kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kate Atkinson

Kate Atkinson, född 20 december 1951 i York, är en brittisk författare och dramatiker, främst känd för debutromanen I museets dolda vrår (Behind the Scenes at the Museum) från 1995. Den belönades med priset Whitbread Book of the Year det året. Hon har skrivit tio romaner, en pjäs och två novellsamlingar. Stilen kan beskrivas som magisk realism.

Atkinson har en Masters Degree i engelsk litteratur.

Privatliv
Atkinson föddes i York och var dotter till en butiksägare. Hon studerade engelsk litteratur vid University of Dundee, och erhöll en Masters Degree år 1974. Atkinson studerade därefter för en doktorsgrad i amerikansk litteratur, med titeln "The post-modern American short story in its historical context". Hon har ofta uttalat sig offentligt om att hon misslyckades på muntliga delen av sitt examensarbete. Efter att ha lämnat universitetet tog hon en mängd olika jobb alltifrån arbete inom hemtjänsten till att vara advokatsekreterare och lärare.

Atkinson har varit gift två gånger. Hennes första man var hennes lärare och far till dottern Eva. Därefter var hon gift med fadern till hennes andra dotter Helen.

Atkinson bodde tidigare i Whitby, North Yorkshire, men bor numera i Edinburgh, inte långt från författarna JK Rowling, Ian Rankin och Alexander McCall Smith.

Bibliografi 
Hämtad från Fantastic Fiction.

Romaner 
1995 – Behind the Scenes at the Museum
På svenska 1996: I museets dolda vrår, en familjesaga, översättning Lena Torndahl
1997 – Human Croquet
På svenska 1997: Mänsklig krocket, översättning Lena Torndahl 
2000 – Emotionally Weird
På svenska 2000: Känslomässigt udda, översättning Erik Andersson
2002 Not the End of the World
2003 A day in the Life
2004 – Case Histories 
På svenska 2005: De vilseförda, översättning Lena Torndahl  
2006 – One Good Turn
På svenska 2006: En god gärning, översättning Lena Torndahl
2008 – When Will There Be Good News?
2010 – Started Early, Took My Dog
2013 – Life after Life
På svenska 2015: Liv efter liv, översättning Anna Strandberg
2015 – A God in Ruins
På svenska 2016: En gud i spillror, översättning Anna Strandberg
 2018 – Transcription
På svenska 2019: Kodnamn Flamingo, översättning Ing-Britt Björklund

Pjäs 
2000 – Abandonment

Novellsamling 
2002 – Not the End of the World
På svenska 2006: Inte hela världen, översättning Lena Torndahl
 2010 – Waste of love

Källor

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Personer från York
Födda 1951
Levande personer
Kvinnor
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Referensmaterial

Referensmaterial  är en kinesiskspråkig dagstidning med internationella nyheter som publiceras av den statliga nyhetsbyrån Nya Kina. Tidningen är hemlig och endast tillgänglig för högre tjänstemän.

Bakgrund 
Av nyhetsbyrån Nya Kinas egen dokumentation kan man sluta sig till att en daglig publikation med namnet Referensmaterial 1957 ersatte tidningen Referensnyheter som en strängt sekretessbelagd källa till information om skeenden i utlandet för ledande kadrer inom parti, regering och försvarsmakt. I detta historiska sammanhang är det viktigt att notera att ”referensmaterial” också är och förblir en vanlig kinesisk benämning på olika sorters mer eller mindre hemliga eller förtroliga publikationer (tidningar, tidskrifter, böcker mm), något som hela tiden skapat förvirring bland utlänningar intresserade av det kinesiska kommunistpartiets informationshantering. Denna Wikipediaartikel handlar uteslutande om den Nya Kina-publikation (om man tar dess yttre form i beaktande borde den egentligen kallas för en daglig tidskrift: ett nummer är ca 18 x 26 cm stort och kan ha mer än 100 sidor) som bär namnet Referensmaterial.

