kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vaxholms yttre befästningslinje

Vaxholms yttre befästningslinje var en försvarslinje över Siarö - Galtholmen - Djurönäs som tillkom enligt riksdagsbeslut 1914 i syfte att skydda Stockholm mot ett kustangrepp.

Under den andra halvan av 1800-talet hade Vaxholms kastell visat sig vara oförmöget att stå emot de nya spetsiga projektilerna från räfflade kanoner. En ny modern fästning - Oskar-Fredriksborg - byggdes därför vid Oxdjupet för att försvara inloppet till Stockholm. 1902 bestod Vaxholms fästnings försvarsområde av land- och vattenområden från sunden väster om Resarö till norra Värmdö. Totalt ingick 37 batterier, rörligt artilleri, mineringar, infanteri samt en reserv av rörliga förband med bland annat ingenjörstrupp och ballongavdelning.

Den snabba teknikutvecklingen och de effektivare vapensystem gjorde det dock nödvändigt att kunna möta sjöstridskrafter tidigare, längre ut i skärgården. 1914 fattade Riksdagen därför beslut om en yttre befästningslinje över Siarö, Galtholmen och Djurönäs. Den yttre befästningslinjen kom att bestå av fem minerade spärrar, tre batterier, bland dem det tunga Torsbergsbatteriet och de två tvillingforten Siaröfortet och Ängsholmsfortet. Arbetena drog ut på tiden och avbröts i och med första världskrigets slut 1918. Försvarslinjen färdigställdes först 1924-32. 

Första världskriget hade emellertid visat betydelsen av stridsflygplan och gaskrigföring och befästningarna sågs därför snart som omoderna. Vaxholms yttre befästningslinje kom att ersättas av Havsbandslinjen som byggdes ut 1936-45.

Referenser

Värmdö kommun
Österåkers kommun
Stockholms skärgård
Stockholms fasta försvar
Jean-Pierre Rousselot

Jean-Pierre Rousselot, född den 14 oktober 1846 i Saint Claud, död den 16 december 1924 i Paris, var en fransk abbé och språkforskare.

Rousselot studerade under Gaston Paris ledning, ägnade sig tidigt åt experimentell fonetik och kan sägas vara en av denna vetenskaps grundläggare liksom en av dess främsta tidiga representanter. Han blev 1887 professor vid Institut catholique de Paris, 1897 föreståndare för det vid Collège de France inrättade fonetiska laboratoriet och 1920 professor i fonetik där. 

På samma gång som han väsentligt bidrog till klarläggandet av den fonetiska vetenskapens principer, befordrade han i hög grad dess utveckling genom de apparater han uppfann och de undersökningsmetoder han utarbetade. Även som dialektforskare vann Rousselot stor berömmelse. I förening med Jules Gilliéron utgav han 1887–92 tidskriften "Revue des patois gallo-romans". 

Bland hans arbeten märks Modifications phonétiques du langage étudiées dans le patois d'une famille de Cellefrouin (1892) och Principes de phonétique expérimentale (1897–98).

Källor 

 

Franska romersk-katolska präster
Franska lingvister
Fonetiker
Franska professorer
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Charente
Födda 1846
Avlidna 1924
Män
Ugglan
Jessie J

Jessica Ellen Cornish, född den 27 mars 1988 i London, är en engelsk sångare och låtskrivare känd som Jessie J. Hon är född och uppvuxen i London och började sin karriär på scenen, vid 11 år, med en roll i West End-musikalen Whistle Down the Wind. 

Jessie J undertecknade ett skivkontrakt med Island Records och började spela in sitt debutalbum, som tog sex år att färdigställa. 

Hon har skrivit låtar till artister som Chris Brown och Miley Cyrus. Den mest framgångsrika låt som hon skrivit till annan artist är "Party in the U.S.A." (Miley Cyrus), som fick platinacertifiering i många länder. Den 7 januari 2011 hamnade Jessie J i toppen av BBC:s Sound of 2011-lista. Därefter fick hon ta emot priset Choice på 2011 BRIT Awards. 

Hon släppte sin första singel "Do It Like a Dude", som nådde en andra plats i Storbritannien. Jessie J släppte uppföljaren "Price Tag" som gick direkt upp som nummer ett i Storbritannien, Irland och Nya Zeeland och topp-tio i ytterligare 19 länder. Hennes debutalbum Who You Are släpptes den 25 februari 2011 och nådde andraplatsen på UK Albums Chart.

