kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Islamiska konferensorganisationen

Islamiska konferensorganisationen (IKO) (Engelska: Organization of Islamic Cooperation, OIC) är ett samarbetsorgan för muslimska stater. Initiativet till organisationen togs år 1969 vid ett toppmöte i Rabat, Marocko. IKO har 57 medlemmar och associerade (2007). Verksamheten består av toppmöten för statscheferna och ofta förekommande fackministermöten. Ett permanent sekretariat finns i Jeddah, Saudiarabien.

Organisationen motiveras utifrån den historiska och kulturella samhörigheten mellan muslimska länder. Den förutsätter däremot inte ideologisk (eller teologisk) gemenskap. Medlemsstaterna behåller sin suveränitet och sitt politiska system, och organisationen kan inte fatta för medlemsstaterna bindande beslut. Inom dess ram har andra samarbetsorgan skapats, till exempel Islamiska utvecklingsbanken. IKO fungerar också som forum för medling i konflikter i den muslimska världen.

IKO kritiserades av flera muslimska organisationer och internationella människorättsorganisationer för en resolution 2019 i vilken IKO berömde Kina för hur landet behandlar den muslimska befolkningen i landet, trots den vetskap som fanns om  folkmordet på uigurerna.

I samband med reaktionerna på koranbränningar i Sverige 2023 sökte SVT utan framgång organisationen för att fråga varför koranbränningarna hade fördömts men inte det som sker i Kina.

Medlemsländer

Se även 
 Kairodeklarationen om de mänskliga rättigheterna i islam

Referenser

Externa länkar 
 http://www.oic-oci.org/

Mellanstatliga organisationer
Religiösa organisationer bildade 1969
 
Observatörer vid FN:s generalförsamling
Asadollah Alam

Asadollah Alam (), född 1919 i Birjand i Persien, död 14 april 1978 i New York i USA, var en iransk politiker och landets premiärminister 1962-1964.

Karriär 
Asadollah Alam var barndomsvän till shahen och fick sin tidiga utbildning vid en brittisk skola i Iran. Hans far var en stor jordägare i Birjand i södra Khorasan. Vid faderns död övertog sonen dennes jordegendomar. Han gifte sig med Malektaj Qavam, dotter till Qavamolmolk Shirazi, och paret fick två barn tillsammans.

Alam var en av de ministrar som satt längst på olika ministerposter under shahens regeringstid. 1953 deltog han i den statskupp som avsatte premiärminister Mohammad Mosaddeq.

Alam var inrikesminister 1957 och innehade även många andra uppdrag. Samma år grundade han Folkpartiet (Mardom) och 1962 efterträdde han Ali Amini som Irans premiärminister. 1964 efterträddes han själv som premiärminister av Hassan Ali Mansur.

Under hans tid som premiärminister sjösattes många reformer inom ramen för Mohammad Reza Pahlavis s.k. Vita revolution. Bland dessa reformer kan nämnas tidigare omnämnda jordreformen och ökad frihet för kvinnorna. Som en del av jordreformen i landet delade han själv ut jord som tillhörde hans egendomar till jordlösa. 

Alam drabbades av cancer i slutet av 1960-talet, och denna sjukdom tvingade honom 1977 att lämna ämbetet som minister vid hovet som han innehade. Han avled i New York 1978, mitt under den iranska revolutionen. Några år efter hans död gavs postumt hans memoarer ut, i vilka han inte minst berättade om åren med shahen, som var hans nära vän livet ut. Han är begravd i staden Mashhad i Iran.

Utmärkelser 
  Kommendör med stora korset av Vasaorden, 24 november 1970.
 Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden.

Referenser

Personer i Iran under Pahlavidynastin
Iranska politiker under 1900-talet
Irans premiärministrar
Irans ministrar
Iranska partiledare
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1919
Avlidna 1978
Män
Sagittarius A*

Sagittarius A* (Sgr A*; i stjärnbilden Skytten) är en ljusstark och extremt kompakt radiokälla i Vintergatans centrum, och en del av objektgruppen Sagittarius A. Centrum för Vintergatan befinner sig cirka 26 000 ljusår från jorden. Objektet anses vara ett supermassivt svart hål.

