kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grönjery

Grönjery (Neomixis viridis) är en tätting i familjen cistikolor som enbart förekommer på Madagaskar.

Utseende och läte 
Grönjeryn är en mycket liten sångare med liten och vass näbb och kort stjärt. Ryggen är mattgrön, undersidan gråaktig. Benen är orangefärgade. Jämfört med andra arter i släktet är den mer dämpad i färgerna och mindre i storlek. Sången består av en lågmäld ljus serie med stigande toner.

Utbredning och systematik 
Grönjery delas in i två underarter:
 Neomixis viridis delacouri – förekommer i fuktiga höglandsskogar på nordöstra Madagaskar
 Neomixis viridis viridis – förekommer i fuktiga höglandsskogar på sydöstra Madagaskar

Levnadssätt 
Grönjery hittas i regnskog där den ofta slår följe med andra små fågelarter. Den undgår lätt upptäckt och avslöjar sig oftast av sången som avges från trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Svarthalsad skräddarfågel

Svarthalsad skräddarfågel (Orthotomus atrogularis) är en asiatisk fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Svarthalsad skräddarfågel är en typisk skräddarfågel, 11–12 cm lång med grönaktig ovansida och rostfärgad hjässa. Den har relativt lång och nedböjd näbb samt svart bröstband. Honan är karakteristiskt gul på en fläck vid vingknogen samt på undre stjärttäckarna. Det roströda på hjässan är relativt utbrett jämfört med långstjärtad skräddarfågel.

Läten 
Lätena beskrivs i engelsk litteratur som nasala "krri krri krri" och "tew".

Utbredning och systematik 
Svarthalsad skräddarfågel delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Orthotomus atrogularis nitidus – förekommer från nordöstra Indien (Assam) till Myanmar, södra Kina, Thailand och Indokina
 Orthotomus atrogularis atrogularis – förekommer i Malaysia samt på öarna Sumatra, Bangka, Belitung och Borneo
 Orthotomus atrogularis humphreysi – förekommer på norra och östra Borneo
 Orthotomus atrogularis anambensis (synonym: major) - förekommer på Tioman i Natunaöarna och Anambasöarna (Sydkinesiska havet)

Tidigare behandlades drillskräddarfågel som en underart till svarthalsad skräddarfågel. Vidare har svarthalsad skräddarfågel, visayaskräddarfågel och brunpannad skräddarfågel behandlats som en och samma art, men de skiljer sig åt lätesmässigt, morfologiskt och genetiskt.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Svarthalsad skräddarfågel hittas i olika typer av skogar. Fågeln ses vanligtvis i par födosökande lågt i tät växtlighet på jakt nästan uteslutande efter insekter och andra mycket små ryggradslösa djur. Den häckar i samband med regnsäsongen, mellan mars och augusti i nordöstra Indien och februari till september i Sydostasien. Boet är en vävd gräspung.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde med stabil populationsutveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som lokalt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Visayaskräddarfågel

Visayaskräddarfågel (Orthotomus castaneiceps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Visayaskräddarfågeln är en liten fågel med lång näbb och lång stjärt. Vingar och stjärt är olivgröna, medan nacke och rygg är grå. Undertill syns grått streckat bröst och ljus buk. Hjässan är roströd och benen tydligt orangefärgade. Sången består av en medelljus visslad melodi, återgiven på engelska som "plik-wood plick-wee", ibland avgiven i duett. Även nedåtböjda nasala grälande ljud kan höras.