Senare under året har hon samarbetat med David Guetta och James Morrison. Med David Guetta släppte hon den kända låten "Repeat", som finns med på David Guettas cd Nothing but the Beat.

Hon uppträdde även vid avslutningen av OS i London 2012.

Diskografi 
Album 
 2011 – Who You Are
 2013 – Wild
 2015 – Sweet Talker
 2018 – R.O.S.E.
 2018 – This Christmas Day

Singlar (topp 50 på UK Singles Chart)
2010 – "Do It like a Dude" (#2)
2011 – "Price Tag" (#1)
2011 – "Nobody's Perfect" (#9)
2011 – "Who's Laughing Now" (#16)
2011 - "Domino" (#1)
2011 - "Who You Are" (#8)
2012 – "Laserlight" (med David Guetta) (#5)
2013 – "Wild" (med Big Sean och Dizzee Rascal) (#5)
2013 – "It's My Party" (#3)
2013 – "Thunder" (#18)
2014 – "Bang Bang" (med Ariana Grande och Nicki Minaj) (#1)
2015 – "Flashlight" (från Pitch Perfect 2 ) (#13)

Källor 
 Jessie J - The girl from Essex who plans to take the pop world by storm

Externa länkar 

 Officiell webbplats 
 Jessie J på allmusic.com 
 Diskografi på Discogs 

Musiker från London
Engelska popsångare
Brittiska R&B-sångare
Levande personer
Födda 1988
Kvinnor
Pseudonymer
Slant Six Games

Slant Six Games var en kanadensisk datorspelsutvecklare med bas i Vancouver i British Columbia. Företaget grundades 2005 och var utvecklaren för ett par spel av Zipper Interactives berömda spelserie SOCOM: US Navy SEALs. Företaget skapade tre SOCOM-spel publicerade av Sony Computer Entertainment: SOCOM: Tactical Strike och SOCOM: Fireteam Bravo 3 för Playstation Portable samt SOCOM: Confrontation för Playstation 3, samt Resident Evil: Operation Raccoon City, som publicerades av Capcom för Playstation 3, Xbox 360 och Microsoft Windows i mars 2012. Företaget upplöstes 2013.

Spel

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Kanadensiska datorspelsföretag
Företag bildade 2005
Företag upplösta 2013
Hans vilda fru

Hans vilda fru (originaltitel: The Quiet Man) är en amerikansk romantisk dramakomedifilm från 1952 i regi av John Ford, baserad på en novell av Maurice Walsh.

Handling 
Filmen utspelar sig i 1920-talets Irland. Sean Thornton (John Wayne), irlandsfödd amerikan, återvänder till Irland från USA för att återta släktgården i byn Innisfree. Han träffar och förälskar sig i den vackra Mary Kate Danaher (Maureen O'Hara), syster till godsägaren "Red" Will Danaher (Victor McLaglen). Danaher är upprörd över att Sean bjudit över honom för ett markområde intill hans egendom. Han vägrar att godkänna bröllopet, tills flera bybor, däribland prästen, kommer överens om att lura honom att tro att den rika änkan Tillane (Mildred Natwick) vill gifta sig med honom.

Utmärkelser och nomineringar 
Hans vilda fru belönades med två Oscar, för bästa regi och bästa foto.

Rollista (urval)
John Wayne - Sean Thornton
Maureen O'Hara - Mary Kate Danaher
Barry Fitzgerald - Michaleen Og Flynn
Victor McLaglen - Godsägaren "Red" Will Danaher
Ward Bond - Fader Peter Lonergan
Mildred Natwick - Änkan Sarah Tillane
Francis Ford - Dan Tobin
Arthur Shields - Pastor Cyril Playfair
Eileen Crowe - Mrs. Elizabeth Playfair
Charles B. Fitzsimons - Hugh Forbes
James Fitzsimons (James Lilburn) (James O'Hara) - Fader Paul
Sean McClory - Owen Glynn
Emily Eby - Mave Campbell
Jack MacGowran - Ignatius Feeney

Externa länkar 
 

Filmer 1952
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer vars fotograf belönades med Oscar för bästa foto
Irland på film
1920-talet på film
Filmer i regi av John Ford
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Rudolf Tröger

Rudolf Tröger, född 23 april 1905 i Leipzig, död 18 juni 1940 i Frankrike, var en tysk jurist och SS-officer. Han var Obersturmbannführer och medarbetare inom Gestapo.

