kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cenk Uygur

Cenk Uygur, född 21 mars 1970 i Istanbul, Turkiet, är en amerikansk journalist och mediaprofil som setts både på nationell amerikansk tv på MSNBC samt sin egenskapade nyhetskanal The Young Turks. Från och med den 5 december 2011 har Uygur också haft ett program hos Current. Han är även kolumnist och bloggare för The Huffington Post.

Medverkande

The Young Turks 
2002 skapade han The Young Turks, som via radio gjorde sig populära och startade den 21 december 2005 vad de enligt sig själva sa var den första nätbaserade nyhetskanalen. År 2013 hade han, med 3,5 miljoner prenumeranter, flest prenumeranter på Youtube i kategorin "Nyheter och politik". Kanalen hade då över en miljard () videoklippsvisningar.

MSNBC 
Efter att först varit med vid enstaka tillfällen hos MSNBC under 2010 och tidigt 2011 fick han sitt eget program på kanalen. Anställningen på MSNBC kom att till viss del förhindra hans deltagande i sitt eget medium The Young Turks då hans program på MSNBC spelades in i New York och The Young Turks spelas in i Los Angeles. I juni 2011 gick hans kontrakt ut, han valde då att inte förlänga det eftersom han erbjöds en mer tillbakadragen roll. Enligt Uygur var en av anledningarna att ledningen påpekat att politiker i Washington DC inte gillade hans ton.

Current TV 
Hösten 2011 skrev han på för Current TV där han leder ett vardagligt program baserat på politik. Dessutom flyttar han hela organisationen från The Young Turks med sig till den studio där programmet på Current kommer filmas.

The Huffington Post 
Cenk Uygur är en aktiv kolumnist/bloggare för The Huffington Post.

Privatliv 
Uygur föddes i Istanbul men vid åtta års ålder flyttade han till New Jersey, USA. Han uppfostrades i en muslimsk familj men är numera en agnostiker. Han utbildade sig först till jurist, men började senare dyka upp på både radio och tv innan han startade sin egen pratshow The Young Turks. Uygur är gift och 2010 fick han sitt första barn, Prometheus Maximus Uygur, och 2012 föddes hans andra barn, Joy Helena Uygur.

Referenser

Noter 

Födda 1970
Amerikanska journalister
Levande personer
Män
Personer från Istanbul
Youtubare från Turkiet
Alumner från Wharton School
Alumner från Columbia Law School
Kellgren & Hammarling

Kellgren & Hammarling var en arkitektfirma i Stockholm. Kontoret som var verksamt mellan 1909 och 1918 drevs av arkitekterna Theodor Kellgren och Hjalmar Hammarling.

Förteckning över uppförda byggnader i Stockholm (urval)

Referenser

Externa länkar

Svenska arkitektfirmor
Ej längre existerande svenska företag
Företag bildade 1909
Företag upplösta 1918
Efternamnspar
Styrmer Kåresson

Styrmer Kåresson den lärde (Styrmir Kárason hinn fróði) var en medeltida historiker, författare, kyrkoman och lagsagesman (alltingspresident) på Island.

Levnad
Styrmer föddes troligen i början av 1170-talet. Hans far antas ha varit den högättade Kåre Runolfsson (Kári Runólfsson) som var abbot i Tingöre kloster (Þingeyraklaustur) från 1181 till sin död 1187. Sigurður Nordal skriver i förordet till sin utgåva av Flatöboken att Styrmer troligen växte upp och fick sin utbildning i detta kloster, där han vistades fram till ca 1220. Då Karl Jónsson för andra gången blev abbot på Tingöre 1187 eller 1188, är det troligt att Styrmer samarbetade med honom i dennes skrivarverksamhet. 

På 1220-talet blev Styrmer huskaplan hos Snorre Sturlasson på Reykholt, och kom då också sannolikt att verka som Snorres sekreterare. År 1228 skickades han på Snorres uppdrag till Sturla Sighvatsson för att mäkla fred i den pågående fejden dem emellan.

Styrmer var känd för sin lagklokhet och blev Islands lagsagesman åren 1210-1214 och 1232-1235. År 1235 blev han prior i Vidö kloster (Viðeyjarklaustur), där han stannade till sin död den 20 februari 1245. Någon tid tycks han också ha varit knuten till Helgafjälls kloster (Helgafellsklaustur).

Styrmers följeskvinna hette Jórunn Einarsdóttir, med vilken han hade sonen Valgarðr.

