kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Hedström

Peter Hedström, född 1955, är en svensk sociolog och professor i sociologi. Han disputerade vid Harvard University och har varit professor vid University of Chicago, Stockholms universitet,  University of Oxford, New York University Abu Dhabi och Linköpings universitet. Han har även varit chef för Institutet för framtidsstudier, dekan för samhällsvetenskap vid Singapore Management University och föreståndare för Institutet för analytisk sociologi i Norrköping. 

Han har i sin forskning fokuserat på så kallad analytisk sociologi och utvecklande av kausala förklaringsmodeller baserade på sociala mekanismer, inspirerad av bland andra ,  och Jon Elster. 

Han har drivit flera större forskningsprojekt finansierade bland annat via ett Advanced Grant från European Research Council och från 2014 en 10-årig rådsprofessur från Vetenskapsrådet. Hans vetenskapliga publicering har (2019) ett h-index på 26.  

Han är ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien, Kungliga Vitterhetsakademien och Norska Vetenskapsakademien.

Bibliografi (urval)
 P. Hedström Dissecting the social. on the principles of analytical sociology. Cambridge: Cambridge University Press, 2005.
 P. Hedström och P. Bearman (red.) The Oxford Handbook of Analytical Sociology. Oxford: Oxford University Press, 2009.
 P. Hedström och P. Ylikoski Causal mechanisms in the social sciences (with Petri Ylikoski). Annual Review of Sociology 36: 49–67, 2010.
 P. Hedström och R. Swedberg (red.). Social Mechanisms: An analytical approach to social theory. Cambridge: Cambridge University Press, 1998.

Referenser

Externa länkar
Publikationer Peter Hedström, Linköping University Electronic Press

Google Scholar-profil Peter Hedström
CV Peter Hedström

Svenska professorer i sociologi
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Födda 1955
Levande personer
Män
Alumner från Harvard University
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Richard Swedberg

Richard Hans Albin Swedberg, född 1948 i Stockholm, är en svensk sociolog, som omväxlande varit verksam vid Stockholms universitet och Cornell University, USA. Hans forskningsområden är främst ekonomisk sociologi och sociologisk teori.

Swedberg studerade juridik vid Stockholms universitet, där han 1970 tog juris kandidatexamen. 1978 blev han Ph.D. i sociologi vid Boston College. Från 1986 var han verksam vid sociologiska institutionen vid Stockholms universitet, från 1996 som professor i sociologi, särskilt ekonomisk sociologi. Från 2002 var han professor i sociologi vid Cornell University.

Swedberg har varit en av de mest aktiva i att etablera den nya ekonomiska sociologin inspirerad av Mark Granovetter och andra. Han har givit ut den inflytelserika Handbook of Economic Sociology, och skrivit boken Principles of Economic Sociology. Swedberg har därtill publicerat flera böcker och vetenskapliga artiklar om klassiska sociologiska och ekonomiska tänkare, bland annat Max Weber, Joseph A. Schumpeter och Alexis de Tocqueville.

Bibliografi i urval 
 Schumpeter – A Biography, 1991.
 Max Weber and the Idea of Economic Sociology, 1994.
 Handbook of Economic Sociology, 1994 (ny upplaga 2005), tillsammans med Neil Smelser. 
 Tocqueville's Political Economy, 2009.
 The Art of Social Theory, 2014.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska professorer i sociologi
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Personer verksamma vid Cornell University
Män
Födda 1948
Levande personer
Alumner från Boston College
Alumner från Stockholms universitet
Talcott Parsons

Talcott Parsons, född 13 december 1902 i Colorado Springs, död 8 maj 1979 i München, var en amerikansk sociolog som räknas som en av de mest inflytelserika engelskspråkiga sociologerna under mitten av 1900-talet.

