kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mushishi

Mushishi (蟲師) är en manga skriven och tecknad av Yuki Urushibara. Den publicerades som tidningsserie hos Kōdansha, från 1999 till augusti 2008. Historierna om de mystiska varelserna mushi och den värld de lever i har även blivit bearbetade till två animerade TV-serier och två långfilmer (varav en spelfilm).

Historien
Historien kretsar kring primitiva varelser som går under namnet mushi och som ofta förevisar övernaturliga krafter. Mushi, som beskrivs ha förbindelse med själva livets källa, ska vara långt mer rena och grundläggande än andra levande varelser. Genom sin ofta flyktiga natur fortgår deras existens ofta obemärkt för de flesta människor. Det finns dock vissa som äger kunnandet att se och – mer eller mindre – kunna hantera mushi och de problem som dessa kan ge upphov till.

En sådan person är Ginko (ギンコ), seriens huvudperson. Han marknadsför sig själv som en mushi-mästare (蟲師, mushi-shi) och vandrar omkring i sitt mushi-letande och diro utforskande. Från och till träffar han på människor som lider av problem orsakade av mushi. Serien är episodisk till sin natur, och det enda som binder samman avsnitten med varandra är Ginko och den värld – ett lantligt och ålderdomligt Japan långt från städer och moderniteter – där mushi verkar i sina olika manifestationer.

Produktioner
Yuki Urushibaras manga publicerades i tidningen Afternoon Seasons Zōkan från 1999 till 2002 och i dess systertidning Afternoon från 2002 till 2008. Därefter återutgavs serieavsnitten i tio olika tankōbon-volymer hos Kōdansha; motsvarande utgåvor finns bland annat i översättning till engelska (förlaget Del Rey, utgivet mellan 2007 och 2010).

Mangan bearbetades till en tv-anime under 2005, betitlad Mushi-shi i den amerikanska DVD-utgåvan. Studion Artland producerade animeserien, medan Hiroshi Nagahama regisserade. Fuji TV stod för de första japanska TV-visningarna.

En spelfilm med skådespelare, i regi av Katsuhiro Ōtomo, hade 2006 sin världspremiär på filmfestivalen i Venedig.

2014 producerades en ny säsong av animeserien, baserad på Urushibaras mangaavsnitt. Samtidigt animerades två specialavsnitt, varav ett (det andra) av dubbel normal avsnittslängd. Året efter hade även en animerad långfilm premiär.

Mushishi har även blivit föremål för datorspel och andra kringprodukter.

Som manga blev Mushishi en stor framgång hos både de japanska läsarna och kritikerna. Den toppade ofta försäljningslistorna för japanska serieböcker, och totalt har den sålt i över 3,8 miljoner exemplar.

Utmärkelser
Mushishi-mangan vann ett "Excellence Prize" vid 2003 års Japan Media Arts Festival och vann dessutom 2006 förlaget Kōdanshas eget seriepris.

Referenser

Externa länkar
 Officiella filmsajten för Mushishi 
 Officiella mushishisajten i USA hos Funimation 
 Mushishi (manga) på Anime News Networks encyklopedi 

Filmer i regi av Katsuhiro Ōtomo
Mangaserier
Anime
Anime (TV)
Japanska fantasyfilmer
Filmer 2006
WP:Projekt Japan
Plastikturisterna

Plastikturisterna är en tv-serie producerad av Eyeworks. Den sändes i Kanal 5 under våren 2011 på tisdagar klockan 20.00. Programmet reprissändes i januari 2018.

Externa länkar
Officiell hemsida

Svenska TV-program
Randi Stene

Randi Stene, född den 12 april 1963, är en norsk sångerska (mezzosopran). Hon är utbildad i Oslo och Köpenhamn, och knöts 1989 till Det kongelige Teater i Köpenhamn, där hon har gjort flera större roller, bland annat Amneris i Aida, Brangäne i Tristan och Isolde och Fricka i Nibelungens ring. Stene har också bland annat sjungit Cherubino i Figaros bröllop på Covent Garden, Olga i Eugen Onegin på Opéra Bastille och titelrollen i Carmen vid Théâtre de la Monnaie i Bryssel. Hon debuterade på Metropolitan Opera 1997 i Palestrina av Hans Pfitzner.

Stene är också aktiv som konsertsångerska, inte minst vid norska musikfestivaler, och var festspelmusiker vid Festspelen i Bergen 1998. Hon mottog Kritikerprisen 1998.