Biografi 

Rudolf Tröger studerade rättsvetenskap vid Leipzigs universitet och disputerade där på avhandlingen Organisation der Arbeit und Weltarbeitsrecht. Han inträdde i SS 1933 och blev senare medlem av SD. 1933 utnämndes han till polischef i Leipzig.

Andra världskriget utbröt den 1 september 1939 och kort därefter blev Tröger chef för Gestapo i Danzig. Från september till november 1939 ledde han Einsatzkommando 16, som deltog i massmordet på den polska intelligentian. Einsatzkommando 16, som bestod av personal från Gestapo, SD, Kripo samt Orpo, förövade flera massarkebuseringar i Darżlubska-skogen i närheten av byn Piaśnica, belägen i dåvarande Reichsgau Danzig-Westpreußen. Mellan 10 000 och 12 000 polska präster, lärare, läkare, officerare och journalister mördades i Darżlubska.

Einsatzkommando 16 upplöstes i slutet av november 1939 och Tröger utsågs då till inspektör för Sipo och SD i Danzig-Westpreußen. I början av 1940 verkade Tröger som Gestapo-chef i Chemnitz och var ansvarig för den nazistiska terrorn i västra Sachsen. Under slaget om Frankrike var han löjtnant i ett infanteriregemente. Han stupade vid ett försök att bryta igenom Maginotlinjen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1905
Avlidna 1940
Män
Personer från Leipzig
Personer inom Einsatzgruppen
SS-officerare som stupat i strid
Westfälische dachsbracke

Westfälische dachsbracke är en hundras från Tyskland. Den är en långsamdrivande jakthund av braquetyp. Som andra kortbenta braquehundar av typerna dachsbracke och basset har den fått sin exteriör genom dvärgväxtmutation, men även taxar användes för att förstärka typen. Det var importerade westfälische dachsbracke som från 1905 bildade grunden till den svenska drevern, vilken fick sitt svenska namn först 1947. Westfälische dachsbracke är lägre och smäckrare än drever. Dachsbracken från Westfalen i nuvarande Nordrhein-Westfalen är känd för sin förmåga att få villebrådet att bukta, d.v.s. röra sig i cirklar så att jägaren får många skottchanser. Den används främst för jakt på hare, kanin, rödräv och vildsvin.

Källor
Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
Carl O. M. P. Leuhusen: Rashundar i ord och bild, Stockholm 1932
Ivan Swedrup: Våra hundar i färg, Stockholm 1974, 
Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Stockholm 1955-1956
Malcolm Wallerstedt (red): Stora nordiska hundboken, Malmö 1966
Westfälische Dachsbracke, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2011-06-20)

Externa länkar 
 Deutscher Bracken Club, Tyskland

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Tyskland
Min man – eller din?

Min man – eller din? (originaltitel A Letter to Three Wives) är en amerikansk dramafilm från 1949 i regi av Joseph L. Mankiewicz, som efter denna film påbörjade regin av Allt om Eva.

Handling 
Filmen kretsar kring tre gifta par i en amerikansk småstad. En kvinna skriver ett brev till de tre fruarna, som de får just när de är i färd med att ta en grupp skolbarn ut på en flodfärd. Brevet berättar att en kvinna har rymt tillsammans med en av fruarnas man.

Priser och nomineringar 
Filmen belönades med två Oscar, i kategorierna bästa regi och bästa manus efter förlaga.

Skådespelare (urval)
Jeanne Crain – Deborah Bishop 
Jeffrey Lynn – Bradford "Brad" Bishop
Linda Darnell – Lora Mae Hollingsway
Paul Douglas – Porter Hollingsway
Ann Sothern – Rita Phipps
Kirk Douglas – George Phipps
Barbara Lawrence – Georgiana "Babe" Finney
Connie Gilchrist – Mrs. Ruby Finney
Florence Bates – Mrs. Manleigh
Hobart Cavanaugh – Mr. Manleigh
Thelma Ritter – Sadie (okrediterad)
Celeste Holm – Addie Ross (röst) (okrediterad)

Externa länkar 
 

Filmer 1949
Amerikanska dramafilmer
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer vars manusförfattare belönades med Oscar för bästa manus efter förlaga
Filmer i regi av Joseph L. Mankiewicz
Engelskspråkiga filmer
Snöbjörn skald

Snöbjörn skald (Snæbjǫrn skáld) var en isländsk skald verksam under 1000-talets första decennier. Två av hans strofer finns citerade av Snorre Sturlasson i Skáldskaparmál som exempel på god skaldekonst. Dessa dikter är de enda av Snöbjörn som har bevarats.

