kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Randy Blythe

David Randall Blythe, känd som Randy Blythe och född 21 februari 1971, är sångare i det amerikanska metalbandet Lamb of God och i sidoprojektet Halo of Locusts.

Biografi 
Randy Blythe började sjunga med Lamb of God, då under bandnamnet Burn the Priest, i slutet av 1995. Hans sångröst varieras från djupt growlad, screaming och ren baryton.

Blythe sjunger också i sidoprojektet Halo of Locusts som bidragit på plattan For the Sick, ett hyllningsalbum till sludge metal-bandet Eyehategod, med en cover av låten "Dixie Whiskey". Han har också gästsjungit med A Life Once Lost på deras album Hunter (2005) och Iron Gag (2007), med Overkill på 2007 års Immortalis och med franska Gojira på 2008 års The Way of All Flesh.
Under 2009 bidrar Randy Blythe som sångare även med banden The Kris Norris Projekt och Shadows Fall.
Han deltar också i den kommande skräckfilmen The Graves som har premiär 2010.

Diskografi

Med Burn the Priest 
 Demo (1995)
 Split med ZED (1997, Goatboy Records)
 Split med Agents of Satan (1998, Deaf American Recordings)
 Sevens and More (1998, mp3.com)
 Burn the Priest (1999, Legion Records)

Med Lamb of God 
 New American Gospel (2000, Prosthetic Records)
 As the Palaces Burn (2003, Prosthetic Records)
 Ashes of the Wake (2004, Epic Records)
 Killadelphia (2004, Epic Records)
 Sacrament (2006, Epic Records)
 Wrath (2009, Epic Records)
 Resolution (2012, Roadrunner Records)
 VII - Sturm Und Drang (2015,  Nuclear Blast Records)

Med Halo of Locusts 
 For the Sick, tributalbum för sludge metal-bandet Eyehategod, (2007, Emetic Records) − coverversion av "Dixie Whiskey"

Gästmedverkan 
 The Way of All Flesh (2008) by Gojira − gästsång på "Adoration for None" 
 Absentee (2008) av Pitch Black Forecast − gästsång på "So Low"
 Lesser Traveled Waters (2008) av Gollum − gästsång på "Cross-Pollenation"
 Immortalis (2007) av Overkill − gästsång på "Skull and Bones"
 Hunter (2005) av A Life Once Lost − gästsång på"Vulture"
 Without Any Remorse (2004) av Bloodshoteye − gästsång på "F.U.B.A.R"
 The Mercury Lift (2003) av Haste − gästsång på "God Reclaims His Throne"
 Iron Gag (2007) av A Life Once Lost − gästsång på "Pigeonholed"
 Icons of the Illogical (2009) av The Kris Norris Projekt - gästsång
 Retribution (2009) av Shadows Fall − gästsång på "King Of Nothing" 
 Jasta (2011) av Jamey Jasta - Gästsång på "Enslaved, Dead Or Depraved"

Filmografi 
 The Graves (2010)

Källor

Referenser 

Amerikanska metalsångare
Födda 1971
Män
Levande personer
Personer från Richmond, Virginia
Kandidater till presidentvalet i USA 2012
James FitzGerald, 1:e hertig av Leinster

James FitzGerald, 1:e hertig av Leinster, född den 29 maj 1722, död den 19 november 1773 i Dublin, var en irländsk ädling och ämbetsman.

Biografi
Han var son till Robert FitzGerald, 19:e earl av Kildare och lady Mary O'Brien.

James FitzGerald var parlamentsledamot för Athy 1741–1744. Han valdes till Privy Councellor för Irland 1745 samt var Irlands lordlöjtnant (vicekung) från 1756 till 1757. Han gjorde dessutom en militär karriär, avslutad som generallöjtnant. Han upphöjdes till hertig av Leinster 1766 av kung Georg III.

Familj
Han gifte sig 1747 med lady Emilia Mary Lennox (1731–1814), dotter till Charles Lennox, 2:e hertig av Richmond.

