kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Smultronträd

Smultronträd (Arbutus unedo) är en art i familjen ljungväxter och förekommer naturligt i västra Europa,  Medelhavsområdet och på Kanarieöarna. 

Arten når i nordväst Irland, i syd Marocko, Algeriet och Tunisien samt i öst Ukraina, Turkiet och Syrien. Populationen på Kanarieöarna antas vara introducerad. Ursprungliga bestånd växer i kulliga områden och i bergstrakter mellan 700 och 1000 meter över havet. Exemplaren är utformade som små träd eller buskar. De ingår i buskskogar, i öppna skogar eller de växer i öppna landskap där marken bildas av kalksten eller sandsten. De öppna skogarna domineras ofta av stenek.

Smultronträdet blommar oftast i augusti och frukternas utveckling varar i 12 månader. Därför förekommer blommor och frukter samtidig. Den bärlika frukten kallas medron. Flera olika djur livnär sig på medron under vintern.

Orange frukter på träd upp till 10 m höjd, används vid tillverkning av sylt, drycker och likör. Trädets blad och bark brukades tidigare för garvning men denna användning blev ovanlig. Olika delar av smultronträdet har enligt den traditionella medicinen läkande egenskaper. Trädet som med sina rötter skapar en fast grund används för att återskapa skogar. Det kan även uthärda bränder och luftföroreningar. Från artens trä skapas olika föremål som mortel, sked, skål och musikinstrument. I Irland brukas trä från smultronträdet som träkol.

Populationerna hotas bland annat av intensivt skogsbruk och bränder. Hela beståndet betraktas som stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Övrigt
Smultronträd finns med i Madrids stadsvapen.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Ljungväxter
Sm Växtindex
Tarjei Straume

Terjei Straume, är en nutida norsk individualanarkist, antroposofist, skribent influerad av Benjamin Tucker och Rudolf Steiner. Straume har i Norge gjort sig känd för sin kamp för marijuanans legalisering.

I understand that dear Tarjei passed away on 22nd June 2021

Externa länkar 
Uncle Taz Home Page

Norska anarkister
Män
Levande personer
Fides

För asteroiden, se 37 Fides.

Fides (latin för "tro") är i romersk mytologi trohetens gudinna.  Den romerska senaten undertecknade och förvarade statliga fördrag med andra länder i hennes tempel på Capitolium, där hon ansågs skydda dem.

Fidis tillbads även under namnet Fides Publica Populi Romani (ungefär "Romerska folkets allmänna trohet"). Hon avbildas som en ung kvinna med en olivträdskvist, med en skål eller sköldpadda, eller en militär symbol i handen. Hon bär en vit slöja eller stola, och hennes präster bar vita kläder, vilket visar på hennes kopplingar till de högst uppsatta gudarna Jupiter och Dius Fidius. Hennes tempel, som dateras till 254 f.Kr., låg i närheten av Jupitertemplet på Capitolium.

Se även 
 Pistis, grekisk motsvarighet till Fides

Referenser 

Gudar i romersk mytologi
The Ring Magazine

The Ring Magazine, ofta bara kallad The Ring, är en berömd amerikansk boxningstidskrift, grundad av Nat Fleischer 1922. The Ring som ges ut en gång i månaden har mycket högt anseende i boxningsvärlden och kallas ibland för "boxningens bibel". Genom åren har tidningen övervakat alla stora boxningsmatcher och avslöjat diverse skandaler i boxningsvärlden. Alla stora boxningsmästare (oavsett viktklass) har åtminstone någon gång prytt tidningens omslag.

The Rings höga anseende sträcker sig långt tillbaka i tiden. Grundaren Nat Fleischer var chefredaktör ända fram tills sin död 1972 och ansågs under sin livstid vara den främste boxningskännaren i världen. 1928 började The Ring dela ut utmärkelsen årets boxare vilket man fortfarande gör. Priset är mycket eftertraktat hos alla boxare.

I den allt mer kaotiska organisationen av den professionella boxningen utser The Ring "sin" världsmästare i respektive viktklass och som enligt dem är den "riktige" världsmästaren. Deras mästare brukar i regel accepteras som den "verklige" mästaren av boxningsfans. Vad gäller alla konkurrerande boxningsförbund räknar The Ring bara de tre stora förbunden (WBC, WBA och IBF) som VM-titlar.

The Ring ges ut av London Publications som även publicerar "systertidningarna" World Boxing och K.O Magazine.

