kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Revival of Evangelion

Revival of Evangelion (Revival of Evangelion: Death(true)2/Air/まごころを、君に, Revival of Evangelion: Death(true)2/Air/Magokoro o, Kimi ni) är en kombination av Neon Genesis Evangelion-filmerna Death(true)2 och The End of Evangelion. Den ses allmänt som den slutgiltiga versionen av Evangelion-filmerna som tidigare har släppts i ett flertal olika versioner.

Death(true)2 
Den första delen, Death, släpptes ursprungligen som en del av Evangelion: Death and Rebirth som i sin tur bestod av två delar. Första delen, Death, består av en sextio minuter lång sammanfattning av serien Neon Genesis Evangelion, inklusive omarbetade och ett flertal nya scener. Versionen som används i Revival under namnet Death(true)2 är en omarbetad version av Death utan de nya scenerna (som hade lagts till serien i dess Director's Cut) och ett par mindre ändringar. Andra halvan, Rebirth, bestod av den första delen av The End of Evangelion, den andra Evangelion-filmen.

Air / My Purest Heart for You 

Den andra delen av Revival, Air / My Purest Heart for You, består av filmen The End of Evangelion.

Neon Genesis Evangelion
Filmer 1998
2015 på film
Kanagawa prefektur på film
Filmer i regi av Hideaki Anno
WP:Projekt Japan

en:Evangelion: Death and Rebirth#Revival of Evangelion
ru:Revival of Evangelion
Digitalur

Digitalur är i ordets allmänna betydelse ett ur på vilket tiden visas i form av siffror på en sifferdisplay. Oftast bygger tekniken på att man utifrån antalet svängningar för en noggrann kristall via logik eller en enkel mikroprocessor beräknar tiden och omvandlar svängningsantalet till elektriska signaler som styr visningen av siffrorna. En LCD-display består av flytande kristaller, medan en LED-display består av lysdioder. Det är vanligt att digitalur även innehåller andra funktioner eller integreras i elektriska produkter.

Det första digitala armbandsuret lanserades 1972 och digitala armbandsur var särskilt vanliga från slutet av 1970-talet till början av 1980-talet. Marknadsföringen brukar riktas till teknikintresserade, trendmedvetna eller aktiva människor.

Det förekommer även andra digitalur, till exempel väggur och i väckarur (exempelvis klockradio), tidur, tidtagarur, termometrar och annan elektronisk mätutrustning, mikrovågsugnar, TV-apparater, videobandspelare och mobiltelefoner.

I viss teknisk mening kan även ur där tiden visas på traditionellt sätt på en urtavla med visare ("analog tidsvisning") vara digitala, nämligen om digital elektronik används för att beräkna tiden och styra visarna, men om dessa ur brukar inte ordet digitalur användas.

Se även 
kvartsur

Källor

Externa länkar 
Raredigitalwatches.com – Digitalt museum med digitala LCD-klockor från 1970-, 1980- och 1990-talen 

Ur
Pouytenga

Pouytenga är en stad och kommun i Burkina Faso. Den är den största orten i provinsen Kouritenga och hade 60 618 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 75 250 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Est
Dédougou

Dédougou är en stad och kommun i Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Boucle du Mouhoun. Staden hade 38 862 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 86 965 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Boucle du Mouhoun
Pô

Pô är en stad och kommun i södra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Nahouri. Staden hade 24 320 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 51 552 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Sud
Yako

Yako är en stad och kommun i norra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Passoré. Staden hade 22 685 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 80 926 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Nord, Burkina Faso
Gaoua

Gaoua är en stad och kommun i södra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Poni. Staden hade 25 104 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 52 733 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Sud-Ouest, Burkina Faso
Réo

Réo är en stad och kommun i centrala Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Sanguié. Staden hade 28 446 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 61 960 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Ouest
Kaya, Burkina Faso

Kaya är en stad och kommun i centrala Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Sanmatenga. Staden hade 54 365 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 117 122 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Nord
Dori

Dori är en stad och kommun i nordöstra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Séno. Staden hade 21 078 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 106 808 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Sahel, Burkina Faso
Derek Bok

Derek Curtis Bok, född 22 mars 1930 i Bryn Mawr, Pennsylvania, är en amerikansk jurist. Han var rektor för Harvard University 1971–1991 och var tillförordnad rektor för samma universitet, från det att Lawrence Summers avgått i början av juli 2006, fram till 30 juni 2007.

