kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kronologisk lista över Skellefteå kommuns administrativa historik



Tidsaxel
Kronologisk lista över Skellefteå kommuns administrativa historia med viktiga årtal från att Skellefteå stad bildades 1845 fram till nutid.

1863: 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. I detta område innebar det att socknarna i området blev till landskommunerna Burträsk, Jörn, Lövånger och Skellefteå. Skellefteå stad (som fått stadsprivilegier 1848) inrättades  dock inte som stadskommun utan ingick i Landskommunen med samma namn.
1875: Byske landskommun bröts ut ur Skellefteå landskommun.
1881: Skellefteå stad bröts ut ur landskommunen
1897: Norrböle inrättades som municipalsamhälle (i vissa avseenden) inom Skellefteå landskommun. Upphörde 1915.
1914: Bureå landskommun bröts ut ur Skellefteå landskommun.
1923: Jörn inrättades som municipalsamhälle i kommunen med samma namn. Upphörde 1958.
1930: Burträsk inrättades som municipalsamhälle i kommunen med samma namn. Upphörde 1961.
1931: Byske inrättades som municipalsamhälle i kommunen med samma namn. Upphörde 1957.
1934: Bureå municipalsamhälle inrättades i Bureå landskommun. Upphörde 1959.
1935: Sunnanå municipalsamhälle inrättades i Skellefteå landskommun. Upphörde 1959.
1937: Kåge inrättades som municipalsamhälle i Skellefteå landskommun. Upphörde 1964.
1937: Lövångers municipalsamhälle inrättades i kommunen med samma namn. Upphörde 1963.
1937: Skelleftestrand inrättades som municipalsamhälle i Skellefteå landskommun. Upphörde 1952 när området inkorporerades i Skellefteå stad.
1952: Detta års riksomfattande kommunreform medförde inga omfattande förändringar i området, utom ovan nämnda inkorporering av Skelleftestrands municipalsamhälle.
1967: Landskommunerna Bureå, Byske, Jörn och Skellefteå gick upp i Skellefteå stad.
1971: Detta års kommunreform gjorde Skellefteå stad till Skellefteå kommun. Dessutom överfördes från Piteå stadsförsamling i Piteå kommun, Norrbottens län, ett obebott område med en areal av 4,62 kvadratkilometer, varav 4,32 kvadratkilometer land.
1974: Skellefteå kommun färdigbildades genom att kommunerna Burträsk och Lövånger lades samman med Skellefteå kommun.

Källor

Skellefteå kommuns historia
Carl Harris

Stephen Carl Harris, född 3 november 1956 i Neath, Wales, är en före detta walesisk professionell fotbollsspelare. 

Harris började sin fotbollskarriär som högerytter i Leeds United där han spelade 176 matcher och gjorde 29 mål, varav 153 ligamatcher och 26 ligamål, mellan 1973 och 1982. Han spelade totalt 412 ligamatcher och gjorde 45 ligamål under sin 16-åriga spelarkarriär mellan 1973 och 1989 där han dessutom spelade för bland andra Charlton Athletic, Bury, Rochdale och Exeter City.

Han spelades dessutom 24 landskamper för Wales och gjorde ett mål.

Källor 
Noter

Födda 1956
Walesiska fotbollsspelare
Spelare i Leeds United FC
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Bury FC
Spelare i Airdrieonians FC
Spelare i Rochdale AFC
Spelare i Exeter City FC
Spelare i Carmarthen Town FC
Män
Levande personer
Personer från Neath
Kända personer med anknytning till Skellefteå kommun



Referenser
Helen Johansson

Helen Johansson kan syfta på:

 Helene Björk, tidigare Johansson – en svensk fotbollsspelare
 Helen Tronstad, tidigare Johansson – en svensk meteorolog
 Helen A. Johansson - en svensk travkusk
Lena Lindgren

Lena Lindgren, född 8 maj 1942 i Stockholm, är en svensk skådespelare. Hon är utbildad vid Statens scenskola i Stockholm.

