kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Francesca Schiavone

Francesca Schiavone, född 23 juni 1980 i Milano, är en italiensk före detta högerhänt professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Francesca Schiavone blev professionell spelare på WTA-touren 1998. Hon har till och med säsongen 2008 vunnit 1 singeltitel och 6 dubbeltitlar på touren och en dubbeltitel i ITF-arrangerade turneringar. Som bäst rankades hon som nummer 11 i singel (januari 2006) och som nummer 8 i dubbel (februari 2007). Hon har hittills spelat in 3 634 497 US dollar i prispengar.

Som singelspelare har Schiavone haft betydande framgångar, och har fram till våren 2010 vunnit tre titlar: Bad Gastein på grus 2007, finalseger över österrikiskan Yvonne Meusburger), Moskva på hard-court 2009, finalseger över vitryskan Olga Govortsova och Barcelona på grus 2010, finalseger över italienskan Roberta Vinci. Båda säsongerna 2005 och 2006 nådde Schiavone tre singelfinaler men förlorade dessa mot spelare som Lindsay Davenport (Bali, 2005), Mary Pierce (Moskva, 2005), Justine Henin (Sydney, 2006) och Nadia Petrova (Amelia Island, 2006). Säsongen 2006 förlorade hon också finalen i Luxemburg mot den oseedade ukrainska tennisspelaren Alona Bondarenko, som därmed tog sin första WTA-titel. Schiavone har dock karriärsegrar över spelare som Amelie Mauresmo och Marion Bartoli. 

I Grand Slam-turneringar har Schiavone före 2010 som bäst nått kvartsfinal i Franska öppna (2001) och i US Open (2003). I Franska öppna 2010 nådde Schiavone singelfinal genom segrar över spelare som Li Na, Caroline Wozniacki och slutligen i semifinalen över Jelena Dementieva. I finalen mötte hon australiskan Samantha Stosur som hon besegrade med siffrorna 6-4, 7-6. Hon blev därmed den första italienska damspelaren som vunnit en Grand Slam-turnering i tennis. Hon gick även fram till final i Franska öppna 2011, en final där hon mötte Li Na.

I dubbel har Schiavone haft ännu större framgångar än i singel. Hon har vunnit dubbeltitlar i 4 Tier II-turneringar 2004-2006 och en Tier I-titel (Moskva, 2006). Tre av titlarna vann hon med tjeckiskan Kveta Peschke.  

Schiavone har deltagit i det italienska Fed Cup-laget 2002-07. Hon har spelat totalt 25 matcher och vunnit 14 av dem. Hon deltog i det slutsegrande italienska laget 2006.

Grand Slam-finaler, singel (2)

Singeltitel (1)

Finalförlust (1)

Övriga meriter

Övriga singeltitlar 
 Singel
 2010 - Barcelona
 2009 - Moskva
 2007 - Bad Gastein.

Dubbel 
 Titlar
 2006 - Dubai, Luxembourg, Moskva (alla med Kveta Peschke)
 2005 - Doha (med Alicia Molik)
 2004 - Warszawa (med Silvia Farina Elia)
 2001 - Sopot (med Joannette Kruger)

Källor

Externa länkar 
 WTA, spelarprofil

Födda 1980
Italienska tennisspelare
Kvinnor
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Italien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Italien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Italien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2012
Levande personer
Vympel R-77

R-77 (NATO-beteckning AA-12 Adder) är en rysk jaktrobot som började utvecklas 1982 och togs i bruk i slutet av 80-talet. Den observerades först av väst 1992.

Varianter
R-77 (RVV-AE) – Ursprunglig version.
R-77PD (RVV-AE-PD) – Version med ramjetmotor och dubblerad räckvidd. (PD = Povysjenoj Dalnosti, ”ökad räckvidd”)
R-77M – Moderniserad version med laserzonrör.
R-77ME – Version med ramjetmotor och laserzonrör. (Energetitjeskaja)

Källor

Se även 
 AIM-120 AMRAAM
 MBDA Meteor

Jaktrobotar
Maurice LaMarche

Maurice LaMarche, född 30 mars, 1958 i Toronto, Ontario, Kanada, är en kanadensisk röstskådespelare och f.d. komiker. LaMarche är bland annat känd till röster av Egon Spengler i The Real Ghostbusters, chef Quimby i Kommissarie Gadget, Hjärnan i Pinky och Hjärnan och ett antal karaktärer i Futurama och Simpsons.