Utbredning och systematik 
Visayaskräddarfågel delas in i två underarter:
 O. c. castaneiceps – förekommer i Filippinerna (Masbate, Panay, Guimaras, Bantayan och Ticao)
 O. c. rabori – förekommer på Negros (Filippinerna)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Visayaöarna är en ögrupp i mellersta Filippinerna som omfattar bland annat öarna Panay, Negros, Cebu och Samar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Vitörad skräddarfågel

Vitörad skräddarfågel (Orthotomus cinereiceps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitörad skräddarfågel är en liten tätting med lång näbb och lång stjärt som ofta hålls rest. På vingar och rygg är den olivgrön, på stjärten olivbrun. Buken är ljusgrå, bröstet svart. På huvudet syns en svart huva med en vit fläck på örat. Honan har vitt på strupen. Bland lätena hörs monotona pipiga toner som avges i serier, ett kort "pu piiiiiiiii pit" samt en snabb visslad eller nasal drill.

Utbredning och systematik 
Vitörad skräddarfågel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Orthotomus cinereiceps obscurior – förekommer på Mindanao (södra Filippinerna)
 Orthotomus cinereiceps cinereiceps – förekommer på Basilan (södra Filippinerna)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Vitörad skräddarfågel förekommer i låglänta områden och lägre bergstrakter. Den hittas i tät undervegetation i skog.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde men beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Gråryggig skräddarfågel

Gråryggig skräddarfågel (Orthotomus derbianus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråryggig skräddarfågel är en liten tätting med lång näbb och lång stjärty som ofta hålls rest. Den har olivgröna vingar och grått på rygg och övergump. Undertill är den ljus på buken och streckat grå på bröst och strupe. Stjärt och hjässa är roströda. Benen är orangefärgade. Bland lätena hörs en explosiv ton följd av en skallrande drill: "plik! Brrrrrrrrrr!".

Utbredning och systematik 
Gråryggig skräddarfågel förekommer i norra Filippinerna och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Orthotomus derbianus derbianus – Luzon med enstaka fynd från Palawan
 Orthotomus derbianus nilesi – Catanduanes

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Arten hittas i tät och snårig undervegetation i låglänta skogar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Vitbrynad skräddarfågel

Vitbrynad skräddarfågel (Orthotomus nigriceps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbrynad skräddarfågel är en liten tätting med lång näbb och lång stjärt som ofta hålls rest. Ovansidan är olivgrön, buken ljusgrå och hjässan svart. På huvudet syns ett vitt ögonbrynsstreck. Hanen är svart på strupe och bröst, medan honan är vit med streck kring sidorna. Arten liknar brunpannad skräddarfågel, särskilt bakifrån, men skiljer sig tydligt genom teckningen på huvudet. Bland lätena hörs monotona pipiga toner som avges i serier eller en snabb visslande stigande eller fallande drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Filippinerna (Mindanao, Dinagat och Siargao). Den behandlas som  antingen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Orthotomus nigriceps nigriceps – östra Mindanao
 Orthotomus nigriceps luminosus – Dinagat och Siargao

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Vitbrynad skräddarfågel förekommer i låglänta områden och förberg. Den hittas i tät undervegetation i skog.

Status 
Utbredningsområdet är relativt begränsat, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Askgrå skräddarfågel

Askgrå skräddarfågel (Orthotomus ruficeps) är en tätting i familjen cistikolor som förekommer i östra och sydöstra Asien.

Utseende
Askgrå skräddarfågel är typiskt rostbrun på panna, hake och huvudsidor men mörkt grå på strupe, bröst och flanker. Stjärten är brun med vitaktiga spetsar och mörka teckningar strax innanför. Honan är mestadels vitaktig på undersidan.

