de l'Océanie (Franska Oceanien).

Geografi
Motu One-atollen ligger i ögruppen Sällskapsöarna och ligger ca 380 km nordväst om Tahiti. Ön har en area om ca 3 km² och är obebodd. Högsta höjden är endast några m ö.h. och huvudön omgev av ett rev med ytterligare 5 motus (småöar) i lagunen innanför.

Externa länkar
 om Motu One
 Tahitis turistbyrå om Huahine
 Franska Polynesiens förvaltning om Motu One, texten längre ned på sidan

Öar i Franska Polynesien
Teknikåret 1991



Händelser

Februari
 26 februari – Tim Berners-Lee lanserar World Wide Web.

September
 17 september – Linus Torvalds lanserar Linuxkärnan version 0.01.

December
 24 – CD-spelaren är "årets julklapp" i Sverige.

Okänt datum
 Volvo 850 lanseras.
 Volvo lanserar B5254, vilket var Volvos första motor byggd i aluminium.
 Håkan Lans patenterar en applikation till GPS-systemet för positionering.

Avlidna
26 november - Edward Heinemann, 83, amerikansk flygplanskonstruktör

Referenser
Unia

Unia är det femte studioalbumet med det finländska power metal-bandet Sonata Arctica från 2007, utgivet av skivbolaget Nuclear Blast. "Unia" är finska för "drömmar".
Albumet Unia är resultatet av en märkbar förändring hos sångaren och låtskrivaren Tony Kakko. Musiken i Unia skiljer sig markant från tidigare album, såsom Ecliptica och Winterheart's Guild. Alla låtarna på albumet är skrivna av Tony Kakko.

Låtlista 
"In Black and White" – 5:04
"Paid in Full" – 4:24
"For the Sake of Revenge" – 3:23
"It Won't Fade" – 5:59
"Under Your Tree" – 5:14
"Caleb" – 6:17
"The Vice" – 4:09
"My Dream's But a Drop ff Fuel for a Nightmare" – 6:13
"The Harvest" – 4:19
"The Worlds Forgotten, the Words Forbidden" – 2:57
"Fly with the Black Swan" – 5:08
"Good Enough Is Good Enough" – 5:32

Bonusspår
"To Create a Warlike Feel" (bonusspår på digipak-utgåvan) – 5:03
"They Follow" (bonusspår på japanska utgåvan) – 4:50
"Out in the Fields" (Gary Moore-cover) (bonusspår på japanska utgåvan och på nordamerikanska utgåvan) – 4:06
"My Dream's But a Drop of Fuel for a Nightmare" (instrumental, bonusspår på japanska utgåvan) – 6:13

Singel
 "Paid in Full"

Medverkande
Musiker (Sonata Arctica-medlemmar)
 Tony Kakko – sång, keyboard
 Jani Liimatainen – gitarrer, akustiska gitarrer (på "The Words Forgotten, The Words Forbidden" och "They Follow")
 Tommy Portimo – trummor
 Marko Paasikoski – basgitarr
 Henrik Klingenberg - keyboard, hammondorgel

Bidragande musiker
 Celestina kören – (på "In Black And White", "Under Your Tree", To Create A Warlike Feel" och "Caleb")
 Tarja Vanhala – dirigent
 Peter Engberg – akusiska gitarrer, bouzouki, chromaharp, cavaquinho, q-chord (på "They Follow", "Under Your Tree", "The Harvest", "It Won't Fade" och "Fly With The Black Swan")
 Jarkko Martikainen – sång på finska (på "To Create A Warlike Feel")
 Milla V – kvinnoröst (på "Caleb")
 Starbuck (Michael "Wildside" Majalahti) – Sång (på "Caleb"), bakgrundssång (på "In Black and White") 
Stränger på "Good Enough Is Good Enough":
 Tuomas Airola – cello
 Elar Kuiv – violin
 Anna-Leena Kangas – viola
 Oskari Hannula – kontrabas
 Tuomas Airola – dirigent, arrangemang

Produktion
Sonata Arctica, Tony Kakko – producent
Ahti Kortelainen – ljudtekniker
Henrik Klingenberg – ljudtekniker (keyboard)
Nino Laurenne – ljudtekniker (gitarrer)
Pasi Kauppinen – ljudtekniker (stråkar, hammondorgel)
Jani Liimatainen – ljudtekniker (gitarr-solon)
Mikko Karmila – ljudmix
Björn Engelmann – mastering
Janne Pitkänen – omslagskonst
Gina Pitkänen – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics

Album av Sonata Arctica
Musikalbum 2007
Volvo B5252

Volvo B5252 är en bensinmotor tillverkad av Volvo. Motorn är 5-cylindrig, har dubbla överliggande kamaxlar och två ventiler per cylinder. Den är närbesläktad med Volvo B5254, men har ett annorlunda utformat topplock. B5252 är utrustad med bränsleinsprutning av fabrikat Fenix.

Motorn erbjöds i Volvo 850 GL och 850 GLE från 1994-1997.

Typmatris

Se även
 Volvo B5254

B5252
Raka 5-cylindriga motorer
Domnarvets landskommun

Domnarvets landskommun var en kommun i dåvarande Kopparbergs län (numera Dalarnas län).