Karaktär 
Den 16 oktober 2002 upptäckte ett internationellt forskarlag lett av Rainer Schödel vid Max Planck-institutet för utomjordisk fysik, efter tio års studier, att stjärnan S2 roterar i en elliptisk bana kring galaxens centrum med en omloppstid av 15 år. Detta verkade tyda på ett oerhört massivt objekt i centrum, med en massa motsvarande 2,6 ± 0,2 miljoner solmassor i en volym med en radie (för händelsehorisonten) på högst 17 ljustimmar (120 AU).

Senare observationer utförda av UCLA Galactic Center Group fastställde objektets massa till 3,7 miljoner solmassor i en radie på 6,25 ljustimmar (45 AU). Som storleksjämförelse roterar jorden runt solen på ett avstånd av 1 AU (per definition) och vårt solsystems yttersta planet Neptunus på ett avstånd av cirka 30 AU. Trots att objektet skulle omfatta vårt solsystem i storlek är detta ändå en oerhört liten storlek med tanke på dess massa.

S2 passerade i maj 2018 sin närmaste punkt i sin bana runt hålet och beräknades nå en hastighet på 2,55 procent av ljusets hastighet. Detta skulle skapa relativistiska effekter, vilket också observerades. 2018 observerades strålning från gas som verkar rotera med 30 procent av ljusets hastighet.

Identitet 
Observationer med Chandra-teleskopet bekräftade att det är mest troligt att objektet är ett så kallat supermassivt svart hål, det vill säga ett svart hål med ovanligt stor massa. Tidigare teorier har bland annat handlat om att massan i själva verket kunnat vara en kompakt stjärnhop. Med en så hög massa i en så liten radie, bedömer man att stjärnorna i detta fall emellertid skulle kollapsa in i varandra på grund av den höga gravitation de skulle utöva på varandra.

Chandra-teleskopets observationer har också visat tecken på att det svarta hålet slukat minst en närliggande himlakropp, med de sedvanliga efterföljande fluktuationerna i röntgenljusstyrka som sedan återgått till den normala igen. Till exempel syntes i september 2013 ett mycket kraftigt och kortvarigt röntgenutbrott som man antagit var en asteroid som slukats. Eftersom det handlar om ett mörkt objekt med en massa på cirka 4 miljoner solmassor, anses inget annat än ett supermassivt svart hål rimligt kunna förklara observationerna.

Sagittarius A* innehåller den enda kandidaten i Vintergatan till ett svart hål med en miljon solmassor eller mer. Man har upptäckt kandidater till supermassiva svarta hål i centrum av många galaxer (ofta med betydligt större massor). Det anses att Sagittarius A* innehåller Vintergatans centrala svarta hål, Vintergatans mittpunkt.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Bekräftat: Supermassivt svart hål i Vintergatans centrum
 Earth faster, closer to black hole in new map of galaxy
 Snurrande stjärna bekräftar svart hål
 Surfing a Black Hole
 UCLA Galactic Center Group

Astronomiska upptäckter 1974
Stjärnbilden Skytten
Svarta hål
Vintergatan
Günther Domenig

Günther Domenig, född 6 juli 1934 i Klagenfurt, död 15 juni 2012 i Graz, var en  österrikisk arkitekt.

Günther Domenig studerade arkitektur vid Tekniska universitetet Graz åren 1953-59. 1963 öppnade han tillsammans med Eilfried Huth ett arkitektbyrå, där de ritade uppmärksammade byggnader i brutalistisk stil. Det internationella genombrottet kom med Zentralsparkasse i Wien, som är uttryck för en expressionistisk, postmodern estetik.

1984 anordnande en grupp arkitekter, som arbetade i Graz, en utställning, vilken fick stor uppmärksamhet och omtalades som ”Grazer Schule”. Günther Domenig var en av de ledande arkitekterna i gruppen. 