Bok är gift med Sissela Bok, dotter till Gunnar och Alva Myrdal. Filosofen Hilary Bok är hans dotter.

Bok studerade vid Stanford University, Harvard Law School och George Washington University. Han var dekanus vid Harvard Law School 1968–1971.

Bibliografi
Labor and the American Community, 1970
Beyond the Ivory Tower, 1984
Higher Learning, 1986
Universities and the Future of America, 1990
The State of the Nation, 1997
The Shape of the River, 1998, tillsammans med William G. Bowen
The Trouble With Government, 2001
Universities in the Marketplace, 2003
Our Underachieving Colleges, 2005
The Politics of Happiness: What Government can Learn from the New Research on Well-Being. Princeton University Press. 2010. .

Referenser

Amerikanska professorer
Personer från Montgomery County, Pennsylvania
Födda 1930
Levande personer
Män
Alumner från Stanford University
Alumner från Harvard Law School
Alumner från George Washington University
Tougan

Tougan är en stad och kommun i nordvästra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Sourou. Staden hade 17 050 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 67 589 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Boucle du Mouhoun
Ouahigouya

Ouahigouya är en stad och kommun i norra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Yatenga. Staden är landets femte största och hade 73 153 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 125 030 invånare i hela kommunen.

Staden har en flygplats, Ouahigouya Airport.

Källor

Orter i Nord, Burkina Faso
Boromo

Boromo är en stad i departementet Boromo i provinsen Balé i Burkina Faso. Staden är administrativ huvudort för provinsen Balé och departementet Boromo. Boromo hade 20 193 invånare vid folkräkningen år 2019.

Staden är belägen mittemellan två av Burkina Fasos större städer, Ouagadougou och Bobo-Dioulasso.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Boucle du Mouhoun
Gourcy

Gourcy är en stad och kommun i Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Zondoma. Staden hade 24 616 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 81 226 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Nord, Burkina Faso
Djibo

Djibo är en stad och kommun i norra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Soum. Staden hade 28 990 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 60 042 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Sahel, Burkina Faso
Vadstena Läns Tidning

Vadstena Läns Tidning, dagstidning i Vadstena, startad 3 januari 1857 och nedlagd 18 mars 1933.

Tidningens fullständig titel under hela 1857 var Wadstena Läns Tidning. 1858--1865 Nyare Wadstena Läns Tidning1865--1874 Nyaste Wadstena Läns Tidning därefter åter Wadstena Läns Tidning från 1889 med olika tillägg

Redaktion 
Redaktionsort för tidningen var Vadstena. Politisk tendens var i starten opolitisk men blev från 1885 protektionistisk och  1886 moderat och tullvänlig. Senare moderat till 1918 och därefter liberal senare år med tillägget nationellt frisinnad. Sven Jerring är den mest kände medarbetaren förutom Vilhelm Moberg.

Utgivningsfrekvens för tidningen

Förlag och tryckeri 

Tidningen trycktes bara i svart. Till 1876 användes frakturstil och resten av utgivningen antikva. Satsytan var inledningsvis liten 31 x 22 cm de första4 åren och fortsatte att vara liten fram till 1865 och under 1900-talet större format. Tidningen hade 4-8 sidor och mest de tre sista åren 1930-1933. Upplagan för tidningen 1857 200 exemplar. 600 exemplar år 1866 är största upplagan till 1872 då källan för upplagesiffrorna upphör. 1910 har tidningen 1500 exemplar sedan runt 2000 exemplar till nedläggningen 1933. Priset för tidningen var 1857 3 kr 32 öre. 1894 kostade tidningen  3,50 kronor och samma pris gällde 1902. 1921 var priset 9,50 kronor. det högsta priset tidningen hade, sedan 8 kronor från 1922 till 1933.