Verk
Styrmer var ingen självständig författare utan inskränkte sig till att sammanställa eller omarbeta äldre skrifter, vilka han utökade med antikvariska notiser. Det är framför allt följande skrifter som bär spår av Styrmers hand:
 Landnámabók. Det var troligen Styrmer som sammanställde den första versionen av Landnámabok, den så kallade Styrmisbók Landnáma, som nu är förlorad men som, jämte Sturlubók Landnáma, kom att utgöra underlaget för Haukr Erlendssons senare avskrift av detta verk.
 Lífssaga Ólafs helga eftir Styrmi fróða. Styrmers bok om Olav den heliges liv är nu till största delen förlorad, men delar av den har bevarats i Flatöboken, och det är också troligt att Óláfs saga helga i samma handskrift delvis bygger på Styrmers verk.
 Sverres saga. Också Sverres saga som skrevs av abboten Karl Jónsson är, sådan den nu föreligger i Flatöboken, upptecknad efter en bearbetad avskrift av Styrmer.
 Harðar saga ok Hólmverja. Harðar saga har varit en gammal saga som blivit så grundligt omarbetad att en ny saga kan sägas ha uppstått. Av den ursprungliga sagan, Harðar saga Grímkelssonar, har endast inledningen bevarats. Det antas att det är Styrmer som ligger bakom den omarbetade versionen.

Styrmer var speciellt intresserad av legender och antikvariska uppgifter, men som historiker var han fullständigt okritisk. Det är säkert tack vare honom som många udda notiser har överlevt, men en kontroversiell fråga är i vad mån han också ändrade ursprungstexten i de sagor han redigerade.

Källor

 
 Styrmir Kárason på Islands wikipedia.

 

Isländska författare
Isländska historiker
Män
Födda okänt år
Avlidna 1245
Personer på Island under 1100-talet
Personer på Island under 1200-talet
Zapotekiska

Zapotekiska (iidxzá, dizá, ditsá, diidxazá, tiits së, m.fl.) är ett makrospråk, eller en grupp besläktade språk, som talas av drygt en halv miljon människor huvudsakligen i den mexikanska delstaten Oaxaca, men även i Puebla, Guerrero och det sydvästliga Veracruz. Zapotekiska tillhör den oto-mangueanska språkfamiljen, och utgör tillsammans med chinantekiska den zapotekanska språkgruppen. Många av de zapotekiska språken är sinsemellan oförståeliga.

De zapotekiska språken är tonala. Den vanligaste konstituentföljden är verb–subjekt–objekt.

Externa länkar 
Katalog över de zapotekiska språken hos INALI
Information om de zapotekiska språken hos SIL Mexico

Nordamerikanska ursprungsspråk
Språk i Mexiko
Verb–subjekt–objekt-språk
Stanislas Fréron

Louis-Marie Stanislas Fréron, född 17 augusti 1754, död 15 juli 1802, var en fransk revolutionspolitiker.

Fréron var ursprungligen journalist, och anslöt sig till revolutionen och agiterade i tidningen Orateur du peuple för sina radikala åskådningar. År 1792 blev han medlem av konventet, där han anslöt sig till jakobinerna och var en av deras blodigaste kommissarier i landsorten. Återvänd till Paris, bidrog han 1794 till Robespierres fall. Han utvecklades nu raskt till högerman och var en av ledarna för den visserligen måttfulla reaktion, som efter thermidorkrisen gjorde sig gällande. Han invaldes dock ej i lagstiftande kåren. När hans förlovning med Napoleons syster Pauline Bonaparte bröts, var Frérons roll utspelad. Han avled som kommissarie i Saint-Domingue.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Franska journalister
Personer under franska revolutionen
Franska politiker under 1700-talet
Politiker från Paris
Födda 1754
Avlidna 1802
Män
Svensk uppslagsbok
Fritz Hochwälder

Fritz Hochwälder, född den 28 maj 1911 i Wien, död den 20 oktober 1986 i Zürich, Schweiz, var en österrikisk dramatiker, från 1938 bosatt i Zürich.

Hochwälders dramer baseras ofta på historiskt stoff, och visar på diskrepansen mellan idealism och politisk verklighet. Han spelades ofta på 1950- och 1960-talen. Mest känd av hans pjäser är Das heilige Experiment från 1942, som handlar om hur en utopisk jesuitstat i Paraguay våldsamt upplöses av spanjorerna på 1760-talet.

Hochwälder tilldelades flera priser för sin dramatik, däribland Grillparzer-Preis 1956, Großer Österreichischer Staatspreis 1966 och Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst 1980.