Biografi 
Parsons introducerade Max Webers tankar i USA och hans tolkning präglade länge den amerikanska förståelsen av Webers idéer. Han utvecklade – i en strävan efter en övergripande modell – en generell teori om samhällets struktur, utveckling och funktion. Den kallades AGIL-systemet efter dess huvudtankar om att varje grupp eller samhälle försöker klara fyra viktiga funktioner: adaptation, goal attainment, integration och latency. Parsons teoretiska perspektiv kom att kallas strukturfunktionalism. Det funktionalistiska perspektivet utgår från att fenomen och institutioner existerar för att de fyller en funktion för samhället som helhet. Det allomfattande AGIL-systemet är sedan länge kraftigt kritiserat. Inte minst C. Wright Mills levererade en numera klassisk, svidande kritik. Men även en stor del av senare sociologisk teori tar sin utgångspunkt i en kritik av Talcott Parsons, till exempel Jürgen Habermas och Niklas Luhmann. Samtida försvarare av Parsons perspektiv, framför allt Jeffrey Alexander, brukar kallas för neofunktionalister.

Viktiga verk 
 The Structure of Social Action (1937) 
 The Social System (1951)
 Structure and Process in Modern Societies (1960)
 Sociological Theory and Modern Society (1968), 
 Politics and Social Structure (1969).

Referenser

Amerikanska sociologer
Personer från Colorado Springs
Födda 1902
Avlidna 1979
Män
Alumner från London School of Economics
Eugeniahemmet

Eugeniahemmet syftar idag framför allt på en samling byggnader belägna på Karolinska-området i Solna, strax nordväst om Stockholms innerstad.

Historia
Eugeniahemmet var ursprungligen en förening som under sina första år saknade egna byggnader. Föreningen var från början en vanföreanstalt, ett skol- och sjukhem i Stockholm för fattiga, obotligt sjuka och barn med funktionsnedsättning, som dock inte fick ha utvecklingsstörning. Det byggdes och drevs av en förening som stiftades 1879 med prinsessan Eugénie som ordförande och som uppkallades efter henne.

Efter ett par kortvariga lösningar kunde man 1886 inviga en egen anläggning på Norrbacka, strax utanför Norrtull, intill den plats där Karolinska sjukhuset senare uppfördes. Eugeniahemmet byggdes intill Solna skog, där det tidigare hade stått ett värdshus, Norrbacka värdshus, som brann ner år 1882. Verksamheten finansierades med donationer, välgörenhetstillställningar och barnens eget arbete. Ursprungligen tog Eugeniahemmet emot 80 barn, men verksamheten växte och i början av 1900-talet vårdades sammanlagt 200 barn där.

Den ursprungliga byggnaderna ritades av arkitekten Axel Kumlien, som även stod bakom utformningen av flera andra sjukhusbyggnader i Stockholmsområdet. En ny byggnad, Stora hemmet, uppfördes 1896 av byggmästare Frans Albert Andersson efter ritningar av arkitekt Gustaf Lindgren. C. A. Danielsson ritade Eugeniahemmets asyl för överåriga.

Eugeniahemmet blev under 1960-talet ett centrum för omhändertagandet av barn som fötts med neurosedynskador. Eugeniahemmet i sin ursprungliga form avvecklades 1971, då lokalerna övertogs av Karolinska sjukhuset. Den ortopediska verksamheten överfördes till grannfastigheten Norrbackainstitutet. Lokalerna användes därefter bland annat som ett centrum för barnhabilitering. De inrymde Medicinhistoriska museet fram till 2005, och den svenska Giftinformationscentralen fram till 2019.

Se även
 Ålderdomshemmet för blinda kvinnor intill Eugeniahemmet

Referenser

Externa länkar

Funktionsrättshistoria i Sverige

Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Stockholm under 1800-talet
Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Byggnader ritade av Axel Kumlien
Bildanden 1879
Haga, Solna kommun
Gunnar Fagerström

Sture Gunnar Fagerström, född 19 mars 1944 i Stockholm, död 27 april 2012 i Nacka, var en svensk journalist och PR-konsult.

Fagerström var anställd på TT 1967–1969 och på SR/Ekot 1969–1977. Han var en på 1970-talet ofta hörd radioröst som inrikesreporter. Han gjorde bland annat intervjuer med Clark Olofsson och gisslan under Norrmalmstorgsdramat.

Han arbetade på SVT/Rapport 1977–1988. Han gjorde bland annat intervjuer från valrörelser och valvakor. Han var även verksam som PR-konsult, först vid Indevo och från 1990 vid Gullers Grupp.

Fagerström avled i april 2012 i Parkinsons sjukdom. Han är begravd på Nacka norra kyrkogård.