Vem Snöbjörn var är det inte längre någon som säkert vet. Men namnet, som på norrön tid betydde ”isbjörn”, är så ovanligt att det i det bevarade skriftliga källmaterialet inte finns många personer att välja mellan. Det har därför antagits att Snöbjörn skald skulle ha varit identisk med en viss Snöbjörn Hafnar-Ormsson, tillhörig Eyvind östmannens ätt. I så fall skulle Snöbjörn i denna släkt bli den tionde skalden sedan landtagningen skedde; något som stödjer identifieringen eftersom det framför allt var vissa ätter som var traditionsbärare inom skaldikens område.

Följande 8-rading citeras av Snorre för dess utmärkta exempel på kenningar för hav och vågor:

”Man säger att skärens nio brudar [vågorna] kraftfullt rör om den fientliga ökvarnstenens Grotte [kvarn; havet] utanför jordens ände, de som för länge sedan malde Amlodes skeppsmjöl [sanden]. Ringskadaren [kungen] skär skeppssidans hemvist [havet] med långskeppets stäv.” 

Omnämnandet av den mytiske Amlode är intressant också ur ett sägenhistoriskt perspektiv. Amlodes saga, där namnet latiniserats till Amlethus, berättas av Saxo och plockades senare upp av Shakespeare i dramat Hamlet. Snöbjörns kenning syftar på en episod nämnd av Saxo där Amlode/Amlethus spelar galen och tar några sanddyner för ett härligt vitt mjöl malet på den väldiga kvarnen därute (det vill säga vindens kvarn: havet).

Noter

Källor och litteratur 
 Snorres Edda i översättning av Karl G. Johansson och Mats Malm, Klassikerförlaget, Stockholm 1999. 
 Åke Ohlmarks, Tors skalder och Vite-Krists. Trosskiftestidens isländska furstelovskalder 980 – 1013, Gebers, Uppsala 1958.

Externa länkar 
 Snæbjǫrn skáld, Lausavísur 

Norröna skalder
Män
Personer på Island under 1000-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
S 30

S 30 är en skärgårdskryssare i glasfiberplast konstruerad av Knud H. Reimers.

Historik
På Stockholmsmässan 1969 presenterade några entusiaster från Göta Segelsällskap med ingenjören Sven Ejdestam i spetsen skisser på en snabbseglande familjebåt baserad på skärgårdskryssarregeln från 1945. Vid seglardagen i Malmö 1970 engagerades Svenska Seglarförbundet i projektet och gav Knud H. Reimers i uppdrag att konstruera båten efter klassbestämmelser utarbetade av seglarförbundet. Projektnamnet var från början ”Göta 30”, vilket sedan ändrades till ”O 30” och till sist till ”S 30”. Den första prototypen provseglades sommaren 1971 och de första serieproducerade båtarna började levereras från Fisksätra varv 1972.

Från och med 1978 tillverkades S 30 efter nya ritningar med ny däckslayout, högre placerad sittbrunn och förbättrad ståhöjd inombords, dock fortfarande efter samma klassbestämmelser.

1993 infördes nya klassregler för S 30 som bland annat tillät en längre bom och att förstaget flyttades längre fram, förändringar som ökade segelytan med 18 %. Båtar klassificerade enligt de nyare reglerna fick beteckningen ”S 30/93”, medan de som följde de äldre reglerna kallades ”S 30 classic”. Sedan 2008 finns det inte längre några separata klassregler för äldre båtar utan klassbestämmelserna från 2008 gäller nu för alla S 30:or.
Eftersom S 30 är en så kallad entypsbåt måste alla tillverkade båtar besiktigas och kontrollmätas att de följer klassbestämmelserna. Endast båtar som uppfyller klassbestämmelserna får kallas för S 30 och bära segelmärket, en romb med siffran 30 i.

