kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Revelations of the Black Flame

Revelations of the Black Flame är det fjärde studioalbumet av den norska black metal-gruppen 1349. Det spelades in och mixades i Studio Studio Nyhagen i Bøverbru (Toten, Norge) från december 2008 till januari 2009, mixades januari 2009 i Studio Studio Nyhagen, mastrades februari 2009 i Vektor Studios och släpptes i maj 2009. Det skivbolag som albumet utgavs genom var Candlelight Records.

Revelations of the Black Flame utkom också i begränsad upplaga med en bonusskiva (Works of Fire, Forces of Hell), som var en live-inspelning från Kolingsborg i Stockholm 3 december 2005.

Låtlista 
Revelations of the Black Flame
 "Invocation" (Archaon/Ravn) – 6:13
 "Serpent Sibilance" (Destroyer/Archaon/Ravn/Seidemann) – 4:35
 "Horns" (Ravn) – 3:04
 "Maggot Fetus... Teeth like Thorns" (Destroyer/Archaon) – 3:46
 "Misanthropy" (Ravn/Tekrø) – 3:33
 "Uncreation" (Destroyer/Archaon/Ravn) – 6:59
 "Set the Controls for the Heart of the Sun" (Roger Waters) – 6:13
 "Solitude" (Ravn/Tekrø) – 3:38
 "At the Gate..." (Ravn) – 6:52

Works of Fire, Forces of Hell (bonusskiva)
 "Hellfire" (Tjalve/Frost/Seidemann) – 5:47
 "Chasing Dragons" (Archaon/Ravn) – 6:33
 "Satanic Propaganda" (Tjalve/Archaon/Ravn/Seidemann) – 3:14
 "I Am Abomination" (Destroyer/Tjalve) – 4:13
 "Manifest" (Tjalve/Ravn/Seidemann) – 5:06
 "Slaves to Slaughter" (Destroyer/Tjalve) – 8:55

Medverkande
Musiker (1349-medlemmar)
Ravn (Olav Bergene) – sång
Archaon (Idar Burheim) – gitarr
Seidemann (Tor Risdal Stavenes) – basgitarr
Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – trummor
Tjalve (André Kvebek) – gitarr (på bonusskivan)

Bidragande musiker
Odd Sprakhaug – sång
Ronni Le Tekrø – piano, orgel, gitarr
Tom G. Warrior (Thomas Gabriel Fischer) – gitarr, basgitarr

Produktion
Ravn – musikproducent, ljudtekniker, ljudmix, omslagsdesign
Tom G. Warrior – producent, ljudmix
Kjartan Hesthagen – ljudtekniker
Kjetil Ottersen – mastring
Lars Erik Shjerpen – live-inspelning (bonusskivan)
Andreas Bauman – live-inspelning (bonusskivan)
Espen Berg – mastring (bonusskivan)
Fredrik M. Hermansen – omslagsdesign
Rome Ramsies Vision Vally Entertainment Group LLC – omslagsdesign, foto
Archaon – omslagsdesign
Lillian Tyriberget – omslagskonst
Disuke Kitayama – foto (bonusskivan)
Mika Komine – foto (bonusskivan)
Monika Serafinska – foto (bonusskivan)

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Metal-archives: Revelations of the Black Flame

Album av 1349
Musikalbum 2009
Number 9 Dream

#9 Dream är en låt från 1974 skriven och framförd av John Lennon på hans album Walls and Bridges.

Musiker
John Lennon – sång, akustisk gitarr
The 44th Street Fairies: Lennon, May Pang, Lori Burton, Joey Dambra – bakgrundssång
Ken Ascher – clavinet
Jesse Ed Davis – gitarr
Nicky Hopkins – elpiano
Arthur Jenkins – slagverk
Jim Keltner – trummor
Bobby Keys – saxofon
Eddie Mottau – akustisk gitarr
Klaus Voormann – bas

Sånger 1974
Låtar av John Lennon
Beautiful Boy (Darling Boy)

"Beautiful Boy (Darling Boy)" är en låt från 1980 skriven och framförd av John Lennon från hans och Yoko Onos album Double Fantasy. Låten är skriven till hans son Sean. Låtens text innehåller ett känt citat som ofta felaktigen tillskrives Lennon; "Life is what happens to you while you're busy making other plans".