Källor 

Svenska journalister 
Journalister från Stockholm
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Födda 1944
Avlidna 2012
Män
Till Eulenspiegel

Till Eulenspiegel  (lågtyska Dyl Ulenspegel ) är en fiktiv person. De muntliga berättelserna om honom har sin upprinnelse i medeltida Tyskland.

Enligt traditionen föddes han år 1300 i Kneitlingen nära Braunschweig. Han reste omkring i det Tysk-romerska riket, särskilt norra Tyskland och dog i Mölln 1350. Här finns också en gravsten över honom. Men det finns inga bevis att han motsvaras av någon historisk person.

I de folkliga historierna är han en upptågsmakare som spelar sina medmänniskor olika spratt. Främst drabbar dessa hantverkare, men inte heller adeln eller ens påven går fria.

Den polsk-ryske balettdansaren och koreografen Wacław Niżyński satte 1916 upp Till Eulenspiegel som balett på Metropolitan i New York. Baletten gjordes efter den medeltida historien till musik av Richard Strauss symfoniska dikt Till Eulenspiegels lustige Streiche (Op.28, 1894-95).

Se även 
 Ulenspiegel (opera)
 Charles de Coster
 Richard Strauss
 Daniel Kehlmann (romanen Tyll, 2017)

Litteratur 
 Hermann Bote: Ein kurzweiliges Buch von Till Eulenspiegel aus dem Lande Braunschweig (1984) Text online

Tyska litterära figurer
Kultur under medeltiden
Kultur i Tyskland
Fiktiva figurer från Tyskland
Upplands runinskrifter 73

Runinskrift U 73 är en av två runstenar som ursprungligen stått inom Hansta naturreservat i nordvästra Stockholm. Idag återstår endast U 73, medan broderstenen U 72 nu finns på Skansen.

Historik
 
I området kring Hägerstalunds gård har det funnits två runstenar: U 73 och U 72. Idag finns bara U 73 kvar och troligen står den på sin ursprungliga plats. Den är känd sedan 1600-talet. U 72 hittades 1896 liggande på åkern inte långt från U 73 och flyttades samma år till friluftsmuseet Skansen, som var under uppbyggnad. Man hade då inte observerat att U 72 (höjd=2,43 meter) och U 73 (höjd=2,00 meter) hörde ihop och tillsammans utgjorde ett parmonument. 

De personer som omtalas på runstenen bodde troligen på den plats där Hägerstalunds gård nu ligger. Av stenarna kan man förstå att Ingas söner, Ärnmund och Ingemund fått ärva sin fars gård när han dött. Ärnmund och Ingemund har sedan rest till Grekland där de omkommit varpå deras mor Inga ärver gården. När Inga sedan dör får hennes bröder Gärdar och Jorund överta gården och reser stenarna för att visa hur de kommit i besittning av ägorna. 

Förutom att vara ett minnesmärke över två greklandsfarare är Hanstastenarna även ett juridiskt dokument som berättar hur bröderna Gärdar och Jorund kom i besittning av arvet efter Ärnmund och Ingemund. Båda stenarna är märkta med ett kors, vilket visar att de som lät rista dem var kristna och levde i mitten av 1000-talet, vid vikingatidens slut.
Inskriften är alltså en fortsättning på broderstenens text: "Gärdar och Jorund lät resa dessa stenar efter sina systersöner Ärnmund och Ingemund" och den lyder enligt nedan:

Inskriften 
Runor:᛫ᚦᛁᛋᚢᚾ᛫ᛘᛂᚱᚴᛁ᛫ᛁᚱᚢ᛫ᚵᛅᚱ᛫ᛂᚠᛏᛦ᛫ᛋᚢᚾᛁ᛫ᛁᚴᚢᚱ᛫ᚼᚬᚾᚴᛅᛘ᛫ᚦᛂᛁᚱᛅ×ᛅᛏᛅᚱᚠᛁ×ᛁᚾᚦᛂᛁᚱ×ᛒᚱᚦᚱ᛫ᚴᛅᛘᚢᚼᚾᛅᛅ᛬ᛅᛏᛅᚱᚠᛁ
×ᚴᛁᛅᚦᛅᚱᛒ᛫ᚱᛂᚦᚱ᛫ᚦᛁᚱᛏᚬᛁᚴᛁᚱᛁᚴᛁᚢᛘ

