kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wotje

Wotje (Marshallesiska Wõjjã) är en atoll bland Rataköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna.

Geografi
Wotje ligger ca 250 km nordväst om huvudön Majuro. 

Atollen är en korallatoll och har en total areal om ca 632, 5 km² med en landmassa på ca 8,18 km² och en lagun på ca 624,34 km² (1). Atollen består av ca 75 öar och den högsta höjden är på endast några m ö.h. De större öarna är:
 Wotje, huvudön, ca 800 invånare
 Wodmej, ca 200 invånare, ca 14 km nordväst huvudön
 Nibun, obebodd
 Kaben, obebodd

Befolkningen uppgår till ca 1.000 invånare, förvaltningsmässigt utgör atollen en egen municipality (kommun). Öns flygplats Wotje Airport (flygplatskod "WTE") har kapacitet för lokalt flyg.

Historia
Rataköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Wotje upptäcktes möjligen redan 1542 av  Ruy Lopez de Villalobos men med säkerhet den 29 juni 1788 av brittiske kaptenerna Thomas Gilbert och William Marshall (2). Den 6 januari  1817 landsteg upptäcktsresanden Otto von Kotzebue och utforskade området lite. Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag köpte ögruppen från Spanien och etablerades sig på Rataköarna kring 1885 och öarna blev då ett eget förvaltningsområde tills de i oktober 1885 blev ett tyskt protektorat och då blev del i Tyska Nya Guinea.

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som även erhöll förvaltningsmandat, det Japanska Stillahavsmandatet, över området av Nationernas förbund vid Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA.

Externa länkar
 om Wotje, med karta
 bild över Wotje

Marshallöarnas geografi
Lejonet (stjärnbild)

Lejonet (Leo på latin och Leonis i genitiv) är en stjärnbild på ekliptikan,  så att den ofta passeras av planeter. Den är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 

Lejonet var en av de 48 stjärnbilderna när dessa listades av astronomen Klaudios Ptolemaios på 100-talet e. Kr. i hans samlingsverk Almagest. 

Lejonet var en av de tidigaste stjärnbilderna att få den ungefärliga form den har idag. Det finns arkeologiska bevis för att mesopotamerna  hade en snarlik stjärnbild redan 4000 f. Kr. Perserna kallades stjärnbilden Ser eller Shir och indierna Simha, allt i betydelsen "lejon". Det finns också teorier om att Lejonet hos sumererna representerade monstret Khumbaba, som Gilgamesh nedkämpade.

Berenikes hår var ursprungligen tofsen på lejonets svans innan Ptolemaios III Euergetes bröt ut den och skapade den nya stjärnbilden.

Mytologi 
I den grekiska mytologin förknippades stjärnbilden med det nemeiska lejonet som dödades av Herakles under en av hans tolv stordåd, och därefter placerades i himlen.

Stjärnor 

Stjärnbilden innehåller många ljusstarka stjärnor, bland annat
 α - Regulus (Alfa Leonis), lejonets hjärta.
 β - Denebola (Beta Leonis)
 γ - Algieba (Gamma Leonis)
 η - Eta Leonis
Dessutom har också ljussvagare stjärnor namngetts: 
 δ - Delta Leonis (Zosma)
 θ - Theta Leonis (Chort)
 κ - Kappa Leonis (Al Minliar al Asad)
 λ - Lambda Leonis (Alterf)
 ο - Omikron Leonis (Subra)
 ζ - Zeta Leonis (Adhafera)
 μ - My Leonis (Ras Elased Borealis)
 ε - Epsilon Leonis (Ras Elased Australis)

Regulus, Eta Leonis och Gamma Leonis bildar tillsammans med de ljussvagare Zeta Leonis, My Leonis och Epsilon Leonis en asterism som kallas 'Skäran'. Dessa stjärnor motsvarar lejonets huvud och man.