Günther Domenigs eget hus, ”stenhuset”, vid Ossiacher See nära Klagenfurt är ett personligt manifest om hans arkitektur.

Viktiga verk (urval)
Pädagogische Akademie (Graz, 1964, tillsammans med E. Huth)
Pavillon Schwimmhalle (München, 1970, för de olympiska spelen 1972)
Zentralsparkasse, filial Favoritenstraße (Wien, 1979)
Stenhuset (Steindorf am Ossiachersee, 1980)
Technische Universität Graz, institutionsbyggnader (Graz 1983/1984)
Zentralsparkasse Bank, huvudkontor (Wien, 1986)
Ombyggnad av Fundermax fabrik II, 1987, Glandorf vid Sankt Veit an der Glan 
Universität Graz, fakultetsbyggnad (Graz, 1993/96)
Konstakademi (Münster, 1998)
Dokumentationscentrum (Nürnberg, 1998)
Hotel Augarten (Graz, 2002)
T-Center (Wien, 2004)

Externa länkar

Österrikiska arkitekter under 1900-talet
Födda 1934
Män
Avlidna 2012
Personer från Klagenfurt
Sankt Georgen am Längsee

Sankt Georgen am Längsee (slovenska: Šentjurij ob Dolgem jezeru) är en ort och kommun i det österrikiska förbundslandet Kärnten. Orten är belägen i östra Kärnten 7 km öster om Sankt Veit an der Glan. Kommunens största ort och administrativa centrum är Launsdorf.

Ortens och kommunens historia är präglad av klostret Sankt Georgen som grundades mellan 1002 och 1008. Kommunens största ort och administrativa centrum Launsdorf hette fram till 1700-talet Maria am Sand efter kyrkan och omnämndes redan 1103.

Kommunen bildades 1850. 1868 öppnades Sydbanan som går genom kommunen vilket bidrog till att kommunen utvecklades från lantbrukskommun till turistkommun.

Viktiga turistmål är sjön Längsee, borgarna Hochosterwitz och Taggenbrunn samt det för detta klostret.

Orter 
Kommunen består av 38 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Bernaich ()
Dellach ()
Drasendorf ()
Fiming ()
Garzern ()
Goggerwenig ()
Gösseling ()
Hochosterwitz ()
Kreutern ()
Krottendorf ()
Labon ()
Launsdorf ()
Maigern ()
Mail-Süd ()
Niederosterwitz ()
Pirkfeld ()
Podeblach ()
Pölling ()
Rain ()
Reipersdorf ()
Rottenstein ()
Scheifling ()
Siebenaich ()
St. Georgen am Längsee ()
St. Martin ()
St. Peter ()
St. Sebastian ()
Stammersdorf ()
Taggenbrunn ()
Thalsdorf ()
Tschirnig ()
Töplach ()
Unterbruckendorf ()
Unterlatschach ()
Weindorf ()
Wiendorf ()
Wolschart ()
Zensberg ()

Vänorter 
  Zoppola, Italien

Referenser

Externa länkar 

Orter i Kärnten
Kommuner i Kärnten
Sankt Georgen

Sankt Georgen kan syfta på:

Geografi

Kroatien
 Sankt Georgen – en stad i Koprivnica-Križevcis län, se Đurđevac

Tyskland 
 St. Georgen – en kommun i Baden-Württemberg

Österrike 
 Sankt Georgen am Fillmannsbach – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen am Längsee – en kommun i  Kärnten
 Sankt Georgen am Reith – en kommun i  Niederösterreich
 Sankt Georgen am Walde  – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen am Ybbsfelde – en kommun i  Niederösterreich
 Sankt Georgen an der Gusen – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen an der Leys – en kommun i  Niederösterreich
 Sankt Georgen an der Stiefing – en kommun i  Steiermark
 Sankt Georgen bei Grieskirchen – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen bei Obernberg am Inn – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen bei Salzburg – en kommun i  Salzburg
 Sankt Georgen im Attergau – en kommun i  Oberösterreich
 Sankt Georgen im Lavanttal – en kommun i  Kärnten
 Sankt Georgen ob Judenburg – en kommun i  Steiermark
 Sankt Georgen ob Murau – en kommun i  Steiermark

Se även
 Klostret Sankt Georgen – ett före detta benediktinkloster i orten Sankt Georgen am Längsee
Klostret Sankt Georgen

Stift Sankt Georgen är ett före detta benediktinkloster i orten Sankt Georgen am Längsee i det österrikiska förbundslandet Kärnten. 