På svenska
  Värdshuset: dramatiserad legend (Die Herberge) (otryckt översättning av Per Sjöstrand för Helsingborgs stadsteater 1960-tal?)

Källor

Externa länkar 

Österrikiska dramatiker
Tyskspråkiga dramatiker
Födda 1911
Avlidna 1986
Män
Författare från Wien
Vranac

Vranac (serbiska: Вранац) är en urgammal druva som är odlas i Makedonien, Serbien och Montenegro. Druvan är en lokal specialité i dessa balkanländer och ger ett torrt kryddigt rött vin. Vranacdruvan är stor och har en kraftig mörkröd färg. Skördeperioden äger rum från mitten av september och fortsätter in i oktober. Ordet Vranac betyder svart hingst och därför är vranacviner förknippade med styrka, potens, och framgång.

Se även 
Serbiska viner
Prokupac
Tamjanika
Smederevka

Vindruvor
Ernst Bruun Olsen

Ernst Bruun Olsen, född den 12 februari 1923 i Nakskov, död den 2 januari 2011, var en dansk författare, dramatiker, regissör och skådespelare.

Olsen slog igenom med musikalen Teenagerlove (musik Finn Savery) på Det kongelige Teater 1962, som följdes av en ny musikal, Bal i den borgerlige (1966). Han skrev därefter ett flertal skådespel, bland andra Hvor gik Nora hen da hun gik ud? (1968, en fortsättning på Henrik Ibsens Ett dockhem), Postbudet fra Arles (1981), Irene og hendes Mænd (1992) och En kvinde spejler seg (1995), samt hörspel och tv-dramatik.

Källor

Externa länkar 

Danska dramatiker
Danskspråkiga författare
Danska teaterregissörer
Danska skådespelare under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2011
Män
Personer från Nakskov
Danska TV-regissörer
Danska författare under 1900-talet
Krstač

Krstačdruvan är en lokal druva i Serbien och Montenegro. Druvan används vid vinframställning av högkvalitativa torra vita viner. Vinet har en smått ljusgul färg och når upp till alkoholhalten 12,5%.

Se även 
Serbiska viner
Prokupac
Vranac
Smederevka
Tamjanika

Vindruvor
Serbiska druvsorter
Montenegrinska druvsorter
Vitvinsdruvor
Tamjanika

Tamjanika är en vindruva som är en variant av Muscat Blanc à Petits Grains, som odlas i Serbien och Makedonien. Den är uppkallad efter tamjan (rökelse), på grund av sin intensiva doft, vilken kan kännas flera meter bort. Druvorna är små och gröna, gula eller rosa. Druvan mognar i september. Tamjanika används för att producera vita viner med intensiv fruktarom och smak.

Se även 
Serbiska viner
Prokupac
Vranac
Smederevka

Vindruvor
Harald Heide

Harald Heide, född den 8 mars 1876 i Fredrikstad, död den 27 januari 1956 i Bergen, var en norsk dirigent, violinist och kompositör.

Heide utbildade sig till violinist i Oslo, Bryssel och Berlin. Han debuterade 1900, och företog flera konsertresor i Norge, Amerika och England. 

Åren 1907–1916 och 1925–1926 var han kapellmästare vid Den Nationale Scene, och från 1907 vid Musikselskabet Harmonien i Bergen. 

Då Harmonien hösten 1919 omorganiserades anställdes Heide som sällskapets dirigent, en position han behöll till 1948. 

Han har skrivit flera orkesterkompositioner, bland dem Elegi (1914), Havets sang (1924) och Symphonie romantique (1948).

Heide var bror till skådespelerskan Signe Heide Steen och morbror till Harald Heide Steen.

Källor 

Norska dirigenter
Norska violinister
Norska klassiska kompositörer
Födda 1876
Avlidna 1956
Män
Personer från Fredrikstad
Skorstenständare

Skorstenständare (även tändrör) är ett hjälpmedel för att utan tändvätska antända grillkol eller grillbriketter vid grillning. Skorstenständaren liknar ett rör med galler inuti och är försett med ett handtag. Det finns olika tekniker att antända grillkol och genom att använda skorstenständare undviks tändvätska. Användning av skorstenständare ger en jämn glöd.