Administrativ historik
I Stora Tuna landskommun inrättades den 27 februari 1925 ett municipalsamhälle: Domnarvets municipalsamhälle. Enligt beslut den 31 mars 1928 skedde, gällande från den 1 januari 1929, följande ändringar:
 Till Borlänge köping överfördes från municipalsamhället det så kallade Borlänge, Åkre och Mjälga byars skifteslag.
 Den återstående delen av Domnarvets municipalsamhälle bildade Domnarvets landskommun.
 Ett område som inte hade ingått i municipalsamhället överfördes till den nya landskommunen från Stora Tuna landskommun. Området omfattade vissa områden av byarna Bomsarvet, Övre Gårbergärdet med Blecktorp, Yttre Gårbergärdet, Övre Medväga, Yttre Skomsarby, Islingby, Kälarvet, Söpnarby, Yttre Hönsarvet, Domnarvet, Nyckelby och Barkargärdet.

Trots att stadsstadgorna gällde inom hela kommunen och att municipalsamhället upplöstes, klassades Domnarvet inte som köping eller stad utan som landskommun.

Den 1 januari 1944 lades Domnarvets kommun och Borlänge köping samman och bildade Borlänge stad. Denna blev vid kommunreformen 1971 Borlänge kommun.

Domnarvets landskommun saknade egen församling och tillhörde istället Stora Tuna församling.

Kommunvapen
Blasonering: Medelst vågskuror två gånger av blått, silver och rött styckad sköld, i första fältet ett järnmärke och i tredje en balkvis ställd yxa, båda av silver. 

Vapnet fastställdes för kommunen 1938.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1942

Källor

Externa länkar
Om Domnarvet

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Borlänge kommun
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Dark Side of the Sun

Dark Side of the Sun är en Amerikansk-jugoslavisk dramafilm från 1988. Brad Pitt spelar en ung man som letar efter ett botemedel mot en fruktad hudsjukdom som gör honom känslig mot solljus. Filmen spelades in under 1988 men på grund av kriget så försvann mycket material. Efter långt sökande så återfanns filmen till sist och gavs ut 1997.

Handling 

Rick (Brad Pitt) är på jakt efter ett botemedel mot sin sjukdom som är dödlig om han kommer i kontakt med solljus. Han kommer under sin jakt i kontakt med en healer som har ett botemedel som gör att han tål solens strålar, men botemedlet varar bara i tre dagar. Han bestämmer sig då för att använda dessa tre dagar för att leva livet som han inte kunnat leva tidigare.

Externa länkar

Filmer 1997
Amerikanska dramafilmer
Montenegro på film
Jolin Boldt

Jolin Katarina Boldt, född 27 augusti 1951 i Helsingfors i Finland, död 1 oktober 2023 i Stockholm, var en sverigefinlandssvensk journalist.

Boldt invandrade till Sverige 1977. Hon var chefredaktör och ansvarig utgivare för Nyhetstidningen Sesam 1998–2002. Hon startade tidningen 1998 och begärde den i konkurs 2002. Den övertogs av mediekooperativet Fria Tidningar. 

Tidigare var hon chefredaktör för den statliga Invandrartidningen. Dessutom har hon varit pressansvarig på Centrum mot rasism. Jolin Boldt arbetade sedan som frilansjournalist samt adjunkt på Södertörns högskolas journalistutbildning.

Jolin Boldt var syster till psykologen Barbara Mattsson och ekonomen Peter Boldt. Deras föräldrar var Barbro Boldt och Lauri Boldt.

Referenser

Externa länkar
 Jolin Boldts hemsida
 

Kvinnor
Födda 1951
Avlidna 2023
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Personer verksamma vid Södertörns högskola
Journalister från Helsingfors
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Finlandssvenska journalister
Sverigefinlandssvenskar
Falsterbo Horse Show

Falsterbo Horse Show är en årlig hästshow som anordnas i Falsterbo i juli. Tävlingsklasserna spänner från internationella klasser på nivån CDIO5*/CDI3* i dressyr och CSIO5* i hoppning till klasser på Regional nivå. Falsterbo Horse Show bjuder på världsstjärnor från OS, VM och EM inom hoppning och dressyr, samt den kommande framtiden i ungdomstävlingarna. FEI Nations Cup är en av tävlingarna som arrangeras under evenemanget. Sedan 2014 avgörs finalen i Elitserien av Ridsportallsvenskan under Falsterbo Horse Show, finalen rids i två omgångar på separata dagar.

Historia 
Under 1930-talet började Malmö ridklubb att arrangera tävlingar i Falsterbo. Under 1960-talet övertar Malmö civila ryttarförening ansvaret för tävlingarna. Ny mark införskaffas i Falsterbo och tävlingarna växer. 1969 anordnades det första svenska derbyt i hoppning och 1971 startade de första utländska ekipagen i tävlingen. 1983 tillträdde Jan-Olof Wannius posten som Show Director. 1986 övertog Falsterbo Horse Show AB hela ansvaret för evenemanget samma år fick tävlingarna internationell status och det ar även premiäråret för Nations Cup i Falsterbo.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Ridsportevenemang i Sverige
Återkommande sportevenemang i juli