kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ångköket

Ångköket var namnet på ett soppkök som låg strax väster om platsen för nuvarande Feskekörkan, på Fisktorget vid Rosenlund i stadsdelen Inom Vallgraven i Göteborg.

För att lindra fattigdomen, hade ett bolag bildats av en rad inflytelserika personer i syfte att gratis och för avhämtning tillgodose "väl lagad och närande föda". Föredömet till ångköket hämtades från Köpenhamn, den Egestorffska spisinrättningen, och aktieteckning till dess motsvarighet i Göteborg startade i januari 1857.

Arbetet påbörjades under hösten 1857, och byggnaden ritades av arkitekten Frans Jacob Heilborn och uppfördes av byggmästare Ulrich. Ångköket invigdes 1 december 1858 och byggnaden med inventarier hade då kostat närmare 90 000 riksdaler. Bland annat hämtades själva ångkokapparaten från England.

Ångköket blev omgående mycket uppskattat och redan den första dagen hade man 700 kunder, andra dagen 800, tredje dagen var de tillagade 800 portionerna slut redan klockan två och fjärde dagen hända samma sak, trots att man ökat portionernas antal till 1 000! Det beslutades snart att ångköket skulle hålla öppet också på kvällarna, då även för servering på stället. Det visade sig dock att ångköket inte bara besöktes av fattiga utan även av människor i allmänhet, som sökte sig dit för en gratisportion.

Från 1861 utarrenderades Ångköket och 1862 tillkom en filial vid Götgatan 9. Ångköket upphörde med sin verksamhet under sommaren 1865, då byggnaden för 52 000 kronor uppläts åt Praktiska Hushållsskolan, som därefter sålde den vidare till handlanden Pehr August Hagberg, eftersom man 1875 flyttade verksamheten till den nya skolan vid Haga Kyrkogata 3. Hagberg var bland annat ledamot av Göteborgs stadsfullmäktige och bedrev speceriaffär i fastigheten, speciellt uppskattad av skärgårdsborna.

I huset har också funnits ett utlämningsställe, Brännvinsminuthandelslokalen nr 10 (motsvarande Systembolaget). Då Systembolaget upphörde på 1930-talet, flyttade skeppsfourneringsfirman Jul. Albrechtson & Co. hit. Man flyttade dit från lokaler på andra sidan gatan, där man bedrivit verksamhet sedan 1898, och var kvar fram till att huset revs 1968.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Göteborgs Kalender för 1860: Göteborgs Adresskalender, Annonskalender och Skeppslista, Handelstidningens Bolags Tryckeri, Göteborg 1860 s. 57
Pustervik - Rosenlund - Järntorget, från Göteborgs grundläggning till nuvarande tid, Sven Gulin & Maja Kjellin, Eric Lindgrens Boktryckeri, Göteborg 1974 s. 39-40
Det gamla Göteborg: lokalhistoriska skildringar, personalia och kulturdrag - staden i väster, Första delen, C R A Fredberg (1921), Faksimil med omfattande kommentarer och tillägg, Sven Schånberg, Arvid Flygare, Bertil Nyberg, Walter Ekstrands Bokförlag 1977  s. 632, 847
Från Börsen till Park Avenue: Intressanta göteborgsbyggnader uppförda mellan 1850 och 1950, uppställda i kronologisk ordning och avbildade på vykort, Ove Nylén, Haspen Förlag 1988  s. 8
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970: centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborgstryckeriet 2004  s. 105

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Inom Vallgraven
Glanstrollsländor

Glanstrollsländor (Somatochlora) är ett släkte av trollsländor som beskrevs av Edmond de Sélys Longchamps 1871. Glanstrollsländor ingår i familjen skimmertrollsländor. De flesta arter inom släktet är medelstora trollsländor med en mörk kropp och grönskimrande ögon. I Sverige representeras släktet av fem arter.