Exakt hur stor redaktionella resurser Referensmaterial hade på 1950-talet är inte bekant, men i nyhetsbyrån Nya Kinas arbetsplan för 1957 sägs det att antalet sidor i varje nummer nu skulle öka ”från 80 till 104” (här avsågs upplagan på vardagar: söndagsupplagan var bara hälften så tjock, enligt uppgift p.g.a. att ”utländska nyhetsbyråer publicerar färre telegram på helgerna”) och att man planerade att nyanställa ytterligare ”tjugotvå översättare med kunskaper i ryska, engelska och franska”. Läsekretsen var starkt begränsad, och upplagan översteg förmodligen inte två tusen.  I en tal 1958 uttalade en medlem i nyhetsbyrån Nya Kinas ledning en förhoppning om att Referensmaterial inom några skulle kunna bli till ”en av de viktigaste kanalerna genom vilka partiledningen håller sig informerad om det internationella läget”. Ifall detta måste tolkas som att den vid denna tidpunkt ännu inte var just det är svårt att avgöra.

Källor 
Xinhuashe wenjian ziliao xuanbian 4: 1957-1961 (Valda dokument från nyhetsbyrån Nya Kina vol. 4: 1957-1961). Beijing: Xinhuashe xinwen yanjiusuo, 1987.

Kinesiska dagstidningar
Kinesiskspråkiga dagstidningar
Media i Kina
WP:Projekt Kina
Leo (film)

Leo är en svensk dramafilm från 2007, skriven och regisserad av Josef Fares. I rollerna ses bland andra Leonard Terfelt, Shahab Salehi och Josef Fares.

Handling 
Leo firar sin 30-årsdag. Omgiven av familj och vänner skålar han för framtiden men när festen är över och Leo och hans flickvän är på väg hem så händer något som för alltid ska förändra deras liv.

Filmen utspelar sig i Stockholm och är inspirerad av en sann historia.

Skådespelare 
Sara Edberg – Amanda
Jan Fares – Josefs pappa
Josef Fares – Josef
Shahab Salehi – Shahab
Leonard Terfelt – Leo
Eva Fritjofson – Leos mamma

Om filmen 
Filmen är producerad av Anna Anthony på Memfis Film. Sonet Film distribuerar filmen. Den spelades in med Aril Wretblad som fotograf och klipptes av Fares med konsultation av Michael Leszczylowski. Den premiärvisades som inledningsfilm på Stockholms filmfestival den 15 november 2007 och hade biopremiär den 30 november 2007. Den utgavs på DVD den 23 april 2008.

Leonard Terfelt nominerades till en Guldbagge för bästa manliga huvudroll och Fares för bästa regi. Filmen som helhet blev nominerad till en Guldbagge för bästa film.

Referenser

Externa länkar 
Recension av Filmtipset
 
Filmens trailer

Svenska filmer 2007
Svenska dramafilmer
Stockholm på film
Guldbaggenominerade
Filmer i regi av Josef Fares
Svenskspråkiga filmer
Sven Carlson (riksdagsman)

Sven Carlson (i riksdagen kallad Carlson i Falun), född 22 januari 1870 i Nordmark, död 20 juli 1936 i Falun, var en svensk ingenjör och politiker (liberal). Sven Carlson, som var son till en brukspatron, avlade ingenjörsexamen vid Kungliga tekniska högskolan 1892 och drev en ingenjörsfirma i Falun 1903–1936. 

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Kopparbergs läns östra valkrets från den 28 februari 1912 till nyvalet 1914. I riksdagen tillhörde han Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. Han var bland annat suppleant i andra kammarens tredje tillfälliga utskott 1913–1914.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, 53

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Nordmarks socken 
Födda 1870
Avlidna 1936
Män
Svenska politiker under 1900-talet
Gale W. McGee

Gale William McGee, född 17 mars 1915 i Lincoln, Nebraska, död 9 april 1992 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker och diplomat. Han representerade delstaten Wyoming i USA:s senat 1959-1977. Han var därefter USA:s OAS-ambassadör 1977-1981. Från och med 2022 var han den siste demokraten som har representerat Wyoming i den amerikanska senaten.

McGee avlade 1936 sin grundexamen vid Nebraska State Teachers College. Han avlade därefter 1939 sin master vid University of Colorado och 1946 sin doktorsexamen i historia vid University of Chicago. Han arbetade därefter fram till 1958 som professor i amerikansk historia vid University of Wyoming.

I senatsvalet 1958 besegrade McGee mycket knappt ämbetsinnehavaren Frank A. Barrett. Han omvaldes 1964 och 1970. McGee var medlem i senatens utrikesutskott. Hans bok The Responsibilities of World Power utkom 1968. I boken varnar McGee för isolationismens faror. Enligt honom måste USA förbli aktiv inom Stillahavsregionen som motvikt till Kina.