 Wolf 359 är en av de närmsta stjärnorna (7.7 ljusår).
 Gliese 436 är en ljussvag stjärna på 33 ljusårs avstånd, runt vilken kretsar en av de minsta exoplaneter som hittills upptäckts.

Djuprymdsobjekt 
I stjärnbilden ligger ett antal intressanta objekt, bland annat fem Messierobjekt.

Galaxer 
 Messier 65 (NGC 3623) och Messier 66 (NGC 3627) är spiralgalaxer som tillsammans med grannen NGC 3628 utgör den lilla galaxgruppen Leotripletten, eller ”Trion i Lejonet”.
 Messier 95 (NGC 3351) är en stavgalax med magnituden 9,7. Den ligger tillsammans med M96 och M105 i galaxhopen M96-hopen.
 Messier 96 (NGC 3368) är en spiralgalax med magnituden 9,2.
 Messier 105 (NGC 3379) är en elliptisk galax. M105 är känd för att ha ett supermassivt svart hål i centrum.
 NGC 3521 är en spiralgalax på ett avstånd av 26 miljon ljusår.
 NGC 3626 (Caldwell 40) är en spiralgalax.

Landskapsstjärnbild 
Lejonet är Hälsinglands landskapsstjärnbild.

Referenser

Externa länkar 

 
Landskapsstjärnbilder
Lejonet (stjärntecken)

Lejonet (; , Leōn; symbol: ♌) är ett astrologiskt stjärntecken i zodiaken.

Historik 
Stjärntecknets namn har förklarats med att när solen befann sig bland dess stjärnor, i mitten av sommaren, lämnade öknens lejon sina vanliga jaktställen och kom till Nilens stränder, för att komma undan värmen och svalka sig i vattnen från Nilens regelbundna översvämningar. Plinius den äldre skrev att egyptierna dyrkade stjärnorna i Lejonet eftersom Nilens vatten steg när solen inträdde i stjärnbilden. Sfinxen sägs ha huggits med Lejonets skepnad samt med den närbelägna Jungfruns huvud, men egyptologer hävdar att sfinxens huvud är en avbildning av en tidig kung, eller guden Harmachis.  

Lejonets stjärnbild kan ses i en ristning på väggarna i Ramesseum i Thebe. Den egyptiska stjärnbilden var dock bara en del av den moderna astronomiska: i de tidigaste skildringarna såg stjärnbilden ut som en kniv. Den astrologiska symbolen  har påståtts avbilda djurets man, men det kan också vara djurets svans. International Dictionary hävdar å sin sida att symbolen är en förvanskning av den första bokstaven i Λεων (Leon). Lejonets styrande planet är solen men värt att poängtera är att solen faktiskt inte är en planet utan en stjärna.

Källor

Externa länkar 

Västerländska zodiaken
Fiktiva lejon
Spaniens MotoGP 2007

Spaniens MotoGP 2007 var ett race som var den andra deltävlingen av arton i Roadracing-VM 2007 och kördes den 25 mars 2007 på Jerez i Spanien.

MotoGP
Efter det jämnaste kvalet någonsin med mer än 10 förare inom en sekund blev det ett utdraget race, där Valentino Rossi inte hade några större problem att vinna. Det var en stor framgång för Michelin, då hela podiet hade deras däck. Casey Stoner tappade VM-ledningen med en femteplats.

Resultat

Pole och snabbaste varv

Spanien
2007 i Spanien
2007
Västerbottensfjällen

Västerbottensfjällen lokal benämning på fjällen i Västerbottens län i södra Lappland. Området ligger i Dorotea kommun, Vilhelmina kommun, Storumans kommun och Sorsele kommun. 

Kända fjällorter i området är bl.a. Ammarnäs, Tärnaby, Hemavan, Kittelfjäll, Klimpfjäll, Saxnäs och Borgafjäll.