Diskografi (urval) 
1992 – Messe for en såret jord (med Grete Helgerød og Oslo Kammerkor)
1994 – Heimferd (med Anne Bolstad, Carsten Harboe Stabell, Harald Bjørkøy, Ivar Gilhuus, Ole Kristian Ruud, Per Vollestad och Trondheim Symfoni Kor & Orkester)
1994 – Grieg - Olav Trygvason·Bergljot (med Ole Kristian Ruud, Per Vollestad, Solveig Kringlebotn och Trondheim Symfoni Kor & Orkester)
1997 – Kullervo (med Peter Mattei, Estlands Nationella Manskör, Stockholms Filharmoniska Orkester
1997 – Fennimore and Gerda (med Annette Simonsen, Bo Anker Hansen, Charlotte Lund, Christa Brix, Eva Bruun Hansen, Finn Bielenberg, Gert Henning-Jensen, Hedwig Rummel, Helle Charlotte Pedersen, Judith Howarth, Mark Tucker, Michael W Hansen, Peter Fog, Stefan Cushion och Susse Lillesøe)
1998 – Female fates and fortunes (med Burkhard Kehring)
2002 – Borgstrøm - Thors paa Rimol (med Harald Bjørkøy, Oddbjørn Tennfjord, Terje Boye Hansen, Trond Halstein Moe, Trondheim Symfoniorkester och Trønderoperaens Kor)
2004 – Sibelius - Songs (med Håvard Gimse)
2006 – Asger Hamerik - Choral-Symphony no. 7· Requiem
2007 – Erwin Schulhoff - Alexander Zemlinky (med Trondheim Symfoniorkester)
2008 – The Light - Songs of Love and Fear (med Ketil Bjørnstad och Lars Anders Tomter)

Källor

Externa länkar 
Randi Stene blir operasjef Aftenposten 18 januari 2013.
Mezzosopranen Randi Stene NRK 2 mars 2009

Norska operasångare
Födda 1963
Levande personer
Kvinnor
The Slip

The Slip är  Nine Inch Nails sjunde studioalbum, utgivet den 22 juli 2008. Det producerades av frontfiguren Trent Reznor tillsammans med de sedan länge medarbetande producenterna Atticus Ross och Alan Moulder. Albumet släpptes kostnadsfritt under en Creative Commons-licens (BY-NC-SA), med ett meddelande från Reznor; "this one's on me" (ung. "den här bjuder jag på"). The Slip släpptes ursprungligen digitalt via Nine Inch Nails officiella webbplats utan någon föregående reklam eller marknadsföring. Två månader efter lanseringen utkom även en fysisk version i begränsad upplaga mot betalning.

Låtlista

Limited Edition Bonus DVD
Live From Rehearsals June 2008:
"1,000,000" (Live)
"Letting You" (Live)
"Discipline" (Live)
"Echoplex" (Live)
"Head Down" (Live)

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Musikalbum 2008
Album av Nine Inch Nails
Album producerade av Alan Moulder
Frantz Joachim von Dewitz

Frantz Joachim von Dewitz, född 17 oktober 1666, död 9 september 1719, var en dansk militär. Han var bror till Ulrich Otto von Dewitz.

von Dewitz föddes i Mecklenburg men tillbringade nästan hela sitt liv i dansk tjänst, till en betydande del dock vid de av sjömakterna uthyrda danska trupperna. Han blev överste 1701 och generalmajor 1709, innan han hemkallades för att delta i invasionen i Skåne. Under det Skånska fälttåget 1709-10 var han Christian Ditlev Reventlows högra hand, och förde under slaget vid Helsingborg befälet över vänstra flygelns första linje och ledde efter slaget skickligt stadens utrymning. I slaget vid Gadebusch 1712 förde Dewitz som generallöjtnant högra flygeln och drog sig med denna i god ordning tillbaka. Han utnämndes 1713 till general och geheimeråd. I slaget vid Stresow 1715 förde Dewitz de danska trupperna och blev efter Stralsunds fall generalguvernör över den av danskarna besatta delen av Pommern med Rügen. Även som diplomat av Dewitz verksam och ivrade för en anslutning till Storbritannien, under det att han som mecklenburgare visade avoghet och misstänksamhet mot Ryssland, känslor som i sin tur till fullo återgäldades av tsar Peter, något som bidrog till uppgivande av planerna på landstigning i Skåne 1716.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Danska generaler
Danska militärer under 1700-talet
Personer i stora nordiska kriget
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Deltagare i slaget vid Gadebusch
Män
Födda 1666
Avlidna 1719
Åke Soop

Åke Soop, född 1 juni 1584, död efter 1648, var häradshövding i Ulleråkers och Håbo härader 1614 och  i Väne härad 1642.

