kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brunstrupig parakit

Brunstrupig parakit (Eupsittula pertinax) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Brunstrupig parakit är grön ovan med ljusare gulaktig buk och en lång och spetsig stjärt. Den är vidare tydligt brun på kind och övre delen av bröstet, men det kan vara svårt att se i flykten. Lätena är raspiga och gnissliga.

Utbredning och systematik 
Brunstrupig parakit har en vid utbredning från Costa Rica söder ut till Amazonområdet. Den delas in i fjorton underarter med följande underarter:
 Eupsittula pertinax ocularis – låglandet vid Stilla havet i sydvästra Costa Rica och Panama
pertinax-gruppen
 Eupsittula pertinax aeruginosa – norra Colombia till nordvästra Venezuela
 Eupsittula pertinax griseipecta – nordöstra Colombia (Sinu River Valley)
 Eupsittula pertinax lehmanni – ölanos i östra Colombia (eventuellt också i närliggande delar av västra Venezuela)
 Eupsittula pertinax arubensis – Aruba (Nederländska Antillerna)
 Eupsittula pertinax pertinax – Curaçao (Nederländska Antillerna)
 Eupsittula pertinax xanthogenia – Bonaire (Nederländska Antillerna)
 Eupsittula pertinax tortugensis – Isla La Tortuga (utanför norra Venezuela)
 Eupsittula pertinax margaritensis – Isla Margarita och Islas Los Frailes (utanför norra Venezuela)
 Eupsittula pertinax venezuelae – allmänt utbredd i hela Venezuela
 Eupsittula pertinax surinama – nordöstra Venezuela och Guyanaregionen
 Eupsittula pertinax chrysophrys – tepuis i sydöstra Venezuela och i angränsande delar av Brasilien
 Eupsittula pertinax chrysogenys – nordvästra Brasilien (Rio Negro-regionen)
 Eupsittula pertinax paraensis – norra Amazonområdet i Brasilien (Rio Tapajós och Rio Cururu)

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades brunstrupig parakit i Aratinga, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför brutits upp i flera mindre släkten, där brunstrupig parakit med släktingar förs till Eupsittula.

Levnadssätt 
Brunstrupig parakit hittas i trädgårdar, skogsbryn och ungskogar. Där ses den nästan alltid i småflockar, födosökande på frukt.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

I kulturen 
Brunstrupig parakit av underarten arubensis är karibiska ön Arubas nationalfågel sedan 2017.

Bilder

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Stillahavsparakit

Stillahavsparakit (Psittacara strenuus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Stillahavsparakiten är en rätt stor parakit med helgrön fjäderdräkt (dock ibland med ett fåtal orangefärgade fläckar på huvud och hals). Näbben är förhållandevis kraftig och ljus, och stjärten är spetsig. I fält är den mycket svår att skilja från grön parakit, men dessa delar inte utbredningsområde. Från elfenbensparakiten skiljer den sig genom större storlek, enfärgat huvud och avsaknad av blått i vingen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i arida låglandsområden från sydöstra Mexiko till norra Nicaragua. Tidigare behandlades den som underart till grön parakit (P. holochlorus) och vissa gör det fortfarande.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aratinga, men detta har delats upp i flera mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Stillahavsparakiten hittas i låglänta områden där den föredrar tropiska skogar och plantage. Den påträffas ofta i rätt stora flockar.

Status 
IUCN erkänner den inte som egen art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Rödkronad parakit

Rödkronad parakit (Psittacara wagleri) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i två underarter med följande utbredning:
 Psittacara wagleri wagleri – förekommer i norra Colombia och nordvästligaste Venezuela
 Psittacara wagleri transilis – förekommer från östligaste Colombia till norra Venezuela

Tidigare behandlades kordiljärparakit (Psittacara frontatus) som en underart till rödkronad parakit.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johann Georg Wagler (1800-1832), tysk herpetolog och systematiker.

Referenser

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Dissociativ fugue

Dissociativ fugue eller ambulatorisk automatism, även kallat fuguetillstånd, är en dissociativ störning där den drabbade visar tecken på dissociation i form av förvirring och ett förändrat medvetandetillstånd med minnesförluster.

Historia 
Den franske neuropsykiatrikern Philippe Tissié studerade 1887 patienten Jean-Albert Dadas. Han kallade tillståndet för en form av hysteri.

"Fugan" (från franska "Fugue") kallas den okontrollerade vandringsmani eller resandebesatthet som uppstod i Bordeaux, Frankrike i slutet av 1800-talet och som senare spred sig till andra delar av Europa. Den drabbade främst män ur högre arbetarklass och lägre tjänstemän. Det förklarades med masshysteri och pågick i 22 år för att sedan försvinna.