Boxning
Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1922
Iris (mytologi)

Iris är i den grekiska mytologin gudarnas budbärare och regnbågens gudinna, enligt Hesiodos. Namnet Iris betyder regnbåge.

Iris tillhör Okeanos generation. Hon var dotter till Thaumas och Elektra, och syster till Harpyorna. Hon blev sedan Heras adoptivdotter och budbärare. 

Iris är med sina färger personifieringen av regnbågen och symbolen för föreningen mellan Uranos och Gaia. Hon avbildas som en bevingad gudomlighet klädd i skir slöja och står i Heras tjänst som budbärare för att transportera meddelanden eller gudinnans befallningar. Iris var också den som såg till att det fanns tillräckligt med vatten i molnen så att det skulle regna. 
  
När hjältarna en gång slogs med harpyorna, var nordanvindens söner nära att döda dem. De skonades när Iris dök upp och framgångsrikt bad för deras liv.  

Det byggdes aldrig några tempel till Iris ära, inte heller försågs hon med ett heligt djur. Hon avbildades mycket ofta på vaser och reliefer, men inga statyer är kända.  Hon tycks dock ha varit föremål för en viss begränsad dyrkan, men den enda Iriskult man känner till är uppgiften att innevånarna på Delos offrade kakor till henne.

Referenser

Se även 
Iridium

Gudinnor i grekisk mytologi
Slaget vid Vittorio Veneto

Slaget vid Vittorio Veneto var ett slag på den italienska fronten under första världskriget och pågick mellan den 24 oktober och den 3 november 1918. Det utspelades i norra Italien och bidrog till Österrike-Ungerns besegrande. Det var dessutom det sista slaget för kejsardömet som strax efter skulle falla helt och hållet. Initiativet var Italiens.

Bakgrund 
Italienarna ansåg, trots famgången från slaget vid Piave, att de inte var i skick att anfalla, de skulle bara klara en offensiv till och misslyckades den, var de dömda till undergång. Även om det inte skulle bli så allvarligt, så var det så den italienska ledningen tänkte. Tyskarna började nu förlora mer och mer på västfronten och ententen krävde att Italien utnyttjade centralmakternas sårbarhet. I synnerhet med tanke på att Österrike-Ungern gick till reträtt, så borde italienarna följa upp detta.

Men så hände det saker på olika fronter. De allierade slog sig genom fronten kring Thessaloniki i Vardaroffensiven och tog sig upp via Serbien. Österrike-Ungern började falla ihop som ett korthus, allt skulle gå fort. Den 6 oktober utropades en ny stat - Jugoslavien. Den 14 oktober bildades en tjeckisk tillfällig regering och den 16 oktober utfärdades en proklamation där den habsburgske kejsaren förklarade att Österrike var ett federalt imperium. Italien förstod att de var tvungna att delta i krossandet för att få sina krav i Londonfördraget uppfyllda. De kände sig tvungna att gå till offensiv.

Italienska armén led fortfarande av sviterna sen Caporetto så franska, brittiska och amerikanska styrkor fanns fortfarande kvar och de skulle dessutom ta del i offensiven.

Referenser

Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Vittorio Veneto
Italien under första världskriget
Genius

Genius (eller genie, plural genier, uttalas med mjukt 'j', till skillnad från geni/genier, som uttalas med sch-ljud) är i den romerska religionen namnet på den personliga skyddsande som varje man ansågs ha och som följde honom från födelsen till döden. Det var ett väsen av gudomlig natur, men oskiljaktigt förbundet med individen. På samma sätt hade varje kvinna sin juno (ej att förväxlas med gudinnan Juno). Särskilt på födelsedagen, men även vid andra högtidliga tillfällen, offrade man åt sin genius och gjorde sig, honom till ära, en glad dag. 

Senare vidgades begreppet genom att en plats, en stad och så vidare hade sin genius, ”skyddsande”. Även genier för familjer, samfund och så vidare omtalas. Genius kunde uppenbara sig som en orm och blev ofta framställd som en man som offrade och hade dennes anletsdrag.

Inom konsten och konsthantverket är genius (genie) även beteckning för en kärleksgud i barngestalt, erot.