Dottertaxa till glanstrollsländor, i alfabetisk ordning 

 Somatochlora albicincta
 Somatochlora alpestris
 Somatochlora arctica
 Somatochlora borisi
 Somatochlora brevicincta
 Somatochlora calverti
 Somatochlora cingulata
 Somatochlora clavata
 Somatochlora daviesi
 Somatochlora dido
 Somatochlora elongata
 Somatochlora ensigera
 Somatochlora exuberata
 Somatochlora filosa
 Somatochlora flavomaculata
 Somatochlora forcipata
 Somatochlora franklini
 Somatochlora georgiana
 Somatochlora graeseri
 Somatochlora hineana
 Somatochlora hudsonica
 Somatochlora incurvata
 Somatochlora japonica
 Somatochlora kennedyi
 Somatochlora linearis
 Somatochlora lingyinensis
 Somatochlora margarita
 Somatochlora metallica
 Somatochlora minor
 Somatochlora nepalensis
 Somatochlora ozarkensis
 Somatochlora provocans
 Somatochlora relicta
 Somatochlora sahlbergi
 Somatochlora semicircularis
 Somatochlora septentrionalis
 Somatochlora shanxiensis
 Somatochlora tenebrosa
 Somatochlora tomentosa
 Somatochlora uchidai
 Somatochlora walshii
 Somatochlora whitehousei
 Somatochlora williamsoni
 Somatochlora viridiaenea

Källor

Externa länkar
Epitheca

Epitheca är ett släkte i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen skimmertrollsländor. Det finns omkring 13 arter i släktet, som ibland delas upp i två undersläkten, Epicordulia och Tetragoneuria. Många av arterna anses ha flera olika underarter, varav några av en del biologer räknas som egna arter. De flesta arter i släktet finns i Nordamerika. I Sverige har det påträffats en art av släktet.

Arter
Epitheca bimaculata
Epitheca canis
Epitheca costalis
Epitheca cynosura
Epitheca marginata
Epitheca petechialis
Epitheca princeps
Epitheca regina
Epitheca semiaquea
Epitheca sepia
Epitheca spinigera
Epitheca spinosa
Epitheca stella

Referenser
ITIS Standar Report Page:Epitheca

Externa länkar

Trollsländor
Brattsbacka

Brattsbacka är en by i Nordmalings kommun i södra Västerbottens län, i landskapet Ångermanland, som ligger längs Stambanan genom övre Norrland mellan Långsele och Vännäs. Närmaste småorter utmed byvägen är Norrfors i väster och Nyåker i öster. 

Enligt Brattsbackabygdens historia del 1 så nämns byn för första gången i skrift 1500, en Olof Ersson i Brassebacka förekommer. I en skattelängd från 1535 återfinns Sven Olsson, son till Olof Ersson.  Genom bland annat försäljning av skinn till Sveriges konung går det att följa personerna i byn. När skattelängder börjar föras avtecknar sig en bild av en mycket liten by som under åren bebos av en eller två familjer. 

Byn benämns i skrifterna som fjällbygden vilket speglar att den på 1500-talet ansågs som avlägsen. 

Namnet förändras under åren och varianter som Brattesback, Bråsesbacka och Vångsjö förekommer.

Litteratur

Externa länkar
Privat webbplats om Brattsbacka
 Bilder från Brattsbacka

Orter i Nordmalings kommun
Walther Gothan

Walther Ulrich Friedrich Eduard Gothan, född 28 augusti 1879 i Woldegk, Mecklenburg-Strelitz, död 30 december 1954 i Charlottenburg, var en tysk paleobotaniker.

Gothan var redan under sina studier assistent vid Preussens geologiska undersökning. Han blev filosofie doktor 1905 på avhandlingen Zur Anatomie lebender und fosiler Gymnospermenhölzer och kom vid Bergsakademien i Berlin (sedermera en del av Technische Hochschule Charlottenburg) genom sin lärare Henry Potonié in på paleobotaniken. År 1912 efterträdde han denne där och tilldelades en professur 1926.