Referenser 

Dagstidningar startade 1857
Dagstidningar nedlagda 1933
Nedlagda svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Garango

Garango är en stad och kommun i södra Burkina Faso och är den näst största staden i provinsen Boulgou. Staden hade 35 015 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 73 679 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Est
Houndé

Houndé är en stad och kommun i Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Tuy. Staden hade 39 458 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 76 998 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Hauts-Bassins
Kokologho

Kokologho är en kommun i Burkina Faso och är den tredje största kommunen i provinsen Boulkiemdé. Befolkningen uppgick till 39 003 invånare vid folkräkningen 2006.

Källor

Orter i Centre-Ouest
Kouka

Kouka är en kommun i västra Burkina Faso och ligger i provinsen Banwa. Befolkningen uppgick till 59 118 invånare vid folkräkningen 2006.

Källor

Orter i Boucle du Mouhoun

de:Kouka
Östgöta-Bladet

Östgöta-Bladet var en konservativ dagstidning som utgavs 1893-1975 för Vadstena med omnejd. Tidningen grundades 1893 av boktryckaren Erik Wallin (1861-1921), och trycktes på hans eget tryckeri. Under många år gick tidningen under devisen 'Lugnt framåtskridande - Sunda reformer'. Erik Wallin gav också ut barntidningen Linnea under åren 1887-1894. Östgöta-Bladet hade sin storhetstid under början av 1900-talet och var en viktig informationskälla för Vadstena, Ödeshög med omnejd.

I reklamen under sonen Fridolf Wallins ledning gick man (kanske skämtsamt) ut med: 'Västra Östergötlands näst största varannandagstidning'. Från 1960-talet förde tidningen en tynande tillvaro med ett mycket slitet tryckeri och begränsade personalressurser. Tidningen blev slutligen nedlagd i september 1975. Kända medarbetare var bland andra Sven Jerring och Sören Blanking. Ägare var Erik Wallin 1893–1919 och Fridolf Wallin 1919–1975. Siste chefredaktör 1969–1975 var Stig Lindman.

Dagstidningar startade 1893
Dagstidningar nedlagda 1975

Nedlagda svenska dagstidningar
Kvarteret Ånäbben

Kvarteret Ånäbben är ett stadskvarter i Uppsala beläget i Fjärdingen (Luthagen) på västra sidan om Fyrisån, öster om Sysslomansgatan, mellan Skolgatan och S:t Johannesgatan. I kvarteret bodde Michel Foucault under sin vistelse i Uppsala 1954-1958 och där levde också Anna Maria Lenngren (född Malmstedt) vid sin födsel och uppväxt i mitten av 1700-talet. Kvartersnamnet Ånäbben finns registrerat redan 1671 då det låg i Uppsalas västra utkant. 

Ruinerna av kvarteret efter den stora stadsbranden den 18 juni 1809 är avbildat i en akvarell av Johan Gustav Härstedt och den finns på Carolina Rediviva. 

I kvarteret låg också tidigare Linnéskolan och flickskolan Magdeburg.

Källor 

Ånäbben
Léo

Léo är en stad och kommun i södra Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Sissili. Staden hade 26 779 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 51 037 invånare i hela kommunen.

Källor

Orter i Centre-Ouest
Pissila

Pissila är en kommun i Burkina Faso och är den näst största kommunen i provinsen Sanmatenga. Den hade 98 460 invånare vid folkräkningen 2006.

Källor

Orter i Centre-Nord
Tanghin-Dassouri

Tanghin-Dassouri är en kommun i centrala Burkina Faso och ligger i provinsen Kadiogo. Kommunen hade 55 172 invånare vid folkräkningen 2006.

Källor

Orter i Centre, Burkina Faso
Exploderande val

Exploderande valar har förekommit i olika tillfällen. Strandsatta valkroppar har sprängts av myndigheter och andra för att få bort ett kadaver. Det har också omnämnts att valkroppar exploderat genom antändning av den metangas som bildas vid förruttnelseprocessen av döda kroppar.

Ämnet populariserades i USA 1990, då den amerikanske komikern Dave Barry kom över en video från ett nyhetsinslag där en valexplosion gick snett i Florence, Oregon år 1970. Flera lådor dynamit användes, och hundratals delar av djuret föll ner över ett större område. Bland annat bilar förstördes med krossade rutor och stora plåtskador.