Användning 
Precis som med det mesta finns det olika tekniker vid användning, den vanligaste tekniken vid användning av skorstenständare är att man helt enkelt tar bort gallret från grillen, häller ner briketterna i den övre delen av röret, ser till så att det inte ramlar ut och olika mycket briketter beroende på hur mycket du ska grilla. Man lägger sedan ett par tändkuber (tidningspapper funkar också) längst ner i röret och tänder dem med hjälp av små hål. Skorstenständaren placerar man ovanför träkuberna. Briketterna är klara efter en liten stund och då är det lämpligt att hälla ut dem i grillen. Briketterna är klara då de glöder.

Referenser

Noter 

Matlagning
Johann Philipp Fresenius

Johann Philipp Fresenius, född 22 oktober 1705 i Nieder-Wesen, död 4 juli 1761 i Frankfurt am Main, var en tysk teolog.

Fresenius blev präst i Frankfurt am Main 1743. Han var som kyrkopolitiker luthersk-ortodox men i sin praktiska själasörjarverksamhet påverkades han av pietismen. Mot herrnhutismen och dess ledare Nikolaus Ludwig von Zinzendorf förde han en skarp polemik. Fresenius var familjen Goethes själasörjare och omnämns i Dichtung und Wahrheit, 4:e boken, liksom han är förebilden till överhovpredikanten i Bekentnisse einer schönen Seele i Wilhelm Meisters Lehrjahre. Fresenius Beicht- und Kommunionbuch (1746, svensk översättning Skriftemåls- och communionbok 1753, 12:e upplagan 1874, Nattvardsbok, 1887) fick stor spridning även utanför Tyskland.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Tyska teologer
Personer från Rheinland-Pfalz
Födda 1705
Avlidna 1761
Män
Anton Wilhelm Frestadius

Anton Wilhelm Frestadius, född 2 mars 1801 i Stockholm, död där 3 augusti 1867, var en svensk industriidkare och filantrop. Mellan 1834 och 1854 ägde han Tollare gård i nuvarande Nacka kommun.

Biografi
Frestadius grundade 1821 ett kommissions- och expeditionskontor vid Stockholms järnvåg för handel med järnvaror och blev småningom förläggare åt ett stort antal järnbruk i Norrland. Under sina sista år ägde han även Bergsunds Mekaniska Verkstad som utvecklade under patriarkala former och han inrättade en sjuk- och begravingskassa för de anställda. 

Frestadius hade blick för nymodigheter i tiden och bidrog bland annat till inrättandet av försäkringsaktiebolaget Skandia, Ränte- och kapitalförsäkringsanstalten, Gaslysningsaktiebolaget och han var direktionsledamot i Stockholms stads sparbank, där han även var kassaförvaltare. 

Frestadius var mycket intresserad av välgörenhetsarbete och organiserade bland annat en insamling med hjälpexpeditioner till Finland under hungersnöden 1863.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Frestadius, Anton Wilhelm i Libris 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1801
Avlidna 1867
Män
Svensk uppslagsbok
Näringslivspersoner från Stockholm
Juliette Bussière Laforest-Courtois

Juliette Bussière Laforest-Courtois, född 1789 Cap-Haitien på Haiti, död 24 december 1853, var en haitisk pedagog och journalist. Hon var Haitis första kvinnliga journalist, och grundade den första skolan på Haiti som var öppen för flickor.  

Hon var medlem av öns fria färgade klass, affranchis, och följde strax efter födelsen med fadern, som var deputerad, på hans uppdrag till Paris, där hon tillägnade sig en hög bildning. Hon återvände till Haiti efter sitt giftermål med Joseph Courtois 1816. År 1818 öppnade hon tillsammans med maken ett internat, La Maison d'Éducation. Det var den första utbildningsinstitutionen öppet för båda könen på Haiti och därmed den första utbildningsanstalten för kvinnor. Hon undervisade själv i musik och litteratur. När skolan stängdes 1828 fanns inga skolor tillgängliga för flickor på Haiti som erbjöd seriös undervisning förrän den kejserliga flickskolan öppnade 1850.     

Hon drev sedan tidningen La Feuille du Commerce gemensamt med maken. Hon både skrev artiklar och fungerade som ansvarig redaktör vid makens frånvaro. Som sådan var hon den första journalisten av sitt kön på Haiti och länge unik; ingen annan kvinna skulle vara aktiv i yrket förrän Anna Augustin 1923. Tidningen blev känd för sin opposition mot president Jean-Pierre Boyer och 1830 dömdes maken till 22 månaders fängelse för att ha förolämpat regimen. Hon fortsatte driva tidningen ensam under hans frånvaro. Då Faustin Soulouque kom till makten blev maken än en gång arresterad. Under processen noterades det att hon följde honom till och från fängelset med vapen under sjalen för att försvara honom om han blev attackerad. Joseph Courtois dömdes denna gång till landsförvisning. Hon fortsatte att driva tidningen ensam fram till sin död.