Han var son till Hans Åkesson Soop och blev student vid Uppsala universitet 20 februari 1601 och i Rostock i november 1602.

Han var gift sedan 13 december 1612 med Anna Svan, (1676-1638), dotter till ståthållaren Arvid Göransson Svan och Christina Ribbing (släkten Ribbing)

Barn:

Erik Åkesson Soop, född 1613 landshövding; död 1674.
Arvid (1618-1638)

Åke Soop är begravd i Lidköpings kyrka

Källor 
Elgenstiernas svenska adelns ättertavlor
Gabriel Anrep: Svenska adelns ättar-taflor, band 4 (Stockholm 1864)
Sveriges Ridderskap och Adels kalender 2004 (Stockholm 2003)
Soop- ättens hemsida

Män
Födda 1584
Avlidna 1600-talet
Svenska häradshövdingar
Åke
Theano (filosof)

Theano (Θεανώ), 500-talet f.kr, var en grekisk filosof av Pythagoréernas skola. Hon har angetts vara dotter, elev eller gift med Pythagoras, men också som gift med Brontinus. De motstridiga uppgifterna om henne gör att en del forskare gissar att hon i själva verket var två olika personer med samma namn. En del skrifter som anges ha skrivits av henne är bevarade. Theano undervisade möjligen vid den pythagoreiska skolan, som hade 28 kvinnliga pythagoréer anställda.

Källor 

Födda 500-talet f.Kr.
Avlidna 500-talet f.Kr.
Kvinnor
Kvinnor från antikens Grekland
Antikens grekiska filosofer
Flickblomflugor (Meliscaeva)

Flickblomflugor (Meliscaeva) är ett släkte i familjen blomflugor. Även släktena Melangyna och Meligramma har det svenska namnet flickblomflugor.

Kännetecken
Längden är mellan 8 och 11 millimeter för de nordiska arterna. Bakkroppen har gula parfläckar eller band. Bakkroppen på hanen är mycket smal med parallella sidor. Ryggskölden är metallglänsande och skutellen gulaktig.

Levnadssätt
Larverna lever på bladlöss på träd och buskar och storvuxna örter. De är goda flygara och vissa arter, till exempel kragflickblomflugan kan migrera längre sträckor.

Utbredning
Det finns 23 kända arter varav 3 har palearktisk utbredning. En av dessa finns även i Nordamerika. I den orientaliska regionen finns 20 arter.

Arter i Norden
I Norden finns 2 arter, bägge är påträffade i Sverige. 
 kragflickblomfluga (M. auricollis). Relativt sällsynt i södra Norden.
 bandflickblomfluga (M. cinctella). Mycket vanlig i hela Norden utom på Island.

Etymologi
Det vetenskapliga namnet Meliscaeva kommer av det latinska ordet för honung, mel, och det latinska namnet för blomflugor Scaeva.

Källor

Externa länkar
  

Blomflugor
Miss Jenny

Miss Jenny, död efter år 1781, var benämningen på en oidentifierad kvinna som tjänstgjorde som spion åt britterna under det amerikanska frihetskriget. Hon var en brittisk lojalist som kunde tala franska och som infiltrerade amerikanarnas allierade, fransmännen, och rapporterade de franska och amerikanska truppförflyttningarna till britterna i New York. Hennes verksamhet bedöms ha haft ett viktigt inflytande på de brittiska truppförflyttningarna under sommaren 1781. 

Miss Jenny, vars verkliga identitet aldrig blev känd, vidarebefordrade de franska och amerikanska planerna på att anfalla New York till britterna i staden. Hon var på väg till staden för att bekräfta dessa uppgifter personligen då hon greps av en fransk vakt. Efter att ha utsatts för ett våldtäktsförsök överlämnades hon till fransmännens läger, där hon blev förhörd. Hon påstod där att hon var på väg för att söka efter sin fransk-kanadensiske far. Fransmännen överlämnade henne till amerikanarna och general George Washington, som också de misslyckades med att få henne att ändra historia. Hon överlämnades sedan ännu en gång till fransmännen, som en andra gång misslyckades med sina förhör. Fransmännen beslöt till slut att släppa henne. Innan de släppte henne fri utsatte de henne för det på den tiden skymfliga straffet att klippa av henne håret. 