Se även
Vindelfjällen
Marsfjället
Blaikfjället
Stöttingfjället

Lapplands geografi
Västerbottens län
Skandinaviska fjällkedjan
Ljusterö (olika betydelser)

Ljusterö kan syfta på:

 Ljusterö socken – en socken i Uppland i Åkers skeppslag 1869–
 Ljusterö landskommun – en tidigare kommun i Stockholms län 1869–1966
 Ljusterö församling – en tidigare församling i Stockholms stift 1869–1997
 Norra Ljusterö församling – en tidigare kapellförsamling i Stockholms stift bildad 1631 namnändrad 1868 till Ljusterö församling
 Södra Ljusterö församling – en tidigare kapellförsamling i Stockholms stift bildad 1631 uppgick i Ljusterö församling 1868
 Ljusterö kyrka – en kyrkobyggnad på Ljusterö
 Roslags-Kulla och Ljusterö distrikt – ett distrikt i Österåkers kommun och Stockholms län 2016–
 Ljusterö – en ö i Österåkers kommun, Stockholms skärgård
 Ljusterö hembygdsförening – en hembygdsförening på Ljusterö
 Ljusterö, Västerviks kommun – en ö i Tjusts skärgård
Lista över guvernörer i Arizona

Lista över personer som varit guvernör i delstaten Arizona:

Guvernörer

Se även
Arizona
Demokratiska partiet
Republikanska partiet

Referenser

Externa länkar
 azgovernor.gov

 
Arizona, Lista över guvernörer i
Cykelgenerator

Cykelgenerator, vanligen kallad dynamo, är en liten generator, som används för att driva cykelbelysning.
Den klassiska 1900-talsvarianten är en sidhängande generator som drivs av ett räfflat hjul som rullar mot däcket. Modernare varianter är navgeneratorn och ekergeneratorn.

Generatorn omvandlar rörelseenergi till elektricitet så lyktan lyser kraftigare när man cyklar snabbare.

Källor

Externa länkar 

Generator

en:Bicycle lighting#Dynamo systems
fi:Dynamo
Jan Kleineman

Jan Kleineman, född 1 augusti 1953 i Solna församling är professor i civilrätt vid Stockholms universitet, med inriktning på kontrakts-, skadestånds- och aktiebolagsrätt. 

Han har under flera år varit redaktör för Juridisk tidskrift, samt publicerat flera artiklar i Svensk Juristtidning. Ett ämne Kleineman ofta behandlat är "Rådgivares skadeståndsansvar", vilket var ett ämne som behandlades mycket efter HD:s utgång i fallet NJA 1994 s.532. Fallet belyser rådgivarens pedagogiska ansvar.

Referenser

Svenska professorer i civilrätt
Svenska jurister
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Män
Levande personer
Födda 1953
Personer från Solna
Esko Salminen (historiker)

Esko Aulis 'Salminen, född den 6 november 1937 i Jaala, död den 18 december 2013 i Esbo, var en finländsk historiker. 

Salminen arbetade från 1962 till 1979 som journalist och var 1979-81 engagerad som forskare i ett stort presshistoriskt projekt vid Helsingfors universitet, där han 1981-2002 var docent i presshistoria. Han var 1982-98 biträdande professor och 1998-2000 professor i journalistik vid Tammerfors universitet. 

Bland hans arbeten märks ett verk från 1976 om opinionsstyrningen bland fronttrupperna under fortsättningskriget, verk från 1982 kring pressdebatten om Finlands östpolitik 1955-62), ett verk från 1996 om bilden av Sovjetunionen/Ryssland i finsk press 1968-91, och en redogörelse från 2004 för den marxistiskt influerade journalistutbildningen vid Tammerfors universitet på 1960-, 70- och 80-talen. 

Han deltog även i polemik mot den alltför "förlåtande" syn gentemot den röda sidan under det finska inbördeskriget.