 George FitzGerald, earl av Offaly (1748–1765) 
 William Robert FitzGerald, 2:e hertig av Leinster (1749–1804), gift med Emilia Olivia St. George (1753–1798)
 Lady Emily Maria Margaret FitzGerald (1751–1818), gift med Charles Coote, 1:e earl av Bellomont
 Lady Sophia Sarah Mary FitzGerald (död 1845)
 Lady Lucy Anne FitzGerald (död 1851), gift med amiral sir Thomas Foley 
 Charles James FitzGerald, 1:e baron Lecale, amiral (1756–1810)
 Lady Charlotte Mary Gertrude FitzGerald, baronessa Rayleigh (1758–1836), gift med Joseph Holden Strutt
 Lord Henry FitzGerald (1761–1829), gift med Charlotte Boyle, baronessa de Ros av Helmsley
 Lord Edward FitzGerald (1763–1798), gift med Stephanie Syms 
 Lord Robert Stephen FitzGerald (1765–1833), gift med Sophia Charlotte Feilding
 Lord Gerald FitzGerald (född 1766, saknad till havs 1788)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Irländska politiker under 1700-talet
Brittiska hertigar
Irländsk adel
Brittiska generaler
Födda 1722
Avlidna 1773
Män
Södermalmsskolan

Södermalmsskolan är en skola i kvarteret Rosendal vid Timmermansgatan 21 på Södermalm i Stockholm.

Historia

Södermalmsskolan grundades som Högre läroanstalt för flickor på Södermalm år 1881, från 1939 var namnet Södermalms kommunala flickskola. Studentexamen gavs från 1906 till 1942.
Föreståndare var 1881—1903 läroverksadjunkten Fredrik Aulin och sedan lektor V. Vessberg, och föreståndarinnor Fredrique Runqvist (1881—83), Hilda Myrberg (1883—1911),  Gerda Lang 1911 - 1919, Anna C Pettersson 1919 - 1937, Lilly Tengnér 1937 - 1942.

År 1968 blev flickskolan samskola.

Byggnad och verksamhet

Skolans nuvarande byggnad uppfördes åren 1935–1936 efter David Dahls ritningar och upptar hela sydöstra delen av kvarteret Rosendal mindre längs Timmermansgatan. I hörnet vid Sankt Paulsgatan finns en park som nyttjas som skolgård. Byggherre var AB Södermalms högre läroanstalt för flickor. Byggnaden är uppförd i 5–6 våningar i vinkel med slamputsade fasader i gammalrosa kulör, gestaltade i stram funktionalistisk stil. I byggnadens mitt finns en stor öppen hall som sträcker sig över flera våningar. Hallen belyses genom en lanternin av glasbetongblock.

Skolans verksamhet omfattade år 2009 förskole-, skol-, fritidshems- och mellanstadieverksamhet för barn från 6 till 16 år. Södermalmsskolan har grundskola F-9, små undervisningsgrupper samt särskola F-10. I skolår 7–9 kan eleverna välja profilerna drama, matte och engelska.

Maria gamla skola
Eleverna i åk F-3 håller till i Maria gamla skola vid Sankt Paulsgatan. Byggnaden närmast Timmermansgatan uppfördes 1863–1864 efter ritningar av arkitekt Johan Fredrik Åbom och är Södermalms äldsta skola. Ytterligare en skolbyggnad, ritad av samma arkitekt, uppfördes 1875 på samma tomt.

Övrigt
År 2007 spelades Veronica Maggios video till låten Måndagsbarn in i skolan.

Den 21 oktober 2010 sa politikerna i stadsbyggnadsnämnden ja till förslaget att bygga ett tvåvånings parkeringsgarage under Södermalmsskolans skolgård. Garaget ska drivas av Stockholm parkering och ger plats för 150 bilar i två plan. Infart ska ske från Sankt Paulsgatan. Bollplanen försvinner under byggtiden.

Källor
 Angående byggnaden: Inventering av kvarteret Rosendal mindre 1978
 Angående verksamheten: Södermalmsskolans webbsida
 Angående garagebygget: Nej till P-hus under Södermalmsskolan
 Södermalm 4:1, Rosendal Mindre 15: Stadsbyggnadsnämnden

Noter

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Skolor i Sverige
Utbildning i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1881
Funktionalistisk arkitektur
Charles Lennox, 2:e hertig av Richmond

Charles Lennox, 2:e hertig av Richmond, född 18 maj 1701 på Goodwood House nära Westhampnett i West Sussex, död 8 augusti 1750 i Godalming i Surrey, var en brittisk hertig, son till Charles Lennox, 1:e hertig av Richmond och Anne Brudenell. Han gifte sig 1719 med Lady Sarah Cadogan (1705-1751), dotter till general William Cadogan, earl Cadogan.

Charles Lennox var parlamentsledamot 1722-23. Han var Lord of the Bedchamber hos Georg I av England och Georg II av England 1724-1732. Han var också kungens adjutant samma år. 1726 utsågs han till riddare av Strumpebandsorden. 1734 blev han Privy Councellor hos kung Georg II av England. Samma år blev han också utnämnd till hovstallmästare.