Konstruktion
S 30:ans skrov är gjutet i glasfiberarmerad polyester. Kölen är av bly och väger 1470 kg (±25 kg). Efter gjutning kontrollvägs kölen och får en kölviktsattest. Till skillnad från ”traditionella” skärgårdskryssare så har S 30 rodret friliggande från kölen. De första båtarna hade roderskädda, men nyare båtar har helt friliggande roder. Mast och bom är tillverkade i lättmetallprofil. Förutom vant, för- och akterstag har masten även backstag. Masten är så kallad 7/8 bermudarigg vilket betyder att förstaget inte går hela vägen upp till masttoppen.

Egenskaper
S 30 är i likhet med andra skärgårdskryssare relativt lång och smal vilket gör att den kan gå högt mot vinden vid segling i bidevind. Nackdelen är att den blir rank och gärna lutar. Trots det går den oftast bäst i hård halvvind. En annan fördel med den långa fören är att kölen kommer relativt långt bak vilket gör det lätt att hitta förtöjningsplats i naturhamnar där andra segelbåtar har svårt att komma till.

Källor

Kölbåtar
Fisksätra varv
Pete Holmes

Pete Holmes, född 30 mars 1979 i Lexington i Massachusetts är en amerikansk ståuppkomiker, skådespelare, författare och serietecknare.

När han studerade på Gordon College i Wenham, Massachusetts var han medlem av skolans improvisationsteatersällskap The Sweaty-Toothed Madmen. Som serietecknare har han publicerats av The New Yorker och han har gett röst åt Comedy Centrals tecknade komedi Ugly Americans

År 2010 medverkade han som gäst i flera talkshowprogram som Late Night with Jimmy Fallon och Conan och han uppträdde på Comedy Centrals USA:s roligaste Standup.

Källor

Födda 1979
Amerikanska komiker
Levande personer
Män
Personer från Lexington, Massachusetts
Jules Gilliéron

Jules Gilliéron, född den 21 december 1854 i Neuveville i Schweiz, död den 27 april 1926 i Cergnaux-sur-Gléresse, var en fransk språkforskare.
 
Gilliéron, som var grundläggare av språkgeografin, var professor i fransk dialektologi samt directeur adjoint i École des hautes études i Paris. Bland hans tidigare arbeten märks Le patois de Vionnaz (1880), Petit atlas phonétique du pays roman (1881) samt många artiklar i den av Gilliéron och abbé Rousselot redigerade tidskriften "Revue des patois galloromans" (5 volymer, 1887–1892). 

Sedan 1901 ägnade sig Gilliéron i förening med Edmond Edmont åt utgivandet av det banbrytande arbetet Atlas linguistique de la France, som på nära 2 000 kartor gav en bild av den dåtida franskan i vid pass 700 på ungefär lika avstånd från varandra belägna kommuner inom språkområdet, detta ur såväl fonetisk och morfologisk som syntaktisk och lexikografisk synpunkt. Det väldiga arbetet gav även upphov  till ett antal värdefulla specialundersökningar, av vilka flera författade av Gilliéron själv.

Källor 

 
 

Franska lingvister
Dialektologer
Franska professorer
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Personer från kantonen Bern
Födda 1854
Avlidna 1926
Män
Ugglan
Margareta Bergman (författare)

Karin Anna-Margareta Britten Austin, känd under flicknamnet Margareta Bergman, född 22 augusti 1922 i Uppsala, död 27 september 2006 i Farsta församling i Stockholm, var en svensk författare och bibliotekarie. 

Margareta Bergman var dotter till kyrkoherden och hovpredikanten Erik Bergman och Karin Bergman, född Åkerblom. Hon var yngre syster till diplomaten Dag Bergman och regissören Ingmar Bergman. Efter akademiska studier blev hon filosofie kandidat 1947.

Hon var från 1951 gift med den brittiske författaren Paul Britten Austin (1922–2005) i hans andra äktenskap, känd för sin biografi över Carl Michael Bellman och Napoleons invasion i Ryssland skildrad genom endast ögonvittnens berättelser. De bodde i Stockholm från 1948 till 1957 när Britten Austin var chef över Sveriges Radios engelskspråkiga sändningar och flyttade sedan till Sussex i England, UK, när han ledde the Swedish Tourist Office i London från 1957 till 1968. De flyttade sedan tillbaka till Stockholm. En svärson är artisten Peter Ekberg Pelz.