Bibliografi 
 Propaganda rintamajoukoissa 1941-1944 (1976)
 Porkkalan palautuksesta noottikriisiin (1982)
 Vaikeneva valtiomahti? (1996) 
 Viestinnällä vallankumoukseen (2004)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Artikel i Aamulehti om finska inbördeskriget
 Artikel i Helsingin Sanomat om Väinö Linna och Edvin Laine samt finska inbördeskriget
 Artikel i Helsingin Sanomat om finska inbördeskriget
 Svar till Marko Tikka i Historiallinen Aikakauskirja

Födda 1937
Finländska historiker
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Avlidna 2013
Personer verksamma vid Tammerfors universitet
Personer från Kouvola
Festivalinfo

Festivalinfo är en svensk webbplats som ägs och drivs av Abovo Media AB med säte i Borås. Festivalinfo har sedan festivalsäsongen 2002 informerat om nordeuropeiska musikfestivaler och konserter. Tjänsten är en blandning mellan portal och community genom att festivalbesökarna kan bidra samtidigt som arrangörerna av respektive evenemang själva uppdaterar sitt material.

År 2007 rapporterade Festivalinfo  regelbundet från drygt 300 festivaler runtom i Norden och Europa. Augusti 2007 låg besökarantalet på 109 000 unika besökare.

Bakgrund
Festivalinfo startades under sommaren 2001 som ett sommarprojekt av Anders Lövkvist, Mikael Josefsson och Marcus Österberg. Syftet med webbplatsen var att hjälpa mindre festivalarrangörer att nå ut till sin publik samtidigt som festivalpubliken på ett ställe skulle få en överblick över festivalutbudet.

Allt eftersom har arrangörer och festivalbesökarna själva tagit över webbplatsen genom att gå med i kollektivet som på webbplatsen kallas för dess crew, vilket innebär ett arrangörs- eller medlemskonto. Webbplatsen har under åren blivit en möjlighet för ambitiösa skribenter och fotografer att rapportera från festivaler genom att ansluta sig till webbplatsens redaktion.

Under hösten 2007 köptes webbplatsen av företaget Studentis Group. Samtidigt lanserades den engelska versionen av webbplatsen, festivalinfo.net, och en version anpassad för mobiltelefoner, festivalinfo.mobi.

Tjänster
Festivalinformation: arrangörerna kan själva uppdatera informationen om sina egna evenemang.
Sök festivaljobb: platsbank där medlemmarna kan anmäla sitt intresse för ett festivaljobb.
Blogg: funktion där medlemmen kan skriva om sina upplevelser eller förväntningar kring festivaler.
Forum: diskussionsforum för både de inloggade och vanliga webbanvändare.
Nyheter: redaktionens, arrangörernas och besökarnas nyheter kring musikfestivaler eller konserter.

Referenser

Externa länkar
Festivalinfo.se

Svenska webbplatser
Portal: Internet i Sverige
Svenska communityn
Thomas Edward Campbell

Thomas Edward Campbell, född 18 januari 1878 i Prescott, Arizonaterritoriet, död 1 mars 1944 i Phoenix, Arizona, var en amerikansk politiker (republikan). Han var den andra guvernören i delstaten Arizona.

Efter ett omtvistat guvernörsval tillträdde Cambpell som delstatens guvernör 1 januari 1917. Arizonas högsta domstol ogiltigförklarade senare samma år valresultatet och Campbell fick lämna guvernörsämbetet 25 december 1917. Han efterträddes av företrädaren George W.P. Hunt.

Campbell vann följande guvernörsval och tillträdde på nytt 6 januari 1919. Den här gången innehade han ämbetet i två tvååriga mandatperioder. Han efterträddes åter av Hunt 29 januari 1923.

Campbell avled i en hjärnblödning 66 år gammal i Phoenix.

Externa länkar
biografi på National Governors Associations webbplats
Governor Thomas E. Campbell av Jeffrey Scott

Guvernörer i Arizona
Personer från Prescott, Arizona
Födda 1878
Avlidna 1944
Män
Burén

Burén och af Burén är två svenska efternamn,  där de med det senare namnet härstammar från en släkt från Östergötland med det förra namnet. Från samma släkt härstammar också den utslocknade adliga ätten Burenstam. 

Släktgrenen med namnet af Burén har detta namn efter Peter Carl af Burén, som 1814 adlades enligt § 37 av Regeringsformen 1809. Detta innebär att endast släktens huvudman är adlig. Adelsnamnet har emellertid enlig svensk namnlag använts av släktgrenen oberoende av adelskap.

Namnet Burén bärs även av släkter utan relation till släkten från Östergötland. 

Offentlig statistik tillgänglig i juli 2018 har följande upplysningar
 327 personer i Sverige har efternamnet Burén
 50 personer i Sverige har efternamnet af Burén

Namnet Burén ingår i geografiska namn.

Personer med efternamnet Burén eller af Burén
 Axel Burén (1842–1923), hovman och operachef
 Carl af Burén  (1861–1937), bruksägare och politiker
 Carl Daniel Burén (1744–1838), bruksägare och industriidkare
 Carl Otto Wilhelm af Burén (1814–1893), jurist och amatörmusiker
 Daniel af Burén (1875–1939), sjukgymnast
 Didrik Pontus af Burén (1802–1878), bruksägare och politiker
 Göran Burén (född 1946), författare
 Julia af Burén, född Centerwall (1876–1974), blindpedagog
 Margareta Lindström, född af Burén (1899–1992), mode- och sömnadskonsulent, författare
 Peter Carl af Burén (1773–1828), bruksägare
 Pontus af Burén (1835–1905), godsägare och politiker
 Sten Burén (1909–1993), konstnär

Personer med liknande namn
 Daniel Buren (född 1938), fransk konceptkonstnär

Källor
 

Svenska efternamn
Helige Franciskus systraskap

Helige Franciskus systraskap eller Klaradals kloster är ett kloster inom Svenska kyrkan, uppkallat efter och inspirerat av den katolske munken Franciskus och nunnan Klara av Assisi.

Helige Franciskus systraskap utgörs av fyra systrar vilka bor på Klaradals kloster i Sjövik. Systrarna har tidigare varit verksamma i Jonsered, Lerum samt Rävlanda. I Rävlanda verkade systrarna fram till årsskiftet 2007/2008 då de flyttade in i Frälsningsarméns gamla sommarhem i Sjövik i Lerums kommun.

Externa länkar 
 Klostrets webbplats

Kloster inom Svenska kyrkan
Kyrkobyggnader i Lerums kommun
Reform (tidning)

Reform var från den 28 september 1881 till 28 juli 1887 officiellt organ för de svenska hickmaniterna, under den tid då IOGT var splittrat i två konkurrerande världsloger. Tidningen hade titeltillägg Sveriges Storloges officiella organ från 30 juni 1883. Efter återförenandet av de båda svenska godtemplarlogerna fick man istället en gemensam tidning med det snarlika namnet Reformatorn. Tidningen antogs till Sveriges Storloges av I. O. G. T. officiella organ i juni 1883 samt gavs ut, enligt uppgift i titeln, av Storlogens verkställande råd

Redaktörer 
Utgivningsbevis för tidningen utfärdades för litteratören Carl Hurtig den 12 september 1881 i Göteborg, flyttades till Uppsala den 26 september 1885 och till slut till Örebro den 17 december 1886. Hurtig var även redaktör med undantag av 5 maj till 23 juni 1883, då den redigerades av Josef Lindqvist, och 1887, då Frithiof Eugène Ståhlgren, som innehade utgivningsbeviset från 20 januari 1887, var dess redaktör. Albert Gustaf Ljunggren (Adalbert) var 1885-1887 korrespondent till denna tidning. 1882 hade tidningen en bilaga med romaner.