Barn
 Georgiana Caroline Lennox, Lady Holland (1723-1774), gift med Henry Fox, 1:e baron Holland
 Charles Lennox, earl av March (född och död 1730) 
 Lady Emilia Mary Lennox (1731-1814), gift med James FitzGerald, 1:e hertig av Leinster 
 Charles Lennox, 3:e hertig av Richmond  (1734-1806), gift med Lady Mary Bruce (d. 1796)
 Lord George Henry Lennox, generallöjtnant, (1738-1805), gift med Lady Louisa Kerr (1738-1830)
 Lady Louisa Augusta Lennox (1743-1821) , gift med Thomas Conolly
 Lady Sarah Lennox (1745-1826) ,  gift 1:o med sir Charles Bunbury, 6:e baronet, (skilda 1776) . Gift 2:o med översten George Napier
 Lady Cecily Lennox (1750-1769), dog av tuberkulos
 Mary Elisa Lennox ( 1750-1758), dog av tuberkulos

Källor
 Tillyard, Stella, Aristocrats, 1994, (sv. översättn. 1995)
 ThePeerage.com

Noter

Brittiska hertigar
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1701
Avlidna 1750
Män
Personer från Sussex
Ledamöter av Royal Society
Ryan Seacrest

Ryan John Seacrest, född 24 december 1974 i Dunwoody, Georgia, är en amerikansk TV- och radiovärd, TV-producent, och entreprenör. Han är värd för talangshowen American Idol, och de två TV-programmen E! News på E!, och Dick Clark's New Year's Rockin' Eve på ABC.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska TV-personligheter
Personer från DeKalb County, Georgia
Födda 1974
Levande personer
Män
Alumner från University of Georgia
Charles Lennox, 1:e hertig av Richmond

Charles Lennox, 1:e hertig av Richmond, född den 29 juli 1672 i London, död den 27 maj 1723 på Goodwood, Sussex, var utomäktenskaplig son till kung Karl II av England och Louise de Kérouaille, hertiginna av Portsmouth.

Biografi
Charles Lennox utnämndes till earl av March, baron Settrington och hertig av Richmond 1675, tillika med hertig av Lennox. I oktober 1675 tillförsäkrades han  £2,000 per år av hans far, och dessutom en shilling royalty för varje skepp med kol som utskeppades från Newcastle upon Tyne.

Han var adjutant hos Vilhelm III av England åren 1693-1704. Han blev senare Lord of the Bedchamber hos Georg I av Storbritannien mellan 1714 och 1723.

Familj
Han gifte sig ca 1693 med Anne Brudenell (död 1722), dotter till Francis Brudenell, Lord Brudenell.

 Lady Louisa Lennox (1694-1716/17), gift med viceamiral James Berkeley, Earl of Berkeley
 Charles Lennox, 2:e hertig av Richmond (1701-1750), gift med Lady Sarah Cadogan (1705-1751) 
 Lady Anne Lennox (1703-1789), gift med William Anne van Keppel, Earl of Albemarle (1702-1754)

Referenser

Noter

Externa länkar

Brittiska hertigar
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1672
Avlidna 1723
Män
Adam Hochschild

Adam Hochschild, född 1942 i New York, är en amerikansk författare och journalist. 

Hochschild arbetade några år som reporter på en dagstidning innan han började skriva och vara redaktör för magasinet Ramparts. I mitten på 1970-talet var han en av grundarna till magasinet Mother Jones.

Hochschilds första bok var memoaren, Half the Way Home: a Memoir of Father and Son (1986), i vilken han beskriver sin svåra relation till sin far. Senare har han givit ut bland annat, The Mirror at Midnight: a South African Journey (1990), The Unquiet Ghost: Russians Remember Stalin (1994), Finding the Trapdoor: Essays, Portraits, Travels (1997), som är en samling med han essäer och reportage och King Leopold's Ghost: A Story of Greed, Terror, and Heroism in Colonial Africa (1998), en historia om erövringen och kolonisationen av Kongostaten av Leopold II av Belgien. Boken Bury the Chains: Prophets and Rebels in the Fight to Free an Empire's Slaves, gavs ut 2005 och handlar om kampen mot slavhandeln i Brittiska imperiet.