Roller i TV-serier, filmer och TV-spel

Kanadensiska skådespelare
Kanadensiska röstskådespelare
Kanadensiska komiker
Födda 1958
Levande personer
Män
Frida Röhl

Frida Karolina Röhl, född 30 september 1971 i Klintehamn, är en svensk skådespelare och regissör och sedan 2014 konstnärlig ledare för Folkteatern i Göteborg.

Biografi
Röhl är utbildad på Teaterhögskolan i Malmö och hon har blivit ett uppmärksammat namn också som regissör på ett flertal svenska scener. Hon undervisar också på bland annat Stockholms dramatiska högskola. 2004 blev hon konstnärlig ledare för Teater Tribunalen i Stockholm.
På TV har hon spelat grevinnan Tessin i dramat August. 2009 var hon med i Superhjältejul som var 2009 års julkalender i TV.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Källor

Externa länkar

 

Födda 1971
Svenska skådespelare
Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer
Levande personer
Kvinnor
Zigenarmusik

Zigenarmusik är musik från den romska kulturen, och syftar ofta på en musikstil som ligger centraleuropeisk folkmusik nära. Begreppet zigenarmusik lever kvar, trots att ordet zigenare i Sverige numera ersatts av ordet romer.

Typiska drag är synkoperade rytmer, rik ornamentering, portatospel samt användning av den så kallade romska skalan med två överstigande sekunder. De viktigaste instrumenten är violin och cimbalom (hackbräde).

Se även
Flamenco

Källor

Externa länkar
 The most comprehensive archive of gypsy music online
 Romani musical web-journal
 Gypsy music live. A musical tour through Romania

Musikgenrer
Musik
Teater Tribunalen

Teater Tribunalen är en fri teatergrupp som bildades 1995 av skådespelare från Teaterhögskolan i Malmö och scenkonstnärer från Dramatiska Institutet. Teatern ligger på Hornsgatan 92 i Stockholm i den gamla biografen Lidos lokaler. Tribunalen är en politiskt inriktad teater, som enligt egen uppgift vill blottlägga, kritisera och döma den politiska och ekonomiska makten, och inspirera till engagemang och aktion.

Tribunalens mål anges vara att ge en mer komplicerad, komplett och uppriktig bild av verkligheten än den som enkelriktat konsumeras via kvällspressen och förenklade debattprogram i TV.

Referenser

Externa länkar
 Teater Tribunalens webbplats

Teatrar i Stockholm
Södermalm
Teatergrupper i Stockholm
Brekstad

Brekstad är en tätort i Norge, centralort i Ørlands kommun i Trøndelag fylke.

Brekstad benämns by (stad) efter ett beslut av Ørlands kommun den 8 oktober 2005. Staden har fått sitt namn efter futegården (fogdens ämbetsgård) med samma namn, en bondgård som fortfarande existerar; nu i privat ägo. Första stavelsen brek- syftar på backe. Den backe man syftar på är 200 meter och går mellan hamnen och upp till gården. 

Ørland kirke ligger i Brekstad och är till för kommuninvånarna på fastlandet.

Brekstad är säte för Fosen tingrett, NAV, Fosens arbets- och välfärdsförvaltning, och ett brett utbud av offentliga och privata service-inrättningar. De största arbetsplatserna är Ørland flygplats, Mascot Høie sängklädesfabrik, COOP Fosen och TINE, mellannorges ostmejeri.

Postkontoret i Brekstad, Brækstad poståpneri, öppnades 1833. 

Brekstad har snabbåtsförbindelse med Trondheim, Hitra, Frøya, Storfosna och Kristiansund, samt färjeförbindelse med Valset i Agdenes. Norska riksvägen 710 går genom centrum.