Miss Jenny fortsatte sedan till New York där hon meddelade sina observationer till britterna. På grundval av hennes information beslöt britternas befälhavare att behålla sina trupper i New York. Fransmännen och amerikanarna ändrade dock sina planer och attackerade i stället Yorktown.

Det har även skrivits låtar baserade på Miss Jenny.

Se även
 Molly Pitcher

Referenser

Noter 

Brittiska spioner
Födda 1700-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Spioner under 1700-talet
Personer i amerikanska frihetskriget
Herman Rydin (generaldirektör)

Sven Ludvig Herman Rydin, född den 2 oktober 1861 i Uppsala, död den 27 mars 1930, var en svensk ämbetsman. Han var son till professor Herman Rydin.

Biografi
Rydin växte upp i Walmstedtska gården där hans barndomshem rekonstruerats som ett museum. Rydin avlade hovrättsexamen i Uppsala 1885, blev vice häradshövding 1887, var notarie i andra kammaren 1888–1890, i första kammaren 1890–1897, juridiskt biträde i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1890–1897, tillförordnad revisor för statens järnvägsbyggnader 1890–1894, notarie i Järnvägsstyrelsen 1895–96, överdirektörassistent där 1896–1897, tillförordnad byråchef i Telegrafstyrelsen 1897, byråchef där 1900, expeditionschef i Civildepartementet 1902, tillförordnad generaldirektör i Telegrafstyrelsen 1905, expeditionschef i civildepartementet 1906, tillförordnad generaldirektör i Telegrafstyrelsen 1906 och generaldirektör 1907–1927.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1916.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 16 juni 1908.

Utländska utmärkelser
  Storkorset av Danska Dannebrogorden, tidigast 1921 och senast 1925.
  Kommendör av andra graden av Danska Dannebrogorden, senast 1910.
  Storkorset av Norska Sankt Olavs orden, tidigast 1925 och senast 1928.
  Riddare av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, senast 1910.
  Riddare av första klassen av Ryska Sankt Stanislausorden, senast 1910.
  Första klassen av Finska Frihetskorsets orden, 1918.
  Riddare av andra klassen med kraschan av Preussiska Röda örns orden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Kommendör av Portugisiska Kristusorden, senast 1910.

Bibliografi
 (memoarer)

Källor

Noter

Generaldirektörer för Televerket
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1861
Avlidna 1930
Män
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Storkorset av Dannebrogorden
Kommendörer av Dannebrogorden
Storkorset av Sankt Olavs orden
Riddare av första klassen av Sankt Olavs orden
Mottagare av Ryska Sankt Stanislausordens första klass
Mottagare av Röda örns ordens andra klass
Kommendörer av Portugisiska Kristusorden
Ämbetsmän från Uppsala
Ulrich Otto von Dewitz

Ulrich Otto von Dewitz, född 1671, död 1723, var en dansk militär. Han var bror till Frantz Joachim von Dewitz.

Dewitz kom tidigt i dansk tjänst och tjänstgjorde länge vid den danska flottan i sjömakternas sold. 1708 blev han överste, och trädde liksom brodern i dansk tjänst efter det danska angreppet på Skåne 1709. Han utmärkte sig i slaget vid Gadebusch 1712 och slaget vid Stresow 1715, och befordrades 1714 till generalmajor. 1717 drog sig Dewitz tillbaka till Mecklenburg, och fick 1719 generallöjtnants avsked.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Danska generaler
Födda 1671
Avlidna 1723
Män
Deltagare i slaget vid Gadebusch
Danska militärer under 1600-talet
Danska militärer under 1700-talet
Kolonnkörning

Kolonnkörning, även platooning, är när flera fordon planlagt kör tätt efter varandra.

Kolonnkörning förekommer bland annat när en väg endast är öppen för trafik efter en ledbil (ofta en plogbil). När en väg stängs för kolonnkörning, väntar man till dess att tillräckligt många fordon har samlats (ett antal som ledbilsföraren bestämmer). 