Källor 

 Store norske leksikon/ genius

Romersk religion
Sociokrati

En sociokrati (av latinets och grekiskans socius (sällskap) och kratein (att styra)) är en sorts statsskick och en styrelseform. Det centrala i det sociokratiska beslutsfattandet är att alla blir hörda vid varje beslut som görs. Det är inte fråga om att göra konsensusbeslut (där alla ligger bakom beslutet och är eniga). I sociokrati ges istället möjlighet att göra invändningar mot beslutsförslaget.

Om det skulle visa sig att någon av de personer som deltar i beslutsfattande inte kan leva med beslutsförslaget, och alltså gör en invändning, försöker man förbättra förslaget till dess att det inte längre finns någon invändning. Ett beslut kan således inte fattas så länge det finns invändningar. Eftersom varje individ blir hörd i den sociokratiska processen blir besluten väl förankrade. Sociokratin erbjuder ett tillvägagångssätt för att allas röst skall bli hörda. 

Förutom samtycke bygger sociokrati på cirklar (eller kretsar från nederländskans kring). En cirkel är en självstyrd grupp av människor som delar en gemensam målsättning (meningsfulla invändningar är relaterade till cirkelns målsättning). Relevanta cirklar är sammankopplade med varandra via dubbla länkar (två personer som utses av vardera cirkeln). Personer utses till olika roller i öppna val (som inte sker genom majoritetsröstning utan genom samtycke). 

Begreppet sociokrati myntades av den franske positivistiske filosofen och sociologen Auguste Comte 1851. Den moderna sociokratin kommer ursprungligen ifrån Nederländerna och utvecklades av Gerard Endenburg under 1970-talet. Sociokrati har sedan dess spritts till organisationer över hela världen.

Se även 
 Konsensus

Statsskick
Reino Kuuskoski

Reino Iisakki Kuuskoski, född 18 januari 1907 i Loimaa, död 27 januari 1965 i Helsingfors, var en finländsk jurist samt partilös justitieminister och statsminister.

Han var riksdagens justitieombudsman 1946–1947, ledamot (förvaltningsråd) av Högsta förvaltningsdomstolen 1947–1955, medlem av Folkpensionsanstaltens styrelse 1955-1958 och president i Högsta förvaltningsdomstolen 1958–1965.

Han var justitieminister 1953–1954 och Finlands statsminister i en expeditionsministär april–augusti 1958. Statsrådet innehöll under Kuuskoskis ledning, förutom partipolitiskt obundna ministrar, även företrädare från oppositionsfalangen inom socialdemokraterna samt en företrädare för Finska folkpartiet.

Källor

Externa länkar 

 

Finlands statsministrar
Finlands justitieministrar
Finlands justitieombudsmän
Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Finland)
Män
Födda 1907
Avlidna 1965
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Loimaa
Alumner från Helsingfors universitet
Amazonlilja

Amazonlilja (Eucharis amazonica) är art i familjen amaryllisväxter nordöstra Peru och Ecuador. Odlas som krukväxt.

Perenn ört med lök, till ca 60 cm. Varje lök har flera blad som har tydlig stjälk och avgränsad bladskiva. De är glänsande gröna. Blomstängel till 60 cm med ca 8 blommor. Blommorna blir 10-12 cm i diameter, nickande, vita, doftande. Ståndarna har en tillplattad rundad utväxt på varje sida, vit med gröna eller gula markeringar.

Namnet amazonica berättar att arten är från Amazonas.

Odling
Odlas på en ljus plats, men inte i sol. Jorden bör vara väldränerad och skall hållas jämnt fuktig året om. Amazonlijan vill ha hög luftfuktighet och en varm växtplats för att trivas. Blommar vanligen under sensommar eller höst.
Förökas genom försiktig delning, ofta anlägger den sidolökar som kan avskiljas. Traditionellt sägs blomningen gynnas om krukan runt löken är trång.

Synonymer
Eucharis ×grandiflora auct. (fel använt)
Urceolina ×grandiflora auct. (fel använt)

Amazonliljan förväxlas ofta med Eucharis ×grandiflora Planch. & Linden, en hybrid som förekommer i naturen. Hybriden finns dock inte kvar i odling. De plantor som odlas i Sverige tillhör alla arten Eucharis amazonica.

Referenser
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. . 

Amaryllisväxter
Krukväxter
Am Växtindex
Pakor

Pakor är en familj (Agoutidae eller Cuniculidae) gnagare som enbart omfattar ett enda släkte (Agouti eller Cuniculus) och två arter: paka och bergspaka. Pakorna lever i Central- och Sydamerika; från Mexiko i norr ner till Brasilien och Paraguay.