Referenser

Orter i Trøndelag fylke
Ørlands kommun
Albert Neisser

Albert Ludwig Sigesmund Neisser, född 22 januari 1855 i Schweidnitz, död 30 juli 1916 i Breslau, var en tysk läkare och dermatolog. 

Neisser blev 1877 medicine doktor, 1880 privatdocent i Leipzig, 1882 extra ordinarie och 1907 ordinarie professor i hudsjukdomar i Breslau. År 1886 valdes Neisser till ledamot av Vetenskapsakademien Leopoldina. År 1889 hörde han tillsammans med Joseph Doutrelepont, Moriz Kaposi, Edmund Lesser och Philipp Josef Pick till grundarna av tyska dermatologiska sällskapet.

Bland hans många vetenskapliga arbeten bör nämnas hans upptäckt av gonokockbakterien, den bakterie som orsakar gonorré. Den tyske ögonläkaren Carl Siegmund Franz Credé utvecklade sedan en förebyggande behandling med silvernitratlösning (lapis) som droppades i ögonen på nyfödda barn för att förhindra blindhet, om modern var gonorrésmittad vid barnets födsel, credés profylax.

Källor

Noter

Tyska dermatologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Ledamöter av Leopoldina
Tyska eponymer
Tyska läkare under 1800-talet
Personer från Schlesien
Födda 1855
Avlidna 1916
Män
Ugglan
Revsundsgranit

Revsundsgranit, en typ av granit som är medel- grovkornig.

Revsundsgraniten är grå eller skär och har upp till 10 centimeter stora kristaller, vilka består av mineralet kalifältspat. Revsundsgraniten bildar stora massiv i mellersta Norrland, framförallt i Jämtland. Bergartens ålder är omkring 1800 miljoner år.

Revsundsgraniten är, liksom Rätangraniten, en porfyriska graniter som har kristalliserat på flera kilometers djup i jordskorpan och därmed har en massa som är grövre än den i graniter som stelnat på mindre djup.
Den kan ha korn av fältspat, vilka är upp till tio centimeter i diameter.

Källor

Noter

Externa länkar
Bilder på Revsundsgranit på skan-kristallin

Bergarter med tillnamn
Granit
Cellulosafiber

Cellulosafiber är isoleringsfiber tillverkade av returpapper som malts och defibrerats. Borsalt är tillsatt för att få brandhämmande egenskaper. Tillsatt aluminiumsulfat och harts bidrar till att göra cellulosafiber fukthämmande.

Cellulosafiber framställs kommersiellt som lösull och isolerskivor, och används som isoleringsmaterial vid byggnation. Rätt installerad isolering av cellulosa har bra värden mot konvektion.

Övriga träbaserade material  
Korkplattor tillverkas av korkekens bark vars tunnväggiga celler under upphettning utvidgas till expanderad kork. Korkplattor tillverkas 0,5 m²–1,0 m² med en tjocklek från 20 mm till 150 mm. Vikt mellan 120 och 200 kg³. Korkplattor används oftast till undergolv för att motverka stegljud. Korkisolering är relativt fuktbeständig och angrips inte av skadeinsekter men är ett brännbart material som behöver brandskydd. 
Kutterspån
Sågspån

Litteratur
 Teknos byggnadsbranschens handbok .
 Byggnadsmaterial

Se även 
Värmeisolering

Externa länkar
Statens provningsanstalt.http://www.sp.se/sv/units/building/Sidor/default.aspx

Byggnadsmaterial
Byggteknik
Törnrosa (Tjajkovskij)

Den här artikeln handlar om baletten Törnrosa. För andra betydelse se Törnrosa (olika betydelser).

Törnrosa (, Spjasjtjaja krasavitsa, , ) är en rysk balett med en prolog och tre akter. Musiken är komponerad av Pjotr Tjajkovskij från 1889 och librettot, som bygger på Charles Perraults Törnrosa, av Marius Petipa och Ivan Vsevolozjskij.