Han författade över 300 artiklar inom sitt ämne, huvudsakligen om karbonformationens flora, särskilt i Ruhrområdet, men även på Spetsbergen. Han författade även arbeten av allmännare art, till exempel nybearbetning av Potoniés "Lehrbuch der Paläobotanik" (andra upplagan 1921). Efter andra världskriget arbetade han för Vetenskapsakademien i DDR och Humboldt-Universität zu Berlin, men var fortfarande bosatt i Charlottenburg i Västberlin.

Källor

Noter

Tryckta källor 

Tyska paleontologer
Tyska professorer i botanik
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Technische Universität Berlin
Botaniker under 1900-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Födda 1879
Avlidna 1954
Män
Ugglan
Jan Lundberg

Jan Olov Lundberg, född 24 september 1951 i Helsingborg, är en svensk scenograf.

Biografi
Han utbildades vid Konstfackskolan 1970-1974. Under år 1974 till 1985 verksam som frilansande scenograf. Han anställdes 1985 som konstruktör på Kungliga Dramatiska Teatern mellan 1986 och 1989 som ateljéchef. 1990 övergick anställningen till produktionschef och sedermera som teknisk chef under åren 1999 till 2006. Lundberg är sedan 2007 fast anställd som scenograf vid Kungliga Dramatiska Teatern. Han har gjort över 80 scenografier till olika teatrar.

Lundberg har under åren 1974 till 2006 parallellt arbetat som scenograf vid Kungliga Dramatiska Teatern, Kungliga Operan, Den Nationale Scene i Bergen, Nationalteatret i Oslo samt med ett stort antal uppsättning på fria teatergrupper i Sverige.

1988 samarbetade han med den ryske regissören och tillika ledaren för den berömda Taganka-teatern i Moskva Jurij Ljubimov kring Mikhail Bulgakovs roman Mästaren och Margarita som blev en stor framgång på Dramatens stora scen. Föreställning sändes senare i TV i en live-upptagning från scenen. 1998 gjorde han tillsammans med Robert Lepage en mycket uppmärksammad föreställning på Dramatens målarsal av August Strindbergs Ett drömspel. År 2000 då Bergen i Norge var en av millennieskiftets kulturhuvudstäder inbjöds Lundberg tillsammans med regissören Hilda Hellwig att gör jubileumsföreställning av Henrik Ibsens sällan spelade drama Kejsare och Gallileer på Den Nationale Scene; detta resulterade i teaterstycke på nära fem timmar.

Har även arbetat med utländska teatergrupper såsom The Living Theatre tillsammans med Julian Beck och Judith Malina, Comuna Baires från Argentina och Teater 77 från Łódź i Polen.

Han har under åren arbetat som utställningsarkitekt bland annat på Tekniska Museet och Riksutställningar. Han fick år 1982 Anders Sandrews stiftelses stipendium och Edvin Adolphson-stipendiet.

Jan Lundberg erhöll silvermedalj vid 6th Triennale Internationale de la scénographie et de la costumographie de théatre Novi Sade i Tjeckoslovakien 1981.

Teater

Scenografi och kostym

Externa länkar
Rollboken Dramaten

Hemsida
 Jan Lundberg på Göteborgs stadsteater

Svenska scenografer
Levande personer
Födda 1951
Män
Personer från Helsingborg
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer i Sverige under 2000-talet
International Commission on non-ionizing radiation protection

International Commission on non-ionizing radiation protection (ICNIRP) är en internationell förening av internationellt verksamma forskare inom området Icke-joniserande strålning och människors hälsa.

Historia 
ICNIRP grundades 1992 av IRPA (International Radiation Protection Association) som en fristående internationell Kommission för området icke-jonisarqande strålning.