Utbredning och systematik
Askgrå skräddarfågel förekommer huvudsakligen i Sydostasien och delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Orthotomus ruficeps cineraceus – södra Myanmar till Malaysia, Indokina, Sumatra och intilliggande öar
 Orthotomus ruficeps baeus – Nias och Pagaiöarna (Mentawaiöarna) utanför västra Sumatra
 Orthotomus ruficeps concinnus – öarna Siberut och Sipora i Mentawaiöarna utanför västra Sumatra
 Orthotomus ruficeps ruficeps – mangroveträsk på Java
 Orthotomus ruficeps palliolatus – öarna Kangean och Karimunjawa Javasjön
 Orthotomus ruficeps baweanus – ön Bawean i Javasjön
 Orthotomus ruficeps borneoensis – Borneo
 Orthotomus ruficeps cagayanensis – Mapun i sydvästra Filippinerna

2018 beskrevs en ny underart, germaini, med utbredning i södra Vietnam och sydöstra Kambodja.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Ekologi
Fågeln förekommer i mangroveskogar, kustnära buskmarker och torvskogar. På vissa öar kan den förekomma i nästan vilken miljö som helst. Boet är liksom alla skräddarfåglar skålformat ihopsytt av två till tre löv, placerat upp till 90 centimeter ovanför mark. Den askgrå skräddarfågeln häckar mellan januari och juli och lägger två till tre ägg. Den boparasiteras av sorgbuskgöken (Cacomantis merulinus).

Status och hot
Askgrå skräddarfågel betraktas som vanlig. Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som vanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Gulbröstad skräddarfågel

Gulbröstad skräddarfågel (Orthotomus samarensis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbröstad skräddarfågel är en liten tätting med lång näbb och lång stjärt som ofta hålls rest. Den är olivgrön på rygg och vingar, orangebrun på stjärten och gul på undersidan. På huvudet syns en tunn gul linje runt nacken samt en svart hjässa. Honan har vit strupe med viss streckning vid kanterna, medan hanen har svart haklapp och endast lite vitt på hakan. Arten liknar brunpannad skräddarfågel i form och storlek, men skiljer sig på den gula undersidan och svarta huvudet. Lätet består av monotona pipiga toner som avges i serier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Filippinerna på öarna Bohol, Leyte och Samar). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Gulbröstad skräddarfågel hittas i undervegetation i låglänta skogar.

Status 
Gulbröstad skräddarfågel har ett rätt litet utbredningsområde. Den tros vara fåtalig och minska i antal. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Javaskräddarfågel

Javaskräddarfågel (Orthotomus sepium) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Javaskräddarfågeln är en liten och aktiv sångfågel med lång och tunn näbb och ofta rest stjärt. Fjäderdräkten är övervägande gråaktig, med orangefärgat ansikte. Könen är rätt lika varandra, men honan har vitare strupe och är generellt ljusare. Arten är mycket lik askgrå skräddarfågel, men javaskräddarfågeln har olikt denna svagt olivgrön anstrykning på ovansidan och gulaktig ton på buken. Sången är ett gladlynt, tjockt "wee’chup!", ofta avgivet i serier och duetter. Bland lätena hörs ljusa och nasala bräkande ljud och skallrande drillar.

Utbredning och systematik 
Javaskräddarfågeln förekommer i Indonesien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Orthotomus sepium sepium – förekommer i låglänta områden på Java, Bali, Madura och Lombok
 Orthotomus sepium sundaicus – förekommer på ön Panaitan Island (utanför västra Java)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Javaskräddarfågeln förekommer i låglänta områden och lägre bergstrakter. Där hittas den i skogsbryn, trädgårdar, buskiga områden och ungskog.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Roststjärtad skräddarfågel

Roststjärtad skräddarfågel (Orthotomus sericeus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Roststjärtad skräddarfågel är en typisk skräddarfågel, en aktiv långnäbbad sångare med ofta rest stjärt. Ovansidan är grå, undersidan vit, med orangebrun hjässa och stjärt. Olikt liknande askgrå skräddarfågeln, som har grå stjärt, är hane och hona i princip lika. Bland lätena hörs nasala “dee-dee-dee-dee” och en udda ekande ton som låter likt en vattendroppe. Sången är repetativ, högljudd och ringande i tonen.