Historia
Törnrosa är den andra av Tjajkovskijs tre baletter och den hade urpremiär på Mariinskijteatern i Sankt Petersburg 15 januari 1890 med koreografi av Marius Petipa.

Den uppfördes oavkortat för första gången i Sverige på Stockholmsoperan den 31 oktober 1942 varvid den finländske koreografen George Gé svarade för utformningen och den iscensattes åter med premiär den 13 januari 1955.

Diskografi (urval)
The nutcracker ; Sleeping beauty; Swan lake. National Philharmonic Orchestra. Richard Bonynge. Decca (ADD) 460 411-.2. 6 CD.

Referenser

Noter

Tryckta källor
*

Vidare läsning

Verk av Pjotr Tjajkovskij
Ryska baletter
Teateråret 1890
Musikåret 1890
1890 i Ryssland
Franska baletter
Jean René Constant Quoy

Jean René Constant Quoy, född 10 november 1790 i Maillé, död 4 juli 1869 i Rochefort, var en fransk zoolog.

Biografi
Quoy, som tillhörde en släkt av läkare, påbörjade studier vid marinens medicinska skola i Rochefort 1806. Året därpå mönstrade han som tredje klassens läkare på korvetten Le Département des Landes och 1810 på Jemmapes. År 1814 blev han medicine doktor i Montpellier med avhandlingen Epistola dominae G. de nonnulis pavoris effectibus och var ett år senare åter vid skolan i Rochefort.

Som naturforskare och fartygsläkare medföljde han tillsammans med Joseph Paul Gaimard korvetten L'Uranie på en världsomsegling under befäl av Louis Claude de Saulces de Freycinet i den 17 september 1817. L'Uranie förlorades utanför Falklandsöarna den 14 februari 1820 och seglatsen fick därför avslutas med det tidigare amerikanska fartyget La Physicienne i november 1820. Quoy återvände då till Rochefort, där han blev första klassens läkare 1821 och professor i anatomi 1824. 

En andra världsomsegling påbörjades den 25 april 1826 på korvetten L'Astrolabe med Jules Dumont d'Urville som befälhavare, återigen tillsammans med Gaimard. Under denna seglats, som pågick till 1829, upptäckte Quoy och Gaimard den nu utdöda skinken (jätteödlan) på Tonga Tachygia microlepis  (Duméril & Bibron, 1839).

Quoy blev 1830 korresponderande medlem av franska Vetenskapsakademien. Han utnämndes 1835 till chefsläkare vid marinsjukhuset i Toulon och blev förflyttad till Brest 1838.

Han blev riddare av Hederslegionen 1825, officer 1848 och kommendör 1852.

Bland andra följande arter har namngivits efter Quoy:

 svart slaktarfågel (Cracticus quoyi)  (Lesson & Garnot, 1827) 
 långfenad grouper (Epinephelus quoyanus)  (Valenciennes, 1830) 
 Galapagostjurhuvudhaj (Heterodontus quoyi)  (Fréminville, 1840) 
 purpursnäckan Paratrophon quoyi  (Reeve, 1846), snäckan Atlanta quoyii  Gray, 1850  och ledsnäckan Ischnochiton quoyanus  Thiele, 1910

Källor 

Franska zoologer
Franska militärer under 1800-talet
Franska professorer
Franska äventyrare
Världsomseglare
Kommendörer av Hederslegionen
Franska läkare under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1790
Avlidna 1869
Män
Törnrosa (olika betydelser)

Törnrosa kan syfta på:

 Törnrosa – en folksaga
 Törnrosa (film) – en animerad långfilm 
 Törnrosa (Tjajkovskij) – en balett av Pjotr Tjajkovskij
Fagernes

Fagernes är en tätort och stad i Valdres i Norge. Fagernes är centralort i Nord-Aurdals kommun, Innlandet fylke och ligger vid insjön Strondafjorden – eller Strøndafjorden som sjön heter lokalt. 