Källor 
 Femmes d'Haïti – Juliette Bussière Laforest-Courtois
 Dictionnaire biographique de Duraciné Pouilh, dans Femmes haïtiennes

Kvinnor
Födda 1789
Avlidna 1853
Personer i Haiti under 1800-talet
Journalister under 1800-talet
Freudenstadt

Freudenstadt är en stad i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland, på östra sidan av Schwarzwald, västsydväst om Tübingen.

Historia 

Staden omlades 1599 som en tillflyktsort för österrikiska protestantiska flyktingar och fick en arkitektonisk prägel genom Heinrich Schickhardt. Det fyrkantiga torget i dess centrum omgavs av en mängd monumentalbyggnader. På 1920-talet var staden ett centrum för textil- och glasindustri, och hade 1925 9.785 innevånare. Den var även känd för sin luftkuranstalt, som 1928 mottog 19.280 gäster.

Freudenstadt skadades svårt under andra världskriget.

Senare blev staden ett viktigt centrum för vintersport och tillverkning av farmaceutisk utrustning. 1996 hade den 25.200 invånare.

Administrativ indelning 
Freudenstadt består av följande Stadtteile: Kernstadt Freudenstadt mit Christophstal und Zwieselberg, Dietersweiler und Lauterbad, Grüntal und Frutenhof, Igelsberg, Kniebis, Musbach och Wittlensweiler.

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Vintersportorter i Tyskland
Kommuner och städer i Landkreis Freudenstadt
Per Freudenthal

Per Ali Freudenthal, född 9 januari 1875 i Dals-Eds församling, Dalsland, död 14 december 1953 i Kungsholms församling, Stockholm
, var en svensk författare, känd under pseudonymerna Ode Balten och Pseudo Solipse.

Freudenthal blev student 1898, arbetade som banktjänsteman i Kristinehamn 1899-1912, och var journalist vid Svenska Dagbladet 1917 och vid Aftontidningen 1918-29. Från 1920 var han svensk redaktör för Nordisk Forfattertidende. Freudenthal utgav över ett dussin skisser, kåserier och reseskildringar, bland vilka märks Döddansare (1910), Hos nymfer (1911), I lustgården (1912), Den förgyllda grodan (1914), I narrkåpa och harnesk (1915), Idyller i helvetet (1919), Resa till Venus (1923), Röda syner och röster (1928), samt urvalsnovellerna Noveller om Eros (1924) och Selecta (1950).

År 1922 gifte han sig med Ebba Theorin. Paret skildes senare.

Översättningar
 Leo Trotskij: Min flykt från Sibirien (från tysk upplaga översatt ..., Fram, 1924)
 Johan Falkberget: Den fjärde nattväkten : roman från 1800-talets början (Den fjerde nattevakt) (Framtiden, 1924)
 Leo Trotskij: Kommunismen och terrorn (anti-Kautsky) (Fram, 1928)
 Martin Andersen Nexø: Mitt i en järntid (Framtiden, 1929)
 Martin Andersen Nexø: En moder (Framtiden, 1930)
 Johan Falkberget: Eli Sjursdotter (Saxon & Lindström, 1941)

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Svenska novellförfattare
Svenskspråkiga novellförfattare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från norska
Översättare från danska
Födda 1875
Avlidna 1953
Män
Personer från Dals-Eds socken
Peter Gröndahl

Peter Gröndahl, med artistnamnet P Grön, född 1961, är en svensk bildkonstnär och designer.

Biografi 
Peter Gröndahl utbildades på konstskola i Falun åren 1981–1982. Under 1990- och 2000-talet var design- och ateljéverksamheten förlagd i Grycksbo utanför Falun i Dalarna. Han hade sin första separatutställning i Falun 1993. Han målar i en mängd olika tekniker som oljefärg, gouache, litografi, tusch och akvarell, även i blandtekniker. Kraftfullt fysiska  färgstarka figurativa och nonfigurativa oljemålningar var ett signum på flera utställningar. Skulpturerna och installationerna är både i brons samt i plast, zink och stål med flera material.

Peter Gröndahl har utformat skivkonvolut åt ett flertal musikgrupper. Peter Gröndahls bok +-= som kom ut 2008 var en humoristisk, filosofisk betraktelse om livet och att vara människa.