Lindgren debuterade i Claes Lundbergs långfilm Smekmånad 1972, där hon spelade en av huvudrollerna som "Ingrid". Året därpå spelade hon "Berit" i Lasse Hallströms Ska vi hem till dig... eller hem till mig... eller var och en till sitt?, följt av Lyftet (1978, rollen som "Vera Lind"), Trollsommar (1980, "Karin"), August Strindbergs Dödsdansen (1980), "Jenny"), Limpan (1983, "servitrisen") samt Åke och hans värld (1984, "kamfergumman").

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 

Svenska skådespelare
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Två solkiga blondiner

Två solkiga blondiner är en svensk långfilm från 1984 i regi av Birgitta Svensson. Den var tillåten från elva år.

Handling 
Sonja och Mirre arbetar tillsammans på ett sjukhus. En dag råkar Sonja ut för ett våldtäktsförsök på sjukhuset och hon och Mirre erbjuds pengar för att sluta. För dessa beger de sig till Rom på semester, men resan tar slut redan i Linköping, där de träffar Krister.

Om filmen 
Filmen hade premiär den 24 februari 1984. Den har visats i SVT.

Rollista  i urval 

 Maria Johnson – Sonja
 Åsa Bjerkerot – Mirre
 Sebastian Håkansson – Krister
 Tomas Norström – Holgersson, "Holken", polis
 Johan Hedenberg – Glenn, fallskärmshopparinstruktör
 Hans Strååt – Axel
 Thorsten Flinck – Karlsson
 Bertil Goldberg – Reine, göteborgare
 Jonas Uddenmyr – personalchef på sjukhuset
 Aurora Mauroy – sjuksköterska
 Carin Ödquist – sjuksköterska
 Catherine Parment	– Mirres mamma, servitris
 Mona-Lis Hässelbäck – Barbro, hoppelev
 Berto Marklund – patient
 Segol Mann – Sonjas morfar
 Eva Dahlman – hoppelev
 Hannes Holm – fallskärmsjägare
 Kåre Santesson – fallskärmsjägarofficer

Källor

Fotnoter 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1984
Filmer från Europafilm
Stockholm på film
Filmer i regi av Birgitta Svensson
Svenska 1980-talsfilmer
Namadi Sambo

Mohammed Namadi Sambo, född 2 augusti 1954, är en nigeriansk politiker. Han utnämndes till Nigerias vicepresident den 13 maj 2010 och svors in den 19 maj 2010. Han är utbildad arkitekt vid Ahmadu Bello-universitet i Zaria.

Bakgrund  
Mohammed Namadi Sambo föddes den 2 augusti 1954 i Zaria, Kaduna. 1959 började han skolan vid Baptist Primary school i Kakuri, för att sedan flytta till Kobi Primary school i Bauchi och Towns School No. 1 i Zaria. Mellan 1967 och 1971 gick han Government Secondary School, idag Alhuda-Huda College i Zaria. Efter att han genomgått School of Basic Studies vid Ahmadu Bello-universitet 1972 blev han antagen till arkitektprogrammet vid samma universitet 1973. 1978 tog han sin masterexamen i arkitektur. Därefter arbetade han vid delstaten Oyos departement för arbete och bostäder fram till augusti 1979.

1988 utnämndes han till delstatsminister för arbete, transport och bostäder i Kaduna. 1990 lämnade han delstatspolitiken för att arbeta vid ett privat företag.

Delstatsguvernör i Kaduna 
I maj 2007 tillträdde Namadi Sambo som delstatsguvernör för Kaduna i Nigeria. Hans regeringsperiod slutade den 18 maj 2010. Som delstatsguvernör hade han en 11-punktsagenda. Han förkunnade att "Vår 11-punktsagenda riktar sig till alla former av utveckling och sociala behov i delstaten Kaduna och kommer att ge verktyg för egenmakt för unga och kvinnor i delstaten. Operation Yaki vänder sig till problemen med säkerheten och vår e-regeringsstrategi kommer att lyfta delstaten ekonomiskt. Jag vill bekräfta mitt totala engagemang för service, välstånd och folkets intresse i delstaten Kaduna. Vi skall göra vårt yttersta för att vår regeringstid bidrar till välstånd och tillväxt för vårt folk."  