Staden är ett viktigt turistcenter och knutpunkt med goda kommunikationer till Oslo, Gol, Gudbrandsdalen, Jotunheimen och Vestlandet. Europaväg E16 passerar orten. Från öppnandet 1906 och fram till 1991 var Fagernes Valdresbanans ändstation. Efter att Norges parlament Stortinget beslutat att lägga ned banan och sista ordinära tåget gått på spåret den 31 december 1988, var det bara några få tåg per år som trafikerade banan. 1991 revs rälsen mellan Fagernes och Leira upp, och 2003 försvann även rälsen mellan Leira och Bjørgo. Det har anlagts en gång- och cykelväg på banvallen. Den gamla stationsbyggnaden finns fortfarande kvar och här finns nu souvenirförsäljning. Fagernes flygplats, Leirin, öppnades 1987. Valdres Folkemuseum, ett av Norges största friluftsmuseer, ligger i Fagernes. 

Lokaltidningen Avisa Valdres huvudkontor ligger i Fagernes. Härifrån sänds även Valdres Radio.

Orten har två skolor, Nord-Aurdal Ungdomsskole (NAUS) och Fagernes skole som är ortens barneskole. Det finns ett flertal hotell och campingplatser, bland andra Fagernes Hotell, Fagerlund Hotell och Fagernes Camping.

Historik
Fagernes kom till runt 1857, då de första affärsrörelserna startade. Fagernes fick sitt första hotell 1875, och när Valdresbanan drogs genom orten 1906 fick den ett kraftigt uppsving.

Den 14 juni 2007 beslutade kommunstyrelsen i Nord-Aurdals kommun att Fagernes skulle få stadsstatus. Beslutet genomfördes den 8 september 2007. Denna dag firade Fagernes sitt 150-årsjubileum.

Se även
Valdres Folkemuseum

Referenser

Externa länkar
Fagernes.com
 NAFs veibok: Oslo – Fagernes – Lærdal – Bergen (E16), Norges Automobilforbund, 2003, s.187

Orter i Innlandet fylke
Nord-Aurdals kommun
Maffy Falay

Muvaffak "Maffy" Falay, född 30 augusti 1930 i Kuşadası i provinsen Aydın, Turkiet, död 22 februari 2022 i Istanbul, var en turkisk-svensk trumpetare och jazzmusiker. Maffy Falay var sedan 1960-talet främst bosatt och verksam i Sverige.

Berit Nygren, producent vid Sveriges Radios Jazzradion, skriver om Maffy Falay:

"Han var en av frontfigurerna när svensk jazz började att ta in traditionsmusik och blicka österut runt 1970.

Han studerade trumpet på konservatoriet i Ankara och upptäcktes av Dizzy Gillespie i slutet av 1950-talet, vilket öppnade dörren till en internationell karriär för honom. Sedan hamnade han i Tyskland där han spelade med olika radioorkestrar och Kenny Clarke/Francy Boland Big Band.

Till Sverige kom han via turnéer och spelade på 1960-talet i flera av den tidens främsta orkestrar, med exempelvis Harry Arnold, Quincy Jones och George Russell i spetsen. På 60-talet spelade han också med trumpetaren Don Cherry och tenorsaxofonisten Bernt Rosengren, och tillsammans med Rosengren bildade han runt 1970 gruppen Sevda med både svenska och turkiska musiker. Sevda fick det då nyinstiftade turnépriset Jazz i Sverige och skapade en helt ny mix av jazz och turkisk folkmusik.

Falay medverkade också på albumet ”Notes from the underground” (1974) som Bernt Rosengren fick Orkesterjournalens pris Gyllene skivan för. I eget namn spelade han in många skivor, däribland ”We six”. På 1990-talet drev han också en jazzscen på restaurang Lilla Maria i Stockholm där många yngre jazzmusiker fick möta äldre etablerade."