ICNIRP är ingen underorganisation till någon annan internationell organisation eller någon regering,  men är ändå anlitad av Världshälsoorganisationen, WHO och Europeiska unionen, EU och har därigenom fått ett stort inflytande.

Arbetsområde 
Uppgifter som ICNIRP arbetar med är analyser av kunskapstillståndet om hälsoeffekter av elektromagnetiska fält, optisk strålning och Laser. Därvid eftersträvas en internationell harmonisering av standarder och riktlinjer.

Föreningen ordnar även internationella konferenser och diskussioner.

Verksamheten finansieras genom gåvor från internationella organisationer och genom uppdrag från regeringar för enskilda projekt.

ICNIRP har 1998 utgivit riktlinjer för begränsning av elektromagnetisk strålning som bland andra använts av EU-kommissionen i en rekommendation 1999. Denna tillämpas även i Sverige.

Kritik
 Den internationella konferensen om placering av mobiltelefonsändare klargjorde år 2000: "att ICNIRP förslag beträffande skydd för människors hälsa frånhögfrekventa elektromagnetiska fält, som nuvarande rekommendationer av WHO och EU-rådet bygger på, för det första inte är vetenskapligt hållbara och för det andra inte kan garantera något skydd för människors hälsa".

 Europaparlamentet har hösten 2009 uttalat att ICNIRP:s gränsvärden bör sänkas.

 Europarådet  har I en resolution från år 2011 uppmanat medlemsländerna att ompröva ICNIRP:s gränsvärden.  I resolutionen framhålls även på att det är märkligt att en icke-statlig organisation som ICNIRP, som misstänks för samarbete med industrin tillåtits bestämma gränsvärden.

Se även
REFLEX (medicinsk studie)
Bioinitiative

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats 
ICNIRP Riktlinjer från 1998 

Vetenskapsorganisationer
Internationella organisationer
Elektromagnetisk strålning
Radioteknik
Kommissioner
Evigt ung

Evigt ung (originaltitel: Forever Young) är en amerikansk film från 1992, regisserad av Steve Miner. Huvudrollerna spelas av Mel Gibson, Elijah Wood och Jamie Lee Curtis.

Handling 
Året är 1939, Daniel McCormick är testpilot i det amerikanska flygvapnet. Han älskar den vackra Helen som han vill fria till men skjuter hela tiden fram det. En dag råkar hon ut för en trafikolycka och hamnar i koma och läkarna tvivlar på att hon någonsin kommer att vakna upp igen. Daniel klarar inte av att se henne tyna bort i sjukhussäng och övertalar sin bästa vän Harry Finley, som arbetar med ett topphemligt experiment med syfte att frysa ner människor under längre perioder och sen väcka dem igen, att ställa upp som försöksperson för att bli nerfrusen i ett år mot löftet att bli väckt igen om Helen vaknar. Men en brand ödelägger hela laboratoriet ett par månader efter att Daniel blivit nerfrusen, modulen han ligger i klarar sig dock men glöms bort, fram till 1992 när två pojkar hittar den och tinar upp Daniel som legat nerfrusen i 50 år. Lever Helen fortfarande? Lever Harry Finley fortfarande? Daniel måste nu försöka leta reda på dem.

I rollerna
Mel Gibson - Kapten Daniel McCormick, USAAC
Jamie Lee Curtis - Claire Cooper
Elijah Wood - Nat Cooper
Isabel Glasser - Helen
George Wendt - Harry Finley
Joe Morton - Cameron
David Marshall Grant - Lt. Col. Wilcox, USAF
Eric Pierpoint - Fred
Richard Ryder - Pilot #1

Externa länkar
 

Amerikanska filmer 1992
Amerikanska dramafilmer
1939 på film
1992 på film
Engelskspråkiga filmer
Filmmanus av J.J. Abrams
Filmmusik av Jerry Goldsmith
Filmer från Warner Bros.
Aron Borelius

Aron Johan Teodor Borelius, född 9 juni 1898 i Falun, död 21 november 1984 i Viken, var chef för Norrköpings konstmuseum och professor i konsthistoria med konstteori vid Lunds universitet.