Klostret grundades av grevinnan Wichpurch mellan 1002 och 1008. Under åren 1654 till 1658 byggdes klostret om i barockstil efter ritningar av den italienska byggmästaren Pietro Francesco Carlone. Dock bevarades äldre byggnadsdelar så som arkadgångarna mot innergården i renässansstil. 

1786 stängdes klostret av kejsaren Josef II. Idag är det ett seminariecentrum.

Externa länkar
Stift Sankt Georgen am Längsee

Sankt Georgen 
Byggnader och anläggningar i Kärnten
Benediktinkloster
Sankt Göran
Borgen Hochosterwitz

Borgen Hochosterwitz är en senmedeltida fästning i den österrikiska kommunen Sankt Georgen am Längsee ca 8 km öster om staden Sankt Veit an der Glan. Borgen ligger på en 175 m hög dolomitklippa. 

Dolomitklippan och dess omgivning var bebodd redan under bronstiden. Troligtvis fanns det en fornborg på berget. Osterwitz (Astarwizza – vasst berg) omnämndes för första gången år 860. När den första fästningen byggdes är inte känt, men år 1200 omnämndes borgen för första gången. Då ägdes Osterwitz av Kärntens hertigar, huset Spanheim, som gav borgen till sina sysslingar Hermann och Ulrich i förläning. Ätten av Osterwitz ägde borgen fram till 1478 när de var tvungna att avstå borgen till den habsburgska kejsaren Fredrik III. Habsburgarna överlät först slottet som pant till Christoph Khevenhüller 1541 och sålde det slutligen till Georg Khevenhüller 1571. Christoph Khevenhüller började med utbyggnaden av borgen men det var Georg Khevenhüller som uppförde den vidsträckta anläggningen enligt alla dåtida befästningskonstens krav. 

Upp till högborgen leder en 620 meter lång väg i serpentiner genom 14 portar som alla skiljer sig från varandra med avseende på försvarsanläggningen. I högborgen med sina pelargångar finns kapell, kyrka, vapenkammare m m. 

Borgen som fortfarande är i släkten Khevenhüllers ägo kan besiktigas. Guidningar görs från april till oktober.

Hochosterwitz
Tentativa världsarv i Österrike
Borgen Taggenbrunn

Borgen Taggenbrunn är en senmedeltida borgruin i den österrikiska kommunen Sankt Georgen am Längsee nära staden Sankt Veit an der Glan. 

Orten Taggenbrunn omnämndes för första gången år 1142, borgen Taggenbrunn år 1157. Taggenbrunn tillhörde ärkebiskopsdömet Salzburg fram till 1803. Borgen förstördes 1258 under en fejd mellan ärkebiskopen av Salzburg och släkten Spanheim, men återuppbyggdes tio år senare. Även 1479 förstördes borgen av kejserliga trupper när ärkebiskopen av Salzburg öppnade borgen för ungerska trupper. Efter att borgen återlämnats till Salzburg år 1479 började utbyggnaden av fästningen som avslutades 1503. Fram till 1692 bodde ärkebiskopsdömet Salzburgs tjänstemän på fästningen.

När Salzburg 1803 förlorade sin suveränitet som furstendöme kom Taggenbrunn till Österrike. Redan då var borgen förfallen. 1883 köpte familjen Kleinszig borgen.

Borgen med utsikt över Sankt Veit an der Glan är nuförtiden bebodd igen och hyser en restaurang. 