Priser och utmärkelser
1972 –  Jazz i Sverige (med gruppen Sevda)

Diskografi 
(Skivor utgivna under eget namn)
1986 – We Six
1993 – Hank's Tune

Källor 

Svenska jazztrumpetare
Svenska musiker under 1900-talet
Turkiska jazzmusiker
Turkiska trumpetare
Män
Födda 1930
Avlidna 2022
Mottagare av priset Jazz i Sverige
Personer från provinsen Aydın
Fundablock

Fundablock är ett betongblock som fungerar som form när man ska gjuta väggar eller andra konstruktioner. Blocken staplas till den höjd man önskar och armeras vertikalt och horisontellt till grundsulan eller fundament, varefter man fyller muren med betong. Bäst lämpad är flytbetong till att fylla hålrummet. 

Betong
Betongbyggnad
Matsumoto

är en universitetsstad i prefekturen Nagano på centrala Honshu i Japan. Folkmängden uppgår till cirka 240 000 invånare.
Matsumoto fick stadsrättigheter 1907 och har sedan 2000
status som speciell stad  enligt lagen om lokalt självstyre.

Kultur
I Matsumoto ligger träsnittsmuseet Japan Ukiyo-e Museum.

Vänorter 
Fujisawa, (Kanagawa prefektur)
Himeji (Hyōgo prefektur)
Takayama (Gifu prefektur)
Salt Lake City, Utah
 Katmandu
Langfang, Hebei
Grindelwald, Bern (kanton)

Bilder

Källor

 
WP:Projekt Japan
Orter i Nagano prefektur
Hildegard Behrens

Hildegard Behrens, född 9 februari 1937 i Varel, Niedersachsen, död 18 augusti 2009 i Tokyo, var en tysk operasångerska.

Behrens utbildade sig till jurist men sökte sig till operan på 1970-talet och blev snart ett namn på världsscenerna. Hennes stora genombrott blev titelrollen i Richard Strauss opera Salome. Därefter sjöng hon med stor framgång de mest krävande roller, inte minst Brünnhilde i Richard Wagners operatetralogi Nibelungens ring i såväl Bayreuth som på Metropolitan Opera i New York. Behrens gjorde också ett betydande antal CD- och DVD-inspelningar. Hon belönades med många priser för sina insatser.

Källor 

Födda 1937
Avlidna 2009
Tyska operasångare under 1900-talet
Alumner från Freiburgs universitet
Kvinnor
Grammy Award-vinnare
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Soul Asylum

Soul Asylum, bildad 1983, är en rockgrupp från Minneapolis. 1993 hade bandet en stor framgång med låten "Runaway Train".

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 David Pirner – trummor (1981–1983); sång, sologitarr, trumpet, orgel, slagverk (1983– )
 Michael Bland – trummor (2001– )
 Winston Roye – basgitarr (2012– )
 Ryan Smith – sologitarr, bakgrundssång (2016– )

Tidigare medlemmar
 Dan Murphy – rytmgitarr (1983–2013)
 Karl Mueller – basgitarr (1983–2005; död 2005) 
 Tommy Stinson – basgitarr (2005–2012)
 Pat Morley – trummor (1983–1984)
 Grant Young – trummor (1984–1995)
 Sterling Campbell – trummor (1995–1998)
 Ian Mussington – trummor (1998–2001)
 Joey Huffman – keyboard (1993–1997, 2003–2006)
 Justin Sharbono – gitarr (2013–2016)

Turnerande medlemmar
George Scot McKelvey – basgitarr (2006–2007)
Pete Donnelly – basgitarr (2010)

Diskografi

Studioalbum 
 Say What You Will, Clarence...Karl Sold The Truck (1984) (Twin/Tone)
 Made To Be Broken (1986) (Twin/Tone)
 While You Were Out (1986) (Twin/Tone)
 Hang Time (1988) (A&M)
 And the Horse They Rode In On (1990) (A&M)
 Grave Dancers Union (1992) (3x Platina) (Columbia)
 Let Your Dim Light Shine (1995) (Platina) (Columbia)
 Candy from a Stranger (1998) (Columbia)
 The Silver Lining (2006) (Legacy)
 Delayed Reaction (2012) (429 Records)

Livealbum 
 After the Flood: Live from the Grand Forks Prom, June 28, 1997 (2004) (Legacy)

EP 
Clam Dip & Other Delights (1989)
Insomniac's Dream (1994)
Misery (1995)  
Promises Broken (1995)
The Candy Sampler (1998)
Stand Up and Be Strong EP (2006)