I senatsvalet 1976 förlorade McGee mot republikanen Malcolm Wallop. USA:s president Jimmy Carter utnämnde honom följande år till OAS-ambassadör.

McGees grav finns på Oak Hill Cemetery i Washington, D.C.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Gale W. McGee Papers vid University of Wyoming
Political Graveyard

Födda 1915
Avlidna 1992
Ledamöter av USA:s senat från Wyoming
Amerikanska diplomater
Amerikanska professorer
Män
Personer från Lincoln, Nebraska
Calvus

Calvus är en molnart som förkortas cal. Den förekommer endast hos huvudmolnslaget cumulonimbus.

Cumulonimbus calvus
Förkortning: Cb cal. Cumulonimbus calvus uppstår när ett cumulus fortsätter att torna upp sig och förlorar sitt skarpa rundade utseende. Cumulonimbus calvus existerar ända tills cumulonimbusmolnet i ovandelen bildar en trådig massa av cirrusmoln. Denna har ofta en form av ett städ. Då har molnet blivit en cumulonimbus capillatus.

Utskjutande partier hos ett cumulonimbus calvus har en vitaktig massa med mer eller mindre vertikala strimmor.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 

Molnarter
Stenkvista kyrka

Stenkvista kyrka hör till Stenkvista-Ärla församling och ligger i Stenkvista, lite bortifrån samhället Hällberga i Eskilstuna kommun.

Gamla kyrkobyggnaden
Stenkvista gamla kyrka från senare delen av 1000-talet eller början av 1100-talet låg vid kyrkogården. Kyrkorummet i den gamla kyrkan var endast 5 x 7 meter ursprungligen och senare tillbyggd med ett par meter.

Nuvarande kyrkobyggnad
Den nya kyrkan uppfördes 1794 på en helt ny plats, cirka 250 meter sydväst om den gamla efter ritningar av Thure Wennberg. Sockenborna fick tegel från Eskilstuna slott som hade eldhärjats 1680 och som nu revs under första delen av 1700-talet. Kyrkan är dock till största delen byggd av gråstensmurar och inte av tegel från slottet. Ovanför södra ingången finns en inskriftstavla där det står: "Uti konung Gustaf iv:s Adolfs tredje regeringsår är denna kyrka å ny grund uppbyggd MDCCXCIV."

När kyrkan stod klar bestod den av ett långhus. Tornbygget kom inte till stånd omedelbart. Ritningar fanns men nya sådana införskaffades från arkitekten Carl Gustaf Blom Carlsson. Det nya tornet var färdigt 1846. Exteriören har inte ändrats något sedan tornbygget. Från början var sakristian inrymd i kyrkorummets östligaste del i absiden. 1964 inrymdes en ny sakristia under orgelläktaren och absiden blev del av övriga kyrkorummet.

En ny kyrkogård anlades invid den nya kyrkan. En runsten som vid rivningen av gamla kyrkan påträffades under golvet, Södermanlands runinskrifter 111, flyttades senare och placerades i kyrkogårdens sydvästra hörn.

Inventarier
Från gamla kyrkan finns en del föremål bevarade, som triumfkrucifixet från omkring 1400 och dopfunten från 1100-talet. 

Kyrkan har två klockor. När lillklockan göts en ny 1743 av Johan Fahlsten. 1776 göts storklockan av Johan Jakob Mårtensson.

Orgel
1866 flyttades en orgel till Stenkvista från Jäders kyrka av Anders Petter Halldén, Munktorp. Den var byggd 1697 av Georg Woitzig, Stockholm och hade åtta stämmor. Den utökades 1744 av Daniel Stråhle till tio stämmor.
1904 tillverkade E. A. Setterquist & Son, Örebro, en orgel med 10 stämmor fördelade på två manualer. Den godkändes efter avsyning 20 september 1904. 1942 utökades den av samma firma till två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln är mekanisk och byggd 1963 av Jehmlich Orgelbau Dresden. Fasaden från 1697 års orgel har bibehållits och försågs 1964 med ett helt nya fasadpipor och ett ryggpositiv i läktarbarriären.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar
 Stenkvista-Ärla församling

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Eskilstuna kommun
Orkanen Florence

Orkanen Florence kan syfta på:

Orkanen Florence (1994) - en kategori 2-orkan  i Atlanten, säsongens kraftigaste
Orkanen Florence (2006) - en kategori 1-orkan i Atlanten som drabbade Bermuda
Orkanen Florence (2018) - atlantisk orkan
Henry H. Schwartz

Henry Herman Schwartz, född 18 maj 1869 i Mercer County, Ohio, död 24 april 1955 i Casper, Wyoming, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Wyoming i USA:s senat 1937-1943.

Schwartz studerade juridik och inledde 1895 sin karriär som advokat i Sioux Falls, South Dakota. Han var ledamot av South Dakota House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1896-1897. Han flyttade 1915 till Casper, Wyoming. Han var ledamot av delstatens senat i Wyoming 1933-1935.

Schwartz besegrade sittande senatorn Robert D. Carey i 1936 års senatsval. Sex år tidigare hade han förlorat senatsvalet mot Carey. Schwartz kandiderade 1942 till omval men förlorade mot republikanen Edward V. Robertson.

Efter sin tid i senaten var Schwartz fram till 1947 medlem i National Mediation Board som har som uppgift att förmedla i konflikter mellan arbetsgivare och arbetstagare. Hans grav finns på Highland Cemetery i Casper.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Noter

Ledamöter av USA:s senat från Wyoming
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Mercer County, Ohio
Födda 1869
Avlidna 1955
Män
Orkanen Florence (1994)

Orkanen Florence var den tredje orkanen och sjätte namngivna stormen i den Atlantiska orkansäsongen 1994. Florence bildades den 2 november och nådde som kategori 2-styrka med vindhastigheter på 175 km/h. Florence var säsongens kraftigaste orkan.

Eftersom Florence hela tiden var över öppet vatten finns inga rapporter om skador eller döda.

Stormhistoria 

Florence bildades ur en subtropisk depression i de centrala delarna av Atlanten den 2 november. Depressionen blev en tropisk storm den 4 november då den rörde åt nordväst. Florence nådde orkanstyrka, och svängde sedan kraftigt åt nordöst och började att accelerera den 6 november. Florence absorberades av en kallfront den 8 november.

Externa länkar
National Hurricane Center:s arkiv på Orkanen Florence

Atlantiska orkansäsongen 1994
Kategori 2-orkaner
Stjärnlotus

Stjärnlotus (Nymphaea nouchali) är en art i familjen näckrosväxter som förekommer i tropiska Asien och norra Australien. Den används som akvarieväxt runt om i världen, men är inte härdig utomhus i tempererat klimat. I litteraturen listas arten ofta under synonymen Nymphaea stellata.

Kännetecken 
Stjärnlotus är en flerårig, vattenlevande ört. Bladen blir 12-15 (-45) cm och är elliptiska till rundade, oregelbundet vågiga och endast i undantagsfall med släta kanter. De är gröna, ibland med bruna fläckar på ovansidan. Bladundersidan är rosa till purpurfärgad. Blommorna hålls ovanför vattenytan, de är öppna på dagen, svagt doftande och blir 3-15 cm i diameter. Foderbladen är fyra och kronbladen är 10-30 stycken, ljust blå eller svagt purpur med vit bas. Kronbladen är ofta kortare än foderbladen. Det förekommer även plantor med vita och rosa blommor.

Stjärnlotus liknar mycket egyptisk blålotus (N. caerulea) från tropiska Afrika och släktskapet är inte fullt utrett. Den afrikanska arten har dock något större blommor och släta bladkanter, medan den asiatiska har mindre blommor och oregelbundet vågiga bladkanter.

Som Symbol 
Stjärnlotus är nationalblomma för Bangladesh och en ljusblå varietet av samma art är nationalblomma för Sri Lanka.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Wikispecies - artens vetenskapliga synonymer 
Sorting Nymphaea Names

Näckrosväxter
St Växtindex
Sri Lankas nationalsymboler
Göteborg Aero Show

Göteborg Aero Show är en årlig flygtillställning som hölls första gången 2008 på Göteborg City Airport, gamla F 9 Säve utanför Göteborg. Arrangör är det underjordiska upplevelsecentret Aeroseum. Göteborg Aero Show har på bara några år etablerat sig som Sveriges största årliga flygshow.

Tillställningen, som alltid är sista helgen i augusti, bjuder framförallt på utställningar och flyguppvisningar av både nya och äldre militära och civila flygplan samt helikoptrar.

Den 30-31 augusti 2008 hölls det första Göteborg Aero Show. Då visades bland annat följande flygplan: JAS 39 Gripen, J 29 Tunnan, J 32 Lansen, Spitfire, P-51 Mustang, Tp 84 Herkules, Flygande Veteraners DC-3, Saab B 17, med flera. Piloter som flög var bland andra Pär Cederqvist, Bertil och Filip Gerhard, Daniel Ryfa och många fler.

2009 års Göteborg Aero Show hölls den 29-30 augusti. Bland höjdpunkterna sågs bland annat flygvapnets uppvisningsgrupp Team 60 som gjorde en efterlängtad comeback. En annan som imponerade var Mikael Carlsons historiska flygplan Blériot XI och Fokker Dr.1 Dreidecker. 

2010 hölls Göteborg Aero Show under helgen 28-29 augusti. Med anledning av 100-årsfirandet av svenskt flyg genomfördes en stor jubileumsshow med bland andra inbjudna uppvisare från utlandet, som F-16 från Danmark, PC-7 Team från Schweiz och världens största uppvisningsteam - italienska Frecce Tricolori. En annan höjdpunkt var en unik formation med SAAB-flygplanen J 29 Tunnan, J 32 Lansen, J 35 Draken, JAS 39 Gripen och SK 60.

DVD-filmer producerades i samband med Göteborg Aero Show 2008, 2009 och 2010. Dessa gjordes av det svenska flygfilms-teamet "TeamM".

Externa länkar
Göteborg Aero Show

Svenskt flygväsen
Evenemang
Hisingen
Vitkulla

Vitkulla var en mytisk plats som beskrivs som motsatsen till Blåkulla. Under den berömda svenska häxjakten mellan 1668 och 1676, som är känd som det stora oväsendet, nämndes både Vitkulla och Blåkulla i barnens vittnesmål. Det är dock mindre känt än Blåkulla och spelade aldrig lika stor roll i häxprocesserna. Till skillnad från Blåkulla, som finns nämnt redan på 1400-talet, så tycks berättelsen om Vitkulla ha uppkommit under den stora häxjakten 1668.

Historia 

Berättelsen om änglarna i Vitkulla fanns med redan från början. Den första som nämnde en ängel var troligen vallpojken Erik Eriksson, som avgav sitt vittnesmål ungefär samtidigt med Gertrud Svensdotter i Lillhärdal i rättegången mot Märet Jonsdotter år 1668. Särskilt i Hälsingland verkar de ha varit ofta omnämnda. Själva namnet Vitkulla finns belagt från Uppland 1675; ofta uppfattas änglarna som tillhörande i Blåkulla, även om de var goda. Visgossen Mats Johansson från Njutånger, som kom till Uppsala som tiggare 1675, sade att änglarna i Vitkulla hade lärt honom att se djävulsmärket i häxornas panna, och pekade ut flera kvinnor i staden.

Vägg i vägg med Satans matsal låg änglarnas kammare, inredd med bänkar som i en kyrksal och helt och hållet i vitt från golv till tak, varifrån Gud i en grå kåpa och grått skägg ("precis som herr Olof i Mo") ropar till dem "Kommen hit! I ären mina barn". Änglarna hade fågelklor till händer och fötter, några flög omkring och de var klädda i vitt linne, mässärkar och snäva byxor, och de slog satansmaten ur händerna på barnen, grät tårar stora som ärtor och bad dem bekänna så att häxorna kunde utrotas och sände med budskapet att människor inte skulle arbeta på torsdagskvällar, inte använda mössor med krusade tröjärmar och inte sälja tobak till överpris.

Barnen var ju inte endast offer för häxorna som tagit dem dit, i Blåkulla hade barnen också själva deltagit i sexuell synd och försvurit sig till Djävulen och ätit hans mat. Att änglarna försökte hjälpa dem var därför ett sätt för barnen att understryka att de i första hand hade varit häxornas offer, och "Blåkullas vita änglar" var populär bland vittnesmålen.