Tryckning 
Tidningen trycktes hos Albert Olson från 28 september 1881 till 11 mars 1882, sedan av Göteborgs Handelstidnings Aktiebolags tryckrri från 24 mars 1882 till 26 maj 1883. Sedan trycktes den i Stockholm hos N. Joh. Björkman den 2 juni till 26 oktober 1883 och därefter i Svanbäcks boktryckeri den 27 oktober 1883 till 24 september 1885.Truckningen flyttade till Uppsala hos Almqvist & Wicksell 1 oktober 1885 till 30 december 1886  och slutligen i Örebro hod G. Blomqvist från 6 januari 1887 till 28 juli.28/7. Tidningen använde antikva som typsnitt hela tiden. Titelvinjett och devisen Vårt fält: Verlden. Våra principer: Afhållsamhet och förbud. Vår mission: Att beskydda och återupprätta på första sidan.

Tidningen kom ut en dag i veckan lördag till 3 november 1883 därefter torsdagar. Tidningen hade 4 sidor i folio med 6 spalter på formatet 50-52 x 37,5-37cm, sedan 7 spalter på  större formatet 55,5 x 43,3 cm. Priset 2,50 kronor till 3 kr.

Referenser 

 
Godtemplarrörelsen
Svenska nykterhetstidningar
Tidskrifter startade 1881
Tidskrifter nedlagda 1887
Skallsjö församling

Skallsjö församling är en församling i Mölndals och Partille kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Lerums kommun i Västra Götalands län (Västergötland) och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1 maj 1924 annexförsamling i pastoratet (Stora) Lundby, Skallsjö och Lerum som även omfattade Angereds församling och Bergums församling till slutet av 1500-talet och från 1694 till 27 oktober 1865. Från 1 maj 1924 till 1962 annexförsamling i pastoratet Stora Lundby och Skallsjö. Församlingen utgör sedan 1962 ett eget pastorat.

Kyrkobyggnader 
Skallsjö kyrka
Skallsjö kyrkoruin

Se även 
 Skallsjö socken

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Lerums kommun
Sankt Jörgens park, Lund

Sankt Jörgens park, eller Skönadalsparken som den kallades då den anlades på 1940-talet,  är en park på Galjevången i Lund, norr om Villa Sunna och Hardebergaspåret. Parken utformades av stadsträdgårdsmästare Oscar Ahlström. Arbetet med parken försenades, då det under andra världskriget uppläts lotter för odling sv potatis på platsen.

I Sankt Jörgens park har anlagts en plaskdamm, men denna har varit torrlagd sedan 2006. I parkens sydvästra del låg under medeltiden spetälskesjukhuset Sankt Jörgens hospital med sjukhuskyrkan Sankt Jörgens hospitalskyrka. Där finns ett minnesmärke gjort av Axel Wallenberg från 1953. En bäck rinner genom parken, där det växer bland annat ekar och silverlönnar.

Stridsledningscentral 
Under parken och dammen ligger sedan invigningen 1957 en stor underjordisk, äggformad stridsledningscentral som är beräknad att stå emot en direkt kärnvapenträff. "Ägget" hålls upp i mitten av ett antal stötdämpande metallspröt. Betongväggarna är 1 meter tjocka. Förutom själva ledningscentralen fanns där logement till manskapet, kök, badrum, expeditioner, vattentank osv, sammanlagt många hundra kvadratmeter yta i två plan. Stridsledningscentralen var fullt operabel och bemannad till någon gång in på tidigt 80-tal, sedan övergavs den. Alltsammans bommades igen ett flertal gånger men folk tog sig in ändå. Lokalerna utnyttjades till rejvfester på 90-talet, trots ganska stora problem med fukt/mögelskador. Till slut göts hela ingången igen 2009 med betong så nu kommer ingen in.

Källor
 S.t Jörgens park - Lunds kommun
 Underjordisk värld stängs för gott

Parker i Lund
Tuna
Mats Furberg

Mats Furberg, född 1933, är professor emeritus i teoretisk filosofi i Göteborg.

Furberg studerade i Oxford under Gilbert Ryle och J.L. Austin. I den senares efterföljd fullföljdes studier i talaktsteori som resulterade i avhandlingen Locutionary and illocutionary acts, 1963, senare utgiven som: Saying and meaning.