Singlar 
"Tied to the Tracks" / "Long Way Home" (1985)
"Cartoon" (1988)
"Just Plain Evil" / "Goin' Down" (1988)
"Sometime to Return" / "Put the Bone In" (1988)
"Standing in the Doorway" / "James at 16 (Heavy Medley)" (1988)
"Easy Street" (1990)
"Something Out of Nothing" (1990)
"Spinnin'" / "All the King's Friends" (1990)
"99%" (1992)
"Somebody to Shove" / "The Tracks of My Heart" (1992)
"Black Gold" (1993)
"Summer of Drugs" (1993)
"Without a Trace" (1993)
"Runaway Train" (1993)
"Sexual Healing" (1993)
"Bitter Sweetheart" (1995)
"Misery" / "Hope" (1995)
"Just Like Anyone" (1995)
"Promises Broken" (1996)
"I Will Still Be Laughing" (1998)
"Losin' It" / "Candy from a Stranger" / "Lucky One" (1998)
"Stand Up and Be Strong" (2006)
"Gravity" (2012)

Samlingsalbum 
Time's Incinerator (1986) (Twin/Tone Records)
Black Gold: The Best of Soul Asylum (2000) (Columbia Records, Legacy Recordings)
Closer to the Stars: Best of the Twin/Tone Years (2006) (Rykodisc)
Welcome To The Minority – The A&M Years 1988-1991 (2007) (Hip-O Records)
Playliist: The Very Best of Soul Asylum (2011) (Columbia Records, Legacy Recordings)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1983
Musik i Minneapolis
Runaway Train

Runaway Train kan syfta på:

 Runaway Train (film) – en amerikansk film från 1985
 Runaway Train (musikalbum) – ett musikalbum av Oleander
 Runaway Train (sång) – av Soul Asylum
 Runaway Train (Geddy Lee låt) - av Rush på albumet My Favourite Headache
 Runaway Trains – en sång av Tom Petty på albumet Let Me Up (I've Had Enough)
Runaway Train (sång)

Runaway Train är en sång, ursprungligen inspelad av rockgruppen Soul Asylum. Med den blev Soul Asylum internationellt berömda, och sången hjälpte till att marknadsföra deras album Grave Dancers Union 1992. Singeln släpptes i början av juni månad 1993.

Bakgrund 
Sången skrevs av sångaren Dave Pirner. Den var tredje singeln ut från albumet Grave Dancers Union, och nådde som högst tredjeplats på Billboardlistorna. Den vann en Grammy 1994 för "bästa rocksång".

På svenska Trackslistan blev "Runaway Train" 1993 års allra största hit. Sången har blivit en signaturmelodi för gruppen, och många tror att det är deras enda hit och kategoriserar gruppen som en one hit wonder. Detta är dock fel då gruppen hade låten "Misery" på listorna 1995.

Musikvideo 
I låtens musikvideo togs ämnet försvunna barn upp, och bilder på sådana visades. Det yngsta barnet i videon är Thomas Dean Gibson, som försvann 1991, endast två år gammal. Videon var framgångsrik med att lyckas återförena saknade barn med sina familjer. Många av barnen såg sig själva i videon, och återvände då hem. MTV klippte bort detta då de inte ville att videon skulle misstas för att vara ett samhällsinformationsmeddelande.

Låtlista
Maxi-singel (CD)
 "Runaway Train" – 4:26
 "Black Gold (live)" – 3:55
 "Never Really Been (live)" – 3:13
 "By the Way" – 3:44
 "Everybody Loves a Winner" – 5:07

 Alla sånger skrivna av Dave Pirner.

Coverversioner
Den brittiska popgruppen Busted spelade in en cover på "Runaway Train" som B-sida till "Thunderbirds/3am". Den brittiska gruppen Smokie har även gjort en cover som blev populär.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 1993
Singlar utgivna på Columbia Records
Sånger 1992
Sånger om järnväg och tåg
Engelskspråkiga sånger