Utseende
Pakorna har en brun till svart päls med fyra rader av vita fläckar på var sida kroppen. Buken är ljusare, nästan vit. Huvudet är tjockt och verkar nästan uppsvullet. Pakorna har en kort hals och kraftiga ben. Framtassarna har 4 kloförsedda tår, medan baktassarna har 5.

En paka blir runt 60–80 centimeter lång, till vilket kommer en liten kort svans på 2–3 centimeter. De väger 6–12 kilogram.

Beteende
Pakorna lever vanligen i närheten av skog och vatten. De är nattaktiva och tillbringar dagen i underjordiska bon som de antingen själva grävt ut eller som de tagit över från andra djur. Dessa rörliknande bon kan nå så långt ner som två meter, och har ofta en eller två utgångar. Pakorna är marklevande och ger sig inte upp i träden. Däremot är de goda simmare och flyr ofta undan en förföljare i vatten. Ibland används grottor och andra naturliga håligheter som sovplats.

Födan utgörs av olika växtdelar som hittas på marken, bland annat frukter, nötter, blad, rötter och stjälkar från örter. Exemplar i fångenskap åt även ödlor och rå köttfärs.

Förutom under parningssäsongen så är pakorna ensamlevande. Hos den mer kända pakan försvarar en hanne och en hona ett revir men de sover inte i samma bo. Honan kan ha flera kullar per år och per kull föds en, eller sällan två ungar.

Systematik
Pakorna benämndes från början med det vetenskapliga släktnamnet Agouti och familjenamnet Agoutidae. Men då "agouti" (eller på svenska aguti) i vardagligt tal kommit att syfta mer på släktet Dasyprocta så används numera allt oftare släktnamnet Cuniculus och familjenamnet Cuniculidae för att undvika förvirring.  IUCN beskriver till exempel arten paka som tillhörande Agouti/Agoutidae, men med en not att den skall överföras till Cuniculus/Cuniculidae.

Släktet har även tidigare ansetts ingå i en vidare familj Dasyproctidae tillsammans med släktena Dasyprocta (agutier) och Myoprocta (acouchis). Dessa tre släkten räknas ibland tillsammans även under namnet Agoutidae.

Källor
Delar av denna artikel är baserad på en översättning från tyska Wikipedia - Pakas.

Noter

Externa länkar 

Marsvinsartade gnagare
Juventas

Juventas (latin för ungdom) är i romersk mytologi ungdomens gudinna. Hennes make var Hercules.

Se även 
 Hebe, som i grekisk mytologi motsvarar Juventas

Referenser 

Gudar i romersk mytologi
Antti Hackzell

Anders (Antti) Verner Hackzell, född 20 september 1881 i S:t Michel, död 14 januari 1946 i Helsingfors, var en finländsk direktör och politiker (Samlingspartiet). Han var Finlands statsminister augusti-september 1944.

Hackzell blev filosofie kandidat 1903, tog hovrättsexamen 1906 och innehade därefter olika befattningar i Sankt Petersburg 1911–1917. 1918–1920 var han landshövding i Viborgs län, vice ordförande i finsk-ryska kommittén för verkställande av Dorpat-freden 1921–1922 och finländsk minister i Moskva 1922–1927. 1930 blev han biträdande direktör i Arbetsgivarnas centralorganisation.

Hackzell var utrikesminister i Toivo Mikael Kivimäkis statsråd 1932–1936. Därefter var han direktör för arbetsgivarförbundet. Han blev statsminister sedan Gustaf Mannerheim hade övertagit presidentposten efter Risto Ryti och han ledde den finska fredsdelegationen i Moskva i september 1944 då han drabbades av ett slaganfall. På grund av detta fann han sig tvungen att avgå som statsminister. Regeringens sammansättning förblev i princip oförändrad under hans efterträdare, partivännen Urho Castrén.

Han blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 1934.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Noter

Externa länkar 

 
 

Finlands statsministrar
Finlands utrikesministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Finländska diplomater
Landshövdingar i Viborgs län
Personer från Sankt Michel
Födda 1881
Avlidna 1946
Personer i Finland under 1900-talet
Män
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Alumner från Helsingfors universitet
Estradör

En estradör är en artist som står på scen, ofta i mindre, intimare sammanhang. Estradören är en blandning av sångare och skådespelare som enkelt och intimt iscensätter en historia, sångtext eller berättelse, med röst, plastik, gester och mimik till ett enkelt ackompanjemang. Karl Gerhard uppfann uttrycket för att beskriva sig själv och ordet bygger på "estrad", vilket är en synonym till scen. Vissa ståuppkomiker kallas ibland för estradörer.