Sånger 1980
Låtar av John Lennon
Hjalmar Christensen

Hjalmar Christensen, född 5 maj 1869, död 29 december 1925, var en norsk författare och journalist.

Christensen blev student 1887 och juridisk kandidat 1892 samt filosofie doktor 1903 på en avhandling om Gustave Flaubert. 1893-98 var han sceninstruktör vid Kristiania teater, företog sedan med stipendium en resa till Tyskland, Danmark och Frankrike, innehade 1900-02 en docentbefattning vid Bergens museum samt blev 1903 konsulent och sceninstruktör vid centralteatern i Kristiania.

Christensen debuterade på 1890-talet med romaner i tidstypisk fin de siècle-stil, såsom Mat blod (1891) och Loths hustru (1892). 1909 utgav han romanen Et liv, märklig som självbekännelse och tidsskildring. Den följdes av Fogedgaarden (1911) och Den gamle bygd og den nye (1913-14) med en starkt betonad hembygdskänsla. 

Christensen var även verksam som konservativ kulturskribent, och utgav flera arbeten inom området, såsom Unge nordmænd (1893), Nordiske kunstnere (1895), Streiftog i oplysningstiden (1898), Af det norske aandslivs historie. I. Nicolai Wergeland (samma år), Vort litterære liv (1902) samt Det nittende aarhundrades kulturkamp i Norge (1905).

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Norska journalister under 1900-talet
Norskspråkiga författare
Norska litteraturvetare
Norska romanförfattare
Alumner från universitetet i Oslo
Födda 1869
Avlidna 1925
Män
Kommuner i Kantabrien

Kommunerna i Kantabrien är 102 stycken. Den autonoma spanska regionen Kantabrien ligger längs Atlantkusten i norra Spanien mellan Asturien och Baskien. Den sammanfaller med provinsen med samma namn.

Provinskod: 39.

Referenser

Se även
 Spaniens kommuner
 Kantabrien

Externa länkar
 Federación Cántabra de Municipios
 Los 102 municipios de Cantabria
 INE Cantabria

Kantabrien
Spaniens kommuner
Parley Parker Christensen

Parley Parker Christensen, född 19 juli 1869 och död 10 februari 1954, var en amerikansk politiker.

Christensen var lärare i Utah och blev medlem av statens representation 1910. Från 1921 var han advokat i Chicago. Christensen var 1920 presidentkandidat för Farmer labour party och 1926 kandidat till senaten för progressisterna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Amerikanska politiker
Födda 1869
Avlidna 1954
Män
Alumner från University of Utah
Alumner från Cornell University
Los Fabulosos Cadillacs

Los Fabulosos Cadillacs är en Argentinsk musikgrupp bildad 1985 i Buenos Aires. De är bland de mest kända i den spansktalande världen och har spelat en avgörande roll för den moderna latinamerikanska musiken. Gruppen splittrades 2001 men återförenades 2008. Sammanlagt har de släppt 15 album.

De har gjort sig kända för att blanda en mängd olika musikstilar i sina låtar, såsom ska, samba, reggae, salsa och mambo. Gruppen räknas även som ett storband på grund av sina många medlemmar. Centralfigurerna i gruppen är sångaren Gabriel Fernandez Capello (känd som Vincentico) och basisten Flavio Cianciarulo (känd som Sr. Flavio), vilka är de enda som varit med i gruppen sedan den bildades och vilkaa skrivit merparten av låtarna och sångtexterna; övriga medlemmar har kommit och gått genom åren.

1994 hade de en stor hit med låten Matador som man bland annat tilldelades pris på MTV Video Music Awards för bästa gruppvideo samma år. 1998 vann gruppen också en Grammy för Bästa Latinska Rockalbum för albumet Fabulosos Calavera.

Diskografi (urval) 
Bares y Fondas (1986)
Yo Te Avisé (1987)
El Ritmo Mundial (1988)
El Santancio Dr. Cadillac (1989)
Volumen 5 (1990)
El Léon (1992)
Rey Azúcar (1995)
Fabulosos Calavera (1997)
La Marcha del Golazo Solitario (1999)
La Luz del Ritmo (2009)
El Arte De La Elegancia DE LFC (2009)

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Argentinska musikgrupper
Argentinska rockgrupper
spanskspråkig musik
Lars Olofsson

Lars Olofsson, född 1951 i Kristianstad, är en svensk industriman.