Taggenbrunn
Cry (Simple Minds-album)

Cry är ett studioalbum av det skotska bandet Simple Minds, utgivet 1 april 2002. En stor turné följde, inget besök i Sverige.

Låtlista 
 "Cry"
 "Spaceface"
 "New Sunshine Morning"
 "One Step Closer"
 "Face In The Sun"
 "Disconnected"
 "Lazy Lately"
 "Sugar"
 "Sleeping Girl"
 "Cry Again"
 "Slave Nation"
 "The Floating World"

Musiker  
 Jim Kerr: sång
 Charles Burchill: gitarr, bas, synt, programmering
 Gordon Goudie: bas, gitarr, synt, programmering, trummor
 Pat Lego, Dino Maggiorana: trummor, synt

Referenser

Noter 

Musikalbum 2002
Album av Simple Minds
Slottet Porcia

Slottet Porcia är ett renässansslott i staden Spittal an der Drau i det österrikiska förbundslandet Kärnten.

1524 fick ärkehertig Ferdinand av Österrikes hovkansler Gabriel av Salamanca grevskapet Ortenburg i förläning. Han inledde byggandet av slottet Porcia i renässansstil efter ritningar av italienska arkitekter, men han fick inte uppleva färdigställandet. Först 1597/98 blev slottet klart. 

Slottet som består av fyra flyglar kring en innergård är uppfört i norditaliensk renässansstil. Innergården omges av arkadgånger i tre våningar. Under 1800-talet anlades slottsträdgården. 

1620 övergick slottet i familjen Widmanns ägo. De sålde slottet till den ursprungligen italienska släkten Porcia 1662. Furste Porcia som var statsråd under kejsar Leopold I och hans ättlingar bodde på slottet fram till 1918. Slottet såldes då till baron Klinger von Klingersdorff som slutligen avstod slottet till staden Spittal år 1951. 

Slottet inrymmer idag ett museum för folkkultur, en konstgalleri, en teater- och konsertscen samt ett café. På sommaren anordnas teaterfestspelen Komödienspiele Porcia i slottets innergård.

Externa länkar

Porcia
Gabriel av Salamanca-Ortenburg

Gabriel av Salamanca-Ortenburg (född 1489, död 1539) var mellan 1521 och 1526 ärkehertig Ferdinand av Österrikes generalskattmästare (motsv. finansminister) och hovkansler samt greve av Ortenburg från och med 1524.

Gabriel Salamanca kom från en rik handelsfamilj i Burgos/Spanien. Han arbetade i kejsar Maximilians I statskansli från 1514. Några år senare blev han vän med ärkehertig Ferdinand som 1521 fick arvsländerna Österrike, Steiermark, Kärnten, Krain och Tyrolen och senare skulle efterträda hans bror Karl V på den tyska kejsartronen. Ferdinand utnämnde Gabriel till generalskattmästare och hovkansler. Gabriel som skulle sanera statsbudgeten misslyckades och fick lämna sina befattningar 1526.

1523 upphöjdes Gabriel Salamanca till friherre och 1524 fick han grevskapet Ortenburg i Kärnten i förläning och blev därmed greve. Några månader senare gifte han sig med grevinna Elisabeth av Eberstein men hans maka dog tidigt. 1533 gifte han om sig med Elisabeth av Baden-Durlach, dottern till markgreven av Baden-Durlach. 

Efter att ha fått grevskapet Ortenburg bestämde sig Gabriel av Salamanca för att uppföra ett representativt slott i den näraliggande staden Spittal an der Drau. 1933 inleddes byggnadsarbetena till det nutida slottet Porcia efter ritningar av italienska arkitekter, men Gabriel fick aldrig uppleva färdigställandet. Han dog 1539. Kort före sin död gav han även i uppdrag att bygga ett nytt stadspalats i Wien, det nutida palatset Porcia.

Österrikiska politiker
Födda 1489
Avlidna 1539
Män
Österrikiskt hovfolk
Baldramsdorf

Baldramsdorf är en ort och kommun i förbundslandet Kärnten i Österrike. Kommunen är belägen i mellersta Kärnten några kilometer väster om staden Spittal an der Drau. 