Halvvägs in på hans period som delstatsguvernör utsågs han av Nigerias president Goodluck Jonathan att bli hans vicepresident.

Vicepresident 
Efter president Umaru Yar'Aduas dödsfall valdes Goodluck Jonathan till Nigerias president i februari 2010. Jonathan nominerade Sambo som sin vicepresident för den Federala republiken Nigeria och nomineringen av Sambo som vicepresident mottogs av nationalförsamlingen fredagen den 15 maj 2010. Den 18 maj 2010 godkände nationalförsamlingen presidentens nominering av den tidigare delstatsguvernören som vicepresident. 

Den 19 maj 2010 svors Sambo formellt in som vicepresident för Nigeria.

Referenser

Födda 1954
Nigerianska politiker
Nigerianska guvernörer
Levande personer
Män
Fužine

Fužine (italienska: Fusine) är en kommun och ort i nordvästra Kroatien. Kommunen har 1 855 invånare och tätorten 814 invånare (2001). Fužine ligger i Gorski kotar i Primorje-Gorski kotars län och dess strategiska läge i natursköna omgivningar har gjort den till ett populärt resmål sedan 1874 då de första organiserade turistturerna arrangerades till orten.

Orter i kommunen 
Fužine utgör huvudorten i kommunen med samma namn. I kommunen finns förutom Fužine följande fem orter: Belo Selo, Benkovac Fužinski, Lič, Slavica och Vrata.

Historia 
Staden Fužine växte fram under 1600-talet sedan Zrinski-ätten låtit öppna en järnmalmsgruva i området. Milstolpar för stadens utveckling symboliseras av uppförandet av Karolinavägen 1737 (en viktig väg som förband Bakar med Karlovac och passerade Fužine) samt öppnandet av järnvägssträckningen Rijeka-Zagreb 1873.

Kommunikationer 
Vid Fužine finns anslutningsväg till motorvägen A6 som i västlig riktning leder mot Rijeka och Kvarnerviken och i östlig riktning, via A1, till huvudstaden Zagreb.

Geografi 
Vid orten finns tre sjöar, Bajer, Lepenica och Potkoš, som tillsammans med Vrela-grottan utgör  ortens främsta turistattraktioner.

Kända personligheter från Fužine 
 Franjo Rački, historiker

Se även 
 Nationalparken Risnjak
 Kvarnerviken

Källor 

Orter i Primorje-Gorski kotars län
Kroatiens kommuner
Fusine

Fusine kan syfta på:

Geografi

Italien 

 Fusine, Belluno, ort, Provincia di Belluno, 
 Fusine, Lombardiet – en kommun Lombardiet, Provincia di Sondrio,

Kroatien 

 Fužine, ort, Gorski kotar, 

Robotskapade Italienförgreningar
Robotskapade Kroatienförgreningar
Vasilij Veresjtjagin

Vasilij Vasiljevitj Veresjtjagin (ryska: Василий Васильевич Верещагин), född 26 oktober 1842 i Tjerepovets, guvernementet Novgorod, död 13 april 1904 vid Port Arthur, var en rysk målare.

Biografi 
Veresjtjagin var i sin ungdom sjöofficer, studerade måleri i Sankt Petersburg och för Jean-Léon Gérôme i Paris från 1864, deltog i ryska fälttåget i Turkestan 1867–1869, studerade i München 1871–1873, reste i Indien 1874–1876 och Palestina, bodde åter i Paris, till dess Rysslands krig mot Osmanska riket 1877 lockade honom till krigsskådeplatsen. Han var med vid Sjipkapasset och Plevna. Vid övergången av Donau blev han svårt sårad. Sedan han tillfrisknat inträdde han i general Josif Gurkos svit och begav sig efter vapenstilleståndet till Paris. År 1892 bosatte han sig i Moskva. 