Lars Olofsson är son till företagsledaren Bertil Olofsson och Doris Olofsson. Han växte upp i Örebro och tog ekonomexamen vid Lunds universitet. Från 1976 arbetade han på Findus och 1981–1992 på Nestlé med marknadsföring i Frankrike. Han har arbetat inom Nestlékoncernen under mer än 30 år, bland annat som chef från 1992 för koncernens franska bolag för glass och frusen mat, från 1997 chef för hela Nestlés franska verksamhet. Från 2001 har han arbetat vid Nestlékoncernens huvudkontor i Schweiz, senast från 2005 som executive vice president med ansvar för koncernens marknadsföring och försäljning. Han har också under en period på 1990-talet varit chef för Pripps AB, då ett företag inom Procordia Food-koncernen i Sverige.

I januari 2009 tillträdde han tjänsten som verkställande direktör för Carrefour S.A., men avgick 2012.

Lars Olofsson är gift med gymnastikläraren Ingrid Olofsson.

Källor
Dagens Industri Weekend 2010-11-20
Biografi på Carrefours webbplats, kontrollerad 2010-11-22

Noter

Svenska direktörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Personer inom Frankrikes näringsliv under 2000-talet
Svenskar i Frankrike
Näringslivspersoner från Kristianstad
Födda 1951
Levande personer
Män
RIM-67 Standard ER

RIM-67 Standard ER (ER = Extended Range) är en luftvärnsrobot utvecklad för USA:s flotta. Roboten är baserad på RIM-66 Standard MR, men har längre räckvidd.

Historia
Efter att RIM-66 hade visat sig stridsduglig i slutet av vietnamkriget började arbetet med att ersätta luftvärnsrobotsystemen RIM-2 Terrier och RIM-8 Talos. Den nya roboten var i stort sett samma som RIM-66, men för att uppnå motsvarande räckvidd som Talos byttes motorn ut och en booster-raket monterades på vilket gjorde roboten till en tvåstegsraket. Resultatet SM-1ER blev en robot som var lika stor som Terrier med räckvidd som kunde matcha den betydligt tyngre roboten Talos.

New Threat Upgrade
För att kunna dra nytta av de förbättringar som införts i robotarna SM-2 för Aegis-systemet genomfördes ett omfattande uppgraderingsprogram av de fartyg som tidigare varit bestyckade med Terrier eller Talos. Programmet som kallades New Threat Upgrade (NTU) innebar förutom nya robotar med tröghetsnavigering och monopuls-målsökare bland annat ny luftspaningsradar, ny eldledningsradar och ny stridsledningscentral.

VLS
RIM-67 med booster-raket var för lång för att få plats i VLS-tuberna som infördes på Ticonderoga-klass kryssarna från och med USS San Jacinto. Därför utvecklades en robot med kortare booster-motor som fick beteckningen RIM-156 för att ge luftvärnssystemet på Aegis-kryssarna längre räckvidd.

Avveckling
RIM-156 var dock en temporär lösning i väntan på nästa generations luftvärnsrobot RIM-161 Standard Missile 3. SM-3 har tillräcklig räckvidd för att kunna användas mot ballistiska robotar och satelliter i låg omloppsbana.

Varianter

Användare

Robotjagare av Coontz-klassen SM-1ER (endast USS Mahan fick NTU-uppgradering)
Robotkryssare av Leahy-klassen SM-1ER (SM-2ER och NTU i slutet av 1980-talet)
Robotkryssare av Belknap-klassen SM-1ER (SM-2ER och NTU i slutet av 1980-talet)
Robotkryssare av Ticonderoga-klassen RIM-156 (från och med USS San Jacinto)
Robotjagare av Arleigh Burke-klassen RIM-156
Robotkryssaren  SM-1ER
Robotkryssaren  SM-1ER (hade tidigare Terrier-robotar)
Robotkryssaren  SM-1ER

Se även
RIM-66 Standard MR
RIM-161 Standard Missile 3

Källor
Raytheon RIM-67 Standard ER Andreas Parsch
RIM-66 / RIM-67 Standard Missile Federation of American Scientists

Amerikanska luftvärnsrobotar
Raytheon Company
Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
RTX
Halfdan Christensen

Halfdan Christensen, född den 12 december 1873 i Porsgrunn, död den 17 september 1950, var en norsk skådespelare. Han var gift med Gyda Christensen 1905-1922 och Gerda Ring från 1922, och far till Bab och Pelle Christensen.