I kommunen ligger ruinen efter Ortenburg som omnämndes för första gången år 1093 och som gav namnet åt grevskapet. Orterna Baldramsdorf och Gschieß omnämndes i ett gåvobrev år 1166. Efter bygget av slottet Porcia i Spittal förlorade borgen Ortenburg sin betydelse och förföll.

1710 grundade fursten av Porcia ett kloster vid foten av Ortenburg för att bekämpa protestantismen. Klostrets byggnader inhyser idag ett hantverksmuseum.

Orter 
Kommunen består av tio orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Baldramsdorf ()
Faschendorf ()
Gendorf ()
Goldeck ()
Lampersberg ()
Oberaich ()
Rosenheim ()
Schüttbach ()
Schwaig ()
Unterhaus ()

Referenser

Externa länkar 

Orter i Kärnten
Kommuner i Kärnten
Ortenburg

Ortenburg kan syfta på:

 Ortenburg, Bayern – en kommun i Landkreis Passau, Bayern, Tyskland
 Riksgrevskapet Ortenburg – ett tidigare grevskap i Niederbayern, Tyskland
 Slottet Ortenburg – ett slott i den tyska kommunen Ortenburg
 Grevskapet Ortenburg – ett tidigare grevskap i Kärnten, Österrike
 Ortenburg (Baldramsdorf) – en borgruin i den österrikiska kommunen Baldramsdorf
 Ortenburg (Bautzen) – en borg i den tyska staden Bautzen
Ortenburg (Baldramsdorf)

Ortenburg är en borgruin i kommunen Baldramsdorf i det österrikiska förbundslandet Kärnten. 

Fästningen som ligger på en höjd består av en gotisk förborg som nås över en lång träbro. Därifrån leder en vindbyrgga till huvudborgen som består av två borggårdar. Den första borggården domineras av två kärntorn, ett äldre romanskt och ett yngre gotiskt. En port leder till den andra borggården som utgör den egentliga huvudborgen Där fanns ytterligare ett försvarstorn, slottskapellet och palatset.

Borgen byggdes runt 1070. Efter en jordbävning 1348 byggdes borgen om och ut. Ortenburg var huvudsäte för grevarna av Ortenburg fram till 1500-talet. På 1530-talet inleddes byggandet av slottet Porcia i Spittal och Ortenburg förlorade sin betydelse. Bara tjänstefolk stannade kvar. 1690 förstördes Ortenburg i en jordbävning. Borgens ruiner utgjorde ett välkommet stenbrott för den omgivande befolkningen. 

1976 grundades en förening för att bevara borgen och saneringen av borgruinen inleddes.

Externa länkar 
 Burgen-Austria

Ortenbburg
Vasokonstriktion

Vasokonstriktion betyder att arteriolerna kontraherar, enkelt uttryckt att blodkärl drar ihop sig och släpper igenom inget eller lite blod. Motsatsen kallas vasodilatation och sker när arteriolerna vidgas, t.ex. genom kroppens egna reglering av blodtillförsel eller som biverkning vid bruk av vissa droger.

Två av människokroppens naturligt förekommande vasokonstriktorer är hormonerna noradrenalin och angiotensin. Några läkemedel som fungerar som vasokonstriktorer är t.ex. etilefrin och dihydroergotamin.

Ett exempel på vasokonstriktion sker då enzymet renin ustöndras från njurarna på grund av lågt blodtryck. Renin omvandlar angiotensinogen till angiotensin I. När detta hormon når lungorna konverteras angiotensin I till angiotensin II, vilket är ett av kroppens mest potenta hormon för vasokonstriktion. Samtidigt frisätts aldosteron, vilket sparar natriumjoner kvar i blodet vilket ökar blodvolymen genom osmos. Denna vasokonstriktion leder då till att blodtrycket normaliseras,

Källor

Noter

Se även
 Vasodilatation
 Renin-angiotensinsystemet
Kardiovaskulära processer
Blodtryck
Angiologi
fr:Vasoconstricteur
ru:Вазоконстрикторы
Lendorf

Lendorf är en ort och kommun i det österrikiska förbundslandet Kärnten. Kommunen är belägen i mellersta Kärnten några kilometer norr om staden Spittal an der Drau. Lendorf ligger vid Drautalbanan och väg B100 (Villach – Lienz – Italien).