Hochschild har även skrivit för The New Yorker, Harper's Magazine, The New York Review of Books, The New York Times och The Nation.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Kung Leopolds vålnad (King Leopold's Ghost), Ordfront, 2000
 Spräng bojorna (Bury the Chains), Ordfront, 2006
 Aldrig mera krig (To End All Wars), Ordfront, 2012

Priser och utmärkelser 
 Duff Cooper prize 1999 för King Leopold's Ghost

Källor

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska journalister
Födda 1942
Män
Levande personer
Scott Walker (musiker)

Noel Scott Engel, känd under artistnamnet Scott Walker, född 9 januari 1943 i Hamilton, Ohio, död 22 mars 2019 i London, Storbritannien, var en amerikansk-brittisk musiker, sångare och låtskrivare. Han var huvudsångare i The Walker Brothers som splittrades 1967. Scott Walker inledde därefter en framgångsrik solokarriär.

Walker Brothers 

Scotty Engel, som han kallade sig vid den tiden, träffade John Maus och Gary Leeds och bildade The Walker Brothers. De var inte bröder och ingen av dem hette Walker, men flyttade till England och blev en del av den brittiska vågen i början av 1960-talet. De slog igenom med låten "Make It Easy on Yourself" 1965 och därefter fick de hitsen "The Sun Ain't Gonna Shine (Anymore)" och "My Ship Is Coming In". Gruppen splittrades 1967 efter att deras popularitet sjunkit och Scott Walkers solokarriär börjat ta fart.

Solokarriär 
Scott Walker slog stort i Storbritannien och hans fyra första album hamnade på Top Ten-listan. Hans blandning av orkestrerade popmelodier, hans speciella barytonröst och inspiration från croonertraditionen gjorde att hans musikstil stack ut rejält från den psykedeliska hippiemusik som var populär under 1960-talets sista år. Låtmaterialet på delar av de tre första soloplattorna bestod av låtar skrivna av Bacharach/David och Mann/Weil samt av Walkers förebild Jacques Brel. På den fjärde skivan, Scott 4, var låtarna uteslutande skrivna av Walker själv.

Diskografi 
Studioalbum
 Scott (16 september 1967)
 Scott 2 (april 1968)
 Scott 3 (mars 1969)
 Scott: Scott Walker Sings Songs from his TV Series (juni 1969)
 Scott 4 (1969)
 'Til The Band Comes In (1970)
 The Moviegoer (oktober 1972)
 Any Day Now (1973)
 Stretch (1973)
 We Had It All (1974)
 Climate of Hunter (mars 1984)
 Tilt (8 maj 1995)
 Pola X (17 maj 1999)
 The Drift (8 maj 2006)
 Bish Bosch'' (3 december 2012)

Referenser

Externa länkar 

 Scott Walker på 4AD
 Scott Walker på Allmusic

Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Personer från Hamilton, Ohio
Födda 1943
Avlidna 2019
Män
Taxis

Taxis är ett medfött beteende där en organism orienterar sig mot eller ifrån en viss slags stimulus.

Det finns olika sorters taxis och några exempel är;

 Fonotaxis, taxis där stimuli är auditiva, används till exempel av syrsor för att lokalisera andra individer av motsatt kön att para sig med. 
 Fototaxis, där stimuli gäller signaler av ljus.
 Kemotaxis, där organismen i fråga orienterar sig efter en viss kemikalie.

Cellbiologi
Lelle Karl-Johan

Lelle Karl-Johan är en dikt av Gustaf Fröding som ingår i diktsamlingen Stänk och flikar (1896). 

Lelle Karl-Johan är en betraktelse över problematiken kring ett barns vilja och dess föräldrars krav och förväntningar. I dikten hör vi lille Karl-Johans stolta mor, som berättar om hur duktig hennes son är på alla områden. Karl-Johan kallas fram för att visa upp sig och briljerade med sitt goda uppförande och sina kunskaper i biblisk historia. Dikten avslutas tvärt när Karl-Johan rebelliskt svär och säger "Jag gir jäkel i mor!" 

Dikten har bland annat tonsatts av Sven-Erik Magnusson och spelats in av Sven-Ingvars (Sven-Ingvars i Frödingland, 1971). Dikten har gett namn åt gatan Lelle Karl-Johans väg i stadsdelen Kronoparken i Karlstad.

Inspiration och förebilder
Alsterbaserade Frödingkännaren Ingvald Rosenblad hävdar i sin skrift "Alsterdalen och Karlstad i Gustaf Frödings diktning" att Lelle Karl-Johan var son till soldaten Stolt i hemmanet Byn i Alster, det vill säga förebilden till diktens Korperal Storm. Även i Mangskog, där Fröding tillbringade långa perioder åren före debuten, finns enligt traditionen en möjlig förebild till Lelle Karl-Johan.