Referenser

Satir
Internetfenomen
Zorgho

Zorgho är en stad och kommun i Burkina Faso och är administrativ huvudort för provinsen Ganzourgou. Staden hade 20 462 invånare vid folkräkningen 2006, med totalt 48 096 invånare i hela kommunen.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Plateau-Central
Brunnsparken, Örebro

Brunnsparken är en folkpark belägen i stadsdelen Adolfsberg i Örebro. Den ligger på den plats där det på 1600-talet inrättades en kurverksamhet kring en hälsobrunn, vilket ett värdshus från 1802 fortfarande vittnar om. År 1934 flyttade folkparksverksamheten hit från Rynninge. I och med detta tillkom ett flertal byggnader på platsen.

Adolfsbergs hälsobrunn
Så kallade surbrunnar stod på modet under 1600-talet. Allmogen hade sedan länge känt till förekomsten av brunnsvatten i området. Området kallades då Örebro hälsobrunn eller Eriksbergs hälsobrunn. Det var först i början av 1700-talet som området blev allmänt känt. Omkring år 1760 byggde man en åttkantig brunnspaviljong och ett brunnshotell i två våningar. Anläggningen bekostades av borgerskapet i Örebro och förvaltades av magistraten. Initiativtagare var landshövding Adolf Mörner, och det är efter honom som brunnen och hela stadsdelen fick sitt namn.

Brunnen moderniserades i början av 1800-talet ett bolag som drevs av överstelöjnant J.G. Aminoff, till en idyllisk och borgerlig bad- och brunnsort. Det nuvarande brunnshuset härstammar från 1901. Under 1800-talet tillkom ytterligare byggnader och villor. År 1900 byggdes restaurangen. Brunnen hade sin storhetstid under 1800-talet och tidiga 1900-talet. Brunnsrörelsen las ner år 1934. 

Brunnen har inspirerat Hjalmar Bergman till händelserna i "Iglinge surbrunn" i romanen Herr von Hancken.

Folkparken
Under 1950-talet hade Brunnsparken sin guldålder då det anordnades dans som lockade folk från hela Mellansverige. Under denna tid tillkom Parkteatern, som bland annat länge huserade Peter Flacks revyer, liksom den spektakulära restaurangen Svalan, samt dansställena Regnbågen och Globen. I den sistnämnda spelades för övrigt slutscenen i filmen Jalla Jalla in. Länge fanns också en djurpark och ett mindre tivoli på området, men dessa är sedan början av 1990-talet borta. Förr fanns även en stor lekpark i området, vilken dock idag har fått ge plats åt en pizzeria.

År 1962 fick parken sitt officiella namn Brunnsparken och den utnämndes 1973 till Årets Folkpark

Idag är en stor del av verksamheten nedlagd och själva parken är i stort renoveringsbehov, men dansverksamheten fortsätter i Regnbågen, liksom teater- och restaurangverksamheten. På området finns även en större utescen, som fortfarande används för framträdanden.

Uppträdanden genom åren (i urval)

Louis Armstrong
Osmond Brothers
Jerry Williams
Lill-Babs
Thore Skogman
Charlie Norman
Duke Ellington
Delta Rhythm Boys
Håkan Hellström
Roxette
Markoolio
Chuck Berry
Charlotte Perrelli
Nanne Grönvall
Gyllene Tider
Iggy Pop

Externa länkar 
Officiell webbplats

Adolfsberg
Grönområden i Örebro
Folkparker i Sverige
Kurorter i Sverige
Blålupin

Blålupin eller sötlupin (Lupinus angustifolius) är en art i familjen ärtväxter från södra Europa och Medelhavsområdet. Växten ger en proteinrik ätlig böna, och har länge odlats i bland annat medelhavsområdet, Mellanöstern och Sydamerika. Den används både som människoföda och till djurfoder. Kronbladen är blå och växten är kvävefixerande.

Sötlupin tar upp kväve från luften, vilket ger ett jämförelsevis mindre behov av kvävegödsling vid odling. Dess långa pålrötter både binder och luckrar upp jorden. Arten kan därför planteras på urlakade jordar som en jordförbättrare. Enligt Axfoundation sprider sig sötlupin inte i det vilda, och det är svårt eller omöjligt att korsa arten med den vanliga trädgårdslupinen, som är giftig.