Fortsatt forskning i talaktsteori ledde till boken Säga, förstå, tolka. Temat om tolkning resulterade i boken Verstehen och förstå, där Furberg går igenom begreppet ”förstå” mot bakgrund av vad Dilthey, Martin Heidegger och Gadamer har sagt i frågan. 
I den populärt hållna Språk och påverkan, 1966, går han igenom olika språkteorier och dess förklaringar av bl.a. språkets emotiva kraft.

I boken Allting en trasa? forskar Furberg kring tankar om livets mening.
Furbergs intresse för språk och humaniora och rötterna i den brittiska analytiska traditionen, har lett till en rad böcker under 90-talet.
Nedom vara och böra, där Humes ”klyfta ”mellan ”är” och ”bör”, undersöks.
Istället för vetande? Där den sene Wittgensteins tankar om visshet och vetande undersöks.  Boken Du utgör en fenomenologisk undersökning av ”Jag och du”-relationens unicitet, delvis i polemik mot Martin Bubers tankar.
Boken Den förste stenen, fortsätter det fenomenologiska spåret, vilket underrubriken pekar på; en moralitetsfenomenologisk undersökning.

Bibliografi i urval 

Språk och påverkan (medförfattare; Jan Andersson), Doxa, 1972
Allting en trasa? Doxa, 1975
Säga, förstå, tolka,  Doxa, 1982
Bara leva: filosofiska försök 1988
Nedom vara och böra? Nya Doxa, 1993
I stället för vetande, Thales, 1994
Du, Thales, 1998
Den första stenen, Daidalos, 1999
Jesu barnbarn. En väg till filosofin, Thales, 2013

Källor 
Filosofilexikonet, Forum

Födda 1933
Svenska filosofer under 1900-talet
Män
Levande personer
TV 5

TV 5 kan syfta på:

 TV5, TV5 Nordic – en TV-kanal som sänder till Sverige via London, se Kanal 5
 TV5 (Filippinerna) – en kommersiell TV-kanal i Filippinerna som började sända i 1960
 TV5-Monde – en franskspråkig internationell TV-kanal
Mahmud Esad Cosan

Mahmud Esad Cosan, född 14 april 1938 i Canakkale, Turkiet, död 4 februari 2001 i Dubbo, var en turkisk författare och professor.

Biografi 
Han växte upp i Istanbul och studerade arabisk och persisk litteratur samt medeltidshistoria och turkisk-islamisk konst vid Istanbuls universitet. Därefter fortsatte han sin akademiska karriär vid Ankaras universitet, där han 1982 blev professor. Efter 28 års undervisning lämnade han universitetet för att helt ägna sig åt religiösa, sociala och kulturella aktiviteter i samhället. Han var hafiz (kunde Koranen utantill) och en stor auktoritet inom hadith (traditionslära) och han hade tillstånd (ijazah) att företräda flera olika skolor inom sufism. 

Förutom sitt modersmål, turkiska, behärskade han också engelska, tyska, arabiska och persiska. Han grundade ett stort antal olika stiftelser, organisationer, skolor, sjukhus och tidskrifter och engagerade sig i vitt skilda frågor som vetenskap, kultur, utbildning, familj, hälsa, miljö, konst och arkitektur.

Mahmud Esad Cosan omkom den 4 februari 2001 i en trafikolycka i Australien. Hans bortgång väckte stor rörelse i Turkiet. Hundratusentals människor följde hans sista färd längs Istanbuls gator och under hela veckan som följde stod hans liv och tänkande, visioner och arbetssätt i aktualiteternas centrum. TV och tidningar berättade om honom och det anordnades öppna debatter och diskussioner om hans idéer.

Källor 

Personligheter inom sufismen
Turkiska författare under 1900-talet
Män
Födda 1938
Avlidna 2001
Personer från Çanakkale