Kolonnkörning förekommer ofta på fjällpassager under vintern när vädret är för dåligt för att vägen ska kunna hållas öppen permanent. Det är hård vind i kombination med snöfall som är den vanligaste anledningen till att kolonnkörning behövs, eftersom vägen fort yr igen, och att sikten blir dålig så att förare ovana vid vägen inte bör köra utan någon framför sig. Det kan också användas under vägarbeten, till exempel i tunnlar, för att säkert leda trafiken förbi vägarbetsplatsen utan fara för vägarbetarna. 

På vintern kan kolonnkörning vara farligt. Bilar som plogbilsföraren inte anser vara tillräckligt säkra för kolonnköring nekas delta i kolonnen. För att undvika att någon tappar kontakten med kolonnen brukar man ha en bil sist som har radiokontakt med ledbilen och kan få ned farten.

Kolonnkörning förekommer mest i länder med vägar i fjällterräng, till exempel Norge. Det sker flera gånger per år i norra Sverige, bland annat på riksväg 95. Vid extrema snöoväder tillämpas kolonnkörning även i de södra delarna av landet.

Kolonnkörning förekommer även i samband med vägarbeten där det av olika skäl är nödvändigt att enkelrikta långa sträckor.

Se även 
Fordon till fordon

Referenser

Externa länkar 
 Råd for kolonnekjøring (Statens vegvesen) 

Vägtransport
Vintertrafik
Snö
Åke Lundeberg (skytt)

Nation:  

Åke Lundeberg, född 14 december 1888 i Gävle, död 29 maj 1939 i Gävle, var en svensk sportskytt som tog tre medaljer i olympiska sommarspelen 1912 i Stockholm. Individuellt vann han guld i löpande hjort dubbelskott. Han ingick också i det svenska lag som tog guld i löpande hjort enkelskott, en gren där han tog silver individuellt.

Vid baltiska spelen 1914 tog han guldmedalj i tävlingen på löpande hjort, dubbelskott, och i tävlingen på lerduvor, även i lag. Lundeberg var kapten i Dalregementets reserv och gav ut läroböcker i orientering. Han avled i Gävle men var vid sin bortgång bosatt i Linköping.

Åke Lundeberg var gift med Ella Nilsson (1891–1979). De är begravda på Gamla kyrkogården i Gävle.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1888
Avlidna 1939
Svenska sportskyttar
Svenska olympiska guldmedaljörer
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Olympiska silvermedaljörer 1912
Idrottare från Gävle
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Män
Hippolyte Bayard

Hippolyte Bayard, född 20 januari 1801, död 14 maj 1887, var en fransk fotograf.

Bayard experimenterade redan före 1836 med olika fotografiska processer och uppfann en metod att framställa papperspositiv från pappersnegativ. Hans metod kom dock att få ganska liten uppmärksamhet.

Källor 
 Nationalencyklopedin, CD-utgåvan 2000

Franska fotografer under 1800-talet
Födda 1801
Avlidna 1887
Män
Personer från Breteuil
Frithiof Mårtensson

Nation:  

Folke Frithiof Martens Mårtensson, född 19 maj 1884 i Eslöv, död 20 juni 1956 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en svensk brottare, som blev olympisk guldmedaljör i grekisk-romersk stil 73 kg i London 1908.

Källor

Noter 

Män
Födda 1884
Avlidna 1956
Svenska brottare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1908
Personer från Eslöv
Svenska idrottare under 1900-talet
Baumstark

Baumstark är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anton Baumstark
 Eduard Baumstark
 Reinhold Baumstark

Tyska efternamn
Sänkbro

En sänkbar bro är en typ av öppningsbar bro, som sänker brodäcket under vattennivån för att möjliggöra sjötrafik att passera på den korsande vattenvägen. Denna brotyp är motsatsen till olika typer av lyftande broar, som istället lyfter vägbanan för att tillåta sjötrafik under.

Exempel och funktion
Det finns två sänkbroar i den grekiska Korinthkanalens båda ändar, en i Isthmia i kanalens östra ände och en i Poseidonia vid dess västra ände. Brospannen sänks där till 8 meter under vattenytan, vid passage av fartyg i kanalen. Båda dessa broar innehåller vardera två körfält för biltrafik och ett gångfält i mitten avgränsat med bärande stålbalkar. Sänkbrons främsta fördel framför lyftbroar är att det inte finns någon struktur ovanför farleden och därmed ingen höjdbegränsning för fartygstrafiken, vilket är särskilt viktigt för högre segelfartyg. I denna kanal ligger den fria höjden på 52 meter över havet, och begränsas av de fasta broarna som alla ligger på kanalens högplatå.