I Sankt Petersburg hade Veresjtjagin utställt skildringar från kriget i Turkestan, vilka nu utgör en särskild del av museet i Moskva. År 1880 föranstaltade han en utställning i Paris, där hans tavlor, krigsscener från Turkestan och Balkankriget, landskap och folklivsbilder från Indien, Tibet och Kashmir samt från Himalaya, väckte uppseende. Sedan upprepades dylika utställningar flerstädes, våren 1887 i Stockholm. 

Veresjtjagin vann rykte framförallt som krigets målare. Han gav helt objektiva framställningar av vad han iakttagit, skildrade massuppoffring, plikttrohet, stum underkastelse, bilder, som verkade gripande och avskräckande genom sin brutala uppriktighet. Motivet har mera att betyda än det måleriska innehållet. Bland tavlor av denna art är Vägen till Plevna, kantad av ihjälfrusna soldater, Allt lugnt i Sjipkapasset (en översnöad fältpost), Turkiskt lasarett och Stupade (en präst läser böner över den gemensamma graven). Till samma område hör Nihilistavrättningen och Indiska upprorsmäns avrättning av engelsmännen. 

Veresjtjagin målade även landskap, etnografiska figurer och arkitekturbilder från Indien, Orienten och Ryssland, bland annat Salomos mur, Pärlmoskén i Agra och Kreml, dessutom folktyper och landskap från Palestina, ibland i förbindelse med skildringar ur den heliga historien. Under 1890-talet målade han bilder ur Napoleon I:s fälttåg i Ryssland. Han var verksam även som författare till ungdomsminnen, reseskildringar, konstbroschyrer och en roman, Krigskorrespondenten. Han omkom då slagskeppet "Petropavlovsk" styrde in i ett japanskt minfält utanför Port Arthur.

Bilder

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

 

Ryska målare under 1800-talet
Ryska författare under 1800-talet
Ryskspråkiga författare
Födda 1842
Avlidna 1904 
Män
Ugglan
Personer från Vologda oblast
Massanganus fästning

Massanganus fästning () är en fästning i byn Massangano i Camambe, provinsen Cuanza Norte i Angola.

Historia 
Platsen dyker upp 1580 där portugisiska styrkor besegrade kung Kiluange av Ngola vid slaget vid Massangano

1582 återvände de portugisiska styrkorna till Ngola, under ledning av Paulo Dias de Novais för att försöka tränga sig in i regionen i sökandet efter de legendariska silvergruvorna.

1583 började fästningen byggas på stranden av floden Kwanza. Fästningen hade en defensiv funktion som fängelse (för den militära koloniseringen) och garanterade den portugisiska ockupationen av regionen. Förutom den portugisiska militärens närvaro innebar fortet att man kunde bygga upp kommersiella nät i området, däribland för slavhandeln.

1640 anföll drottning Nzinga fästningen i Massangano, som då höll hennes två systrar, Cambu och Fungi. Före ockupationen av Luanda av Nederländska Västindiska kompaniet i augusti 1641 samlades de portugisiska styrkorna i  Massangano, och förblev där tills man lyckades återerövra området under ledning av Salvador Correia de Sá e Benevides i augusti 1648.

Världsarvsstatus 
Fästningen är sedan 22 november 1996 uppsatt på Angolas tentativa världsarvslista.

Referenser

Externa länkar
 Fortress of Massangano - UNESCO World Heritage Centre

Tentativa världsarv i Angola
Befästningar i Angola
Maria Johnson

Maria Helena Catrin Johnson, även Maria Fagerberg, född 1 februari 1965 i Gamla Uppsala, är en svensk skådespelare. Hon är dotter till skådespelaren Tommy Johnson.