Christensen genomgick Kristiania handelsgymnasium, men gav sedan efter för sin dragning till scenen. Han debuterade 1896 på Bergens teater, i titelrollen i Molbechs Ambrosius. Han hade anställning där tills Nationaltheatret i Kristiania öppnades 1899. Där var han länge en av de bärande krafterna, 1906–11 som sceninstruktör, 1911–23 och åter från 1929 som teaterchef.

Christensen agerade som karaktärsskådespelare i ett flertal roller inom teaterns repertoar av modern dramatik, framförallt i sina tolkningar av Bjørnsons och Ibsens skådespel ur det nyare samhällslivet, men han behärskade även roller som exempelvis lyrisk älskare. Bland hans roller märks Peer Gynt, Osvald i Gengangere, Falk i Kærlighedens Komedie, Stensgård i De unges forbund, samt Sang i Over evne.

Christensen framträdde även som dramatisk författare, bland annat med Ansiktet på rutan (1925, uppförd i Stockholm samma år). Han ledde Nationaltheatrets gästspel i Stockholm 1916 och gästspelade senare där och i Göteborg.

Källor 
 

Noter

Externa länkar 

Födda 1873
Avlidna 1950
Norska dramatiker
Norska skådespelare under 1800-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska teaterchefer
Män
Personer från Porsgrunn
Kristbergs landskommun

Kristbergs landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Kristbergs socken i Bobergs härad i Östergötland då denna kommun. Mellan 24 oktober 1919 och 31 december 1949 fanns  Borensbergs municipalsamhälle inrättat i med en mindre del denna kommun och huvuddelen i Brunneby landskommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i storkommunen Borensbergs landskommun som 1971 uppgick i Motala kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Motala kommun

Tidigare kommuner i Östergötlands län
Brunneby landskommun

Brunneby landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Brunneby socken i Bobergs härad i Östergötland då Klockrike och Brunneby landskommun som 1868 delades och då denna kommun bildades. Mellan 24 oktober 1919 och 31 december 1949 fanns  Borensbergs municipalsamhälle inrättat i denna kommun och med en mindre del i Kristbergs landskommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i storkommunen Borensbergs landskommun som 1971 uppgick i Motala kommun.

Politik

Mandatfördelning i Brunneby landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Motala kommun

Tidigare kommuner i Östergötlands län
Klockrike landskommun

Klockrike landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. I Klockrike socken i Bobergs härad i Östergötland bildades då Klockrike och Brunneby landskommun som redan 1868 delades och då  denna kommun inrättades.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i storkommunen Borensbergs landskommun som 1971 uppgick i Motala kommun.

Politik

Mandatfördelning i Klockrike landskommun 1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Motala kommun

Tidigare kommuner i Östergötlands län
Klockrike socken

Klockrike socken i Östergötland ingick i Bobergs härad, ingår sedan 1971 i Motala kommun och motsvarar från 2016 Klockrike distrikt.

Socknens areal är 35,52 kvadratkilometer, varav 35,02 land. Tätorten Klockrike samt Klockrike kyrkby med sockenkyrkan Klockrike kyrka ligger i denna socken.

Administrativ historik
Klockrike socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Klockrike församling och för de borgerliga frågorna till Klockrike och Brunneby landskommun som redan 1868 delades och Klockrike landskommun bildades. Landskommunen inkorporerades 1952 i Borensbergs landskommun och ingår sedan 1971 i Motala kommun.  

1 januari 2016 inrättades distriktet Klockrike, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Bobergs härad.  De indelta soldaterna tillhörde Första livgrenadjärregementet, Vreta Klosters kompani och Andra livgrenadjärregementet, Bergslags kompani.