Termen sänkbro tillämpas ibland på icke rörliga broar, som är konstruerade för att tåla översvämningar och starka strömmar vid högt vattenstånd. Sådana broar är egentligen lågvattenbroar.

Sänkbron i Isthmia: 
Sänkbron i Poseidonia:

Se även
 Klaffbro
 Lyftbro
 Rullbro
 Svängbro
 Vindbrygga

Källor
Korintkanalens webbplats

Noter

Externa länkar

Popular Science, November 1943,  "Ducking Bridge" sänker sitt spann byggd i Irak, 1943

Broar efter typ
Frigyes Reisch

Frigyes Reisch, född 1932 i Ungern, död 8 juli 2011, var en ungersk-svensk elektroingenjör och expert på kärnkraftssäkerhet. 

Frigyes Reisch blev 1956 civilingenjör i elektroteknik vid Tekniska Högskolan i Budapest. Han doktorerade 1965 vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm och var 1969–1996 verksam vid Statens kärnkraftsinspektion. 1997 blev han associerad professor vid avdelningen för kärnkraftssäkerhet på Kungliga Tekniska högskolan, där han senare övergick till en docenttjänst.

Bibliografi

Källor
Externa länkar
http://www.fatburen.org/frigyes.reisch/FrigyesReischCV.pdf
Fotnoter

Svenska elektroingenjörer
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan 
Män
Födda 1932
Avlidna 2011
Margaret Geller

Margaret Geller, född den 8 december 1947 i Ithaca, New York, är en amerikansk astronom och professor. 

Hon är ledande astronom vid Smithsonian Astrophysical Observatory och har skrivit en lång rad artiklar och producerat flera prisbelönta vetenskapliga kortfilmer.

Hon arbetar med kartläggning av fördelningen av mörk materia i universum, och med kartläggning av galaxhopar för att utröna hur dessa system utvecklas över universums historia.

Tillsammans med John Huchra upptäckte hon 1989 Stora muren, en galaxkoncentration av cirka 500 miljoner ljusårs längd över norra hemisfären.

Hon är också medupptäckare av hypersnabba stjärnor. Margaret Geller tilldelades James Craig Watson-medaljen 2010.

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Mottagare av James Craig Watson-medaljen
Personer från Ithaca
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Forskare från delstaten New York
Mimmo Calopresti

Mimmo Calopresti, född 1955 i Polistena, Kalabrien, är en italiensk filmregissör, filmproducent och skådespelare. Han har regisserat 16 filmer sedan 1987. En av hans mest kända filmer, The Second Time, visades 1996 på Cannes Film Festival.

Filmografi
 The Second Time (1995)
 I Prefer the Sound of the Sea (2000)

Referenser

Italienska filmregissörer
Italienska skådespelare under 1900-talet
Italienska skådespelare under 2000-talet
Italienska filmproducenter
Personer från provinsen Reggio Calabria
Födda 1955
Levande personer
Män
Karl August Devrient

Karl August Devrient, född 5 april 1797, död 3 augusti 1872, var en tysk skådespelare. Han var brorson till Ludwig Devrient, bror till Philipp Eduard Devrient och Gustav Emil Devrient samt far till Max Devrient.

Devrient var 1819–1821 anställd vid nationalteatern i Braunschweig. Åren 1821–1834 verkade han vid hovteatern i Dresden, och 1835–1838 vid hovteatern i Karlsruhe, innan han från 1839 blev anställd vid hovteatern i Hannover. Devrient var en lysande framställare av det klassiska dramats unga hjältar och senare av dess stora karaktärsroller. Bland hans roller märks Hamlet, Kung Lear, Marcus Antonius i Julius Caesar, Richard III, Shylock i Köpmannen i Venedig, Nathan den vise, Faust, Egmont och Wilhelm Tell.

Devrient var 1823–1838 gift med operasångerskan Wilhelmine Schröder-Devrient.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar
 

Tyska scenskådespelare
Tyska skådespelare under 1800-talet
Födda 1797
Avlidna 1872
Män
Svensk uppslagsbok