Men domstolarna var aldrig särskilt intresserade av änglarna. Rätten frågade varför änglarna, om de hade försökt hindra dem från att äta av satansmaten, inte försökt hindra dem att göra värre saker, som att ha sex med djävlarna. Under häxprocessen i Järvsö 1673 försökte trolldomskommissionen förgäves bestämma sig för om änglarna var goda eller onda. De tycks inte ha spelat en stor roll i processerna, utan ignorerades som regel av domarna, men inte desto mindre utgjorde de ett viktigt och välkänt begrepp under processerna 1668-76, och upprepades gärna och ofta av barnen i processerna över hela landet jämsides med Blåkulla.

Referenser 

Det stora oväsendet
Mytiska platser
Egyptisk blålotus

Egyptisk blålotus (Nymphaea caerulea) är en art i familjen näckrosväxter som förekommer i tropiska nordöstra Afrika och söderut till Sydafrika. Den används som akvarieväxt i Sverige. Systematiskt är arten svårplacerad och släktskapet med stjärnlotus (N. nouchali) och kaplotus (N. capensis) är inte fullt utrett. Egyptisk blålotus hör dock hemma i Afrika, medan stjärnlotusen hör hemma i Asien till Australien.

Biologi och utbredning
Egyptisk blålotus är en flerårig, vattenlevande ört. Bladen blir 30-40 cm och är ovala till rundade, endast svagt vågiga vid bladfästet. De är mörkt gröna, ibland med purpur fläckar på undersidan. Bladundersidan är rosa till purpurfärgad. Blommorna hålls ovanför vattenytan, de är öppna på dagen, svagt doftande och blir 7-15 cm i diameter. Foderbladen är fyra och kronbladen är 14-20 stycken, ljust blå med vit bas. Vitblommande plantor förekommer.

Den asiatiska stjärnlotusen (N. nouchali) liknar mycket egyptisk blålotus och släktskapet är inte fullt utrett. Den asiatiska arten har något mindre blommor och mindre blad med oregelbundet vågiga bladkanter. En annan liknande art är kaplotus (N. capensis) som även den har vågiga eller tandade blad. Kaplotusens blommor är mycket större än de hos egyptisk blålotus och de är vanligen kraftigare blå.

Användning
Blå lotus var en enteogen i det forntida Egypten. Den har en angenäm doft och användes i parfym och doftoljor.

Synonymer
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies.

Externa länkar
Sorting Nymphaea Names

Näckrosväxter
Eg Växtindex
Enteogener
Kaplotus

Kaplotus (Nymphaea capensis) är en art i familjen näckrosväxter som förekommer i tropiska och södra Afrika, samt på Madagaskar. Den används som prydnadsväxt i varmare länder och har även förvildats på flera håll. Kaplotus är mycket mångformig i det vilda och systematiskt är arten svår att avgränsa från bland andra dvärglotusen (N. colorata) och egyptisk blålotus (N. caerulea).

Kaplotus är kraftigväxande, flerårig, vattenlevande ört. De runda eller ovala bladen är först gröna, senare blir de ofta fläckiga och slutligen helt purpur- till brunaktiga med gröna nerver, de har kraftigt vågiga eller tandade kanter. Bladen blir 25-40 cm i diameter. De skålformade, dagöppna blommorna är väldoftande och blir 20-25 cm i diameter och hålls cirka 20 cm ovanför vattenytan. De består av 4 foderblad och 20-30 blå till violetta kronblad. Odlade former kan också vara vita eller rosa. Plantor med mörkt blå blommor har tidigare urskiljts som var. zanzibarensis.

Kaplotus används som prydnadsväxt i varma länder och är flitigt använd som förälder till tropiska dagblommande hybrider.

Från dvärglotusen skiljs arten främst genom sin storlek. Egyptisk blålotus har blad utan tydligt vågig kant och mindre, vanligen blekare blommor.

Synonymer
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies.

Externa länkar
Slocum, P.D. 2005. Waterlilies and Lotuses. Timber Press, .

Näckrosväxter
Ka Växtindex
Algarve Cup 2004

Algarve Cup 2004 var en fotbollsturneringen för damlandslag. Det var den 11:e upplagan av turneringen som spelades mellan den 14 och 20 mars 2004 i Algarve, Portugal. Vann gjorde USA efter vinst mot Norge med 4–1 i finalen. Det var USA:s tredje seger i turneringen.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Placeringsmatcher

Match om elfteplats

Match om niondeplats

Match om sjundeplats

Match om femteplats

Match om tredjeplats

Final

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
11th Algarve Cup 2004

2004 i Portugal
2004
Fotbollsåret 2004