kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Barberaren i Sevilla (pjäs)

För operan av Rossini, se Barberaren i Sevilla.

Barberaren i Sevilla  (franska: Le Barbier de Séville) är en pjäs i fyra akter skriven av den franske dramatikern Pierre Beaumarchais. Pjäsen skrevs ursprungligen som en komisk opera år 1772 med musik av Antoine-Laurent Baudron. Från början var det tänkt att pjäsen skulle sättas upp på Comédie-Italienne i Paris, men de ville inte ha den. Pjäsen som vi känner den i dag omarbetades 1773 till en traditionell Commedia dell'arte. 

På grund av juridiska och politiska problem så hade pjäsen inte premiär förrän den 23 februari 1775 på Comédie-Française i Paris. Pjäsen hade svensk premiär på Munkbroteatern i Stockholm 25 januari 1785. Barberaren i Sevilla blev en stor succé och fick två uppföljare, Figaros bröllop och La Mère coupable. 

Redan 1782 omarbetades pjäsen till en opera av Giovanni Paisiello. Senare har Alexander Reinagle och Samuel Arnold (år 1794), Nicolas Isouard (år 1796), samt Francesco Morlacchi (år 1816) skrivit operor av Barberaren i Sevilla, men dessa är i dag i stort sett bortglömda. De har nu helt överskuggats av Gioacchino Rossinis berömda  opera med samma namn.

Handlingen i korthet 
En spansk greve blir kär vid första ögonkastet i en flicka vid namn Rosina. För att ta reda på i fall hon är kär i honom på riktigt och inte bara är ute efter hans pengar förkläder han sig till den fattige studenten Lindor och försöker att bekanta sig med henne. Rosinas förmyndare doktor Bartolo har dock låst in henne i sitt hus, så att han själv ska kunna gifta sig med henne. Av en händelse träffar han sin förra tjänare Figaro som nu är barberare och därför har tillträde till doktor Bartolos hus. Figaro hjälper greven att (under olika förklädnader) träffa Rosina. Pjäsen slutar med att greven och Rosina gifter sig.

Figaro
Figaro är även huvudfigur i komedierna Figaros bröllop (pjäs) (1778) och Den brottsliga modern (1792).

Barberaren i Sevilla på svenska scener 
Barberaren i Sevilla hade premiär i Sverige i på Munkbroteatern i Stockholm den 25 januari 1785.
Den blev en succé och gavs 76 gånger fram till 1799. Den sattes även upp 1796 på Dramaten. Rossinis operaversion hade premiär på Stockholmsoperan den 26 oktober 1825.

Rollbesättning vid den svenska urpremiären
Alla roller är inte kända och vissa är bekräftade först vid senare uppföranden samma år.
 Greve Almaviva - Didrik Gabriel Björn
 Bartholo - Olof Ljunggren
 Basile - Johan Petter Lindskog
 Figaro - Kjell Waltman
 Rosina - Christina Rahm 
 Betjänter - C. Bonn och Karl Björkman

Källor 

Franska teaterpjäser
Kulturåret 1775
Spanien i fiktion
1775 i Frankrike
Martin Weber

Martin Weber, född 15 april 1954 i Pappenheim (numera: Kleinschmalkalden) i Thüringer Wald, är en tysk tidigare backhoppare och nuvarande backhoppningstränare som tävlade för Östtyskland (DDR). Han representerade ASK Vorwärts i Oberhof.

Karriär 

Martin Weber startade sin internationella backhoppningskarriär i tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1976/1977. Han blev nummer 27 i öppningstävlingen i Schattenbergschanze i Oberstdorf i Västtyskland. Weber var första gången på prispallen i backhopparvecken 30 december 1977 i Oberstdorf. Då blev han nummer två, efter landsmannen Matthias Buse. Östtyskland hade 5 backhoppare bland de 8 bästa i tävlingen. Weber blev nummer tre sammanlagt i backhopparveckan 1977/1978, efter segrande Kari Ylianttila från Finland och Matthias Buse. Östtyskland hade 5 utövare bland de 6 bästa sammanlagt

Weber vann deltävlingen i backhopparveckan 6 januari 1980 i Paul-Ausserleitner-Schanze i Bischofshofen i Österrike. Han blev nummer tre sammanlagt även säsongen 1979/1980. Tysk-österrikiska backhopparveckan 1979/1980 ingick i backhoppningsvärldscupen 1979/1980. Världscupen i backhoppning arrangerades första gången säsongen 1979/1980. Segern i Bischofshofen blev hans enda seger i en världscuptävling. Han tävlade en säsong i världscupen och blev nummer 41 sammanlagt.

Martin Weber tävlade i VM i skidflygning i Vikersund i Norge 1977. Där blev han nummer åtta, 37,5 poäng efter guldvinnaren Walter Steiner från Schweiz. I Skid-VM 1978 i Lahtis i Finland startade Weber i normalbacken. Landsmännen Matthias Buse och Henry Glass vann en dubble. Weber blev nummer 18.

Martin Weber deltog i olympiska spelen 1980 i Lake Placid i USA. Han tävlade i normalbacken i Intervale Ski Jump Complex och blev nummer 11, 29,5 poäng efter segrande Toni Innauer från Österrike och 12,4 poäng efter landsmannen Manfred Deckert och Hirokazu Yagi från Japan som delade silvermedaljen.

Efter OS-1980 avslutade Weber sin aktiva backhoppningskarriär.

Senare karriär 

Efter avslutad idrottskarriär har Martin Weber varit verksam som backhoppningstränare.

Externa länkar 
  
 Sports Reference - Martin Weber

Östtyska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Östtyskland
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1980
Födda 1954
Män
Levande personer
Våk

Våk är en tätort i Vålers kommun, Østfold fylke i Norge. Orten har  invånare ().

Källor 

Orter i Østfold fylke
Vålers kommun, Viken
Stora Lundby kyrka

Stora Lundby kyrka är en kyrkobyggnad som ligger i utkanten av Gråbo i Lerums kommun. Den tillhör Stora Lundby församling i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
En tidigare stenkyrka på platsen var byggd på medeltiden.

Nuvarande kyrka uppfördes 1728. Ett vapenhus tillkom 1740-talet, men ersattes år 2003 av nuvarande vapenhus. Kyrkan har en stomme av natursten och består av ett enskeppigt långhus med tresidigt kor i öster och ett smalare vapenhus i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Långhuset och vapenhuset har sadeltak som är belagda med enkupigt lertegel. Sakristian tillkom vid restaurering under ledning av Axel Forssén 1939 och byggdes om 1966.

Klockstapel och klockor
En klockstapel i trä från 1722 står sydväst om kyrkan. I stapeln hänger två kyrkklockor.
Storklockan är av en senmedeltida typ utan inskrifter.
Lillklockan är gjuten 1687.

Inventarier
 Dopfunten av täljsten är daterad till mitten av 1200-talet.
Altaruppsatsen från 1729 är utförd av bildhuggaren Peter Weber. 
Predikstolen i barockstil är skulpterad 1730 av bildhuggaren Johan Jacob Beckman. Den består av en femsidig korg med ljudtak och en rak trappa åt öster.
 Målning av predikstol, altare, takhimmel, bänkar och del av läktarbröstningen är utförd av Johan Ross den äldre.
Krucifixet av malm på altartavlan och även det ovanför sakristian i mässing tror man är från 1600-talet.
En kanna och brudkrona i silver donerades 1677 av Katarina Bielke.
Bland äldre textilier märks en mässkrud i röd sammet från 1634.
Begravningsvapen för familjen Pattkull.

Orgel
Den första orgeln var byggd 1865 av Erik Adolf Setterquist och hade sex stämmor fördelade på manual och bihangspedal. Den ersattes 1948 av en pneumatisk orgel tillverkad av Hammarbergs Orgelbyggeri AB med arton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Referenser

Externa länkar 
 Svenska kyrkan - Stora Lundby kyrka
 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Lerums kommun
Kyrkobyggnader invigda 1728
1728 i Sverige
Rolf Fåhræus

Rolf John Fredrik Fåhræus, född 5 juli 1905 i Stockholm, död 2 mars 1989, var en svensk läkare. Han var son till Rudolf Fåhræus och sonson till Fredrik Edvard Fåhræus.

Efter studentexamen 1924 blev Fåhræus medicine kandidat 1927, medicine licentiat 1932, och medicine doktor 1946 på avhandlingen Sulfatiazolbehandling i puerperiet. Han innehade olika läkarförordnanden 1932–1937, blev förste underläkare vid kirurgiska avdelningen på Sankt Eriks sjukhus 1938, andre underläkare vid kvinnokliniken på Karolinska sjukhuset 1940, förste underläkare 1942, biträdande läkare vid gynekologiska polikliniken på Serafimerlasarettet 1945, tf. överläkare vid barnbördshusavdelningen på Sankt Eriks sjukhus 1946, biträdande lasarettsläkare på Sabbatsbergs sjukhus 1947 och överläkare vid kvinnokliniken på Västerås lasarett från 1948.  Han författade skrifter i gynekologi och obstetrik.

Rolf Fåhræus är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Noter 

Svenska läkare inom obstetrik och gynekologi
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Rolf
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1989
Män
De sju urens mysterium

De sju urens mysterium (originaltitel The Seven Dials Mystery) är en detektivroman av författaren Agatha Christie. Den utkom i original 1929 och i svensk översättning följande år, 1930. Romanen kan ses som en fristående fortsättning på den tidigare utgivna romanen Hemligheten på Chimneys; det rör sig förvisso om två helt olika historier, men några av personerna från Hemligheten på Chimneys medverkar även i De sju urens mysterium, däribland kommissarie Battle, som skulle återkomma i flera av Christies romaner, och romanens huvudperson, lady Eileen Brent. Hon kallas oftast för Bundle, och är dotter till den tankspridde adelsmannen markisen av Caterham.

Handling 
Romanen börjar på lord Caterhams herresäte Chimneys (där också Hemligheten på Chimneys till största delen utspelades). Bland gästerna på slottet finns den unge Gerry Wade, som har rykte om sig att arbeta för säkerhetstjänsten - och som har den lilla ovanan att alltid försova sig. En dag bestämmer sig några av de andra gästerna för att lära Gerry en läxa; när han har gått och lagt sig smugglar de in åtta väckarklockor på hans rum. Nu ska han väl vakna i tid, tänker de! Men Gerry kommer inte upp ur sängen alls nästa morgon - han har nämligen blivit mördad under natten. Och på spiselkransen i hans rum står... bara sju klockor; varför har någon tagit bort den åttonde? Är det ett budskap av något slag?

Mysteriet tätnar snart; Gerry är inte den ende som råkar ut för ond, bråd död. Men när Bundle börjar nysta i härvan får hon höra talas om en mystisk, hemlig organisation som kallas "De sju uren" - kan de kanske vara ansvariga för morden?

Filmatiseringar 
År 1981 blev boken TV-film, med bland andra John Gielgud (som lord Caterham), Harry Andrews (som  kommissarie Battle), Cheryl Campbell (som lady Eileen 'Bundle' Brent), James Warwick (som Jimmy Thesiger) och Lucy Gutteridge (som Lorraine Wade) i rollistan. Vissa Christie-kännare anser att detta är en av de mest lyckade Christie-filmatiseringar som gjorts. 

Skönlitteratur 1929
Verk av Agatha Christie
Sjutal
Brittisk litteratur
Jack Connolly

Jack Connolly, född 15 augusti 1989, är en amerikansk ishockeyspelare som för närvarande spelar för Luleå HF i SHL.

Spelarkarriär

College 
Connolly spelade för Minnesota Duluth Bulldogs i NCAA under sina fyra år på college- och universitetsnivå i USA. Han gjorde sammanlagt 197 poäng på sina 165 spelade matcher i collegeligan. Säsongen 2011/12 blev han tilldelad utmärkelsen Hobey Baker Award som collegehockeyns bästa hockeyspelare. Trots sina enorma framgångar i collegeligan är han inte draftad av någon NHL-klubb.

Färjestad BK 
Inför säsongen 2012/13 blev han värvad av Färjestad BK.

Connolly presenterade sig direkt när han gjorde två mål på hemmaplan i första matchen i European Trophy mot ZSC Lions.. Connolly fick dock stora skadebekymmer under säsongen och spelade bara 34 matcher.

Säsongen 2013/14 var Connolly helt återställd och spelade 55 matcher och rapporterades för 11 mål och 23 poäng när han samtidigt fick med sig en silvermedalj med sitt Färjestad som fick se sig besegrade i SM-finalen mot Skellefteå AIK.

Leksands IF 
23 april 2014 stod det klart att Connolly valde spel för Leksands IF kommande säsong efter att inte fått något kontraktförslag från Färjestad. Jack får även med sig sin bror Chris Connolly till Leksand som tidigare har spelat i Finland och Tyskland. 

Efter bara 8 matcher i Leksandströjan stod det klart den 7 oktober att Connolly tillsammans med sin bror Chris får sparken från Leksand.

Rögle BK 
9 oktober 2014 skrev Connolly på ett 1+1-årskontrakt med Rögle BK.

Statistik

Klubbkarriär

Referenser

Externa länkar 

Födda 1989
Män
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Minnesota
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Rögle BK
Levande personer
Ishockeyspelare i Minnesota Duluth Bulldogs (herrar)
Alumner från University of Minnesota Duluth
Spelare i Sioux Falls Stampede

Ishockeyspelare i Luleå HF
Johann Gustav Heckscher

Johann Gustav Wilhelm Moritz Heckscher, född den 26 december 1797 i Hamburg, död den 7 april 1865 i Wien, var en tysk statsman.
 
Heckscher, som var advokat i Hamburg, började 1840 redigera den politiska avdelningen i "Hamburger Nachrichten" samt invaldes 1848 i vorparlamentet och nationalförsamlingen, där han slöt sig till vänstra centern. I den 1848 bildade riksministären övertog Heckscher först justie-, sedan utrikesportföljen. Under parlamentets förhandlingar om Malmöfördraget mellan Tyskland och Danmark samma år blev han utsatt för häftiga anfall och måste avgå som riksminister. '

År 1849 organiserade han tillsammans med Carl Theodor Welcker, Paul Hermann, Joseph von Würth och andra det så kallade stortyska partiet, bekämpade sålunda förslaget om ett ärftligt tyskt kejsardöme med kungen av Preussen som kejsare, men kom med sina anhängare i minoritet vid författningsfrågans avgörande (27 mars 1849). Kort därefter återupptog Heckscher sin verksamhet som advokat i Hamburg. År 1853 blev han hanseatisk ministerresident i Wien.

Källor

Noter 

Tyska journalister
Tyska advokater
Tysklands justitieministrar
Tysklands utrikesministrar
Hanseatiska diplomater
Personer från Hamburg
Tyska politiker under 1800-talet
Födda 1797
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Heckscher

Heckscher är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Edvard Heckscher (1831–1910), dansk-svensk affärsman
 Einar Heckscher (1938–2020), författare och översättare
 Eli Heckscher (1879–1952), nationalekonom och ekonomisk historiker
 Ella Heckscher (1882–1964), genealog
 Eva Heckscher (1936–2004). journalist, diplomat och departementsråd
 Grete Heckscher (1901–1987), dansk fäktare
 Gunnar Heckscher (1909–1987), partiledare för högerpartiet, professor i statsvetenskap
 Isidor Heckscher (1848–1923), dansk-svensk nationalekonomisk författare
 Ivar Heckscher (född 1943), lärare, Waldorfpedagog och vänsterpartist
 Johann Gustav Heckscher (1797–1865), tysk statsman
 Sten Heckscher (född 1942), jurist, domare, ämbetsman och politiker, socialdemokrat
 Tora Heckscher (född 1975), TV-producent och kommunikatör

Se även
 Heckscher-Ohlinmodellen
 Heckscher-Ohlin-teoremet

Tyska efternamn
Svenska efternamn
Edvard Heckscher

Edvard Heckscher, född den 10 april 1831 i Köpenhamn, död den 31 januari 1910 i Stockholm, var en dansk-svensk affärsman, farbror till Isidor Heckscher.

Heckscher var verkställande direktör i Industrikreditaktiebolaget i Stockholm 1870-1907. Utöver en donation till grundläggning av Stockholms högskolas juridiska fakultet donerade han 1905 till fullbordande av högskolans byggnad 358 000 kronor. I testamente av 1908 donerade han och hans hustru Sophie, född Rubenson (1841-1918) till Handelshögskolan i Stockholm 200 000 kronor, till Centralförbundet för socialt arbete 100 000 kronor samt till ett antal sjukvårdsanstalter och välgörenhetsanstalter omkring 120 000 kronor, varefter den till 1 1/2 miljon kronor uppskattade huvuddelen av den återstående förmögenheten tillföll Stockholms högskola.

Källor 
 

Personer inom danskt finansväsen
Personer inom svenskt finansväsen
Danska donatorer
Svenska donatorer
Personer i Danmark under 1800-talet
Födda 1831
Avlidna 1910
Män
Personer från Köpenhamn
Donatorer till Handelshögskolan i Stockholm
Handelshögskolan i Stockholms historia
Edvard
Tsentraluri stadioni Batumi

Tsentraluri stadioni Batumi (georgiska: ცენტრალური სტადიონი ბათუმი) var en stadion i staden Batumi i Adzjarien i Georgien. Ursprungligen tog den in 15 000 åskådare, men efter att ha renoverats tog den som mest in 4 000 åskådare dess senare år. Den var den största i Batumi, där den näst största var Adeli Batumis hemmaarena Adelis stadioni. Dinamo Batumi har sedan rivningen av stadion även hållit till vid Adelis stadioni. Stadion stängde år 2006 för att ge plats år bland annat ett hotell.

Referenser

Externa länkar 
Tsentraluri stadioni på Soccerway.com

Fotbollsanläggningar i Georgien
Batumi
Volgagös

Volgagös (Sander volgensis) är en fisk i familjen abborrfiskar som finns i Svarta havet och flera östeuropeiska floder.

Utseende 
En långsmal fisk med två ryggfenor, den andra med 19 till 22 grenade mjukstrålar. Till skillnad från de flesta europeiska gösar saknar den huggtänder. Rygg och sidor är metallglänsande med flera breda, mörka tvärband; buken är ljus. Arten är en liten fisk; som mest kan den bli 40 cm lång.

Vanor 
Volgagösen lever i sjöar och stora, grumliga floder, där den kan gå ut i flodmynningarnas brackvatten. Den förekommer även i kustnära brackvattenssjöar. Den jagar sin föda, småfisk och ryggradslösa djur, i gryning och skymning. Larver och ungfiskar är pelagiska och lever av djurplankton. Högsta konstaterade ålder är 12 år.

Fortplantning 
Arten blir könsmogen vid en ålder av 3 till 4 år och en längd på 20 till 30 cm. Den leker i ungefär en månad under april och maj vid en temperatur på 10-22°C, då den kan företa mindre vandringar till lekområdena. Hanen försvarar ett revir där han på ett djup av 1 till 2 m gräver grunda gropar i sand-, grusbotten eller bland vattenväxter, i vilka honan lägger sina ägg.

Utbredning 
Volgagösen finns vid norra Svarta havet i Donau upp till Wien, i Kubans flodområde och kring Kaspiska havet i Volga och Uralfloden.

Ekonomisk användning 
Arten är föremål för kommersiellt fiske och sportfiske.

Referenser  

Abborrartade fiskar
Johann Anton Theiner

Johann Anton Theiner, född den 5 december 1799 i Breslau, Schlesien, Preussen
död den 15 maj 1860 i Civitavecchia, Rom, var en tysk katolsk teolog. Han var bror till Augustin Theiner.

Theiner blev 1824 extra ordinarie professor i exegetik och kyrkorätt i Breslau, men avsade sig 1830 professuren då han på grund av sitt deltagande i den kyrkoreformatoriska rörelsen förbjöds att föreläsa i kyrkorätt. Till 1845 verkade han som församlingspräst. Då slöt han sig till tysk-katolikerna – en gammalkatolsk gren – frånträdde sitt pastorat och exkommunicerades av furstbiskopen. År 1855 utnämndes han av preussiska regeringen till sekreterare vid universitetsbiblioteket i Breslau. Theiner utgav bland annat Die reformatorische Bestrebungen in der katholischen Kirche (3 häften, 1845).

Källor

Noter 

Tyska romersk-katolska präster
Tyska bibelforskare
Kyrkorättsexperter
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Tyska präster under 1800-talet
Teologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Breslau
Födda 1799
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Ross Granville Harrison

Ross Granville Harrison, född 13 januari 1870, död 30 september 1959, var en amerikansk zoolog.

Harrison blev 1907 professor i jämförande anatomi vid Yaleuniversitetet. Han var känd för sina odlingar av embryonala vävnader i lymfa utanför kroppen. Harrisons övriga forskning behandlade däggdjursembryologi, transplantation och regeneration.

Harrison var ledamot av National Academy of Sciences och utländsk ledamot av Royal Society. Han invaldes 1938 som utländsk ledamot av svenska Kungliga Vetenskapsakademin och var även utländsk ledamot av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala (invald 1935) samt Fysiografiska Sällskapet i Lund (invald 1923).

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 695.

Amerikanska zoologer
Personer verksamma vid Yale University
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Ledamöter av National Academy of Sciences
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1870
Avlidna 1959
Theiner

Theiner är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Augustin Theiner (1804–1874), tysk kyrkohistoriker
 Egon Theiner (född 1968), sydtyrolsk sportjournalist
 Johann Anton Theiner (1799–1860), deutscher Theologe
 Richard Theiner (född 1958), sydtyrolsk politiker
 Wojciech Theiner (född 1986), polsk höjdhoppare

Tyska efternamn
Harsyresalt

Harsyresalt eller Kaliumoxalat, av kalium- och oxalatjoner.

Harsyresalt användes tidigare för borttagning av bläck- och rostfläckar.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 696.

Kaliumföreningar
Kent Asp

Kent Christer Asp, född 13 juni 1949 i Jönköping, är en svensk docent i statskunskap, sedan 1992 professor i journalistik vid Göteborgs universitet samt medieforskare och författare.

Asp har under 30 år forskat på hur svenska massmedier bevakar valrörelser. Han disputerade år 1986 med avhandlingen Mäktiga massmedier. Avhandlingen har sedan dess betraktats som närmast ett standardverk för politisk opinionsbildning och mediernas makt i samhället.

Asp har gett ut en rad böcker och bland annat rapporterat om vänstervridning av nyhetsrapportering och menar att Miljöpartiet har en gräddfil i nyhetshanteringen, det vill säga att de inte granskas eller bedöms lika hårt som andra partier.

Bibliografi

Källor

Externa länkar 
 

Svenska professorer i journalistik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Journalister från Jönköping
Födda 1949
Levande personer
Män
Boyd Kane

Boyd Kane, född 18 april 1978 i Swift Current, Saskatchewan, är en kanadensisk ishockeyspelare som för närvarande spelar för Hershey Bears i AHL.

Spelarkarriär 
Kane började sin karriär i Regina Pets i WHL. Kane blev draftad i NHL-draften 1996 av Pittsburgh Penguins, som 72:e spelaren totalt i 3:e rundan. Kane blev senare draftad igen i NHL-draften 1998 av New York Rangers, som 114:e spelaren totalt i 4:e rundan.

Säsongen 2003-04 gjorde Kane sin NHL-debut för Philadelphia Flyers. Kane har spelat totalt 23 NHL-matcher för Flyers och 1 NHL-match för Washington Capitals.

Sedan säsongen 2009-10 spelar Kane för AHL-klubben Hershey Bears, där han även är lagkapten.

Meriter 
 Calder Cup 2005, 2006, 2010

Källor 
 Boyd Kane - eliteprospects.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Hershey Bears
Män
Födda 1978
Levande personer
Spelare i Springfield Falcons
Spelare i Philadelphia Phantoms
Idrottare från Saskatchewan
Spelare i Regina Pats
Spelare i Charlotte Checkers (1993–2010)
Spelare valda i NHL Entry Draft 1996
Spelare valda av Pittsburgh Penguins i NHL Entry Draft
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Spelare valda av New York Rangers i NHL Entry Draft
Personer från Swift Current
Blakstad

Blakstad är en  tätort i Norge, centralort i Frolands kommun, Aust-Agder fylke. Blakstad har en station på  Arendalsbanen.

Referenser

Orter i Aust-Agder fylke
Frolands kommun
Folkaktionen mot Pornografi

Folkaktionen mot Pornografi, (FmP), var en svensk rörelse 1985–1999 som verkade för att skapa opinion mot pornografi. FmP skapades på initiativ av Kvinnofronten. Som mest samlade FmP ett 100-tal medlemsorganisationer (omfattande sammanlagt tusentals enskilda medlemmar), samt omkring 500 privatpersoner i drygt 40 lokalgrupper.

Se även
 Antipornografirörelsen

Referenser

Externa länkar
 Folkaktionen mot Pornografi, på Kvinnofrontens hemsida.

Aktivism mot pornografi och prostitution
Organisationer bildade 1985
Organisationer upplösta 1999