Symptom 
På grund av det förändrade medvetandetillståndet med minnesförluster (amnesi) uppvisar personer som lider av tillståndet ett robotaktigt beteende (automatism). Till skillnad från dissociativ amnesi, lämnar personen plötsligt hemmet utan någon klar anledning eller mål; destinationen kan ha känslomässig betydelse för personen men resan som sådan saknar motiv. Under bortavaron kan personen anta en ny identitet, men är till synes normal, sköter sin hygien och kan interagera med andra. Tillståndet är som regel kortvarigt och går över inom några dagar.

Orsaker och differentialdiagnoser 
Det är mycket svårt att skilja dissociativ fugue från simulerad sådan, vilket är en av orsakerna till att diagnosen sällan ställs. Liknande tillstånd kan uppkomma till följd av temporallobsepilepsi (postikal fugue) och vissa droger, men räknas då inte som en dissociativ störning; en dissociativ störning uppkommer i reaktion på extrem stress eller ett trauma.

Prevalens
Ytterst få kända fall av dissociativ fugue förekommer, och vid en skattning i Kanada 2005 bedömdes livstidsprevalensen till 0,0%.

Se även
 Flykt- och kamprespons
 Vagabond

Källor 
 Nationalencyklopedin
 Psykologiguiden

Noter 

Dissociativa störningar
Skifferhuvad parakit

Skifferhuvad parakit (Aratinga weddellii) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning 
Skifferhuvad parakit förekommer från sydöstra Colombia till norra Bolivia och intilliggande västra Amazonområdet i Brasilien.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Hugh Algernon Weddell (1819-1877), engelsk-fransk botaniker och upptäcktsresande i tropiska Amerika. Fram tills nyligen kallades den weddellparakit även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Ringparakit

Ringparakit (Barnardius zonarius) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Ringparakiten är en stor och turkosgrön papegoja med gult halsband. Fjäderdräkten varierar geografiskt och de olika populationerna skapar mellanformer där de möts. Fåglar i östra Australien har grönt huvud, medan de i centrala och västra delarna är svartaktiga. Vissa bestånd har orangefärgade band på buken och rött ovan näbben. Bland lätena hörs ljudligt ringande tjatter och klockliknande ljud.

Utbredning och systematik 
Ringparakiten förekommer enbart i Australien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Barnardius zonarius semitorquatus – förekommer i längst ut i västligaste Western Australia
 Barnardius zonarius zonarius – förekommer från västcentrala Western Australia öseterut till södra centrala Northern Territory och södra centrala South Australia
 Barnardius zonarius barnardi – sydöstra Australiens inland
 Barnardius zonarius macgillivrayi – norra Australien (östra Northern Territory och angränsande nordvästra Queensland)

International Ornithological Congress (IOC) urskiljer även underarten parkeri med utbredning i nordöstra South Australia och sydvästra Queensland.

Levnadssätt 
Ringparakiten förekommer i olika miljöer beroende på geografin, alltifrån torr mulga]skog till stadsparker.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Guaiabero

Guaiabero (Bolbopsittacus lunulatus) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Guaiaberon är en liten papegoja jämnstor med hängpapegojor i Loriculus. Fjäderdräkten är övervägande grön, med mörkare rygg, mörkare vingar med blå kanter och svarta spetsar, samt ljusare grön undersida och övergump. Hanen är blå i ansiktet och i ett halsband. Honan har begränsat med blått i ansiktet och fjälligt utseende i halsbandet och på övergumpen. Den liknar filippinhängpapegojan, men är kraftigare med kortare stjärt och svart snarare än röd näbb. Lätet består av ljusa ringande toner, ofta avgivna i par.

Utbredning och systematik 
Guaiabero placeras som enda art i släktet Bolbopsittacus. Den förekommer i Filippinerna och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 B. l. lunulatus – Luzon
 B. l. callainipictus – Samar 
 B. l. intermedius – Leyte och Panaon
 B. l. mindanensis – Mindanao

Levnadssätt 
Guaiabeon är en vanlig fågel i beskogade områden. Den hittas i lågland och förberg.