Utbredning och systematik 
Roststjärtad skräddarfågel förekommer i Sydostasien, från Myanmar till Filippinerna och Indonesien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Orthotomus sericeus hesperius – förekommer från Myanmar till Thailand, Malaysia, Sumatra, Riau och Lingga.
 Orthotomus sericeus sericeus – förekommer på Borneo
 Orthotomus sericeus rubicundulus – förekommer på Sirhassen Island (South Natuna-öarna)
 Orthotomus sericeus nuntius – förekommer i sydvästra Filippinerna (Balabac, Palawan, Cagayan Sulu och Suluöarna)

Underarten nuntius inkluderas ofta i nominatformen.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Roststjärtad skräddargågel hittas i öppen skog och skogsbryn, inklusive snåriga trädgårdar och fältkanter, där den håller sig gömd i tät vegetation. Den kan dock ofta ses göra utfall mot flygande insekter från en låg sittplats, likt en flugsnappare.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Långstjärtad skräddarfågel

Långstjärtad skräddarfågel (Orthotomus sutorius) är en vanlig och vida spridd asiatisk fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Långstjärtad skräddarfågel är en 10–14 cm lång grå och grön fågel med en rätt lång och ljus, något nedåtböjd näbb och en lång och spetsig stjärt som den ofta håller rest. Ovansidan är olivgrön med rostrött på främre delen av hjässan. Undersidan är beigevit med en mörk fläck på strupsidan. Hane i häckningsdräkt har en extra lång stjärt med cirka fem cm förlängda centrala stjärtfjädrar.

Läten 
Denna art är en mycket ljudlig fågel som hörs under hela dagen. Lätet är ett bekant "towit...towit", medan sången är en snabbversion av en variant av locklätet, "chuvee...chuvee...chuvee...", upprepat i upp till hela sju minuter i sträck.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad skräddarfågel delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Orthotomus sutorius guzuratus – Pakistan och indiska halvön
 Orthotomus sutorius patia – terai i Nepals till nordöstra Indien och Myanmar
 Orthotomus sutorius luteus – nordöstra Indien (nordöstra Assam) till norra Myanmar
 Orthotomus sutorius sutorius – slätter och vid foten av bergssluttningar på Sri Lanka
 Orthotomus sutorius fernandonis – centrala höglandet på Sri Lanka
 Orthotomus sutorius inexpectatus – östra Myanmar, Laos, Yunnan och norra Thailand
 Orthotomus sutorius longicauda – sydöstra Kina, Hainan och nordöstra Indokina
 Orthotomus sutorius maculicollis – sydöstra Myanmar till södra Malackahalvön och södra Indokina
 Orthotomus sutorius edela – Java

Genetiska studier visar att dess närmaste släkting är brunpannad skräddarfågel (Orthotomus frontalis).

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Långstjärtad skräddarfågel hittas i alla typer av buskmarker, alltifrån skogsbryn till trädgårdar och mangroveträsk. Den ses vanligen enstaka eller i par där den födosöker obemärkt, mestadels lågt ner, efter nektar och ryggradslösa djur. Boet är anmärkningsvärt, bestående av två löv som fågeln syr ihop, därav namnet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Akaciasångare

Akaciasångare (Phyllolais pulchella) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Akaciasångaren är en enfärgad och anspråksläst tecknad liten sångare. Undersidan är ljusbeige, med skära ben och skär näbb. Den skiljer sig från övervintrande och genomflyttande lövsångare genom vitt på yttre stjärtpennorna och avsaknad av tydligt ögonbrynsstreck. Lätet är ett dämpat och upprepat "tik" medan sången består av en kort och torr drill.

Utbredning och systematik 
Akaciasångaren förekommer från östra Nigeria till Tchad, södra Sudan, Etiopien, Demokratiska republiken Kongo, Kenya och norra Tanzania. Den placeras som enda art i släktet Phyllolais behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Akaciasångaren hittas i torr savann, framför allt i akacior. Den ses alltid i par eller smågrupper som födosöker aktivt i trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån sällsynt till vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen