kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jasminrevolutionen

Jasminrevolutionen var demonstrationerna och kravallerna i flera städer i Tunisien som pågick från den 17 december 2010 till den 14 januari 2011. President Zine El Abidine Ben Ali tvingades den 14 januari 2011 avgå och lämna landet. Revolten startade ursprungligen som en ungdomsprotest som sedan spred sig över arabvärlden.

Demonstrationerna gällde framför allt arbetslöshet, korruption och höjda livsmedelspriser.

Bakgrund 
Den 17 december 2010 hällde tunisiern Mohammed Bouazizi bensin över sig själv och antände den. Detta skedde efter att polisen beslagtagit den grönsaksvagn som var hans levebröd och de kommunala myndigheterna i hemstaden Sidi Bouzid vägrat hjälpa honom med hans problem. De lokala myndigheterna hade trakasserat Bouazizi och hans familj under en längre tid eftersom de inte hade råd att muta dem.

Bouazizi, som senare avled av skadorna, blev en symbol för det uppdämda missnöje som fanns med de styrande i landet och kom att utlösa protester över hela Tunisien. Demonstrationerna har även inspirerat och sträckt ut sig till andra arabländer som Egypten, Syrien, Algeriet, Libyen och Jemen.

Protesterna växer 
18 december, dagen efter Bouazizis självantändning, samlades demonstranter utanför offentliga byggnader i hans hemstad Sidi Bouzid, för att protestera mot behandlingen av Bouazizi. Polisen använde tårgas för att skingra demonstranterna och ingrep mot ungdomar som förstörde bilar och butiker. Bilder av detta publicerades på sociala medier som Facebook och YouTube och bidrog till att sprida upproret.

Den 22 december klättrade demonstranten Lahseen Naji upp i en högspänningsmast, i protest mot «svält och arbetslöshet».

Upproret spred sig, först till andra delar av Sidi Bou Zid-provinsen och sedan ut över landet.

27 december organiserade oberoende fackföreningar en demonstration i Tunis som samlade runt 1 000 medborgare som uttryckte solidaritet med befolkningen i Sidi Bouzid och krävde arbete. Säkerhetsstyrkor slog ner demonstrationen men redan dagen därpå protesterade 300 advokater i närheten av regeringsbyggnaden.

Protesterna och demonstrationerna spred sig vidare till städer som Sousse, Sfax och Meknassy. Under protesternas första veckor försökte den tunisiska regimen kväsa demonstrationerna med våld, men i början av januari hade protesterna spridit sig och lamslagit hela landet. Vid den här tidpunkten började fler och fler i regeringen inse att protesterna inte skulle avta och den 14 januari tvingades President Ben Ali att avgå och gå i exil efter påtryckningar från stora delar av sin egen regering, militären och polisen. Hans avgång firades över hela landet.

Strejker 
Den 6 januari gick de flesta av landets 8 000 advokater i strejk och dagen därpå följde lärarna deras exempel.

Se även 
 Arabiska våren
 Egyptiska revolutionen 2011
 Tunisiens nationella dialogkvartett

Referenser

Externa länkar 

Tunisiens politiska historia
2010 i Tunisien
2011 i Tunisien
Tunisien
Revolutioner
Demonstrationer i Tunisien
Göran Sundblad

Knut Göran Sundblad, född 15 december 1921 i Iggesund, Njutångers församling, Gävleborgs län, död 16 oktober 1988 i Dalsjöfors, Toarps församling, var en svensk företagsledare. Han var son till Gunnar Sundblad. 

Göran Sundblad avlade civilingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan 1944. Tillsammans med Axel Leman ägde och drev Göran Sundblad textilföretaget Almedahls-Dalsjöfors AB som senare blev ett framgångsrikt investmentbolag.

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Män
Födda 1921
Avlidna 1988
Personer från Njutångers socken
Mercedes-Benz R172

Mercedes-Benz R172 (eller Mercedes-Benz SLK-klass) är en sportbil som tillverkas av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan 2011 och 2020.

R172 SLK-klass (2011-15)
Versioner:

R172 SLC-klass (2016-20)
I samband med uppdateringen vintern 2015 bytte modellen benämning till SLC-klass.

Versioner:

Bilder

Referenser

Externa länkar
 Officiell pressrelease. 

R172
Bakhjulsdrivna fordon
Länge leve kärleken...

Länge leve kärleken..., originaltitel À nos amours, är en fransk film från 1983, regisserad av Maurice Pialat.

Handling
Suzanne är en 15-åring som har svårt att hitta någon att älska, men lättare att hitta män att älska med.

Om filmen
Filmen är inspelad i Paris, Paris-Orly flygplats, Hyères och Île de Porquerolles. Den hade världspremiär i Frankrike den 16 november 1983.

Rollista
Sandrine Bonnaire – Suzanne
Maurice Pialat – pappan
Christophe Odent – Michel
Dominique Besnehard – Robert
Cyril Collard – Jean-Pierre
Jacques Fieschi – svågern
Valérie Schlumberger – Marie-France
Evelyne Ker – mamman

Utmärkelser
1983 – Louis Delluc-priset, Maurice Pialat
1984 – Césarpriset – Bästa film, Maurice Pialat
1984 – Césarpriset – Mest lovande kvinnliga skådespelare, Sandrine Bonnaire

Referenser

Webbkällor

Filmer 1983
Franska dramafilmer
Franska romantikfilmer
Engelskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Den fula gubben

Den fula gubben, originaltitel Monsieur Hire, är en fransk film från 1988, regisserad av Patrice Leconte. Filmen baseras på Georges Simenons roman Les Fiançailles de M. Hire.

Handling
När en ung kvinna mördas i grannskapet blir herr Hire misstänkt. Han brukar spionera på sin granne Alice nattetid från sitt fönster. Han blir upptäckt och när hon besöker honom avslöjar han att han är förälskad i henne. Han berättar också att han sett hennes pojkvän utföra mordet, men har inte sagt något till polisen eftersom de skulle tro att han är medbrottsling. Han ber henne att följa med honom till Lausanne och lämna sin pojkvän.

Om filmen
Filmen är inspelad i sudio i Saint-Germain-lès-Arpajon och hade världspremiär den 24 maj 1989 i Frankrike.

Rollista
Michel Blanc – herr Hire
Sandrine Bonnaire – Alice
Luc Thuillier – Emile
André Wilms – poliskommissarien 
Eric Bérenger – bowlingföreståndaren 
Marielle Berthon – Pierrette Bourgeois
Philippe Dormoy – François

Utmärkelser
1990 – Césarpriset – Bästa ljud, Pierre Lenoir och Dominique Hennequin
1990 – Prix de la critique – Bästa film, Patrice Leconte 
1990 – NBR-priset – Topp 10-film
1991 – BSFC-priset – Bästa icke engelskspråkiga film
1991 – Sant Jordi-priset – Bästa utländska kvinnliga skådespelare, Sandrine Bonnaire
1992 – Guldbaggen – Bästa utländska film

Referenser

Webbkällor

Filmer 1988
Franska dramafilmer
Franska kriminalfilmer
Franska thrillerfilmer
Guldbaggen för bästa utländska film
Franskspråkiga filmer
Vagabond (film)

Vagabond (originaltitel: Sans toit ni loi) är en fransk dramafilm från 1985, regisserad av Agnès Varda. Filmen vann Guldlejonet vid filmfestivalen i Venedig.

Rollista i urval 
 Sandrine Bonnaire – Mona Bergeron
 Macha Meril – Mme Landier
 Yolande Moreau – Yolande
 Stéphane Freiss – Jean-Pierre

Franska dramafilmer
Filmer 1985
Franskspråkiga filmer
Filmer i regi av Agnès Varda
Armenien i Eurovision Song Contest 2011

{{ESC-fakta
|tävling = 
|år = 2011
|föregående = 
|efterföljande = 
|datum= 26 februari 2011
|programledare=  
|TV-bolag=ARMTV
|arena= 
|vinnare= Emma Besjanjan med "Boom-Boom
|bidrag=4
|pausunderhållning= 
}}
Armenien kommer att delta i Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf, Tyskland. Armenien valde sin artist genom ett internt val, medan bidraget kommer att presenteras vid en nationell final, organiserad av Armeniens nationella tv-bolag ARMTV.

 Tävlingsupplägg 
Vid en presskonferens den 11 december 2010 meddelade ARMTV att sångerskan Emma Besjanjan (mer känd som Emmy), kommer att representera Armenien vid Eurovision Song Contest 2011 . Precis som i Armeniens uttagning år 2008 kommer landet att hålla en nationell final där man väljer bidraget till artisten. Alla låtar som skickades in fick endast vara på armeniska eller på engelska. Den 12 februari meddelade ARMTV att finalen skjuts upp från den 19 till den 26 februari. Dessutom meddelade man låtskrivarna för de fyra bidragen: DerHova, Apricota, Vahram Petrosyan och Martin Kesici. Den 21 februari meddelade man bidragstitlarna.

 Finalen  
Sändes den 5 mars 2011. En jury valde ut fyra låtar som framfördes i direktsändning av Emmy den 5 mars 2011. Vinnarlåten utsågs av en 50/50-mix av jury- och telefonröstning. 
Nedan listas bidragen i bokstavsordning Vann gjorde låten "Boom-Boom"''.

Se även 
Armeniens bidrag i Eurovision Song Contest
Eurovision Song Contest 2010

Källor

Noter 

Musik i Armenien
2011 i Armenien
Musikåret 2011
Länder i Eurovision Song Contest 2011
I've Got My Own Album to Do

I've Got My Own Album to Do är Ronnie Woods solodebutalbum, utgivet 1974. På skivan medverkar bland andra Keith Richards, Mick Jagger och George Harrison.

Låtlista 
Sida 1
 "I Can Feel the Fire" – 4:54
 "Far East Man" (George Harrison/Ronnie Wood) – 4:40
 "Mystifies Me" – 3:19
 "Take a Look at the Guy" – 2:33
 "Act Together" (Mick Jagger/Keith Richards) – 4:25
 "Am I Grooving You" (Bert Russell/Jeff Barry) – 3:41

Sida 2
 "Shirley" – 5:21
 "Cancel Everything" – 4:40
 "Sure the One You Need" (Mick Jagger/Keith Richards) – 4:12
 "If You Gotta Make a Fool of Somebody" (Rudy Clark) – 3:34
 "Crotch Music" (Willie Weeks) – 6:04

Alla låtar är skrivna av Ronnie Wood om inte annat anges.

Medverkande
Musiker
Ronnie Wood – sång (spår 1–10), gitarr (1–11), percussion (1), munspel (6), gitarreffekter (11)
Keith Richards – gitarr (1, 4–6, 8–10), elektrisk piano (5), piano (5), bakgrundssång (6, 10), percussion (1), sång (5, 9), gitarreffekter (11)
Willie Weeks – basgitarr (1, 4–6, 8–11), gitarreffekter (11)
Andy Newmark – trummor (1, 2, 4–11), percussion (1)
Ian McLagan – orgel (1, 3, 5, 10), elektrisk piano (2, 4), synthesizer (6, 7, 11), piano (9)
Ross Henderson – steel drums (1)
Sterling – steel drums (1)
Mick Jagger – bakgrundssång (1, 6), gitarr (1)
David Bowie – bakgrundssång (1)
George Harrison – slidegitarr (2), bakgrundssång (2)
Mick Taylor – basgitarr (2, 7), elektrisk gitarr (4), elektrisk piano (7), synthesizer (10)
Jean Roussel – orgel (2), elektrisk piano (8), piano (8)
Martin Quittenton – akustisk gitarr (3)
Pete Sears – basgitarr (3), celesta (3)
Micky Waller – trummor (3)
Rod Stewart – bakgundssång (3, 4, 10)
Ruby Turner – balgrundssång (5, 8)
Ireen Chanter och Doreen Chanter (Chanter Sisters) – bakgrundssång (5, 8)

Externa länkar
I've Got My Own Album to Do på AllMusic
I've Got My Own Album to Do på Discogs

Musikalbum 1974
Album av Ronnie Wood
Brittiska debutalbum
George Coșbuc

George Coșbuc, född 20 september 1866, död 9 maj 1918, var en rumänsk poet och journalist.

Coșbuc började efter universitetsstudier i Cluj som medarbetare i ortspressen och tidningen Tribuna i Sibiu men bosatte sig senare i Bukarest, där han en tid tillhörde kretsen kring Titu Maiorescu. Hans rykte som skald befästes genom diktsamlingen Balade şi idile ("Ballader och idyller", 1893), de flesta av dikterna härstammade från tiden 1883-1890. Coşbucs främsta diktcykel, Fire de tort ("Spunna trådar", 1899), hämtar stor del av sitt stoff ur folksägnen; dikten Noi vrem pământ ("Vi kräver jord") är en röst åt de förtryckta böndernas, först genom 1921 års agrarreform förverkligade självständighetssträvanden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Tyska jurister
Tyska poeter under 1800-talet
Tyska poeter under 1900-talet
Män
Födda 1866
Avlidna 1918
Japans landslag i handboll

Japans landslag i handboll kan syfta på:

 Japans herrlandslag i handboll.
 Japans damlandslag i handboll.
Anna Constantia von Brockdorff

Anna Constantia von Brockdorff, senare grevinna av Cosel, född 17 oktober 1680, död 31 mars 1765, var en älskarinna åt August den starke.

Anna Constantia von Brockdorff var dotter till den danske översten Joachim von Brockdorff, och gifte sig 1703 med den sachsiske friherren Adolf Magnus von Hoyn. 1705 blev hon Augusts älskarinna, och efter sin skilsmässa 1706 maîtresse en titre och samma år riksgrevinna. Genom sin skönhet, intelligens och bildning lyckades hon under sju år bevara sitt inflytande över kungen men ådrog sig genom inblandning i politiken ministrarnas ovilja och föll offer för deras intriger. Avlägsnad från August och ersatt med grevinnan Dönhoff, blev hon efter ett förtvivlat försök att återvinna sin makt inspärrad på slottet i Pillnitz. 1715 flydde hon till Berlin, men utlämnades 1716. Då hon envist vägrade återställa för kungen komprometterande papper, tvingades tillbringa resten av sitt liv som statsfånge på fästet Stolpen. Anna Constantias barn med August legitimerades 1724 och erhöll polsk grevevärdighet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Mätresser
Födda 1680
Avlidna 1765
Kvinnor
Kinect Adventures

Kinect Adventures är ett spel till Xbox 360 för Kinect. Spelet följer med Kinects grundpaket. Utvecklare och utgivare till spelet är Good Science Studio respektive Microsoft Game Studios.

Spellägen
 20,000 Leaks
 River Rush
 Rally Ball
 Reflex Ridge
 Space Pop

Externa länkar
 Officiell webbplats

Xbox 360-spel
Datorspel 2010
Djurgården 7

Djurgården 7 är ett passagerarfartyg i Stockholm. Fartyget byggdes 1893 och ägs av Strömma Turism & Sjöfart.

Djurgården 7 var den allra första färjan av den typ och det utseende, som så småningom skulle betraktas som den klassiska "Djurgårdsfärjan". Hon byggdes 1893 som personfärja av Järnvägs AB Stockholm-Saltsjön (numera Saltsjöbanan), där hon trafikerade sträckan Stadsgården – Karl XII:s torg för att föra Saltsjöbanans resenärer från stationen i Stadsgården till det mer centralt belägna färjeläget vid Karl XII:s torg. 

När Saltsjöbanan fick ny ändstation vid Slussen år 1937 såldes färjan till Västerås. Där byttes ångmaskinens koleldning mot oljeeldning och hon döptes om till Elba II. År 1953 förvärvades färjan av Stockholms Ångslups AB (SÅA) och fick sitt gamla namn "Djurgården 7" tillbaka. 

År 1971 övertogs Djurgården 7 av Waxholmsbolaget som bytte ut den gamla ångmaskinen mot en dieselmotor.  Sedan våren 2004 ägs hon av Strömma Turism & Sjöfart.

Sedan år 2021 har hon sommartid varit inchartrad för trafik mellan Nya varvet och Stenpiren (egentligen residensbron) i Göteborg under namnet Nya varvet-färjan.

Källor
 
Daglig färja mellan Stenpiren och Nya varvet i sommar.
Skärgårdsbåtar.se

Externa länkar 
Dockyard Hotel

Noter

Svenska passagerarfartyg
Fartyg sjösatta 1893
Djurgårdsfärjor
James Yorkston

James Yorkston, född 1971 i Kingsbarns, Fife, är en skotsk folkmusiker. Han släppte sitt debutalbum, Moving Up Country, 2002.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Skotska musiker
Män
Födda 1971
Levande personer
André Le Nôtre

André Le Nôtre, född 12 mars 1613 i Paris, död 15 september 1700 i Paris, var en fransk trädgårdsarkitekt och Ludvig XIV:s främste trädgårdsmästare. Le Nôtre är mest känd för att ha ritat den vidsträckta parkanläggningen vid slottet i Versailles.

Biografi 
Le Nôtre bedrev först konstnärliga studier för att utbilda sig till målare men övergick snart till trädgårdskonsten. Han studerade några år i Italien, och anlade under denna tid en mycket känd trädgård i Villa Ludovisi i Rom. Hemkommen till Frankrike fick han i uppdrag att anlägga en stor park vid Vaux-le-Vicomte åt Fouquet. Detta verk uppmärksammades av Ludvig XIV som anställde Le Nôtre för att anlägga den stora parken vid Grand Trianon. Dessa anläggningar betraktas som det främsta exemplet på fransk barock och kom att tjäna som förebild för en mängd parkanläggningar i olika länder. Andra verk av Le Nôtre är parkerna vid Chantilly, Marly, Saint-Cloud, Sceaux med flera platser.

Han samarbetade med Louis Le Vau och Charles Le Brun vid utformningen av parken vid Vaux-le-Vicomte.

Källor

Externa länkar 

Franska landskapsarkitekter
Franska trädgårdsarkitekter
Personer i Frankrike under 1600-talet
Personer från Paris
Födda 1613
Avlidna 1700
Män
Arbrå landskommun

Arbrå landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Arbrå.

Administrativ historik
Arbrå landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Arbrå socken i Hälsingland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 23 april 1869 bröts ett område i kommunens östra del ut för att, tillsammans med en delar av kommunerna Njutånger, Enånger och Forsa, bilda Nianfors landskommun. Den 13 september 1907 inrättades Arbrå municipalsamhälle inom kommunen.

Vid kommunreformen 1952 bildade Arbrå "storkommun" genom sammanläggning med grannkommunen Undersvik. Den 1 januari 1962 upplöstes sedan Arbrå municipalsamhälle med 1 632 invånare och omfattande en areal av 2,00 km² land.

År 1971 infördes enhetlig kommuntyp och Arbrå landskommun ombildades därmed, utan någon territoriell förändring, till Arbrå kommun. Tre år senare blev dock kommunen en del av den nya Bollnäs kommun.

Kommunkoden mellan åren 1952 och 1973 var 2127.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Arbrå församling. Den 1 januari 1952 tillkom Undersviks församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I blått fält en gående häst av silver med röd tunga och röda hovar, ovan åtföljd av en sexuddig stjärna av silver.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 9 december 1949. Se artikeln om Bollnäs kommunvapen för mer information.

Geografi
Arbrå landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 536,67 km², varav 489,42 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 534,34 km², varav 488,34 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 40,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Se även
 Arbrå församling
 Undersviks församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Bollnäs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Rengsjö landskommun

Rengsjö landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Rengsjö och kommunkod 1952–73 var 2114.

Administrativ historik
Rengsjö landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Rengsjö socken  i Hälsingland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Kommunen förblev opåverkad av kommunreformen 1952.

År 1971 infördes enhetlig kommuntyp och Rengsjö landskommun ombildades därmed, utan någon territoriell förändring, till Rengsjö kommun. Tre år senare blev dock kommunen en del av den nya Bollnäs kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Rengsjö församling.

Kommunvapen
Rengsjö landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Rengsjö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 128,85 km², varav 120,15 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 129,72 km², varav 120,96 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Rengsjö landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent. Orten Rengsjö blev tätort 1965.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Se även
 Rengsjö församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Bollnäs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Fantasy Ride

Fantasy Ride är den amerikanska sångerskan Ciaras tredje studioalbum, utgivet den 3 maj 2009 av RCA Records och LaFace Records.

Låtlista
"Ciara to the Stage"
"Love Sex Magic" (med Justin Timberlake)
"High Price" (med Ludacris)
"Turntables" (med Chris Brown)
"Like a Surgeon"
"Never Ever" (med Young Jeezy)
"Lover's Thing" (med The-Dream)
"Work" (med Missy Elliott)
"Pucker Up"
"G Is for Girl (A-Z)"
"Keep Dancin' On Me"
"Tell Me What Your Name Is"
"I Don't Remember"

Musikalbum 2009
Anne Marit Jacobsen

Anne Marit Jacobsen, född den 7 november 1946 i Oslo, är en norsk skådespelare och sångare, dotter till Randi Heide Steen och barnbarn till Signe Heide Steen.

Jacobsen scendebuterade 1969 som Rikke i Narren og hans hertug av Stein Mehren på Nationaltheatret, där hon har varit anställd sedan 1970. Hon var på Fjernsynsteatret en gripande Hedvig i Henrik Ibsens Vildanden, och har gästat vid Den Nationale Scene som Inger i Kaj Munks Ordet. Hon har en osedvaligt bred repertoar; på Nationaltheatret har hon utmärkt sig lika mycket i farser och komedier (Ken Hills Bloody Mary, Ludvig Holbergs Den Vægelsindede, Oscar Wildes The Importance of being Earnest) som i världsdramatiken (hustrun i Dostojevskijs De besatta, Sonja i Tjechovs Onkel Vanja, Viola i Trettondagsafton) och i moderna problemdramer (huvudrollen i Åge Rønnings Kolbes Reise). På Teatret på Torshov har hon spelat så olika roller som fru Linde i Et dukkehjem, titelrollen i Shakespeares Kung Johan och Rosa i Dario Fos Clacson, Trombette e Pernacchi. I särställning står Willy Russells enkvinnomonolog Lilli Valentin (premiär 1989).

Hon har också utmärkt sig i revyer, och var primadonna i Edderkoppens öppningsföreställning På nett med byen 2003-2004, som även visades i tv 2005. NRK:s prisbelönta Montreux-bidrag Hilde? På TV?! (1986) var uppbyggd kring hennes mångsidiga talang som sångare och underhållare. Vid flera tillfällen har hon uppträtt som jazzsångare och spelat traditionell folkmusik.

Källor

Externa länkar 

Norsk Biografisk Leksikon: Anne Marit Jacobsen

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska sångare under 1900-talet
Norska sångare under 2000-talet
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
Sångare från Oslo
Anne-Lise Tangstad

Anne-Lise Tangstad, född 1935 i Oslo, död 1981, var en norsk skådespelare. Hon var gift med skådespelaren Frimann Falck Clausen.

Tangstad var anställd vid Centralteatret 1957–1958, Folketeatret 1958–1959, Oslo Nye Teater 1959–1970, och var därefter frilans. Hon var en särpräglad och färgstark konstnär som bland annat utmärkte sig som Sofija i Anton Tjechovs Platonov, fru Krane i Helge Krogs bearbetning av Cora Sandels Kranes konditori och Gurina Neger i Oskar Braatens Ungen. Till Tangstads viktigaste filmroller hör läkaren i ockupationsdramat Människor på flykt (1958) och modern i Brent jord (1969).

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1935
Avlidna 1981
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
Portugals damlandslag i handboll

Portugals damlandslag i handboll representerar Portugal i internationell handboll. Landslaget styrs av Federação de Andebol de Portugal och deltar i internationella handbollstävlingar. Lagets första framträdande var i EM 2008 där de kom 16:e plats. De har inte deltagit i varken OS eller VM.

Externa länkar 
Officiell hemsida

Handboll i Portugal
Portugisiska landslag
Damlandslag i handboll
World Professional Darts Championship

World Professional Darts Championship är ett av två världsmästerskap i dart och anordnas varje år av British Darts Organisation (BDO) sedan 1978. Fram till 1994 var världsmästerskapet det enda inom dart, men efter en splittring inom darten anordnas även världsmästerskapet World Darts Championship av utbrytarorganisationen Professional Darts Corporation (PDC).

World Professional Darts Championship hölls först på Heart of the Midlands Nightclub i den engelska staden Nottingham. Efterföljande år flyttade det till Jollees Cabaret Club i Stoke-on-Trent, där det anordnades fram till 1985. Sedan dess har världsmästerskapet hållits på Lakeside Country Club i Frimley Green, Surrey.

Sedan 2001 ingår även en tävling för damer i World Professional Darts Championship. Tävlingen har dock färre deltagare, spelas med färre set och har lägre prissummor.

Sponsorer 
1978–2003: Embassy (Worldwide Promotions, Imperial Tobacco)
2004–idag: Lakeside Country Club

Vinnare

Herrar

Damer

Referenser 

World Professional Darts Championship - Hall of fame - Men Championships
World Professional Darts Championship - Hall of fame - Women Champions

Återkommande sportevenemang med premiär 1978
Dartturneringar