Margareta skrev dikter, noveller, romaner. I romanerna blandas uppdiktad verklighet med verklig. Jaget i Karin vid havet (1980) är prästdotter och har samma namn som Margaretas mamma Karin och är en Sophiasyster. Hon är gift med en till en början charmig engelsman som är chef och som börjar dricka för mycket, och till slut tar livet av sig på ett mycket våldsamt sätt. Boken är en av två som finns på engelska. Den översattes av Margaretas man Paul Britten Austen. Den andra är Spegel, spegel (1986). Jaget i den boken heter Jenny och är också prästdotter och är gift med fransmannen Jean Paul som arbetar hemifrån. En central scen i boken är det övergrepp Jenny utsätts för som sjuttonåring av flyktingen Peter från Nazityskland. Boken är översatt till engelska av dottern Veronica Ralston.          

Margareta Bergman är tillsammans med maken begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm i samma grav som mormors far Ernst Gottfried Calwagen.

Bibliografi

Källor

Författare från Uppsala
Svenskspråkiga författare
Svenska bibliotekarier
Kvinnor
Födda 1922
Avlidna 2006
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Paul Ivar Paulsen

Paul Ivar Paulsen, född 13 februari 1868, död 12 oktober 1938, var en norsk advokat.

Paulsen blev byråchef i Justitiedepartementet 1899, expeditionschef 1908, och 1908 ledamot av Høiesterett. Paulsen var medlem av åtskilliga kommittéer, bland annat Civilproceskommittén 1904-07, och var känd som utgivare av lageditioner, såsom Militær straffelov (1904), Kong Christian V:s norske lov (1904), Almindelig norsk lovsamling (12 band, 1905-28), Civilproceslovene (1917), Retspleielovene (1927), samt Norges love (1908, ny upplaga 1932).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Norska jurister
Födda 1868
Avlidna 1938
Män
Knut Westerbergs Repslageri

Knut Westerbergs Repslageri är ett svenskt repslageri grundat år 1889 av Knut Westerberg (1865–1953), ursprungligen under namnet Knut Westerberg Repslagare.

Företaget har sina lokaler i Norrköping där Sveriges numera enda kommersiella repslagarbana fortfarande är i drift. Knut Westerbergs Repslageri äger och marknadsför varumärket Swedish Rope.

Externa länkar 
 Hemsida
 Företagets historia

Svenska tillverkningsföretag
Företag bildade 1889
Ove Paulsen

Ove Paulsen, född 22 mars 1874, död 29 april 1947, var en dansk botaniker.

Paulsen blev filosofie doktor 1911, planktolog vid den danska avdelningen internationell havsundersökning 1902-16, och var lärare vid statens lärarhögskola 1908-20. 1920 blev han professor i botanik vid Farmaceutisk Læreanstalt. Paulsen deltog i ett flertal vetenskapliga undersökningar, bland annat till Pamir och Västindien, och var främst verksam som planktonforskare, växtsystematiker och ekolog. Bland hans skrifter märks Træk af Vegetationen i Transkaspiens Lavland (1911) och Studies on the vegetation of Pamir (1920).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter 

Födda 1874
Avlidna 1947
Män
Danska professorer i botanik
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer från Århus
Who is Cletis Tout?

Who is Cletis Tout? är en amerikansk-kanadensisk långfilm från 2001 i regi av Chris Ver Wiel, med Christian Slater, Tim Allen, Portia de Rossi och Richard Dreyfuss i huvudrollerna.

Handling 
Trevol Allen Finch har hamnat i en knipa. Critical Jim och hans liga tror att han är Cletis Tout, som utförde en diamantkupp för 20 år sedan. Jim vill ha sin andel, och får han den inte så kommer Finch att gå en plågsam död till mötes. Så Finch gör allt han kan för att hitta den verklige Cletis Tout för att ställa allt till rätta. Istället hittar han Touts dotter. Finch använder henne för att försöka hitta diamanterna.

Om filmen 
Sarah Michelle Gellar erbjöds en roll i filmen, men hon avböjde.

Rollista

DVD 
I Sverige gavs filmen ut på DVD 2002.

Externa länkar 

 

Filmer 2001
Amerikanska actionkomedifilmer
Kanadensiska actionfilmer
Kanadensiska komedifilmer