Status 
Guaiaberon har ett stort utbredningsområde. Populationsutvecklingen är oklar, men anses inte vara hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Rostpannad parakit

Rostpannad parakit (Bolborhynchus ferrugineifrons) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Rostpannad parakit är en 18–19 cm lång knubbig papegojfågel. Fjäderdräkten är mestadels mörkgrön med ett rostfärgad område runt näbben och en blåaktig ton på handpennorna. Liknande katarinaparakit förekommer i lägre liggande områden och är dessutom mindre, med ljus näbb, svart skulderfläck, vingband och bandade flanker. I flykten hörs ett snabbt vadarlikt tjattrande.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i centrala Anderna i västra Colombia (Tolima och Cauca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Rostpannad parakit har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 300–2 700 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Katarinaparakit

Katarinaparakit (Bolborhynchus lineola) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Katarinaparakit delas in i två underarter:
 Bolborhynchus lineola lineola – förekommer i fuktiga bergsskogar från södra Mexico till västra Panama
 Bolborhynchus lineola tigrinus – förekommer i Anderna från Venezuela söderut till sydöstra Ecuador och centrala Bolivia (Santa Cruz); även kustnära berg i Venezuela (Aragua)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Som burfågel 
Katarinaparakit hör till de papegojor som hålls som burfågel. Vilda katarinaparakiter har en övervägande grön fjäderdräkt, men i fångenskap har man avlat fram flera olika färgvarianter, och förutom grön förekommer därför bland burfåglar även turkos, blå, gul eller grå fjäderdräkt.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Andinsk parakit

Andinsk parakit (Bolborhynchus orbygnesius) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i Peru och västra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alcide Charles Victor Marie Dessalines d’Orbigny (1802-1857), fransk naturforskare, upptäcktsresande och samlare i tropiska Amerika.

Noter

Externa länkar 

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Chiririparakit

Chiririparakit (Brotogeris chiriri) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Den förekommer naturligt i Central- och Sydamerika, men har även etablerat friflygande populationer i Kalifornien och Florida i USA. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Chiririparakiten är en liten papegoja med lång och spetsig stjärt, tydlig vit ögonring och en kort, ljus näbb. Kroppen är grön med en tydlig gul kant som skiljer de mörkare vingpennorna från den ljusare inre delen av vingen.

Utbredning och systematik 
Chiririparakit delas in i två underarter med följande utbredning:
 Brotogeris chiriri behni – förekommer i Central- och Sydamerika söderut till Bolivia
 Brotogeris chiriri chiriri – förekommer i norra Bolivia till Paraguay, sydöstra Brasilien och norra Argentina

Från 1977 importerades ett stort antal chiririparakiter till USA för att möta efterfrågan som burfågel sedan importen av nära släktingen vitvingad parakit stoppats. Därefter har frisläppta och förrymda burfåglar etablerat friflygande populationer i både Kalifornien och Florida.

Arten behandlades tidigare som en del av vitvingad parakit (Brotogeris chiriri).

Levnadssätt 
Chiririparakiten ses vanligen i ljudliga grupper i savannskog, ofta även in i mer urbana områden. I dess naturliga utbredningsområde häckar den i trädhål och i trädförlagda termitbon, i USA ofta i palmträd. Den lever av olika sorters frukter, frön, knoppar och blommor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Beståndet i Florida verkar vara stabilt eller möjligen i ökande, medan det i Kalifornien har minskat kraftigt i antal på sistone.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn kommer från fågelns namn på guaraní, Chirhirhi.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Guldvingad parakit

Guldvingad parakit (Brotogeris chrysoptera) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Guldvingad parakit är i flykten en kompakt och spetsstjärtad papepojfågel med studsande flykt och ryckiga vingslag. På sittande fågel kan det vara svårt att de den guldfärgade fläcken på vingen, men noterbart är liten storlek, satt kroppsform, mestadels grön fjäderdräkt och ljus näbb. Det distinkta raspiga lätet hörs nästan alltid innan man får syn på den.

Utbredning och systematik 
Guldvingad parakit förekommer i Sydamerika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Brotogeris chrysoptera chrysoptera – förekommer från nordöstra Venezuela till Guyana och närliggande norra Brasilien
 Brotogeris chrysoptera tenuifrons – förekommer i norra Brasilien (vid övre Rio Negro i Amazonområdet)
 Brotogeris chrysoptera solimoensis – förekommer i norra Brasilien (regionerna Codajas och Manaus)
 Brotogeris chrysoptera tuipara – förekommer i kustnära norra Brasilien (från Rio Tapajós till nordöstra Maranhão)
 Brotogeris chrysoptera chrysosema – förekommer i västra Brasilien (från Rio Madeira till norra Mato Grosso)

Levnadssätt 
Guldvingad parakit hittas i låglänt regnskog. Där ses den flyga högt över trädtaket. Den födosöker i trädkronorna efter blommor och frukt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Koboltvingad parakit