Utställningar 
 Galleri Wasa, Falun (1993)
 Solo Exhibition, Philadelphia (1994)
 Galleri Kaos, Stockholm (1995)
 Ramhuset, Falun (1997)
 Northampton, Storbritannien (1998)
 Banken, Falun (1999)
 S1, Borlänge (2000)
 Ullna golfbana,  Stockholm  (2000)
 Flamingo, Stockholm (2000)
 The Spy Bar, Stockholm  (2000)
 MTV Awards VIP Lounge, Grand Hotel, Stockholm (2000)
 Ramhuset, Falun (2001)
 Ekerums konsthall, Öland (2002)
 Holmer Gallery, Nässjö (2002)
 SEB, Falun (2003)
 Banverket, Borlänge (2003)
 Nordic Sea, Stockholm (2003)
 The Spy Bar, Stockholm (2003)
 Ramhuset, Falun (2004)
 The Salomon Arts Gallery, New York, USA (2004-2005)
 Ramhuset, Falun (2007)
 Solo exhibition, Falun (2008)
 Ramhuset, Falun (2009)

Offentliga verk i urval 
 Sven Tumba, (2001) Litografi,  70-årsgåva till Sven Tumba, Active Life Foundation, Stockholm
 Artwork (2002), Gåva till den kvinnliga olympiska medaljören i skidskytte Magdalena Forsberg vid hennes avskedsceremoni från tävlandet
 Complete (2002) Litografi, Gåva till den kvinnliga alpina skidåkaren och olympiska medaljören i störtlopp Pernilla Wiberg
 Artwork on the new XBOX 360 (2005), Microsoft Sweden Official release 2005
 Oljemålningar och skulpturala installationer, ett flertal verk (2005-2006), designhotellet Utsikten Meetings, Nynäshamn
 Blandteknik och skulpturala installationer, ett flertal verk (2010), designhotellet Puro, Palma de Mallorca, Spanien

Bibliografi 
 +-= (2008), utgiven av Pgronab, Sverige, 235 sidor,

Externa länkar 
 Peter Gröndahls webbplats
 Klipp: Underverk Planeten by P Grön (YouTube)
 Klipp: Underverk Jorden by P Grön (YouTube)

Födda 1961
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska formgivare
Levande personer
Män
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Symfys

Symfys (grek. symfysis; sammanväxning, förening), är en anatomisk term, ursprungligen namn på alla föreningar mellan skelettets ben, men numera benämning endast på det slags benförening som är uppbyggd av brosk. mer allmänt kallas de synkondros (av kondros, brosk). En symfys medger en viss minimal rörlighet mellan benen, men är mycket stelare än leder. I människokroppen finns flera symfyser, till exempel mellan de flesta ryggkotorna, mellan de båda höftbenen i deras främre mittlinjer med flera. Den sistnämnda är den som oftast kallas symfys, (symphysis pubica), blygdfogen.

Källor

Se även
Synkondros
Syndesmos

Leder
Bindväv
Perlmutter

Perlmutter är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Edwin "Ed" George Perlmutter
 Saul Perlmutter

Tyska efternamn
Mörsils sanatorium

Mörsils sanatorium var ett sanatorium i Mörsil i Åre kommun i Jämtlands län.

Bonden Jon Jonsson Mankel grundade anläggningen 1891 tillsammans med sin svärson läkaren Torkel Horney (1860-1951) efter tysk förebild. Denne hade studerat i Berlin och besökt sanatorier både i Schweiz och Tyskland.
Sanatoriet var ett av Sveriges första privata och kompletterades med en parkanläggning. 

Det tyska inflytandet märks delvis fortfarande i den anläggning, som än i dag är bevarad. Sanatoriet bestod av flera byggnader, bland andra huvudbyggnad, badhus samt läkarvilla. Allt detta inneslöts av ett öppet parklandskap med bland annat alléer med björkar, grusade gångar, trädgårdsland samt inhemska träd. 

På sanatoriet behandlades tuberkulos. Vandringar i fjälluften med stunder för vila i ligghallar och betraktelse av landskapet ingick i kuren.
Mörsils sanatorieområde övertogs 1943 av Jämtlands läns landsting, som förvärvade det av Horney. På 1990-talet övertog Åre kommun området.

Källor
Parken kring Mörsils sanatorium
Sanatorier i Sverige
Byggnader och anläggningar i Åre kommun