Borelius blev filosofie doktor i Lund 1927 och var från samma år docent i konsthistoria vid samma universitet. Åren 1945–1958 var han chef för Norrköpings konstmuseum. Åren 1958–1964 var han professor i samma ämne vid Lunds universitet. Han inriktade sin forskning på romanskt kyrkomåleri i Sverige och Velázquez konst.

Borelius var ordförande i Lunds studentkår 1923. Han var stormästare i Sällskapet CC 1963–1974.

Borelius var kritisk mot nazismens framväxt i Europa under 30-talet och åkte runt i Skåne för att hålla föredrag om nazisternas diktatursträvande

Borelius var son till kontraktsprosten i Ramnäs Carl Aron Borelius (1847–1928) och Gertrud Frank (1856–1942). Han fick i första giftet, med Astrid Hilma Tornberg (1900–1968), bland annat sonen Sven Borelius. Borelius gifte om sig 1935 med Elsa Themner (1892–1958).

Bibliografi 

 Bibliska motiv i Karlfeldts diktning : en kulturhistorisk studie, Gleerup, 1922 Libris
 En svensk bilderbok : från stenålder till nutid, Borelius, 1931 Libris
 Gråda : ett sommarspel i Järna, Hæmon, 1971 Libris
 Johan Fredrik Höckert 1826-1866, Norstedts, 1927 Libris
 Konstens historia i Sverige : fornåldrarna och den katolska tiden, Gleerup, 1943 Libris
 Korpens vingar : dikter från fyrtio år, Hæmon, 1964 Libris
 Romanesque mural paintings in Östergötland, Norstedts, 1956 Libris
 Sigrid Bensow : en målarinna, Norstedts, 1957 Libris
 Skånes medeltida monumentalmåleri : fyra undersökningar, Norstedts, 1954 Libris
 Sånt som händer : minnen och historier, Askild & Kärnekull, 1972 Libris
 Tugar : en berättelse från forn tid, Hæmon, 1978 Libris
 Velazquez, Norstedts, 1951 Libris
 Värda att minnas, Hæmon, 1969 Libris
 Västerlandets konsthistoria 1 : Egypten, Mesopotamien, Grekland, Norstedts, 1983 Libris
 Västerlandets konsthistoria 2 : Roma antiqua, det övriga Italien, Spanien, Norstedts, 1985 Libris
 Öland : fornborgar, väderkvarnar, kyrkor och slott, H. Ohlsson, 1969 Libris

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska professorer i konstvetenskap
Svenska forskare under 1900-talet
Födda 1898
Avlidna 1984
Män
Personer från Falun
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Svensk uppslagsbok
Eric Pierpoint

Eric Pierpoint, född 18 november 1950 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1950
Skådespelare från Los Angeles
Män
Levande personer
Skamgrepp

Skamgrepp (engelska Disclosure) är en amerikansk thriller från 1994, i regi av Barry Levinson och med Demi Moore och Michael Douglas i huvudrollerna. Filmen hade Sverigepremiär den 27 januari 1995.

Handling 
Tom Sanders är en lyckligt gift man med en fru som är advokat, två barn, fin villa och en lysande framtida karriär på företaget DigiCom, där Tom förväntar sig att snart bli befordrad för det nya chefsjobbet. Men företagets chef, Bob Garvin, har andra planer och anställer den utomstående Meredith Johnson istället. Tom känner igen Meredith från sin tid som ungkarl, då han hade en affär med henne. När Meredith nu åter försöker förföra Tom igen backar Tom ur och Meredith lovar att hon kommer att hämnas på Tom för det.

Om filmen 
Filmen spelades in på Bainbridge Island och i Seattle i delstaten Washington samt i Warner Brothers Burbank Studios i Burbank, Kalifornien.