Maria Johnson hade en kort skådespelarkarriär. År 1983 spelade hon rollen som "Lisbeth" i Kjell Sundvalls film Lyckans ost. Året efter hade hon huvudrollen som "Sonja" i Birgitta Svenssons Två solkiga blondiner.

Filmografi

Källor 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Skådespelare från Uppsala
Partyt är ett faktum

Partyt är ett faktum gavs ut första gången 2003 och är skriven av författaren Martin Kristenson, en av skaparna bakom serietidningen Kapten Stofil.

I denna bok redovisas för varje dag på året mer eller mindre (oftast mindre) kända jubileum ur underhållningshistorien.

Exempel på information man får i denna bok är att den 14 mars 1950 opererades Bing Crosby för blindtarmsinflammation. Eller att Karl Gerhard gick på bio den 11 december samma år, biografen var Rigoletto och filmen var tydligen sådär. 

Arkitekten Stanford White  lanserade den 20 maj 1895 sedvänjan att låta en kvinna hoppa upp ur en tårta. Den 5 juni firas Jacques Demy som föddes denna dag 1931, genom att se hans filmer Paraplyerna i Cherbourg och Flickorna i Rochefort. 

Den 6 mars 1936 hade radiokanalen Muzak premiär, med sin lättlyssnade musik. Den 27 januari finns det många anledningar att fira: Wolfgang Mozart (1756), Lewis Carroll (1832), Jerome Kern (1885) och Ingrid Thulin (1926) är alla födda denna dag. 

Den 3 oktober 1962 sändes det första Hylands hörna kl. 22.00-22.40 och samma datum, fast 1879, föddes den svensk-amerikanska skådespelaren Warner Oland. Bara fyra dagar senare den 7 oktober gjorde Povel Ramel sin radiodebut (1945). 

Den 26 december 1966 strippade Per Oscarsson i Hylands hörna och pratade sexualkunskap. Samma dag fast år 1946 hade filmerna Driver dagg faller regn i regi av Gustaf Edgren och Medan porten var stängd i regi av Hasse Ekman premiär.

Dessa och en massa andra historiska händelser trängs i denna praktiska kalender, som varje dag året runt ger läsaren en eller flera anledningar att rulla hatt.

Svensk litteratur
Konstantin Somov

Konstantin Andrejevitj Somov (ryska: Константин Андреевич Сомов), född 30 november 1869 i Sankt Petersburg, död 6 maj 1939 i Paris, var en rysk målare.

Somov studerade vid Sankt Petersburgs akademi 1888–1895, för Ilja Repin 1894–1896, vistades 1897–1899 i Paris. Hans område är dels rokokoscener med dockaktiga figurer inplacerade i klippta trädgårdars upplinjerade grönska, människorna lika förkonstlade som naturen, dels typer av 1830-talets sentimentala och spetsborgerliga människosläkte, drömmande i en romantisk, elegisk natur. Man nämner ofta Somov i samband med tysken Thomas Theodor Heine och engelsmannen Aubrey Beardsley; hans vassa ironi och karikeringslust är släkt med den förres, och hans sinne för dekorativt linjespel och för konstfullt raffinemang har beröringspunkter med den senare.

Bland Somovs rokokobilder märks Galant konversation, Arftanten, Migrän och Budbäraren, bland övriga kompositioner De båda sentimentala, Par i det fria, Kavalkad, Paviljongen, Kärleksö, Dam i blått, Dam och pierrot, Dam och harlekin (i flera varianter), Nyårsnatt, Vit natt, sagobilden Ludmila i den förtrollade parken, Trolleri, kraftfullt hållna, stiliserade landskap, även moderna belysningsstudier (I friluftsrestaurangen). Han målade gärna i akvarell och pastell (Regnbågen, i Helsingfors galleri), illustrerade bland annat Aleksandr Pusjkin, tecknade vinjetter, affischer och konstindustriella föremål och modellerade små grupper (bland annat Kärlekspar och Dam med mask i porslin). Ej minst betydande var han som porträttmålare.

Källor

Noter

Externa länkar

Ryska målare
Personer i Ryssland under 1900-talet
Födda 1869
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Personer från Sankt Petersburg
Bertil Goldberg

Bertil Goldberg, född 2 juni 1947 i Borås, Västergötland, är en svensk musiker och skådespelare.

Goldberg har varit verksam som filmmusiker, men var också medlem i proggruppen Nynningen. Han har även haft ett fåtal filmroller.

Från 1983 producerade han "Nattinatti" tillsammans med Boråsbördige Kjell Dabrowski.

Goldberg var en som tidigt producerade stand up comedy i Sverige.

Filmografi

Roller

Filmmusik

Instrumentalist

Källor

Fotnoter 

Svenska musiker
Födda 1947
Män
Levande personer
Skådespelare från Borås
Musiker från Borås
Osman Sow

Osman Sow, född 22 april 1990 i Farsta, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Sukhothai. Osman Sow har tidigare spelat i bland annat Heart of Midlothian, Crystal Palace, Syrianska och FC Dacia Chișinău.

Karriär
Den 1 februari 2019 värvades Sow av Dundee United. I september 2019 lånades han ut till Kilmarnock. I januari 2020 återvände Sow till Dundee United då låneavtalet löpte ut. I oktober 2020 värvades Sow av rivalen Dundee FC, där han skrev på ett ettårskontrakt.

I juli 2021 blev Sow klar för spel i thailändska Sukhothai.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i FoC Farsta
Spelare i FC Väsby United
Spelare i Dacia Chişinau
Spelare i Syrianska FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i Heart of Midlothian FC
Spelare i Henan Construction FC
Spelare i Emirates Club
Spelare i Milton Keynes Dons FC
Spelare i Dundee United FC
Spelare i Kilmarnock FC
Spelare i Dundee FC
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i Divizia Națională
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Scottish Professional Football League
Spelare i Chinese Super League
Spelare i UAE Arabian Gulf League
Spelare i English Football League
Födda 1990
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Sächsisches Industriemuseum

Sächsisches Industriemuseum är ett industrihistoriskt museum i den tyska delstaten Sachsen. Museet är decentraliserat och består av  Industriemuseum i Chemnitz, Westsächsisches Textilmuseum i Crimmitschau, tenngruvan i Ehrenfriedersdorf och brikettfabriken i Knappenrode. 2005 erhöll Sächsisches Industriemuseum hederspris i tävlingen om årets europeiska museum.

Tjärmumien
Ett av museets mer kända exponat är tjärmumien, ett mumifierat människolik som finns utställt på Industrimuseet i Chemnitz sedan 2003. År 1884 hittades liket efter en okänd, 166 cm lång man i en tjärbehållare i gasverket i Chemnitz. Liket begravdes för att 23 år senare, 1907, tas upp ur graven för vidare undersökning vid Rättsmedicinska institutet i Leipzig. Granskningen visade att liket hade mumifierats fullständigt. På grund av påverkan av tjära på kroppen och arbetskläder har tjärmumien hållit sig välbevarad.

DKW
2010 öppnades en permanent utställning kring bil- och motorcykelmärket DKW. Företaget grundades 1916 i staden Zschopau i Sachsen av den danske industrialisten Jörgen Skafte Rasmussen.

Källor

Externa länkar
 

Museer i Sachsen
Teknikmuseer i Tyskland
Chemnitz
Crimmitschau
Museer invigda 1998
Sven Pettersson (backhoppare)

Sven Erik Artur Pettersson, född 24 juli 1927 i Härnösand i Västernorrlands län, död 19 april 2017 i Sundsvall var en svensk backhoppare. Han representerade Kubikenborgs IF, Sundsvall.