Det var alltså Ärnmund och Ingemund som miste livet i Grekland, vilket var identiskt med Bysantinska riket, slutmålet för många resor i österled. Stenen är inte signerad, men på grund av ordens stavning och runornas utformning, har den i Sveriges runinskrifter blivit tillskriven runristaren Visäte.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Greklandssten
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor 
Runinskrifter i Sverige, sid. 103, Sven B F Jansson, Almqvist & Wiksell Förlag AB, 1984,

Noter

Externa länkar

Upplands runinskrifter 0073
Runinskrifter i Stockholms kommun
Hansta
Upplands runinskrifter 72

Runinskrift U 72 är en av två runstenar: U 72 och U 73, som ursprungligen stått i Hansta i nordvästra Stockholm. Stenen står numera på Skansen.

Stenen 
Stenen hittades 1896 liggande på åkern inte långt från Hägerstalunds gård och flyttades samma år till friluftsmuseet Skansen, som då var under uppbyggnad. Man hade då inte observerat att U 72 och U 73 hörde ihop och tillsammans utgjorde ett parmonument. Båda stenarna är tillskrivna runristaren Visäte. Förutom att vara ett minnesmärke över två greklandsfarare är Hanstastenarna även ett juridiskt dokument som berättar hur bröderna Gärdar och Jorund kom i besittning av arvet efter Ärnmund och Ingemund. Båda stenarna är märkta med ett kors, vilket visar att de som lät rista dem var kristna och levde i mitten av 1000-talet, vid vikingatidens slut. Stenen är inte signerad, men grundat på ornamentiken, stavningen och runornas utformning tillskrivs den i Sveriges runinskrifter runristaren Visäte.

Inskriften 

Därefter fortsätter texten på U 73: "Dessa minnesmärken är gjorda till minne av Ingas söner. Hon kom till arv efter dem, men bröderna kom till arv efter henne, Gärdar och hans broder. De dog i Grekland."

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor

Externa länkar

 Skansens runstenar av Erik Brate

Upplands runinskrifter 0072
Runinskrifter i Stockholms kommun
Skansen
Mattias Eklundh

Mattias "IA" Eklundh, född 6 oktober 1969 i Göteborg,  är en svensk gitarrist och sångare. 

Eklundh är frontmannen för hårdrocksbandet Freak Kitchen och har också ett soloprojekt, Freak Guitar. Han har en väldigt lätt igenkännbar musikalisk stil; övertoner i kombination med svajarm, snabb tapping, udda taktarter och ovanligt stämda gitarrer är en del av hans kännetecken. Hans största influenser är Frank Zappa och Ace Frehley från musikgruppen Kiss.

Diskografi (urval) 
Studioalbum med Frozen Eyes

Soloalbum (som "Mr Libido" och "Freak Guitar")
 (som "Mr Libido")

Studioalbum med "Freak Kitchen"

Studioalbum med "Planet Alliance"

Referenser

Externa länkar 

Mattias hemsida
Freak Kitchens hemsida

Svenska gitarrister under 2000-talet
Män
Födda 1969
Levande personer
Musiker från Göteborg
Svenska sångare under 2000-talet
Min lilla Elin, min dotter snäll

Min lilla Elin, min dotter snäll är en barnpsalm med sex 7-radiga verser utan refrängtext av okänd författare. Psalmen har en sedelärande berättande karaktär. Psalmen sjungs till samma melodi som psalm 55 i Herde-Rösten 1892 I Bibeln finnes en vallfärdssång.

Publicerad i
Herde-Rösten 1892 som nr 54 under rubriken "Barnsånger" med titeln "Lilla Elin".

Svenska psalmer
Barnvisor
Leyden

Leyden har flera betydelser:
 Leyden – en stad och kommun i den nederländska provinsen Zuid-Holland, se Leiden
 Leyden, Massachusetts – en kommun (town) i Franklin County i delstaten Massachusetts, USA

Personer
 Ernst von Leyden (1832–1910), en tysk läkare
 Lucas van Leyden (1494–1533), en flamländsk konstnär
Alastor Press

Alastor Press är ett svenskt bokförlag bildat 2001. Utgivningen är inriktad på fin de siècle-litteratur och besläktade strömningar, i synnerhet i översättning från franska. Förlaget har givit ut titlar som Arthur Rimbauds Samlade verk, Paul Verlaines De fördömda poeterna och Comte de Lautréamonts Maldoror, Samlade verk.