Fynd på Holzberg vid Sankt Peter in Holz visar att området var bebott redan under bronstiden (1100 f.Kr.). Under romartiden utvecklades den romerska staden Teurnia ur ett äldre keltiskt samhälle. Teurnia var huvudstad för provinsen Noricum från 400-talet e.Kr. till undergången kring år 600. Intill utgrävningarna som kan besiktigas finns också ett museum.

Lendorf blev kommun 1887. Lendorf är en lantbrukskommun och har en lantbruksskola som är inrymd i slottet Litzlhof.

Kommunen består av nio orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Feicht ()
Feichtendorf ()
Freßnitz ()
Hühnersberg ()
Lendorf ()
Litzlhof ()
Rojach ()
St. Peter in Holz ()
Windschnurn ()

Referenser

Externa länkar 

Orter i Kärnten
Kommuner i Kärnten
Corpsepaint

Corpsepaint, en sammansättning av Corpse och paint, även kallat liksminkning, är en sminkning som oftast används i black metal-kretsar. 
Man blandar oftast svart, vit och ibland röd, färg i ansiktet för att ge intryck av ondska och förruttnelse.
Corpsepaint används framförallt i ansiktet, men kan vid behov även användas på andra delar av kroppen.

Varianter 
Det finns ingen exakt definition av hur "äkta" corpsepaint ska se ut, utan många olika varianter används. Medlemmarna i Gorgoroth försöker få sminket att se mer äkta ut och använder även blod, medan exempelvis Immortal använder en mer stiliserad variant. 

De svenska metalbandet Skitarg har en clownnäsa i kombination med sin corpsepaint.

Historik 

Som föregångare till dagens corpsepaint kan nämnas Arthur Brown och band som Alice Cooper och Kiss. Att de brukades av många band inom den tidiga norska black metal-scenen, däribland Mayhem, Darkthrone, Gorgoroth, Emperor, Immortal, Dimmu Borgir, och Satyricon har lett till en fortsatt popularitet.

Galleri

Externa länkar 

Smink
Black metal
Tiburnia

Tiburnia, även Teurnia, var en romersk stad i provinsen Noricum nära den nuvarande staden Spittal an der Drau i det österrikiska förbundslandet Kärnten. 

Tiburnia är belägen på Holzberg vid orten Sankt Peter in Holz. Fynd visar att berget var bebott redan under bronstiden (1100 f.Kr.). Ca. 50 e.Kr. uppstod här en romersk stad med forum, kapitol, termer och en tempelanläggning. Tiburnia utvecklades till en av de största städerna i Noricum och hade mer än 30 000 invånare under sin blomstringstid. Under åren 270-275 förstördes delar av staden av alamanner. Bostadsområdena i dalen och på öst- och västsidan av bergets lämnades. Tjugo år senare befästes berget. Kring 400 blev Tiburnia biskopssäte. Under 400-talet blev Tiburna även huvudstad för provinsen Noricum mediterraneum efter Virunum.  Mellan 493 och 536 ingick Tiburnia i östgoternas rike och var säte för en ståthållare. Sista gången staden Tiburnia omnämndes var år 591. 

De första utgrävningarna genomfördes 1845. 1876-77 inleddes de första vetenskapliga utgrävningarna. Efter upptäckten av en tidigkristlig kyrka vid byggandet av en vattenledning 1908 gjordes omfattande arkeologiska utgrävningar mellan 1910 och 1915, där kyrkan, forumet och termerna frilades. Även ett litet museum byggdes 1913. 1971 återupptogs utgrävningarna som pågått sedan dess.

Kärnten
Österrikes historia
Museer i Österrike
Sevärdheter i Österrike
Romerska städer