kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aragvi

Aragvi (georgiska: არაგვი) är en 112 kilometer lång flod som flyter genom Georgien. Längs floden ligger ett större vattenkraftverk som producerar mycket av den elektricitet som används i landet. Byggandet av denna dam bildade år 1986 den stora Zjinvalireservoaren. Några mil nedanför dammen möter Aragvi floden Mtkvari (Kura) i staden Mtscheta.

Se även 
Georgiens geografi

Vattendrag i Mtscheta-Mtianeti
Kuras avrinningsområde
Kreutzer

Kreutzer är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Auguste Kreutzer (1778–1832), fransk musiker
 Conradin Kreutzer (1780–1849), tysk musiker
 Leonid Kreutzer (1884–1953), rysk pianist
 Rodolphe Kreutzer (1766–1831), fransk musiker, tillägnad Kreutzersonaten av Ludwig van Beethoven
 Volker Kreutzer (aktiv 1986–1989), västtysk kanotist

Se även
 Kreutzersonaten, flera betydelser

Tyska efternamn
Conradin Kreutzer

Conradin Kreutzer, ursprungligen Kreuzer, född den 2 november 1780 i Messkirch, död den 14 december 1849 i Riga, var en tysk tonsättare.

Kreutzer blev 1804 i Wien Albrechtsbergers lärjunge. Hans opera Jery und Bätely (1810) hade stor framgång, och hans Konradin von Schwaben (1812) förskaffade honom en utnämning till württembergsk hovkapellmästare. I liknande egenskap fästes han 1817 i Donaueschingen, men återvände 1822 till Wien och fick där sin Libussa uppförd. Han var 1822–40 kapellmästare växelvis vid Kärntnerthor- och Josephstädterteatrarna, 1840–46 i Köln. 

Av Kreutzers 30 operor (de flesta färgade av en romantik i Uhlands stil) lyckades endast Das Nachtlager in Granada (1834; svensk översättning "Nattlägret i Granada" 1860) bibehålla sig. Även hans solosånger, andliga tonverk och instrumentalstycken är sedan länge bortglömda. Däremot förvärvade han en mer varaktig popularitet genom sina 150 manskörer, av vilka flera (Der Tag des Herrn, Die Kapelle med flera) vann burskap på alla kvartettsångares repertoarer.

Källor

Externa hänvisningar 

 
 Conradin Kreutzer: Briefe – Gesamtausgabe

Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Tyska dirigenter
Tyska musiker under 1800-talet
Alumner från Freiburgs universitet
Födda 1780
Avlidna 1849
Män
Ugglan
Personer från Messkirch
Hauser

Hauser är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Arnold Hauser (1892–1978), ungersk-brittisk konsthistoriker
 Cole Hauser (född 1975), amerikansk skådespelare
 Eduard Hauser (född 1948), schweizisk längdskidåkare
 Erich Hauser (1930–2004), tysk skulptör
 Franz Hauser (1794–1870), österrikisk operasångare
 Jan Hauser (född 1985), schweizisk curlingspelare
 Julia Hauser (född 1994), österrikisk triathlet
 Kaspar Hauser (1812–1833), tyskt hittebarn 
 Lisa Hauser (född 1993), österrikisk skidskytt
 Marguerite d'Hauser (1720–1802), fransk indstriidkare
 Miska Hauser (1822–1887), österrikisk violinist
 Monika Hauser (född 1959), schweizisk gynekolog
 Otto Hauser, flera personer
 Otto Hauser (arkeolog) (1874–1932), schweizisk arkeolog
 Otto Hauser (författare) (1876–1944), österrikisk författare
 Paul Hausser (1880–1972), tysk militär SS-man
 Walter Hauser (1837–1902), schweizisk statsman
 Wings Hauser (född 1947), amerikansk skådespelare

 Hauser (auktor), flera olika

Se även 
 Hausen
 Hauser Berg, några olika berg 
 Hauser Bürgerwald, skog i Österrike
 Hauser Kaibling, berg i Österrike
 Endress+Hauser, företag inom styr- och reglerteknik

Tyska efternamn
Franz Hauser

Franz Hauser, född den 12 januari 1794 nära Prag, död den 14 augusti 1870 i Freiburg im Breisgau, var en österrikisk musiker.