Rollista

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Filmer 1994
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Washington på film
Seattle på film
Filmer i regi av Barry Levinson
Filmer från Warner Bros.
Filmmusik av Ennio Morricone
Domstolsfilmer
Rättsliga dramafilmer
Sol Morén

Sol Morén föddes 1964 i Falun och är nu bosatt i Umeå där hon är verksam inom måleri, foto, film och ljudkonst.

Sol Morén är utbildad vid Örebro konstskola 1987-1989 och Umeå Konsthögskola 1989-1995. Hon tilldelades Umeås bildkonststipendium 2002.

Utställningar i urval
Museum of Non Conformist Art, Petersburg, Ryssland 2003
Bildmuseet, Umeå 2004
BWA Galeri Bydgszcz, Poznan, Polen 2005
Nelimarkka-museo, Alajärvi, Finland 2006
Dalarnas museum, Falun  2006
Härnösands Konsthall 2006
Västerbottens museum, Umeå 2007

Referenser

Externa länkar
Sol Morén.
Galleri Verkligheten

Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1964
Kultur i Umeå
Levande personer
Konstnärer från Falun
Hospitalet

Hospitalet är en svensk indiepopgrupp, baserad i Östersund. Bandet består huvudsakligen av Martin Hanberg, som var sångaren i Vapnet och Sibiria, och Johan från The Hartmans. Bandet bildades 2003 och Hanberg har skrivit så gott som alla texter och all musik till bandets låtar. Efter några inledande spelningar framträdde bandet 2004 på festivalen Storsjöyran. Efter detta har det följt ett antal spelningar i spridda sammanhang, senaste 2017. 2008 skrevs det om gruppen i musiktidskriften Groove. En ny hemsida skapades 2012, där all musik gruppen gett ut finns tillgänglig. Hospitalet finns sedan 2021 även tillgänglig via musikstreamingstjänster, såsom Spotify och Apple Music.

Diskografi 
2004 - sfh 1
2004 - sfh 2
2005 - sfh 3
2005 - sfh 4
2007 - sfh 5
2007 - Skiva från Hospitalet
2008 - sfh 6
2009 - sfh 7 / Hospitalet firar sommar
2010 - sfh 8
2010 - sfh 9
2011 - sfh 10

Referenser 

Svenska indiepopgrupper
Musikgrupper och artister som har sin musik fri att ladda ned på sin webbplats
Musik i Östersund
Musikgrupper bildade 2003
AIK Fotbolls säsong 1987

AIK slutade säsongen 1987 på en niondeplats i Allsvenskan och gick därmed inte vidare till slutspel dit endast de fyra bästa gick. Däremot gick det bättre för AIK i cupspel. AIK vann sin grupp i Tipscupen och gick därmed vidare till UEFA-cupen, där AIK dock åkte ut direkt mot ett tjeckoslovakiskt lag. AIK blev dessutom svenska mästare i inomhusfotboll detta år, genom att under försäsongen segra i Hallsvenskan. I AIK:s enda match i Svenska cupen denna säsong blev det seger mot Djurgårdens IF med 3-0.

Tabell

Allsvenskan

Tipscupen

Matcher
De mål AIK har gjort står alltid först, oavsett om matchen har spelats hemma eller borta. Alla matcher spelades 1987.

Teckenförklaringar:
 A = Allsvenskan
 SC = Svenska Cupen
 TC = Tipscupen
 UC = UEFA-cupen

Källor

Fotboll i Sverige 1987
1987
Fotbollssäsongen 1987 efter lag
Sophia Rosenhane

Sophia Eleonora Rosenhane, gift Jennings, född 29 augusti 1757, död 21 augusti 1837 på Täckhammar, var en svensk friherrinna och mecenat.