Koboltvingad parakit (Brotogeris cyanoptera) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Koboltvingad parakit delas in i tre underarter:
 Brotogeris cyanoptera cyanoptera – förekommer från sydöstra Colombia till södra Venezuela, östra Ecuador, östra Peru och väst-centrala Brasilien
 Brotogeris cyanoptera gustavi – förekommer i norra Peru (övre Río Huallaga)
 Brotogeris cyanoptera beniensis – förekommer i norra Bolivia (Beni)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Orangestrupig parakit

Orangestrupig parakit (Brotogeris jugularis) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Orangestrupig parakit är en liten papegojfågel med övervägande grön fjäderdräkt. På skuldrorna är den bronsfärgad. Den orangefärgade fläcken på hakan som gett arten dess namn är mycket svår att se i fält. Den ses ofta med elfenbensparakiten, men denna är mycket större och mer långstjärtad. Flykten är bågformad, ej direkt som hos större parakiter.

Utbredning och systematik 
Orangestrupig parakit förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Brotogeris jugularis jugularis – förekommer från tropiska sydvästra Mexiko till norra Colombia och nordvästra Venezuela
 Brotogeris jugularis exsul – förekommer i östra Colombia och västra Venezuela

Levnadssätt 
Orangestrupig parakit hittas i fuktiga låglänta områden, helst i skogsdungar och i rätt öppna områden med häckar och högre träd. Den kan också ses i städer och byar. Fågeln påträffas vanligen i par eller små snabbt flygande flockar. Den ses vid fruktbärande och blommande träd, ofta tillsammans med elfenbensparakiten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Gråkindad parakit

Gråkindad parakit (Brotogeris pyrrhoptera) är en utrotningshotad papegojfågel.

Utseende och läten 
Gråkindad parakit är en 20 cm lång och huvudsakligen grön parakit med blåaktig hjässa, ljusgrå kinder, blåaktiga handpennetäckare och orangefärgade undre vingtäckare. Ungfågeln har grön hjässa. Den relativt stora näbben är ljus. I flykten hörs ett drillande "stleeet stleeet", på sittplats mer gnisslande "stteeet stteeet".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i västra Ecuador och allra nordvästligaste Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Rostmaskpapegojan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Tuiparakit

Tuiparakit (Brotogeris sanctithomae) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Tuiparakiten är en liten och kortstjärtad papegojfågel. Fjäderdräkten är grön med en gul fläck i pannan, ljust öga och persiokofärgad näbb. I flykten syns blåfärgade vingfjädrar. Arten liknar koboltvingad parakit, men urskiljs genom det ljusa ögat, det gula i pannan och något hårdare läten.

Utbredning och systematik 
Tuiparakit delas in i två underarter med följande utbredning:
 Brotogeris sanctithomae sanctithomae – förekommer i sydöstra Colombia genom Amazonområdet (Brasilien), sydöstra Peru och nordöstra Bolivia)
 Brotogeris sanctithomae takatsukasae – förekommer i det lägre Amazonområdet i norra och centrala Brasilien

Levnadssätt 
Tuiparakiten hittas i låglänta regnskogar. Den ses nästan alltid i par eller i grupper som i flykten är rätt ljudliga.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Tiricaparakit

Tiricaparakit (Brotogeris tirica) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer östra Brasilien (delstaterna Bahia och södra Goiás till Rio Grande do Sul). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Vitvingad parakit

Vitvingad parakit (Brotogeris versicolurus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Vitvingad parakit är en liten lysande grön papegojfågel, med i flykten ett iögonfallande mönster i gult och vitt på vingarna. Vidare har den lång och spetsig stjärt, matt skäraktig näbb och vit ögonring. Lätena är skarpa och ljusa.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden från sydöstra Colombia till östra Peru och Amazonområdet i Brasilien. Införda bestånd har även etablerat friflygande populationer i bland annat södra Kalifornien och södra Florida. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Svartlori

Svartlori (Chalcopsitta atra) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Svartlorin är en rätt stor lori med medellång rundad stjärt. Fjäderdräkten är övervägande svart, med rödaktig stjärtrot och gul undersida av stjärten. I vissa områden är den även rödaktig i ansiktet, på "låren" och på vingundersidans främre del. I dåligt ljus liknar arten mörk lori och gulstreckad lori, men svartlorin ser mer storhövdad ut, har svart näbb och flykten är annorlunda. Bland lätena hörs högljudda och gnissliga "kwik kwik!" och andra ljud som liknats vid ett rostigt gångjärn.

Utbredning och systematik 
Svartlori delas in i tre underarter:
 C. a. bernsteini – förekommer på Misool (utanför Västpapua)
 C. a. atra – förekommer i Västpapua (västra Vogelkophalvön) samt öarna Batanta och Salawati
 C. a. insignis – förekommer i Västpapua (östra Vogelkop och Oninhalvön) samt Amberpon

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen