kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Der Film in Worten

Der Film in Worten (Filmen i ord ) är en samlingsvolym med spridda prosaarbeten av den tyske författaren Rolf Dieter Brinkmann (1940-1975) utgiven postumt 1982.

Bakgrund
Inom ramen för en utgivning av samtliga arbeten av Rolf Dieter Brinkmann publicerades denna bok. Den var första bandet av fyra planerade med författarens prosa. Samlingen följde en sammanställning som Brinkmann hade gjort hösten 1974 och kompletterades efter ytterligare utkast och anteckningar. Ändringar av originaltexterna var sådana som han själv samtidigt hade gjort under förberedandet av denna volym. Som boktitel valdes det essäistiska efterordets titel till Acid. Neue amerikanische Szene, en antologi med amerikansk 60-talspoesi, vilken Brinkmann hade redigerat 1969 och delvis medverkat till översättningen av.

Innehåll
Den drygt 300-sidiga, täta och omväxlande samlingen består av berättelser, essäer, hörspel, fotoserier och collage från åren 1965-1974. En del material var tidigare opublicerat, men mestadels var det sådant som hade tryckts i mindre utgåvor, liksom i antologier och tidskrifter. 1970-1973 skrev Rolf Dieter Brinkmann till exempel tre hörspel för radio - Auf der Schwelle, Der Tierplanet och Besuch in einer sterbenden Stadt - varav enbart det första hörspelet var utgivet innan. Hans tre långa inflytelserika essäer om amerikansk poesi finns här också samlade, alla från 1969: den om Frank O'Haras lyrik, ur en volym med egna översättningar, och de båda andra ur antologierna Acid och Silverscreen.

Källor
Rolf Dieter Brinkmann: Der Film in Worten (Rowohlt, 1. Auflage April 1982) 

Prosa
Tyskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1982
Rolf Dieter Brinkmann
Bryan Brown

Bryan Brown, född 23 juni 1947 i Sydney, är en australisk skådespelare. Brown har medverkat i över 80 filmer och TV-produktioner sedan slutet av 1970-talet, både i sitt hemland Australien och internationellt. Däribland filmerna Breaker Morant (1980), Give My Regards to Broad Street (1984), F/X - Dödlig effekt (1986), Cocktail (1988), De dimhöljda bergens gorillor (1988), FX 2: Livsfarlig illusion (1991), …och så kom Polly (2004), Australia (2008), Kill Me Three Times (2014) och Gods of Egypt (2016). 

Bryan Brown nominerades till en Golden Globe och en Emmy för sin roll som Luke O'Neill i miniserien Törnfåglarna (1983). Han spelade där mot Rachel Ward, som han gifte sig med även i verkligheten. Paret har tre barn.

Filmografi i urval 

 (Miniserie)
1980 – Breaker Morant 

1987 – The Umbrella Woman
  

1997 – Twisted Tales (TV-serie) 
1997 – 20,000 Leagues Under the Sea
 

2005 – The Poseidon Adventure 

2014 – Kill Me Three Times

Referenser

Externa länkar 
 

Australiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1947
Män
Levande personer
Skådespelare från Sydney
Australiska skådespelare under 2000-talet
Johan Corylander

Johan Corylander, född 1707 i Styrstads prästgård, död 2 februari 1775, var en svensk biblioteksman.

Corylander blev filosofie magister och därefter 1734 förordnad till docent i filosofi vid Lunds universitet. Han blev bibliotekarie vid samma universitet 1745. Corylander prästvigdes 1751 och upphöjdes till teologie doktor samma år, samt kyrkoherde i Jämshög och Näsum 1766. Han var en skicklig latinpoet. Mest känd är han för sin värdefulla Berättelse om Lunds domkyrka (tillägnad drottning Lovisa Ulrika 1754, och utgiven av Martin Weibull 1884).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Svenskt biografiskt handlexikon, Herman Hofberg, Stockholm 1906.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska präster under 1700-talet
Svenska filosofer under 1700-talet
Svenska bibliotekarier
Personer från Styrstads socken
Födda 1707
Avlidna 1775
Män
Coryphodon

Coryphodon var ett släkte av utdöda hovdjur, tillhörande familjen Coryphondontidæ, och ordningen Amblypoda Enligt modernare forskning ordningen Pantodonter).

Coryphodon kännetecknades av tung kroppsbyggnad, grovt byggda extremiteter med plantigrada eller semiplantigrada fötter. Huvudet var mycket stort, och kraniet försett med en hög nackkam. De övre hörntänderna var utbildade till långa, dolkformiga betar.

Coryphodon var särskilt talrikt representerade i Nordamerikas eocen, men förekom även i Europa.

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931

Däggdjur
Mammalia
Förhistoriska däggdjur
Hyperfinstruktur

Hyperfinstruktur är ett begrepp inom atomfysiken som berör ändringar av energinivåer för elektroner kring en atom.

Den kvantmekaniska beskrivningen av energinivåer för elektroner kring en atom utgår vanligen från approximationer som ger de stora dragen, varefter korrektioner läggs på för att ge modeller som kan beskriva allt finare detaljer (små energikorrektioner eller uppdelningar av en nivå i flera nivåer). Om man inte behöver så hög noggrannhet kan man avstå från detaljerna och bara räkna med någon av de enklare modellerna.

 En första uppskattning av elektronernas energinivåer ges av deras huvudkvanttal (Bohrs atommodell, Rydbergs formel).
 För alla atomer utom väte (den lättaste) har även rörelsemängdsmoment (bankvanttal) stor betydelse för energinivåerna.
 Traditionellt är nästa steg finstruktur som handlar om spinn, vilket kan förklaras genom att låta elektronen vara en liten magnet och använda ett relativistiskt synsätt. Om man klassiskt tänker sig att elektronen går i en bana kring atomkärnan så handlar finstrukturen om åt vilket håll, relativt denna bana, som elektronens spinn (magnet) pekar. Detta fenomen kallas även spinn-bankoppling (eng. spin-orbit interaction). Att en magnetisk kompass tenderar att peka mot norr beror på att den har sin lägsta potentiella energi i jordens magnetfält då. På motsvarande sätt har elektronen olika energi beroende på hur dess spinn pekar i magnetfältet som förknippas med dess bana kring atomkärnan (eller, relativistiskt, lika gärna atomkärnans rörelse kring elektronen).
 För att beräkningarna skall stämma ännu bättre med verkligheten kan man även ta hänsyn till det som kort och gott kallas hyperfinstruktur. Man kan se det som att även atomkärnan är en magnet (dvs. kärnan har också ett spinn), och växelverkan mellan kärnans och elektronens magnetfält (spinn) påverkar energin (jämför att magneter kan repellera och attrahera varandra).

För de lättare grundämnena (lågt masstal) är hyperfinstrukturen liten jämfört med finstrukturen, därav deras namn.

Se även 
 Atomfysik
 Atomorbital – mer om matematiken för att beskriva atomfysik.
 Lambskift – observation av en finstruktur som gav Nobelpris.
 Absorptionslinje – vars färg bestäms av energiskillnaden mellan elektroners energinivåer.
 Sekund – vars definition sedan 1967 utgår från vissa energinivåer i cesium som beskrivas av hyperfinstruktur.

Referenser 

Atomfysik
Oberharz

Oberharz är ett område i Landkreis Goslar i nordvästra Tyskland i bergstrakten Harz. En stor del av Oberharz ligger på en höjd över 800 meter och i de östra delarna, Hochharz, stiger Brockenmassivet till en höjd över 1100 meter.

Tysklands geografi
Konrad Cosack

Karl Albert Konrad Cosack, född 12 mars 1855 i Königsberg (nu Kaliningrad), död 27 december 1933 i München, var en tysk jurist och poet under pseudonymen Konrad Berthold.

Cosack blev 1877 juris doktor i Halle an der Saale, 1882 privatdocent och 1885 extra ordinarie professor i Berlin, 1889 professor i Giessen, 1893 i Freiburg im Breisgau, 1896 i Bonn, där han även tjänstgjorde som ordförande i handelskammaren. År 1915 lämnade han frivilligt sin lärostol. År 1918 blev han professor honorarius i handelsrätt i München. 

Cosacks författarskap faller huvudsakligen inom civilrätten och handelsrätten; särskilt kända är Das Anfechtungsrecht der Gläubiger eines zahlungsunfähigen Schuldners (1884), Lehrbuch des Handelsrechts (1888; åttonde upplagan 1920) och Lehrbuch des deutschen bürgerlichen Rechts I, II (1897, 1900; sjätte upplagan 1913). Han utgav 17:e upplagan av Karl von Gerbers "System des deutschen Privatrechts" (1895). Han uppträdde även som skönlitterär författare.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Tyska professorer i juridik
Civilrättsexperter
Handelsrättsexperter
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid universitetet i Gießen
Personer verksamma vid Freiburgs universitet 
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Münchens universitet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyska poeter under 1900-talet
Tyskspråkiga poeter
Personer från Königsberg
Män
Födda 1855
Avlidna 1933
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Anna av Ungern

Anna av Ungern  (), född omkring 1260, död omkring 1281 i Konstantinopel i Bysantinska riket, var en bysantinsk kejsarinna genom giftermålet med kejsar Andronikos II. 

Hon var dotter till kung Stefan V av Ungern och Elisabet Kumanen. Bröllopet med Andronikos II, som vid den tidpunkten var sin fars medregent, ägde rum 8 november 1273. Paret fick två söner. Anna avled innan hennes make blev ensam regent. Varje bysantinsk monark efter henne härstammar från henne.

Referenser 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1260
Avlidna 1281
Personer i Bysantinska riket under 1200-talet
Irene av Montferrat

Irene av Montferrat , ursprungligen Yolande av Montferrat, född 1274, död 1317, var en bysantinsk kejsarinna, gift med Andronikos II. Hon var regent i Thessalonike under 1303-1317. 

Hon hette ursprungligen Yolande men antog vid äktenskapet det grekiska namnet Irene. Irene medförde släkten Montferrats arvsrätt till det avskaffade latinska Kungadömet Thessalonica till Bysans. Eftersom hennes bror var barnlös var hon också arvtagare till markisatet Montferrato, som hon överförde på sin son, som 1305 efterträdde hennes bror som markis av Montferrato. Irene beskrivs som ambitiös och arrogant. Hon påverkade Andronikos att gynna hennes söner och förespråkade även Andronikos III som tronarvinge framför Mikael IX. 
 
År 1303 lämnade hon Konstantinopel och upprättade sitt eget hov i Thessalonica, där hon skötte sina egna statsfinanser och utrikespolitik och regerade fram till sin död 1317.

Källor 
 

Kvinnliga regenter under 1300-talet
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1274
Avlidna 1317
Personer i Bysantinska riket under 1200-talet
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Rita av Armenien

Rita av Armenien, i Bysans kallad Maria, född 1278, död 1333, var en bysantinsk kejsarinna, gift 1294 med Mikael IX Palaiologos.

Rita var dotter till kung Levon II av Armenien och Keran. Hon blev "juniorkejsarinna" vid vigseln då maken var medkejsare till sin far, och ensam kejsarinna vid svärmoderns död 1317, men eftersom svärmodern bodde med ett eget hov i Thessalonici från 1303, var Rita ändå den enda kejsarinnan i Konstantinopel. År 1319 mördades hennes son Manuel av hennes andra son Andronikos. Manuel hade valt att hälsa på Andronikos älskarinna just då denna hade gillrat en fälla för att se vem hans älskarinnas älskare var. Mordet utlöste ett inbördeskrig med hennes före detta svärfar kejsaren och hennes son Andronikos, som varade till 1328. Ritas man avled 1320 och hon gick i kloster där hon antog namnet Xene.

Källor 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1278
Avlidna 1333
Personer i Bysantinska riket under 1200-talet
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Armeniens kungligheter
Irene av Braunschweig

Irene av Braunschweig, född 1293, död 16 eller 17 augusti 1324, var en bysantinsk kejsarinna, gift 1321 med Andronikos III. Hennes ursprungliga namn var Adelheid, men hon antog namnet Irene då hon konverterade till den ortodoxa kyrkan vid vigseln.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1293
Avlidna 1324
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Anna av Savojen

Anna av Savojen (), född 1306, död 1365 i Thessaloniki i Bysans, var en bysantinsk kejsarinna genom giftermålet med kejsar Andronikos III, som ägde rum i oktober 1326. Hon var regent som förmyndare för sin son kejsar Johannes V från 1341 till 1351, och senare ensam regent från 1351 till 1359.

Biografi 

Anna var dotter till greve Amadeus V av Savojen och Maria av Brabant.

Hon trolovades med den blivande Andronikos III vid en tidpunkt då han var tronpretendent och inblandad i en tronstrid med sin farfar Andronikos II. Vigseln ägde rum i oktober 1326. I samband med vigseln konverterade hon till den ortodoxa kyrkan och tog namnet Anna. Hennes make avsatte sin farfar och besteg därefter själv ensam tronen år 1328.

Regent 

Vid makens död 15 juni 1341 blev Anna regent i det bysantinska riket som förmyndare för sin omyndige son Johannes V, som var nio år gammal. Hon skulle enligt testamentet dela regeringen med Johannes Kantakouzenos. När Kantakouzenos var frånvarande för att i spetsen för armén försvara Bysans mot en serbisk attack, övertalades Anna av patriarken Johannes XIV och av hovmannen Alexios Apokaukos att avsätta honom. Hon förklarade Kantakouzenos avsatt. Kantakouzenos, som hade kontrollen över armén, lät som svar utropa sig till kejsare i Didymoteicho 26 oktober 1341, vilket utlöste ett inbördeskrig. 

Bulgarien ställde sig på Annas sida medan Serbien stödde Kantakouzenos: i själva verket utnyttjade båda det bysantinska inbördeskriget för territoriella vinster medan Bysans var upptaget av inre stridigheter. Anna vände sig till Västeuropa och år 1343 förklarade hon sin lojalitet mot påven och pantsatte kronjuvelerna i Venedig. 

Den 3 augusti 1347 slöts fred. I fredsavtalet accepterades Kantakouzenos som Johannes IV och senior medregent till Johannes V, och ett äktenskap arrangerades mellan Johanns V och Kantakouzenos' dotter Helena. Anna kvarstod som Johannes V:s förmyndarregent fram till 1351, men i realiteten tog nu Kantakouzenos kontroll över staten.

Senare liv 

Anna lämnade Konstantinopel 1351 och bosatte sig i Thessaloniki, där hon höll sitt eget hov och utfärdade sina egna lagtraktat och drev sitt eget myntverk som stadens regent. Detta gjordes efter förebild av en tidigare bysantinsk änkekejsarinna, som också hade regerat Thessaloniki som sitt eget rike. 1359 eller 1360 blev hon nunna under namnet Anastasia.

Anfäder

Referenser 

Kvinnliga regenter under 1300-talet
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1306
Avlidna 1365
Ortodoxa nunnor
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Irene Asanina

Irene Asanina av Bulgarien, född 13??, död 13??, var en bysantinsk kejsarinna, gift med Johannes VI Kantakouzenos.

Biografi
Hon var sondotter till tsar Ivan Asen III av Bulgarien. Hennes mormor var möjligen släkt med kejsardynastierna Doukas, Komnenos och Palaiologos, och hennes farmor var dotter till kejsar Mikael VIII. Hon gifte sig med Kantakouzenos, en släkting och rådgivare till hennes släkting kejsar Andronikos III, på okänt datum; deras första barn föddes dock cirka 1325. 

Vid Andronikos III:s död 1341 var den nye monarken Johannes V Palaiologos omyndig och rikets styrdes av en förmyndarregering där kejsarmodern Anna av Savojen var regent och Kantakouzenos administrator. Samma år invaderades Bysans av Serbien, och då Kantakouzenos begav sig av till det invaderade området avsattes han av Anna, som förklarade honom som statsfiende och konfiskerade hans egendom. Kantakouzenos förklarade sig då som kejsare med stöd av den armé han tagit med sig, vilket utlöste ett inbördeskrig som varade till 1347. 

Maken kröntes i Didymoteicho och Irene gjorde honom sällskap där och kröntes till kejsarinna. Bulgarien tog Annas sida och Serbien och osmanerna Irenes makes. Under inbördeskriget höll Irene hov i Didymoteicho: hon fick även befälet över garnisonen där.  1347 slöts fred med resultatet att Kantakouzenos blev medkejsare och hans dotter Helena Kantakouzene gifte sig med Johannes V Palaiologos. 1348 fick Irene ansvaret för Konstantinopels försvar mot genuesarna under sin makes frånvaro.  År 1352 krävde Palaiologos tronen ensam. Hon fick 1353 organisera stadens försvar mot Johannes Palaiologos. 

År 1354 abdikerade hennes man. Paret inträdde i var sitt kloster, och Irene blev nunna under namnet Eugenia i klostret Hagia Martha.

Referenser

 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Helena Kantakouzene

Helena Kantakouzene, född 1333, död 1396, var en bysantinsk kejsarinna, gift 1347 med Johannes V Palaiologos.

Hon var dotter till kejsar Johannes VI Kantakouzenos och Irene Asanina och blev gift 1347 som en del av fredsöverenskommelsen mellan hennes far och maken. 1376 avsattes hennes man av deras son Andronikos IV med stöd av Genua. Helena hölls då i förvar med större delen av kejsarfamiljen. Andronikos hade försökt avsätta Johannes första gången 1373 i samarbete med Murad I:s son Savci Bey, i en gemensam plan att avsätta bådas fäder. Han motarbetades därför förutom av Republiken Venedig av Murad, som 1379 återinstallerade Johannes. 

Andronikos flydde då till det genuesiska Galata, där han befann sig i fortsatt konflikt med Johannes till sin död 1385. Han tog med sig Helena som gisslan; hon frigavs först 1381. Johannes avsattes en andra gång tillfälligt av sin sonson, Andronikos son Johannes VII år 1390. 

Helena blev efter makens död nunna i Hagia Martha under namnet Hypomone, som betyder Tålamod.

Källor 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1333
Avlidna 1396
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Helena Dragaš

Helena Dragaš, född 1372, död 23 mars 1450 i Konstantinopel, var en bysantinsk kejsarinna, gift med Manuel II Palaiologos.   Hon var regent i Bysans för sin son Konstantin under hans frånvaro 1448-1449.

Biografi
Hon var dotter till den serbiske vasallen Konstantin Dragaš och dennes första, okända maka. Äktenskapet arrangerades som en icke-angreppspakt mellan serberna och Bysans. 

Efter makens död 1425 blev hon nunna under namnet Hypomone, "Tålamod". Hennes son Johannes VIII Palaiologos död 1448 utlöste ett inbördeskrig mellan hennes söner Konstantin XI Palaiologos och Demetrius, som försökte erövra tronen. Tronstriden avslutades genom medling av Helena, som föredrog Konstantin framför Demetrius, eftersom den förra var fredligt lagd. Konstantin befann sig på Peloponnessos vid Johannes' död, och hon såg till att han utropades till kejsare i sin frånvaro och tillförsäkrade sig rätten att fungera som regent i Konstantinopel till han kunde återvända från Mistra till huvudstaden och överta makten 1449.  År 1449 kunde därför Konstantin ta kontrollen över Konstantinopel som kejsare medan hans bröder Demetrius och Thomas utnämndes till despoter i Morea. 

Helena var den näst sista kejsarinnan av Bysans, och den som levde längst.

Källor 
 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1372
Avlidna 1450
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Personer i Bysantinska riket under 1400-talet
Irene Gattilusio

Irene Gattilusio, född på 1300-talet, död år 1440, var en bysantinsk kejsarinna, gift 1397 med sin syssling Johannes VII Palaiologos.

Hon var dotter till Francesco II av Lesbos, som var dotterson till kejsar Andronikos III, och Valentina Doria. Hennes man hade varit kejsare av Bysans 1390 då han tillfälligt avsatte sin farfar och sedan fått behålla området Selymbria tack vare Bayezid I. Då kejsaren 1399–1402 befann sig i Europa utnämndes maken till medkejsare och regent i Konstantinopel under kejsarens frånvaro. Kejsaren återvände till Konstantinopel 1402 och förvisade paret från staden 1403. De höll därefter hov i Thessaloniki som kejsare och kejsarinna. Vid makens död 1408 blev Irene nunna på Lemnos under namnet Eugenia.

Källor 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1300-talet
Avlidna 1440
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Personer i Bysantinska riket under 1400-talet
Anna av Moskva

Anna Vasilievna av Moskva (), född 1393 i Moskvariket, död augusti 1417 i Konstantinopel i Bysantinska riket, var kejsarinna av Bysans genom giftermålet med kejsare Johannes VIII Palaiologos.

Biografi
Hon var dotter till storfurst Vasilij I och storfurstinna Sofia av Litauen.

Annas äktenskap med John Palaiologos, som då var arvtagare till den bysantinska tronen, ingicks med deltagande av metropoliten Photius, utnämnd från Konstantinopel till Kiev-katedralen 1408. År 1414 anlände Anna till Konstantinopel, åtföljd av Hieromonk Zosima. Hon blev kejsarinna när maken besteg tronen 1416. 

Hon dog, enligt instruktioner från Duka (Historia Byzantina av Michælis Ducæ Nepotis), av pesten några år efter bröllopet. Äktenskapet var barnlöst. 
Hennes man var ofta borta under deras korta äktenskap, och vid hennes död var han också på ett uppdrag till Peloponnesos. Enligt historikern Duka chockade Annas död hela Konstantinopel, eftersom medborgarna älskade den unga ryska prinsessan.

Anna begravdes i Lipsa-klostret i Istanbul.

Anfäder

Referenser

Vidareläsning 

 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1393
Avlidna 1417
Personer i Bysantinska riket under 1400-talet
Maria av Trabzon

Maria Megale Komnenos (grekiska: Μαρία Κομνηνή), känd som Maria av Trabzon (grekiska: Μαρία της Τραπεζούντας), född okänt år, död 1439, var en bysantinsk kejsarinna, gift med Johannes VIII Palaiologos. Hon var den sista kejsarinnan av Bysans.

Biografi
Hon var dotter till kejsar Alexios IV av Trabzon och Theodora Kantakouzene. Äktenskapet arrangerades år 1427 eftersom Johannes ville ha arvingar efter två barnlösa äktenskap, men även detta äktenskap förblev barnlöst. Hon avled i pesten. Maria var den sista kejsarinnan av Bysans, eftersom den sista kejsaren Konstantin XI Palaiologos, makens efterträdare och yngre bror, var änkling då han blev kejsare och aldrig gifte om sig.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda okänt år
Avlidna 1439
Personer i Bysantinska riket under 1400-talet
Keratsa av Bulgarien

Keratsa av Bulgarien, född 1348, död 1390, var en bysantinsk kejsarinna, gift med Andronikos IV Palaiologos.

Äktenskapet arrangerades 1355 som en kristen allians mot turkarna. Keratsa blev kejsarinna då maken 1376 avsatte sin far. Hon tillbringade sina sista år som nunna under namnet Mathissa.

Källor 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1348
Avlidna 1390
Personer i Bysantinska riket under 1300-talet
Irene Palaiologina

Irene Palaiologina, född okänt år, död efter år 1356, var en bysantinsk kejsarinna, gift 1340 med Mattias Kantakouzenos.

Hon var dotter till Demetrios Palaiologos och Theodora och sondotter till kejsar Andronikos II . 

Hennes man var son till medkejsar Johannes VI Kantakouzenos och blev 1353 i sin tur utnämnd till medkejsare. Hennes svärfar avsattes dock 1354 av sin medkejsare Johannes V Palaiologos och gick i kloster. Mattias behöll Trakien som sitt kejsardöme. 

1356 tillfångatogs paret av serberna och överlämnades till Johannes V, som tvingade Mattias att abdikera. Irene nämns inte efter detta.

Källor 

 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Erik Sundblad (ingenjör)

Knut Erik  Sundblad, född 26 januari 1929 i Hudiksvall, Gävleborgs län, död 15 februari 1984 i Stora Kopparbergs församling, Falu kommun, var en svensk civilingenjör och företagsledare.

Biografi
Han var son till Gunnar Sundblad. Erik Sundblad var VD vid Wifstavarfs AB 1961–1965 innan han tog över som disponent vid Stora Kopparbergs Bergslags AB 1966. Under 1970- och 1980-talen befann sig svensk stålindustri i kris, som i högsta grad drabbade Stora Kopparbergs Bergslags AB. Erik Sundblad blev 1984 kallad till möte med Peter Wallenberg (1926–2015). På väg till mötet begick han självmord.

Referenser

Noter 

Födda 1929
Avlidna 1984
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Män
Personer som begått självmord
Personer från Hudiksvall