Vid testodling i Sverige gav sötlupinen en avkastning på 3,7 ton per hektar, och bönorna fick ett proteininnehåll på cirka 36 %. Tillsammans med åkerböna har den föreslagits som en ersättning för den mycket miljöbelastande sojabönan, i djurfoder och mat.

Växten når en höjd av 20 till 150 centimeter och den blommar mellan april och juni.

Ekologi 
Arten växer i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. Naturliga populationer hittas vanligen i öppna buskskogar, invid vägar, på ängar, i klippiga områden, i stäpper och på obrukad jordbruksmark. Blålupin utvecklas bäst vid temperaturer mellan 6 och 26°C men den kan uthärda -6°C.

Hot 
Lokala bestånd hotas av intensivt brukade betesmarker och av landskapsförändringar. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar blålupin som livskraftig (LC).

Bilder

Synonymer
subsp. angustifolius

Lupinus angustifolius proles cryptanthus (Shuttlew.) Rouy 
Lupinus angustifolius proles linifolius (Roth) Rouy 
Lupinus angustifolius subsp. cryptanthus (Shuttlew.) P.Fourn.
Lupinus angustifolius subsp. leucospermus (Boiss. & Reut.) Cout.
Lupinus angustifolius subsp. linifolius (Roth) Arcang.
Lupinus angustifolius subsp. linifolius P.Fourn.
Lupinus cryptanthus Shuttlew. 
Lupinus jugoslavicus Kazim. & Nowacki 
Lupinus leucospermus Boiss. & Reut. 
Lupinus linifolius J.N.Buek 
Lupinus linifolius Roth 
Lupinus philistaeus Boiss. 
Lupinus reticulatus Desv.
Lupinus reticulatus subsp. linifolius (Roth) Nyman comb. illeg.
Lupinus varius Savi nom. illeg.
Lupinus varius L.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Cullen, J. (1995) The European Garden Flora: Dicotyledons (Vol 4)

Externa länkar
Flora Vascular de Canarias
 Sötlupin – den nya sojan?, Länsstyrelsen i Stockholm

Lupiner
Ärtväxter
Bl Växtindex
Robert Rubin

Robert Edward Rubin, född 29 augusti 1938 i New York, är en amerikansk bankman som tjänstgjorde som USA:s finansminister från 1995 till 1999 under USA:s president Bill Clinton.

Biografi
Han har studerat vid Harvard College, London School of Economics och juristexamen från Yale Law School. Han inledde sin karriär på advokatbyrån Cleary, Gottlieb, Steen & Hamilton i New York. Han anställdes 1966 av Goldman Sachs.

Rubin tjänstgjorde i presidentkansliet som rådgivare i ekonomisk politik mellan 1993 och 1995, därefter utsågs han till USA:s finansminister. Han avgick 1999 för att tillträda en chefsbefattning på Citigroup.

Referenser

Noter

Externa länkar

USA:s finansministrar
Födda 1938
Män
Levande personer
Personer inom Citigroup
Personer inom Goldman Sachs
Alumner från Harvard College
Alumner från Yale Law School
Alumner från London School of Economics
Gewehr 43

Gewehr 43 (gevär modell 43) eller Karabiner 43 (karbin modell 43) (även G43, K43, Gew 43, Kar 43) var ett tyskt (Mauser) automatgevär med 7,92 mm kaliber som utvecklades under andra världskriget. Vapnets magasin rymde tio patroner och laddades med fem patroners laddramar av samma sort som användes till Karabiner 98k. Vapnet utvecklades delvis från den mindre lyckade modellen Gewehr 41. En viktig influens att utveckla automatgevär för Wehrmacht var att Röda Armén redan 1941 var utrustade med automatgevär av typen Tokarev SVT-38 och SVT-40. Även den amerikanska armén var utrustat med ett liknande vapen, M1 Garand. 

Gewehr 43 började serietillverkas i oktober 1943 och tilldelades förband i Wehrmacht under 1944-45 i relativt stor kvantitet - cirka 400 000 tillverkades. Vapnet ersatte delvis, men långtifrån helt, det äldre repetergeväret Karabiner 98k. Vapnet förekom även med kikarsikte med fyra gångers förstoring avsedd för prickskyttar. Cirka 54 000 Gewehr 43 avsedda som prickskyttegevär tillverkades.