Hauser, som var elev till Václav Jan Tomášek, var 1817–1837 en uppburen operasångare (basbaryton) samt 1846–1864 direktor och sånglärare vid konservatoriet i München. Hauser hade i synnerhet anseende som grundlig kännare av Johann Sebastian Bach, av vilken han samlade dyrbara manuskript, samt som förträfflig sånglärare, en verksamhet, vars rika erfarenheter han nedlade i sin Gesanglehre für Lehrende und Lernende (1866).

Källor

Noter

Österrikiska operasångare under 1800-talet
Österrikiska musikologer
Österrikiska musikpedagoger
Österrikiska musikhistoriker
Personer från Prag
Johann Sebastian Bach
Födda 1794
Avlidna 1870
Män
Ugglan
Giro d’Italia 2011

Giro d'Italia 2011 var den 94:e upplagan av cykeltävlingen Giro d'Italia och tävlingen vanns av spanjoren Alberto Contador, en seger som efter dennes dopningsavstängning i februari 2012 tillföll loppets tvåa Michele Scarponi. Cykelloppet inleddes den 7 maj i Turin med ett lagtempo för att uppmärksamma 150-årsdagen för Italiens enande då Turin en gång var Kungariket Italiens huvudstad. Hela loppet är 3522,5 km långt fördelat på 21 etapper. Tävlingen avslutades den 29 maj med ett individuellt tempolopp i Milano. Upplagans Cima Coppi, det vill säga cykelloppets högsta punkt, var den 15:e etappens Passo di Giau i Dolomiterna som ligger 2236 meter över havet. Poängtävlingen vanns även den av Alberto Contador medan bergspristävlingen vanns av Stefano Garzelli. Ungdomstävlingen vanns av Roman Kreuziger.

Under den tredje etappen av cykeltävlingen avled den belgiske cyklisten Wouter Weylandt efter en våldsam krasch i en utförskörning när hans pedal råkade fastna i en avsats vid vägkanten.. Den efterföljande fjärde etappen inleddes med en tyst minut för att hedra Weylandt och under etappen körde cyklisterna hela sträckan i samlad klunga. Tävlingsledningen beslutade även att neutralisera etappen så ingen etappsegrare utsågs.

Etapper

Referenser

Externa länkar 
 

2011 i Italien
2011
Sportåret 2011
Vincenz Pilz

Vincenz Pilz, född den 14 november 1816 i Böhmen, död den 26 april 1896 i Wien, var en österrikisk skulptör.

Vincenz Pilz utbildade sig vid konstakademien i Wien för Josef Käßmann och Franz Bauer och i Rom 1850-54 för Pietro Tenerani. Där utförde han reliefen De helige tre konungarna, som han ofta upprepade. Han återvände till Wien 1855 och började där en omfattande verksamhet, med framställningar av idealt allegoriskt och mytologiskt innehåll jämte porträttfigurer. Bland hans erkänt bästa arbeten är Kollonitz staty på Elisabetsbron. Andra monument av hans hand är läkaren Türcks staty på Allmänna sjukhusets gård och den ofantliga Mühlfeldbysten på Zentralfriedhof. Pilz utförde Quadrigan och Karyatiderna till Hansens parlamentshus, tolv föga lyckade kompositörstatyer för Musikföreningens byggnad och två pegaser för operan, som åter togs ner från sina platser och hamnade i en park i Philadelphia.

Källor

Noter 

Österrikiska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Personer från Böhmen
Födda 1816
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Snart skiner Poseidon

Snart skiner Poseidon är en låt av Joel Alme, som är fotbollslaget IFK Göteborgs inmarschlåt sedan 2009. Tidigare var lagets inmarschlåt Heja Blåvitt. 

Sången gick upp på Itunes singellistas förstaplats den 7 december 2011. 

Titeln syftar på en Carl Milles-staty av havsguden Poseidon på Götaplatsen i Göteborg. I sången nämns "Änglarna" och "Blåvitt", vilka är smeknamn på laget IFK Göteborg. Låten delar melodi med "A Young Summer's Youth" och Hästpojkens låt "Utan personlig insats". Sången var från början utan titel men efter att forum-användaren "Whalley Range" kom med  förslaget "Snart skiner Poseidon" på Supporterklubben Änglarnas hemsida var det ingen tvekan om vad låten skulle heta.

Källor

Sånger
IFK Göteborg
Estádio Municipal de Braga

Estádio Municipal de Braga är en arena i Braga i Portugal som mest används för fotboll och är hemmaarena för Braga. Arenan har en kapacitet på 30 286 åskådare och var en av arenorna som det spelades på under EM 2004. Arenan är också känd som A Pedreira ("Stenbrottet").

Konstruktion 
Arenan byggdes i ett stenbrott i Monte Castro. Bakom läktarna finns det bergväggar från stenbrottet. Arenan anses ofta vara en av de vackraste arenorna i världen.

Bildgalleri

Referenser

Webbkällor 
 Worldstadiums.com

Externa länkar 

Fotbollsanläggningar i Portugal
Sportanläggningar invigda 2003
SC Braga
Kwekwe General Hospital

Kwekwe General Hospital är ett sjukhus i Kwekwe, Zimbabwe, grundat omkring år 1900. Det är det största sjukhuset i regionen, det vill säga Kwekwe-distriktet och Zhombe-distriktet. Sjukhuset är statsägt, men kommunfullmäktige har övergripande insyn.

Externa länkar
 Information via Tracks4africa (läst 10 maj 2011)

Bildanden 1900
Sjukhus i Zimbabwe
Paul Emery

Paul Emery, född 12 november 1916 i Chiswick, London, död 3 februari 1993 i Epsom, Surrey, var en brittisk racerförare och formelbilskonstruktör. 

Paul Emery började bygga små formel 3-bilar med 500-kubiksmotorer efter andra världskriget under namnet Emeryson, tillsammans med sin far George. Han tävlade sedan själv med dem. Paul Emery var full av innovativa lösningar men saknade allt som oftast ekonomiska resurser att utveckla sina idéer.

I mitten av 1950-talet utvecklade Emery en formel 2-bil som han även körde i grand prix-tävlingar utanför VM. Emerys enda start i formel 1-VM blev i . Han försökte även utan framgång kvala in till  för B C Ecclestone.

Emery byggde senare Formel Junior-bilar under namnet Elfin tillsammans med sonen Peter och var även inblandad i Shannon F1.

F1-karriär

|}

Källor

Externa länkar
 500race.org 

Födda 1916
Avlidna 1993
Brittiska racerförare
Brittiska Formel 1-förare
Formelbilkonstruktörer
Män
Idrottare från London
Stallägare i Formel 1
Tony Settember

Anthony ”Tony” Settember, född 10 juli 1926 i Manila, Filippinerna, död 4 maj 2014 i Reno, Nevada, var en amerikansk racerförare.

Settember hade kört sportvagnsracing hemma i Kalifornien innan han kom till Europa i slutet av 1950-talet. Han övertalade sin förmögne bekant Hugh Powell att köpa in sig i formelbilstillverkaren Emeryson för en satsning på formel 1. Senare drev Settember och Powell verksamheten vidare under namnet Scirocco-Powell.

Settembers bästa F1-resultat blev en andraplacering i , en tävling som kördes utanför VM och där endast tre bilar kom i mål. Senare i karriären ägnade han sig åt Can-Am och formel 5000.

F1-karriär

|}

Källor

Fotnoter

Amerikanska racerförare
Amerikanska Formel 1-förare
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Personer från Manila
Födda 1926
Avlidna 2014
Män
Diamondog

Diamantino Edgar Capacassa Feijó, född den 23 augusti 1980 och mer känd som Diamondog är en angolansk rappare och journalist som numera bor i Berlin. Han är känd för politiskt inriktad hiphop och har dessutom en masterexamen i visuell antropologi från  Freie Universität Berlin.

Turneringar
Diamondog har bland annat turnerat i Spanien och Portugal.. Han har också gjort spelningar i Kraków i Polen och i flera brasilianska städer.

Diskografi
 Clandestino - Um Tributo às Nossas Nações 2004
 Coletania - Comida de Comer 2005
 Input - Junkies 2007
 Arrebite 2007
 Malucofonia 2008
 Mixtape - Democracy in Burundi 2008
 Gimme my Microphone Check 2009
 LMNZ - Hip Hop World Wide 2010

Externa länkar 
 Diamondog Site

Referenser

Angolanska musiker
Födda 1980
Män
Rappare
Levande personer
Mononymt kända personer
Gaston Paris

Gaston Bruno Paulin Paris, född 8 augusti 1839, död 5 mars 1903, var en fransk filolog och universitetslärare. Han var son till Paulin Paris.

Paris invigdes tidigt i fransk litteratur- och språkhistoria. Han sändes att studera under Friedrich Christian Diez i Bonn och Ernst Curtius i Göttingen. De där inhämtade moderna forskningsmetoderna införde han i sitt hemland och tillämpade dem i Étude sur le rôle de l'accent latin (1862), i sin gradualavhandling Histoire poétique de Charlemagne (1865) och i sina följande verk. Som universitetslärare anställdes han först som sin fars vikarie, från 1872 som hans efterträdare vid Collège de France, och blev 1895 universitetets administratör. Vid den 1869 inrättade École pratique des hautes études utnämndes Paris till lärare i romanska språk. Vid dessa institutioner samlade Paris omkring sig en talrik lärjungeskara, till största delen utlänningar och däribland flera svenskar. Hans forskning kom därigenom att spridas i vida kretsar. 

Lika vidsträckt blev betydelsen av Paris författarskap. Det bestod mestadels av mindre artiklar, hans biografi räknar upp 1 197 stycken. Många av de viktigaste är samlade i Mélanges linguistiques (1906-09) och Mélanges de littérature françaie du moyen âge (1910-12). I en av dessa framställer Paris teorin, att de nordiska folkvisorna stammar från franska caroles. Andra artiklar är sammanförda i La poésie du moyen âge (1885, några i svensk översättning av Erik Staaff, Studier öfver medeltida sagor 1903). 

Bland Paris större verk märks La vie de Saint Alexis (1872), en epokgörande textutgåva, samt La littérature française au moyen âge (1888), den första vetenskapliga framställningen av den fornfranska litteraturens historia. Här framläggs teorin om de små tillfällighetsdikterna, cantilènes, som ursprung till chansons de geste, en teori Joseph Bédier kritiserade, men som senare vann bred anslutning. Fornfransk litteratur var också ämnet för många av Paris artiklar i Histoire littéraire de la France. 

Värdefulla litteraturhistoriska inledningar finns vidare i de talrika textutgåvor som Paris ensam eller i samarbete med andra ombesörjt såsom Miracles de Nostre-Dame (8 band, 1876-83), Évangile de Nicodème (1885), L'Estoire de la guerre sainte (1897). Paris har i samarbete med andra, bland andra Paul Meyer, grundat vetenskapliga tidskrifter eller skriftserier som Revue critique (1866) och Romania (1872), biografiserien Les grands écrivains français, för vilken Paris skrivit Villon (1901), samt återupprättat den gamla ansedda Journal des savants. 

Hans svenska lärjungar hyllade honom 1889 med en festskrift, en fransk festskrift utgavs 1890. Paris hyllade även genom instiftandet av Société amicale Gaston Paris (1904), i vars vård anförtroddes Paris efterlämnade bibliotek.

Källor

Noter 

Franska litteraturvetare
Litteraturhistoriker
Franska filologer
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1839
Avlidna 1903
Män
Svensk uppslagsbok
Abantos

Abantos är ett 1 754 meter högt berg i Sierra de Guadarrama i Spanien. Större delen av berget ligger i San Lorenzo de El Escorial i Ávila, Kastilien och León. Berget skyddas eftersom det är en del av naturreservatet Paraje Pintoresco del Pinar de Abantos y Zona de La Herrería.

Historik
Under 1500-talet valde kung Filip II av Spanien en plats på Abantos södra sluttning som säte för klostret El Escorial och under 1700-talet grundades staden San Lorenzo de El Escorial som idag har drygt 17 000 invånare.

På bergets norra sida finns monumentet Valle de los Caídos.

Den 21 augusti 1999 startade en skogsbrand på bergets östra sida och över 450 hektar tallskog förstördes, det förstörda området har sedan dess åter börjat beväxas av tallträd.

Flera etapper av Vuelta a España har passerat Abantos och berget har varit slutetapp för loppet vid flera tillfällen.