Kända estradörer är bland andra Björn Ranelid, Karl Gerhard, Zarah Leander, Mattias Enn, Charles Aznavour, Edith Piaf, Yves Montand, Carl-Einar Häckner, Juliette Gréco, Liza Minnelli, Rikard Wolff och Percy Nilegård (fiktiv person), Sven-Bertil Taube.

Källor 
https://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/estradör

Benämningar på personer
Revy och show
Yrken inom scenkonst
I skuggan av en stövel

I skuggan av en stövel är en kuplett av Karl Gerhard i revyn Mitt vänliga fönster från 1934. Den spelades på Folkan (Folkteatern) i Stockholm.

Kupletten framfördes av Zarah Leander. Verserna handlar bland annat om förföljelser av judarna i Nazityskland.

Stig Ahlgren har i en analys i boken "Den okände Karl Gerhard" (1966) gjort iakttagelsen att Tyskland aldrig nämns i texten. Första och andra strofen behandlar Hollywood, USA och Storbritanniens indiska imperium samt kritiserar förbudet mot immigration av judar till Brittiska Palestinamandatet, som då var ett brittiskt protektorat. Tredje strofen nämner kända personer som tvingats lämna Tyskland, Albert Einstein, Max Reinhardt och Elisabeth Bergner, men säger bara att "Europa mistat sitt förstånn' / Steget mot kultur / tas när vi går ur / skuggan ifrån Babylon". Trots det uppfattades visan som antinazistisk och väckte stor uppmärksamhet 1934.

Melodin är tagen från den amerikanska sången Shanghai Lil (musik av Harry Warren och text Al Dubin) som sjöngs i James Cagney-filmen Footlight Parade (1933).

Zarah Leander spelade aldrig in numret, och framförde det inte efter att hon 1943 flyttat hem till Sverige. Sången finns inspelad av Karl Gerhard och även av Eva-Britt Strandberg, som en del av musikalen Zarah! om Zarah Leanders liv, uppförd 1987. 

Karl Gerhards kupletter
Sverige under andra världskriget
Gran Paradiso

Gran Paradiso är ett berg och en nationalpark i Grajiska alperna i nordvästra Italien. Toppen är på 4 061 m och bestigs vanligen från Rifugio Chabod (2750 m) eller Rifugio Vittorio Emanuele II (2735 m). Berget bestegs för första gången den 4 september 1860 av J. J. Cowell, W. Dundas, J. Payot och  J. Tairraz.

Källor

Externa länkar

Berg i Italien
Berg i Alperna
Boom, Boom, Boom, Boom!!

Boom, Boom, Boom, Boom!! är en eurodiscolåt av den nederländska eurodancegruppen Vengaboys. Den släpptes på singelskiva i oktober 1998. Den 13 juni 1999 blev den singeletta i Storbritannien. Versen använder sig till stora delar av versen i Abba:s "Lay All Your Love on Me" från 1980.

Information

Låtlista 
 "Boom Boom Boom Boom (Airplay)" (3:24)
 "Boom Boom Boom Boom (Brooklyn Bounce Boombastic RMX)" (6:57)
 "Boom Boom Boom Boom (Mark van Dale with Enrico RMX)" (6:34)
 "Boom Boom Boom Boom (XXL Version)" (5:23)
 "Boom Boom Boom Boom (Equator RMX)" (6:20)
 "Boom Boom Boom Boom (Pronti & Kalmani RMX)" (6:50)
 "Boom Boom Boom Boom (Beat Me Up Scotty RMX)" (7:38)

Övrigt 
"Boom, Boom, Boom, Boom!!" låg på Trackslistan i 17 veckor under perioden 3 april-29 maj 1999.
Den tyska gruppen JBO spelade in en cover med text på tyska och titeln "Bums Bums Bums Bums".

Listföljd

Källor

Engelskspråkiga sånger
Eurodancelåtar
Musiksinglar 1998
Tracks 1999
Singelettor i Sverige
Magnus Löfström

Magnus Löfström, född 1967, är en tidigare sångare och låtskrivare i Players tillsammans med Gustave Lund (Just D). Han har arbetat med artister som Timbuktu, Robyn, Stephen Simmonds med flera. Samarbetat med kompositörer och producenter som Per Magnusson och Andreas Carlsson.