Externa länkar

Automatgevär
Tyska eldvapen under andra världskriget
Kristina Andersson

Kristina Andersson kan syfta på:

Svensk naturläkare, se Kristina Andersson (naturläkare).
Alpina skidåkaren, se Kristina Andersson (skidåkare).
Svensk skådespelare, se Christina Andersson (skådespelare).
Finsk barnboksförfattare, se Christina Andersson.
Mexikansk spikklubba

Mexikansk spikklubba (Datura inoxia) är en art i familjen potatisväxter och förekommer naturligt från sydvästra USA till Sydamerika och Västindien. Den odlas i Sverige som ettårig utplanteringsväxt. Hela växten är giftig, särskilt fröna. Växten beskrevs första gången 1759 av Linné under namnet Datura metel, ett namn som han 1753 gett åt en annan art, indisk spikklubba. Det vetenskapliga artnamnet stavas ibland felaktigt innoxia.

Beskrivning
Mexikansk spikklubba är en flerårig, tätt finhårig och klibbhårig ört som blir 1–2 meter hög. Bladen är 10–18 cm, brett äggrunda med vågiga till vagt tandade kanter. Blandundersidorna är mjukhåriga. Bladskaften är kortare än bladskivan. Blommorna kommer ensamma i grenvecken, de är upprätta och vita till grönaktig bas, aldrig med violetta inslag. Blomskaftet blir 1–5 cm långt, det förlängs i fruktstadiet. Fodret blir 7,5–10,5 cm långt, femflikigt med oliklånga flikar. Kronan blir 15–18 cm lång och 6–10 cm bred, med fem flikar, som är spetsiga eller utdraget spetsiga, brämet är mer eller mindre vågigt i kanten. Området mellan flikarna är också utdraget i en spets, vilket ger en känsla av blomman är en 10-uddig stjärna, detta är typiskt för arten. Ståndarknapparna är vita. Frukten är en torr, nickande kapsel, klotformad, 4–5 cm bred, tätt besatt med oliklånga taggar och kvarsittande foderrester. Den innehåller många bruna frön.

Vissa plantor är lågväxande, har större blommor, med mindre pistillmärken och kortare ståndare. Dessa erkänns ibland som en egen art - Datura meteloides.

Liknande arter
Arten indianspikklubba (D. wrightii) är mycket lik den mexikanska spikklubban. Området mellan flikarna är dock inte utdraget i en spets, och kronan uppfattas som en femuddig stjärna. Brämmet är också rakt, inte vågigt och ofta svagt violett.

Mexikansk spikklubba kan också förväxlas med indisk spikklubba (D. metel), som dock är nästan hårlös och har korta eller inga taggar på frukten.

Sorter
'Belle Blanche' är en vanlig sort i fröhandeln.

Synonymer
Datura guyaquilensis Kunth
Datura meteloides de Candolle ex Dunal
Datura metel L.,  1759 ej 1753
Datura metel Ucria nom. illeg.
Datura velutinosa Fuentes

Referenser

Noter

Webbkällor
Flora of China - Datura inoxia
Flora of Pakistan - Datura innoxia
Svensk Kulturväxtdatabas

Tryckta källor
 Den nya nordiska floran

Externa länkar

Potatisväxter
Me Växtindex
Giftiga växter
Adam Ficek

Adam Ficek, född 8 mars 1974 i Bletchley är trumslagare i rockbandet Babyshambles. Han ersatte trumslagaren Gemma Clarke, januari 2005.
 
Ficek spelade tidigare trummor i bandet The White Sport och innan karriären som rockmusiker tog fart, var Adam också musiklärare i skolan där han lärde ungdomar att spela trummor. 
 
Adam är aktiv i Londonbandet Mains Ignition, som spelar annorlunda jazzmusik. De har släppt två album och även gjort en variant på Babyshambles material, The Blinding EP.

Våren 2008 släppte Adam Ficek sin första egna singel "Sparkling Bootz" under namnet Roses Kngs Castles.

Källor

Externa länkar
Babyshambles officiell webbplats
Mains Ignition
The White Sport

Män
Födda 1974
Levande personer
Brittiska trummisar