Tonsättningar
Lelle Karl-Johan har tonsatts av följande kompositörer:

 Bengt Hallberg
 Charles Kjerulf (i Fyra visor op 21)
 Sven-Erik Magnusson, inspelad på skivan Sven-Ingvars i Frödingland
 Emil O Personne (i En bukett Frödingdikter)

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska dikter
Dikter av Gustaf Fröding
Dikter 1896
Timmermansgatan, Stockholm

Timmermansgatan är en gata på Södermalm i Stockholm, den sträcker sig från Bastugatan i norr till Fatbursgatan i söder och är cirka 750 meter lång. Norr om Bastugatan slutar Timmermansgatan i en trappa upp till Mariaberget och Monteliusvägen.

Historik
Timmermansgatan fick sitt nuvarande namn fastställt år 1857, men redan 1647 omnämns den som Timbremans gathun. Namnet härrör från timmermansämbetets gård som låg i hörnet Timmermansgatan och Högbergsgatan. Delar av gatan hade tidigare olika namn, som Bengt Bryggares gränd (1670), Arfweds Dawids gata (1674), Arfwidh Dawidz gata (1679) och  Arfwids Dawids gatan (1754). Denne Arvid Davidsson var en rådman som hade sin trädgård vid gatan. 

Timmermansgatan passerar mellan Hornsgatan och Sankt Paulsgatan kvarteret Rosendal mindre. Hörnhuset mot Hornsgatan i detta kvarter uppfördes på 1970-talet medan Södermalmsskolan med adress Timmermansgatan 21 ritades av arkitekten David Dahl i funkisstil på 1930-talet.

Vid Timmermansgatan 2 ligger det kulturhistoriskt värdefulla huset Mälarborgen som restes 1889 enligt Gustaf Hermanssons ritningar och vilket genom sitt läge vid Mariabergets brant är en omisskännlig del av bergets siluett. Konstnären Eugène Jansson, kallad Blåmålaren, hade sin bostad där och målade många av sina motiv över Riddarfjärden. .

Riksförbundet för sexuellt likaberättigande (RFSL) började sin verksamhet 1964 och blev en viktig träffpunkt för homosexuella, deras första egna lokal kallades Timmy och var belägen mitt emot Södermalmsskolan.

Kultur 
I kvarteret Fatbursbrunnen växte författaren och filmregissören Vilgot Sjöman upp. Han har i den självbiografiska romanen "Linus och Blenda" beskrivit sin uppväxt. För de boende i området förkortades alltid Timmermansgatan till "Timmansgatan"

Maria Kristina Kiellström, förlaga till figuren Ulla Winblad i Carl Michael Bellmans diktning, levde sina sista år i ett hus på  Timmermansgatan 25, där hon avled 1798.

Konstnären Eugène Jansson flyttade till Timmermansgatan 1891 och använde senare trapporna upp till Mariaberget som motiv för sin målning "Motiv från Timmermansgatan" från 1899.

Se även
 Kvarteret Brinckan
 Kvarteret Mullvaden Första
 Hartwigska huset
 Fatbursbrunnen 3 och 12

Källor

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Tony Martin (cyklist)

Tony Martin, född 23 april 1985 i Cottbus, är en tysk professionell landsvägscyklist som tävlar för UCI World Tour-laget Etixx-Quick Step. Han blev världsmästare i tempolopp 2011, 2012 och 2013, och har vunnit 5 etapper i Tour de France.

Karriär
Tony Martins första stora merit kom 2003 då han vann det tyska mästerskapets tempolopp för U19-cyklister. Sedan vann han olika etapper i tyska och utländska cykeltävlingar. Han hade även den gula ledartröjan i 2007 års Tour de l'Avenir under flera dagar. 

Under säsongen 2009 vann Martin en etapp på Bayern Rundfahrt. En positiv överraskning var hans andra plats vid Tour de Suisse 2009. Han vann tävlingens bergstävling framför Maksim Iglinskij och tog också hem segern på tävlingens åttonde etapp. Senare samma år slutade Martin tvåa på de tyska nationsmästerskapens tempolopp bakom den dåvarande regerande världsmästaren Bert Grabsch. Under Tour de France 2009 bar han den vita ungdomströjan som ledare i ungdomstävlingen under 12 etapper. Martin slutade på andra plats på etappen uppför det mytomspunna berget Mont Ventoux bakom Juan Manuel Gárate på 2009 års Tour de France, det efter en utbrytning som höll hela vägen till mål.

Martin slutade trea på världsmästerskapens tempolopp 2009 bakom Fabian Cancellara och Gustav Larsson.

Säsongen 2011 vann Martin den femte etappen och totalsegern i Volta ao Algarve. Under våren lyckades Martin vinna sjätte etappen och totalsegern i Paris-Nice. Under 2011 års Tour de France vann Martin den näst sista etappen, tempoetappen i Grenoble. I september blev Tony Martin tempovärldsmästare.

2012 tog han OS-silver i tempoloppet vid olympiska sommarspelen i London.

Även under 2012 och 2013 års världsmästerskap vann han tempoloppet och hade därmed vunnit det tre år i rad. Han vann den första individuella tempoetappen av 2013 års Tour de France, 12 sekunder före Chris Froome.

Under Tour de France 2014 vann Martin etapp 9, efter att ha varit i soloutbrytning i 60 km. Han vann även den näst sista etappen av loppet, en tempoetapp, 1:39 före tvåan Tom Dumoulin. Under Vuelta a España 2014 vann han den tionde etappen, som var en tempoetapp. Martin ställde upp i världsmästerskapens tempolopp, men lyckades inte försvara sitt guld. Segern gick istället till Bradley Wiggins.

Martin vann den fjärde etappen av Tour de France 2015 efter en sen attack, vilket ledde till att han fick ikläda sig den gula ledartröjan för första gången i sin karriär. Under den sjätte etappen kraschade Martin med knappt en kilometer kvar, bröt nyckelbenet och kunde inte starta etapp sju.

Referenser 
Porträtt hos Tour de France 2009
Porträtt på rad-net.de

Externa länkar 
Officiell webbplats - tony-martin.de

Tyska tävlingscyklister
Födda 1985
Män
Levande personer
Världsmästare i cykling
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2016
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2012
Personer från Cottbus
Salk Institute of Biological Studies

Salk Institute for Biological Studies är ett biomedicinskt forskningscentrum i La Jolla, Kalifornien. Institutet grundades av vetenskapsmannen Jonas Salk och uppfördes mellan åren 1959 och 1965 efter ritningar av arkitekt Louis Kahn. Salks intention var att bilda och utveckla ett internationellt forskningscentrum, som bland annat med vacker arkitektur skulle locka världens ledande forskare inom biomedicin. 

Idag har Salk Institute omkring 850 forskningsanställda . Institutets huvudområden är genetik, molekylärbiologi och neurovetenskap. Sedan 1991 är centret byggnadsminnesmärkt.

Arkitektur 
Anläggningen står på en klipphylla med utsikt över Stilla havet och är uppbyggd av två parallella flyglar i fyra våningar som omgärdar en gård med öppen kortsida mot havet. När Salk anlitade Kahn fanns ingen tomt fastställd, utan platsen för projektet fastställdes i samarbete med arkitekten. I alla avseenden fick Kahn fria händer när det gällde programskrivning och utförande och flera gånger överskreds överenskommen budget.

Arkitekturen är avskalat modernistisk och innehåller de, för Kahn karakteristiska, rena geometrierna och proportionerna. Materialen är brutalistiskt behandlade med genomgående obehandlade, platsgjutna betongblock och partier med träpanel på utsidan. Laboratorierna är ordnade i ett öppet sammanhang för att uppmuntra till samarbete mellan forskare. Kahns teori kring Served and Servant Spaces återfinns i utförandet av trapphus, installationer och kanaldragning, vilket var mycket ändamålsenligt i de föränderliga forskningslokalerna. Mot gården återfinns administration och små kontorsceller, vilka vridits 45 grader för att man ska kunna se havet.

Referenser 

 Stoller, Ezra, Friedman, Daniel S The Salk Institute, Princeton Architectural Press 1999

Externa länkar 

 The Salk Institute for Biological Studies

Byggnader och anläggningar i Kalifornien
Louis Kahn
Brutalistisk arkitektur
Pinter

Pinter, är ett tyskspråkigt släktnamn med möjlig härkomst från Ungern.

Personer med namnet Pinter eller med varianter av detta namn 

 Friedrich Pinter (född 1978), österrikisk skidksytt
 Harold Pinter (1930–2008), brittisk författare, regissör, skådespelare och Nobelpristagare
 Helmut Pinter (1924–2017), tysk-svensk akvarist, djurvårdare och författare

Tyska efternamn
Engelska efternamn