Förlaget var från början baserat i Malmö men har idag sitt säte i Göteborg. År 2011 skedde en utbrytning när en av grundarna, Ola Svensson, lämnade Alastor och startade Hastur förlag, med inriktning på äldre skräcklitteratur.

I september 2016 lanserade förlaget en egen podcast, Alastorpodden, som leds av Andreas Lundberg och Hillevi Hellberg.

Utgivna författare
Förlaget har givit ut följande författare:

Se även
 Elias Wraak

Källor

Externa länkar
Webbplats
Alastorpodden

Svenska bokförlag
Företag bildade 2001
Matrah

Matrah, Mutrah eller Muttrah, med flera ytterligare stavningar (arabiska: مطرح), är en stad strax väster om Muskat på Omans nordkust mot Omanbukten, bortom udden som avgränsar Muskatviken. Den är guvernementet Muskats kommersiella centrum och hyser den viktiga hamnen, som är en av regionens största. Matrah har 179 926 invånare (2006).

Två portugisiska 1500-talsborgar, al-Jalalee och al-Meerani, reser sig på ömse sidor om staden, som även hyser en traditionell bazar, Souq Matrah, och en äldre stadsdel, Sour al-Lawatiah, omgiven av stenmurar.

Källor

Noter

Orter i Oman
Muttra

Muttra kan syfta på:

Muttra – en stad i Indien, se Mathura
Matrah – en stad i Oman
Lauri Ingman

Lauri (Lars Johannes) Ingman, född 30 juni 1868 i Östermark, död 25 oktober 1934 i Åbo, var en finländsk teolog och politiker (samlingspartist).

Biografi
Ingman blev filosofie kandidat 1892, teologie licentiat 1900. År 1895 blev han lektor i Vasa finska lyceum och  1901 assistent vid teologiska fakulteten vid Helsingfors universitet. Han blev professor i praktisk teologi vid Helsingfors universitet 1916 och teologie hedersdoktor vid Uppsala universitet 1932. Från 1930 var han Finlands ärkebiskop. 

Som politiker var Ingman representan för prästerskapet i Borgå stift vid lantdagen 1905–1906, ledamot av enkammarlantdagen 1907–1918 och av riksdagen 1922. Han var dessutom ledomt av kyrkomötet 1913, 1923 och 1928 samt statsminister 27 november 1918–17 april 1919 och 31 maj 1924–31 mars 1925 och kyrko- och undervisningsminister 1920–1921 i Rafael Erichs ministär, 1925–1926 i Antti Tulenheimos ministär och Kyösti Kallios andra ministär samt 1928–1929 i Oskari Manteres ministär.

Ingman har i sitt författarskap behandlat exegetiska, religionspedagogiska och politiska frågor. Han var även verksam som publicist.

Ingman blev kommendör med stora korset av Kungliga Nordstjärneorden 1929.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Noter

Källor

Se även
Lista över Finlands statsministrar
Lista över Finlands ärkebiskopar

Externa länkar

 

Prästeståndets lantdagsledamöter
Ledamöter av Finlands lantdag för Finska partiet
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Finlands statsministrar
Finlands undervisningsministrar
Finlands ärkebiskopar
Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Personer från Södra Österbotten
Födda 1868
Avlidna 1934
Män
Finländska politiker under 1800-talet
Personer i Finland under 1900-talet
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Alumner från Helsingfors universitet
Fotrotsben

Fotrotsben eller vristben (latin: ossa tarsi) är de sju ben som utgör fotroten (vristen, tarsus):
 Språngbenet (os talus)
 Hälbenet (calcaneus, os calci)
 Båtbenet (os naviculare)
 Tärningsbenet (os cuboideum)
 Kilformade benen (ossa cuneiformes)
 Yttre kilformade benet (os cuneiforme laterale)
 Mellersta kilformade benet (os cuneiforme intermedium)
 Inre kilformade benet (os cuneiforme mediale)

Se även 
 Mellanfot (metatarsus)
 Fot (pes)

Referenser 

Skelettet
Nedre extremitetens anatomi
Mab (olika betydelser)