Geografi
Klockrike socken ligger söder om Norrbysjön (Motala ström) och norr om Svartån. Socknen består av ett flackt skogsområde i väster, en rullstensås i mitten, varpå kyrkan är belägen, och uppodlad slättbygd i övrigt.

Fornlämningar
Kända från socknen är enstaka gravar och två små gravfält med domarring från järnåldern.

Namnet
Namnet (1345, Klokkarike) kommer från området öster om den år 1825 rivna kyrkan som byggdes ca 1300. Tolkningen är oviss, Klokkara-eke, 'klockarens ekskog' har föreslagits men namnet kan ha tillkommit före kristendomens införande.

Se även
Klockrike församling 
Lista över fasta fornminnen i Motala kommun#Klockrike

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Östergötlands län, del 2 Hermes 1947 libris

Externa länkar

Indelningar i Motala kommun
Socknar i Bobergs härad
George Grote

George Grote, född den 17 november 1794, död den 18 juni 1871, var en engelsk politiker och hävdatecknare, bror till John Grote. 

Grote inträdde vid 16 års ålder i sin faders bankiraffär, men fann dessutom tid att bedriva omfattande studier i klassiska och moderna språk, filosofi, historia och nationalekonomi och kom därvid under starkt inflytande av Bentham och Mill. I en mot Mackintoshs klassvalsteorier riktad skrift Statement of the question of parliamentary reform (1821) intar han en utpräglat reformvänlig ståndpunkt och yrkar bland annat på för den tiden så radikala önskemål som sluten omröstning (secret ballot) och kortare valperioder. Åren 1829–1830 tog han livlig del i organisationen av det nygrundade Londonuniversitetet. I The essentials of parliamentary reform (1831) fullföljde han förut uttalade radikala åsikter. Som medlem för Londons city i underhuset 1833–1841 framstod han som ledare för de filosofiska radikalerna (Molesworth, Buller) och kämpade för sluten omröstning. 

Sedan han 1843 upphört med sin affärsverksamhet, ägnade han sig uteslutande åt historiska forskningar, vilkas främsta resultat är Grotes huvudarbete A history of Greece (12 band, 1846–1856; 4:e upplagan 1888). Torvald Höjer den äldre kallar i Nordisk familjebok (1909) verket "ett af den historiska litteraturens mästerverk", och ger vidare omdömet: "Det präglas af en omfattande och ingående kännedom om materialet, den erfarne politikerns statsmannamässiga uppfattning i förening med affärsmannens skarpa och klara blick samt en välgörande värme i framställningssättet." Höjer tillägger dock: "Men vid sina undersökningar hjälpes förf. mera af genial historisk takt än af någon säker kritisk metod, liksom uppfattningen är starkt färgad af förf:s politiska och ekonomiska åskådning. Särskildt har hans liberala åskådning på det ekonomiska området skymt hans blick för de socialpolitiska synpunkterna." 

Vad Grotes filosofiska ställning angår, hör han närmast till positivisterna och – i sin morallära – till utilitaristerna. Som komplement till huvudarbetet är att betrakta Plato and the other companions of Socrates (3 band, 1865) samt de efter Grotes död i 2 band utgivna fragmenten av en ofullbordad teckning av Aristoteles. Ur hans litterära kvarlåtenskap har ytterligare utgivits Minor works of George Grote (1873) och Fragments on ethical subjects (1876). Grote blev 1862 vicekansler för University of London och 1868 president i University Colleges förtroenderåd. Han mottog hedersgrader i Oxford 1853 och Cambridge 1861. År 1869 avböjde han en av Gladstone erbjuden pärsvärdighet. Grotes maka Harriet Grote (1792–1878) utgav The personal life of George Grote (1873) och en biografisk skiss över Ary Scheffer.

Källor 

 

Engelska historiker
Hedersdoktorer vid Oxfords universitet
Hedersdoktorer vid Cambridge University
Brittiska parlamentsledamöter
Historiker under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1871
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
William Molesworth

Sir William Molesworth, 8:e baronet, född den 23 maj 1810 i London, död den 22 oktober 1855, var en engelsk politiker. 