Karriär 

Sven Pettersson vann backhoppstävlingen i Svenska skidspelen i Stockholm-Nässjö 1955, där han bland annat slog silvermedaljören från olympiska spelen 1952, Torbjørn Falkanger. Pettersson startade i backhoppningstävlingen i olympiska spelen 1956 i Cortina d'Ampezzo i Italien. Antti Hyvärinen från Finland vann tävlingen före landsmannen Aulis Kallakorpi och tyskarna Harry Glass och Max Bolkart (deltagare från Västtyskland och Östtyskland tävlade tillsammans, som ett "gemensamt tyskt lag", i olympiska vinterspelen 1956, 1960 och 1964). Sven Pettersson blev nummer fem i en mycket tät och spännande tävling. Pettersson var endast 7,0 poäng efter guldvinnaren Antti Hyvärinen och 4,5 poäng från prispallen.

Källor 
   (ofullständig)
 Sports Reference - Sven Pettersson
 Pristagare i Svenska Skidspelen

Fotnoter

Svenska backhoppare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1956
Personer från Härnösand
Födda 1927
Män
Avlidna 2017
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sverige
Svenska idrottare under 1900-talet
Leonid Pasternak

Leonid Osipovitj Pasternak (ryska: Леонид Осипович Пастернак), född 3 april (gamla stilen: 22 mars) 1862 i Odessa, Kejsardömet Ryssland död 31 maj 1945 i Oxford, var en rysk judisk målare. Han var far till Boris Pasternak.

Pasternak studerade i München och blev 1894 professor i Moskva. Han är huvudsakligen känd genom sina karakteristiska och ytterst omsorgsfullt utförda illustrationer till Lev Tolstojs arbeten – bilderna till "Uppståndelse" förekom på världsutställningen i Paris 1900 – och genom många framställningar i olja, akvarell och teckning av Tolstoj vid arbetet, på promenad eller i familjekretsen (en i museet i Sankt Petersburg). Genremålningen I examen (utställd 1900) ägs av Musée du Luxembourg i Paris.

Källor

Noter

Externa länkar

Ryska målare
Ryska professorer
Personer i Ryssland under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1945
Män
Ugglan
Personer från Odessa
Alumner från Moskvauniversitetet
Två frontkamrater

Två frontkamrater (ryska: Два бойца) är en sovjetisk film från 1943 regisserad av Leonid Lukov efter kortromanen "Mina landsmän" av Lev Slavin. 

Filmen utspelar sig under andra världskriget vid Leningradfronten och handlar om vänskapen mellan två soldater – lustigkurren från Odessa Arkadij Dzjubin och Sasja Svintsov.

Filmen blev snart mycket populär i Sovjetunionen liksom sångerna "Mörka natten" och "Båtar fulla av multar" som sjöngs av Mark Bernes. Sedermera använde Anders Banke låten "Mörka natten" i sin film Frostbiten (2006).

Rollista 
 Mark Bernes – Dzjubin
 Boris Andreev – Svintsov
 Vera Sjersjneva – Tasia
 Lavrentij Masoha – Okulita
 Stepan Krylov – major Rudoj
 Ivan Kuznetsov – Galanin
 Janina Zjejmo – sjuksköterska
 Maksim Sjtrauch – professor

Externa länkar
 "Två frontkamrater" på Svensk Filmdatabas
 Låten "Mörka natten" på You Tube

Filmer 1943
Sovjetiska krigsfilmer
Sovjetiska filmer baserade på böcker
Catherine Parment

Catherine Parment, född Anne Catrine Parment 21 februari 1951 i Brännkyrka församling, Stockholm, är en svensk skådespelare och regissör.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter 

Kvinnor
Födda 1951
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Svenska teaterpedagoger
Tanfärgad

Tanfärgad är ett färgord som kommer från det engelska ordet för solbränna och syftar på ljusbruna nyanser. Termen används i samband med solarier och metoder för att ge konstgjord solbränna genom infärgning av huden med spray, och används även inom mode  och för färgbeskrivning av djur, till exempel hundar.

I webbfärgkartan X11 finns en färg Tan, vars koordinater syns i boxen härintill.

Källor 

Färgord