Specialiseringstjänstgöring

Specialiseringstjänstgöring (ST) är i Sverige en av Socialstyrelsen reglerad utbildning som legitimerade läkare och legitimerade tandläkare kan genomgå för att bli specialistkompetenta inom ett visst medicinskt område. Efter fullgjord specialiseringstjänstgöring är det möjligt att ansöka om specialistbevis, vilket utfärdas av Socialstyrelsen. Därefter kallas läkaren för specialistläkare och tandläkaren för specialisttandläkare.

Beskrivning
Legitimation erhålls för läkare efter fullgjord läkarutbildning samt allmäntjänstgöring och AT-prov. Sedan 2021 läses läkarutbildningen under sex år och mynnar ut i läkarlegitimation i samband med avlagd examen. I och med denna förändring kräver specialiseringstjänstgöring istället en inledande bastjänstgöring (BT) innan specialisering. De allra flesta läkare genomgår specialiseringsutbildning. En specialiseringstjänstgöring omfattar vanligen minst fem års heltidsarbete, under vilka ST-läkaren arbetar inom såväl sitt huvudområde som angränsande områden. Arbetet inom angränsande områden kallas sidoutbildning (tidigare "randutbildning" eller "randning"/"att randa sig").

Tandläkare erhåller legitimation efter avslutad grundutbildning. Endast cirka 10% väljer att genomgå specialistutbildning. Specialiseringstjänstgöringen pågår för tandläkare i minst tre år efter grundutbildningen. Ett ytterligare krav är att tandläkaren måste ha arbetat kliniskt i minst två år innan det är möjligt att påbörja en specialistutbildning.

Specialistexamen
Efter internationellt mönster har det blivit allt vanligare med en frivillig specialistexamen för läkarna som är ett kunskapsprov som utförs mot slutet av specialiseringstjänstgöringen. För tandläkarna är specialistexamen obligatorisk för att få ut specialistbeviset från Socialstyrelsen.

Överläkare och övertandläkare 
Överläkare och övertandläkare är yrkestitlar för specialistläkare och specialisttandläkare med medicinskt ledningsansvar inom svensk sjukvård.

Specialiteter 
Det finns ett stort antal olika specialiteter för läkare.

Barn- och ungdomsmedicinska specialiteter 

 Barn- och ungdomsmedicin
 Barn- och ungdomsallergologi
 Barn- och ungdomshematologi och onkologi
 Barn- och ungdomskardiologi
 Barn- och ungdomsneurologi med habilitering
 Neonatologi

Bild- och funktionsmedicinska specialiteter 

 Klinisk fysiologi
 Radiologi
 Neuroradiologi

Enskilda basspecialiteter 

 Allmänmedicin
 Akutsjukvård
 Arbets- och miljömedicin
 Hud- och könssjukdomar
 Infektionssjukdomar
 Klinisk farmakologi
 Klinisk genetik
 Onkologi
 Reumatologi
 Rättsmedicin
 Socialmedicin

Tilläggsspecialitet 

 Allergologi
 Palliativ medicin

Invärtesmedicinska specialiteter 

 Endokrinologi och diabetologi
 Geriatrik
 Hematologi
 Internmedicin
 Kardiologi
 Lungsjukdomar
 Medicinsk gastroenterologi och hepatologi
 Njurmedicin

Kirurgiska specialiteter 

 Anestesi och intensivvård
 Barn- och ungdomskirurgi
 Handkirurgi
 Kirurgi
 Kärlkirurgi
 Obstetrik och gynekologi
 Ortopedi
 Plastikkirurgi
 Thoraxkirurgi
 Urologi
 Ögonsjukdomar
 Öron-, näs- och halssjukdomar
 Hörsel- och balansrubbningar
 Röst- och talrubbningar

Laboratoriemedicinska specialiteter 

 Klinisk immunologi och transfusionsmedicin
 Klinisk kemi
 Klinisk mikrobiologi
 Klinisk patologi

Neurologiska specialiteter 

 Klinisk neurofysiologi
 Neurologi
 Neurokirurgi
 Rehabiliteringsmedicin

Psykiatriska specialiteter 

 Barn- och ungdomspsykiatri
 Psykiatri
 Rättspsykiatri

Se även 
 Allmäntjänstgöring (AT-Läkare)
 Medicinska specialiteter
 Odontologiska specialiteter
 Övertandläkare

Referenser

Externa länkar 
 Socialstyrelsen om Läkarnas specialiseringstjänstgöring
 Läkarförbundet om Specialiseringstjänstgöring

Medicin
Odontologi
Yrken inom hälso- och sjukvård