Mab, eller MAB, kan syfta på

 Drottning Mab – älvdrottning i Romeo och Juliet
 Mab (måne) – en av planeten Uranus månar.
 mAb – antikroppar som är identiska, se  Monoklonal antikropp
 MAB – ett svenskt företag, se  Manufaktur AB
 MAB – ett biosfärområdesprogram inom Unesco, se Programme on Man and Biosphere
Timmins

Timmins är en kanadensisk stad i centrala Ontario. Staden grundades 1912 och har 42 997 invånare (2006) på en yta av 2 961,58 km². Stadsgränsen omfattar de två tätorterna Timmins med 30 243 invånare (2006) på en yta av 16,69 km², och Porcupine med 7 031 invånare på 14,61 km². Det fanns ett museum för Shania Twain mellan 2001 och 2013 i Timmins.

Kommunikationer
Timmins har en av norra Ontarios största flygplatser: Timmins flygplats.

Kända personer från Timmins
 Bill Barilko, ishockeyspelare
 Shean Donovan, ishockeyspelare
 Kathy Kreiner, alpin skidåkare
 Bob Nevin, ishockeyspelare
 Myron Scholes, nationalekonom
 Allan Stanley, ishockeyspelare
 Steve Sullivan, ishockeyspelare
 Shania Twain, musiker
 Eric Vail, ishockeyspelare

Referenser

Externa länkar
Timmins hemsida 

Orter i Ontario
Enhetskommuner i Ontario
Rot (till ekvation)

En rot eller lösning till en ekvation f(x) = 0 är ett värde på x sådant att ekvationen satisfieras. Mängden av alla rötter till en ekvation kallas ekvationens lösningsmängd. Rötterna brukar benämnas efter den klass de tillhör, det vill säga, som reella rötter, komplexa rötter och så vidare. 

Till exempel har polynomet

de två rötterna

därför att

och

Nollställe 
Ett nollställe är ett värde för vilket en funktion är noll och är för funktionen f(x) en lösning till
. Även dessa kallas ibland för "rötter".

Högre ordningens rötter 
Om en funktion f(x) har en rot i x0 sådan att 
 
där g(x) är kontinuerlig och nollskild i x0, så kallas denna rot för en n:te ordningens rot.

Se även 
Algebrans fundamentalsats
Pol

Källor
 

Matematisk terminologi
Ekvationer
Muriel Spark

Muriel Spark, född Camberg 1 februari 1918 i Edinburgh, Skottland, Storbritannien, död 13 april 2006 i Florens, Italien, var en brittisk (skotsk) författare.

Biografi 
Spark konverterade till katolicismen 1954 och adlades 1993.

Spark slog igenom med The Comforters (1957). Bland hennes romaner märks The Ballad of Peckham Rye (1960), The Prime of Miss Jean Brodie (1961) (som även filmatiserats) samt The public image (1968) och The Only Problem (1984).

"Muriel Spark berättar om människor som verkar resolut och påpassligt klippta ur livet - inte vi själva, men folk vi känner. Men mitt i den trevliga vardagen händer plötsligt något oväntat, som ger historien en vridning åt det fantastiska." (Åke Runnquist, 1971)

Bibliografi (på svenska)
 Memento mori (Memento mori) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1960)
 Ungkarlarna (The bachelors) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1962)
 Miss Jean Brodies bästa år  (The prime of Miss Jean Brodie) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1963)
 Fattiga flickor (The girls of slender means) (översättning Ingeborg von Rosen, lyrikredigering av Thomas Warburton, Norstedt, 1964)
 Balladen om djävulens sändebud (The ballad of Peckham Rye) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1965)
 Mandelbaumporten (The Mandelbaum gate) (översättning Olov Jonason, Norstedt, 1966)
 Ansiktet utåt (The public image) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1969)
 Förarsätet (The driver's seat) (översättning Erik Sandin, Norstedt, 1971)
 I annan ägo (The takeover) (översättning Sonja Bergvall, Norstedt, 1978)
 Falska fasader (Territorial rights) (översättning Thomas Preis, Norstedt, 1985)
 Festen genom väggen (otryckt översättning av Erik Ohls för Yleisradio, 1990)

Källor 
 Åke Runnquist: Moderna utländska författare (Forum, 1971), s. 247-248

Externa länkar 
Officiell webbplats

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1918
Avlidna 2006
Kvinnor