Molesworth började 1832 sin offentliga verksamhet genom inträde i underhuset, blev där en av de mest framstående så kallade filosofiska radikalerna och uppsatte 1835 i denna grupps intresse tidskriften "London review", som dock snart sammanslogs med "Westminster review". 

Molesworth bekämpade deportationssystemet och stod vältaligt på koloniernas sida i fråga om ordnandet på självstyrelsens grund av deras ställning till moderlandet. År 1852 fick han plats i Aberdeens ministär som chef för skogsväsendet och allmänna arbeten ("first commissioner of works"). 

Några månader före sin död blev Molesworth (juli 1855) kolonialminister i Palmerstons ministär. Under några års avsaknad av mandat som parlamentsledamot (1841–1845) fullföljde Molesworth sin 1839 påbörjade, med stora kostnader förenade kritiska edition på latin och engelska av Thomas Hobbes skrifter, som åtföljdes av en av Molesworth författad levernesbeskrivning över den märklige filosofen.

Källor

Tryckta källor

Noter

Storbritanniens kolonialministrar
Storbritanniens arbetsministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Engelska filosofer
Ledamöter av Royal Society
Brittiska politiker under 1800-talet
Alumner från Edinburghs universitet
Personer från London
Födda 1810
Avlidna 1855
Män
Ugglan
Baronetvärdiga personer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Alumner från St. John's College, Cambridge
Brunneby socken

Brunneby socken i Östergötland ingick i Bobergs härad (före 1890 även del i Gullbergs härad), ingår sedan 1971 i Motala kommun och motsvarar från 2016 Brunneby distrikt.

Socknens areal är 38,83 kvadratkilometer land. År 2000 fanns här 2 820 invånare. I socknen ligger tätorten Borensberg samt kyrkbyn till 1830 Brunneby med den tidigare sockenkyrkan Brunneby kyrka som 1830 ersattes som sockenkyrka med Klockrike kyrka.

Administrativ historik
Brunneby socken har medeltida ursprung.

1890 överfördes till Bobergs härad den del av kyrkosocknen vars motsvarande jordebok till dess hört till Ljungs socken i Gullbergs härad: 1/2 mantal Licka.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Brunneby församling och för de borgerliga frågorna till Klockrike och Brunneby landskommun som redan 1868 delades och då Brunneby landskommun bildades. Landskommunen inkorporerades 1952 i Borensbergs landskommun och ingår sedan 1971 i Motala kommun.  Församlingen uppgick 2006 i Borensbergs församling. En mindre del av Kungs Norrby 1:89 överfördes till Bjärka 1:3 i Ljungs socken enligt beslut per 23 september 1977.

1 januari 2016 inrättades distriktet Brunneby, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Bobergs härad.  De indelta soldaterna tillhörde  Första livgrenadjärregementet, Vreta Klosters kompani och Andra livgrenadjärregementet, Bergslags kompani.

Geografi
Brunneby socken ligger öster om Boren vid Motala ström och Norrbysjön. Socknen är i södra delen, söder om sjöarna och Motala ström,  odlad slättbygd och i norra delen sjörik skogsbygd.

Fornlämningar
Kända från socknen är boplatser från stenåldern och två fornborgar från järnåldern.

Namnet
Namnet (1269, Brunnaby) kommer från kyrkbyn. Förleden är brunn, 'källa', efterleden är by, 'gård; by'.

Se även
Brunneby församling 
Lista över fasta fornminnen i Motala kommun#Brunneby

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Östergötlands län, del 2 Hermes 1947 libris

Externa länkar

Indelningar i Motala kommun
Socknar i Gullbergs härad
Socknar i Bobergs härad
Ekebyborna landskommun

Ekebyborna landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. I Ekebyborna socken i Bobergs härad i Östergötland inrättades då denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i storkommunen Bobergs landskommun som 1971 upplöstes då denna del uppgick i Motala kommun.

Politik

Mandatfördelning i Ekebyborna landskommun 1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Motala kommun
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Fornåsa landskommun

Fornåsa landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. I Fornåsa socken i Bobergs härad i Östergötland inrättades då denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i storkommunen Bobergs landskommun som 1971 upplöstes då denna del uppgick i Motala kommun.

Politik

Mandatfördelning i Fornåsa landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Motala kommun
Tidigare kommuner i Östergötlands län