Källor

Berg i Spanien
Kastilien och Leon
Frank Ashton-Gwatkin

Frank Trelawny Arthur Ashton-Gwatkin, mest känd under sin pseudonym John Paris, född 1889, död 1976, var en brittisk diplomat och författare.

John Paris väckte uppmärksamhet genom flera romaner med kärvt realistiska skildringar från Japan, som djärvt stack av mot de gängse romantika skildringarna av landet. Bland hans verk märks Kimono (1921, svensk översättning 1923), Sayonara (1924, svensk översättning samma år), Banzai (1925, svensk översättning 1926), The island beyond Japan (1929, svensk översättning samma år), samt Matsu (1932, svensk översättning samma år).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter

Brittiska författare
Födda 1889
Avlidna 1976
Män
Alumner från Balliol College, Oxford
Primera División de Chile 1947

Primera División de Chile 1947 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1947, som slutade med att Colo-Colo vann för femte gången. Ligan bestod av 13 lag som spelade mot varandra två gånger var, vilket innebar 24 omgångar. Inget lag flyttades ner eftersom det vinnande laget i den sämre rankade divisionen (Ferrovarios i División de Honor Amateur championship) inte accepterades i den högsta divisionen.

Sluttabell

Referenser 
 RSSSF Chile 1947

1947 i Chile
Fotbollssäsongen 1947
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Det tomma huset

Det tomma huset (engelska: The Adventure of the Empty House) är en av Sir Arthur Conan Doyles 56 noveller om detektiven Sherlock Holmes. Novellen publicerades första gången 1903. Doyle själv rankade novellen som den sjätte bästa av hans favoritnoveller om Holmes.

I novellen återuppstår Holmes från de döda. Doyle hade avsikten att sluta skriva om Sherlock Holmes och lät honom dö i novellen Det sista problemet från 1893. Besvikelsen från läsarna blev stor, och trycket från allmänheten blev till slut så stort att Doyle återupplivade Holmes och skrev ytterligare ett trettiotal noveller och ännu en roman.  

Det tomma huset ingår i novellsamlingen The Return of Sherlock Holmes.

Handling 
Det är 1894. Novellen börjar med ett mord, till synes utan motiv, på Ronald Adair, känd kortspelare och son till earlen av Maynooth. Mordet har - av allt att döma - skett i ett låst rum. Watson, som upprätthållit sitt intresse för brott efter Holmes död, besöker brottsplatsen och råkar då knuffa till en gammal boksamlare så att denne tappar en del böcker och blir mycket stött. Kort därefter dyker boksamlaren upp på Watsons praktik för att be om ursäkt. Han påpekar att Watson borde köpa böcker för att fylla ett hål i bokhyllan, Watson vänder sig om mot bokhyllan och då han vänder sig om igen står Sherlock Holmes framför honom, varvid Watson för första gången i sitt liv svimmar. Återigen ger sig de två följeslagarna ut på äventyr, för att hitta den skyldige till mordet. Upplösningen äger rum i ett tomt hus, som till Watsons överraskning ligger mitt emot deras gamla lägenhet på Baker Street. Sebastian Moran, professor Moriartys närmaste man, är medveten om att Holmes är vid liv och vill döda honom.

Filmatisering 
Novellen har bland annat filmatiserats 1986 med Jeremy Brett i huvudrollen.

Externa länkar

Källor 

Noveller om Sherlock Holmes
Skönlitteratur 1903
1894 i skönlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Primera División de Chile 1948

Primera División de Chile 1948 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1948, som slutade med att Audax Italiano vann för tredje gången. Ligan bestod av 13 lag som spelade mot varandra två gånger var, vilket innebar 24 omgångar. Santiago National flyttades ner efter att ha fått minst poäng totalt sett under de senaste tre säsonger. Däremot flyttades inget lag upp inför 1949 eftersom vinnaren av den lägre serien, Ferrovarios, inte accepterades av högstaligan.

Sluttabell

Nedflyttningstabell
Det lag som flyttades ner var det lag med minst insamlade poäng under de senaste tre säsongerna.

Referenser 
 RSSSF Chile 1948

1948 i Chile
Fotbollssäsongen 1948
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Primera División de Chile 1949

Primera División de Chile 1949 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1949, som slutade med att Universidad Católica vann för första gången. Ligan bestod av 12 lag som spelade mot varandra två gånger var, vilket innebar 22 omgångar. Santiago Badminton skulle ha flyttats ner, men slogs ihop med klubben Ferrovarios som vann andradivisionen och bildade klubben Ferrobádminton, och spelade därmed kvar i serien säsongen 1950.

Sluttabell

Santiago Badminton flyttades inte ner då laget slogs ihop med segrarna av den näst högsta divisionen, Ferrovarios, och bildade Ferrobádminton, som fick spela i högsta divisionen 1950.

Referenser 
 RSSSF Chile 1949

1949 i Chile
Fotbollssäsongen 1949
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Antoine Furetière

Antoine Furetière, född 28 december 1619 i Paris och död 14 maj 1688 i samma stad, var en fransk lexikograf, jurist och präst. 

Furetières första verk var Poésies (1655), varpå följde Fables, morales et nouvelles (1671) och den satiriska sedeskildringen Le roman bourgeois (1666). 1662 valdes han in i Franska Akademien. Hans mest kända verk är Dictionnaire universel, som han arbetade på i 40 år och vars första band utkom 1684. Året efter att hans uppslagsverk börjat publiceras uteslöts han ur akademien efter en skarp debatt mellan Furetière och akademin. Hans fullständiga upplaga av Dictionnaire universel utgavs i Rotterdam 1690 och är betydligt omfångsrikare än akademins egen Dictionnaire från år 1694.

Noter

Källor
Antoine Furetière, Nationalencyklopedin (läst 2011-05-09)
Furetiére, Antoine i Nordisk familjebok (Ugglan)

Externa länkar

Dictionnaire universel, 1701 års upplaga, återpublicerad av Gallica, bibliothèque numériue

Franska fackboksförfattare
Ledamöter av Franska Akademien
Franska lexikografer
Födda 1619
Avlidna 1688
Ugglan
Män
Författare från Paris
Franska jurister
Social manipulation

Social manipulation (social engineering) är inom IT-säkerhet metoder för att manipulera personer till att utföra handlingar eller avslöja konfidentiell information, snarare än att göra inbrott eller använda sig av tekniska crackningstekniker. Även om fenomenet liknar lurendrejeri eller bedrägeri kan termen vanligtvis tillämpas på taskspeleri eller svek i syftet att samla information, bedra eller få tillgång till datasystem. I de flesta fall möter den som utför attacken aldrig offret ansikte mot ansikte. Social manipulation har, förutom i brottsliga syften, använts av bland andra skatteindrivare, privatdetektiver och tabloidjournalister.

Som en sorts psykologisk manipulation populariserades den sociala manipulationen av Kevin Mitnick. Termen hade tidigare associerats med samhällsvetenskap, men dess användning har vidareförts till bland annat databranschen. En studie av forskare på Google som analyserade spridning av falsk antivirusprogramvara fann att uppemot 90 % av alla domäner som är involverade i spridningen använde sig av sociala manipulationstekniker.

I det engelska begreppet social engineering innefattas även att spåra passivt, det vill säga att inte manipulera det tilltänkta offret. En metod för detta utgår från att varje person har ett unikt skrivavtryck.

Referenser 

Datavetenskap
Lurendrejeri
Wolf People

Wolf People är ett rockband från Bedford, London och North Yorkshire i Storbritannien som spelar musik med influenser från psykedelisk rock, folkrock och blues. De har släppt två album vid namn Tidings och Steeple på skivbolagen Jagjaguwar, Battered Ornaments och Sea Records.

Diskografi

Källor

Brittiska rockgrupper
Primera División de Chile 1950

Primera División de Chile 1950 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1950, som slutade med att Everton vann för första gången och blev dessutom första lag utanför Santiago att vinna ligan. Ligan bestod av 12 lag som spelade mot varandra två gånger var, vilket innebar 22 omgångar. Eftersom de två främsta lagen, Everton och Unión Española, båda hamnade på samma poäng spelades en final för att avgöra vilket lag som skulle bli mästare. Matchen avgjordes inför cirka 42 500 åskådare i Santiago och slutade 1-0 till Everton.

Sluttabell

Final

Referenser 
 RSSSF Chile 1950

1950 i Chile
Fotbollssäsongen 1950
Fotboll i Chile
Primera División de Chile