Externa länkar 
Magnus Löfström på Myspace

Svenska artister
Födda 1967
Levande personer
Män
Larver (mytologi)

Larver (latin larvae), även kallade lemurer (latin lemures), var i romersk religion de dödas andar.

De var skräckinjagande spöken och uppenbarade sig i groteska förvridna former i vilka de som illvilliga väsen hemsökte sina levande släktingar och orsakade dem skada. För att hålla andarna borta var man tvungen att delta vid ritualer kallade Lemuria som hölls den 9, 11 och 13 maj varje år. Ritualen gick ut på att husfadern gick upp mitt i natten, renade sina händer, kastade ut bönor för att samla andarna och sedan läste upp texter som skulle få andarna att ge sig av. Lemuria sades ha instiftats av Romulus efter att denne dödat sin bror.

Ordet lemur användes numera som benämning på en familj lägre primater.

Referenser

Romersk religion
Anna Jansson

Anna Maria Angelika Jansson, född 13 februari 1958 i Visby, är en svensk författare. Hon är främst känd för sina deckare med Maria Wern i huvudrollen.

Biografi
Jansson arbetade ursprungligen som sjuksköterska.

Maria Wern 
Hon har senare blivit känd för sina deckare om kriminalinspektör Maria Wern, som i huvudsak utspelar sig på Gotland där Anna Jansson växte upp. Serien präglas även av medicinska inslag, och Jansson är själv utbildad sjuksköterska. Böckerna har översatts till ett antal språk.   

2008 blev Janssons bok Främmande fågel TV-serie med Eva Röse i huvudrollen. Därefter har ytterligare nio av böckerna filmatiserats.

Andra produktioner 
Förutom kriminalromaner har Anna Jansson skrivit böcker i vårdetik och ett antal barnböcker för Bonnier utbildning. Dessutom har hon författat ett Fantomenäventyr (publicerat i Fantomen nr 14/2009).   

2010 kom Anna Jansson ut med de första delarna i en serie barnböcker på Rabén & Sjögren. Huvudperson är Emil Wern – detektiv, son till Maria Wern.   

2014 kom feelgood-romanen Ödesgudinnan på Salong d'Amour ut. Detta var första i serien om frisören Angelika Lagermark, och boken har senare har följts av ytterligare böcker.   

Hösten 2019 släpptes Dotter saknad. Det var första delen i den nya deckarserien Bergslagens blå, med kriminalinspektör Kristoffer Bark i Örebro i huvudrollen.

Bibliografi

Maria Wern som huvudperson

Kristoffer Bark som huvudperson

Övriga fristående 
 (LL)
 (LL)

 (novell i Hemmets veckotidning 2009)

Häften för barn

Bonnier utbildning 
 Ditt och mitt, 2007
 Ingen att vara med, 2007
 Modigt Mia, 2007
 Monster finns, 2007
 Kojan, 2007
 Mia frågar chans, 2007
 Det brinner, 2007
 En varulv, 2007

På Rabén & Sjögren 

 Silverskatten, 2010 
 Klasskassan, 2010
 Riddarnas kamp, 2010
 Bankrånet, 2010
 Förbjudna sopor, 2011
 Ficktjuven, 2011
 Skeppets gåta, 2012
 Spökhuset, 2012
 Piratens ö, 2013
 Emil Wern - Pysselbok, 2013
 Falskt spel, 2013
 Lillebror försvunnen, 2014
 Julklappstjuven, 2014
 Brevtjuven, 2015
 Mystiska meddelanden, 2016
 Katt-tjuven, 2017
 Lotterifusket, 2018
 Cykeltjuven, 2019
 Guldringens gåta, 2020
 Värsta tjuven, 2021
 Världsrekord i jul, 2021

Övrig litteratur
Etiska dilemman i vård och omvårdnad: hur skulle du ha gjort? (Tills. med Agneta Blom; illustrationer: Helena Lunding), 2007
 Etiska dilemman i vården 2005 (med Agneta Blom ill Helena Lunding)
 "Räddad av slumpen", Fantomen nr 14/2009 (tecknad av Hans Lindahl)

Referenser

Externa länkar 

 

Kvinnor
Svenskspråkiga författare
Födda 1958
Svenska kriminalförfattare
Svenska sjuksköterskor
Levande personer
Sommarvärdar 2005
Författare från Visby