Biografi 
Sophia Rosenhane var syster till statssekreterare Schering Rosenhane och bodde på gården Täckhammar i Bärbo socken i Södermanland. Täckhammar var granngård till hennes barndomshem Tistad utanför Nyköping. Under sin barndom var hon lekkamrat till prinsessan Sofia Albertina av Sverige, som fortfarande umgicks med henne under Karl Johans tid som tronföljare på 1810-talet. Hon ska också ha "stått i mycken nåd" hos drottning Sofia Magdalena. 

Rosenhane var enligt beskrivning "lika utmärkt igenom sitt odlade förstånd, som för sitt ädla hjärta", och hon gjorde sig känd och respekterad som mecenat och finansiär för konsten. Hon och hennes make donerade 1822 den del av det Rosenhanska biblioteket som handlade om Nordens och Sveriges historia, språk och litteratur till Kungl. Vitterhets historie och antikvitets akademien. Resten av biblioteket donerades till  Uppsala universitet och Strängnäs gymnasium. 
I det första nationella porträttgalleriet på Gripsholms slott under 1820-talet ingick hennes porträtt bland tavlorna av sex berömda svenska kvinnor ur historien; de övriga var heliga Birgitta, Hedvig Charlotta Nordenflycht, Barbro Stigsdotter (Svinhufvud), Vendela Skytte och Sophia Elisabet Brenner.

Hon gifte sig 17 juni 1802 i Stockholm med hovmarskalken Johan Jakob Frans Jennings, född 1762, i hans andra gifte. Hans far Frans innehade sedan 1798 Skånelaholms fideikommiss i Skånela socken i Uppland.  Efter faderns död 1809 blev Johan Jennings dess näste innehavare. 

Äktenskapet med Johan Jennings blev barnlöst och maken avled i Stockholm 1828. Med hennes död 1837 utslocknade den friherrliga ätten Rosenhane. Hon begravdes i familjegraven i Husby-Oppunda kyrka.

Källor 

A.L. Stjerneld (anonym), Gripsholmgalleriet (Stockholm 1833)
Sofia Eleonora Rosenhane, Sörmlands museums webbplats. Läst 28 juni 2015.
Den introducerade svenska adelns ättartavlor utgivna av Gustaf Elgenstierna, VI (Stockholm 1931) sida 485
Karin Sidén (redaktör och utgivare): Skånelaholm : ett gods i Uppland, Stockholm: Kungl. Vitterhets historie och antikvitets akademien, 2008.

Noter 

Svenska friherrinnor
Personer under gustavianska tiden
Födda 1757
Avlidna 1837
Kvinnor
Sophia
Deva

Deva (ungerska: Déva) är en stad i västra delen av Rumänien, belägen i landskapet Transsylvanien. Staden är administrativ huvudort för județet Hunedoara och hade 66 664 invånare i början av 2009.

Näringsliv och kultur 
Bland sevärdheterna finns en medeltidsfästning (uppförd cirka år 1200) och palatset Magna Curia (1621) i barockstil, som idag inrymmer stadsmuseet. I staden finns också Sportgymnasiet (Liceul Sportiv) där bland annat Nadia Comaneci, Ecaterina Szabo och Lavinia Miloșovici tränades.

I Deva finns ingen stor industriverksamhet eftersom staden var planerad som ett rent administrativt centrum för distriktet. Däremot har staden stor kulturell betydelse eftersom den ligger i närheten av två geografiska områden, Apusenibergen och Poiana Ruscā-bergen), som är rika på folktraditioner.

Källor 

Orter i Rumänien
Seward County, Kansas

Seward County är ett administrativt område i delstaten Kansas, USA, med 22 952 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Liberal.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 659 km². 1 656 km² av den arean är land och 3 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Haskell County - norr
 Meade County - öst
 Beaver County, Oklahoma - sydost
 Texas County, Oklahoma - sydväst
 Stevens County - väst

Orter 
 Kismet
 Liberal (huvudort)

Källor