kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
S/S Monark (1938)

Ej att förväxla med S/S Monark (1917)

S/S Monark var ett svenskt handelsfartyg som under andra världskriget sänktes av en engelsk ubåt.

Historik
Monark blev knappt två år gammal. Fartyget sjösattes den 12 juli 1938 vid Lindholmens varv i Göteborg, beställt av skeppsredaren Arnold de Champs till Rederi AB Monark. Befälhavare var först kapten Å Rodhe och de sista resorna kapten E.J. Wikström.

Torpederingen
Monark var egentligen på väg från Sverige till en fransk hamn med massalast. Monark låg i Bergens hamn, då tyskarna ockuperade staden den 9 april 1940. Där blev då fartyget uppbringat. Ångaren fick sedan ligga kvar till den 22 april, då tyskarna genomförde en visitation ombord. Två polska besättningsmän bortfördes som krigsfångar och de vapen man hade ombord, ett Mauser-gevär och två pistoler, beslagtogs. Den 29 april sattes tysk prisbesättning ombord på Monark med order att föra fartyget till Hamburg. Uppehåll gjordes i Stavanger till den 3 maj.

Morgonen därpå anropades Monark av en engelsk ubåt. Andre styrman och fyra man rodde över till ubåten, som efter att ha granskat skeppspapperen gav order om att Monark skulle sänkas inom tio minuter. Engelsmännen hade förstått att det fanns tysk prisbesättning ombord. Andre styrman och hans män hann inte tillbaka för att hämta sina tillhörigheter. De ombordvarande på Monark beordrades med signalering i livbåtarna. Av den tyska prisbesättningen togs fem till fånga i ubåten. Två tyskar som tydligen inte fick plats i ubåten fick stanna i de svenska livbåtarna. Sedan Monark sänkts med en torped, avlägsnade sig ubåten och livbåtarna styrde in mot den norska kusten, där de nådde land vid Listers fyr efter fem timmar.

Se även 
Lejdtrafiken

Källor 

Fartyg sänkta av ubåtar
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1938
Sjöolyckor 1940
Fartyg byggda i Göteborg
Skeppsvrak i Nordsjön
Ellipse

Ellipse är det tredje studioalbumet av den brittiska sångaren Imogen Heap, utgivet i augusti 2009. Albumets första singel, "First Train Home", släpptes den 14 juli samma år. Precis som med det förra albumet, Speak for Yourself, är också detta album skrivet och producerat helt på egen hand.

Den 17 augusti 2009 gjorde Imogen Heap hela albumet tillgängligt för live-streaming via den officiella hemsidan.

Låtlista 
Samtliga låtar skrivna av Imogen Heap.

"First Train Home" – 4:13
"Wait It Out" – 3:57
"Earth" – 3:34
"Little Bird" – 4:07
"Swoon" – 3:54
"Tidal" – 3:50
"Between Sheets" – 2:54
"2-1" (tidigare "Polyfilla") – 4:42
"Bad Body Double" – 4:07
"Aha!" – 2:27
"The Fire" – 1:59
"Canvas" – 4:55
"Half Life" – 4:02

Externa länkar 
Ellipse på Allmusic

Album av Imogen Heap
Musikalbum 2009
Brittiska musikalbum
Heir presumptive

Heir (eller heiress) presumptive, presumtiv tronföljare (i fråga om kungatroner) eller presumtiv arvtagare (ifråga om adelstitlar eller egendom), är en engelskspråkig beteckning för en presumtiv arvinge till en kungatron eller adelstitel. 

I motsats till en oomtvistad tronföljare () vars födslorätt inte kan åsidosättas genom någon annans födsel, så kan en presumtiv tronföljare bli undanträngd om någon föds med starkare arvsanspråk. Omvänt kan en ny presumtiv tronföljare framträda om någon med starkare arvsanspråk avlider utan egen bröstarvinge.

Även om uttrycket härrör från Storbritannien har fenomenet förekommit i andra arvmonarkier när tronen antingen ärvs av en kvinna (när tronföljden inte är rent kognatisk) eller någon annan än en bröstarvinge enligt principen om primogenitur ärver tronen.

Exempel ur den brittiska historien 
Henrik VIII:s båda döttrar var efter varandra heiress presumptive, tills den manlige arvingen, den senare Edvard VI föddes. Efter broderns död innehade Elisabet den positionen i förhållande till halvsystern Maria, som själv hade haft den under broderns regering (bortsett från de till slut misslyckade försöken att lansera Jane Grey i stället).

Drottning Anna var heiress presumptive till sin syster Maria II och dennas gemål Vilhelm III. Då Anna själv, trots många födslar, inte hade något till vuxen ålder levande barn, var länge kurfurstinnan Sofia av Hannover hennes förutsedda arvinge. Då Anna överlevde kurfurstinnan med några veckor, gick tronanspråken över till dennas son, vilken som Georg I besteg den brittiska tronen.

Drottning Viktoria var till sin tronbestigning heiress presumptive, då man officiellt aldrig kunde utesluta, att hennes barnlöse farbror och företrädare Vilhelm IV skulle komma att avla en arvinge. Denne hade i sin tur haft positionen under sin äldre brors, Georg IV:s regeringstid, eftersom dennes tilltänkta heiress presumptive, Charlotte dog i barnsäng 1817. Inte heller barnet överlevde.

Under alla omständigheter var heir/heiress presumptive i alla dessa fall en inofficiell beteckning. Formellt kallades de prinsessor, på motsvarande sätt som andra arvsberättigade medlemmar av kungahuset. Formell benämning blev heiress presumptive först till förmån för nuvarande drottningen, Elizabeth II. Hennes far, Georg VI hade uttalat att han inte hade för avsikt att avla fler barn. (Georg VI själv var heir presumptive till sin barnlöse bror Edvard VIII).

Man ville inte helt bryta med traditionen och utropa henne till "prinsessa av Wales". Det ansågs inte heller tidsenligt att bara omtala henne som "prinsessan Elizabeth", när hon var landets tronföljare och med största sannolikhet blivande suverän. Man kom då på denna lösning, att lyfta fram den informella benämningen som officiell beteckning.

Se även 
 Le Roi est mort, vive le Roi!

Referenser

Noter

Storbritanniens kungahus
Kungliga titlar

bs:Presumirani nasljednik
S/S Mongolia

Ångfartyget Mongolia var ett svenskt handelsfartyg som minsprängdes i Kielbukten 1940, besättningen räddades.

Historik
Mongolia byggdes 1909 hos W. Pickersgill & Sons i Sunderland. Fartyget tillhörde först Ogmore Steamship Co i Cardiff under namnet Pelica och senare Claymore Shipping co i samma stad men namnet Clayton. 1927 köptes ångaren till Sverige för 18 500 pund av skeppsredare J.A. Thore i Arild för rederi AB Arilds räkning. Under svensk flagg fick fartyget namnet Mongolia och hade inga större haverier. Befälet fördes av kaptenerna A. W. Nilsson och H.A. Hansson.

Minsprängningen
Med last av malm från Gävle till Oslebshausen vid Bremen passerade Mongolia Kielbukten den 13 augusti 1940, då en kraftig explosion inträffade, varvid fartyget bräcktes midskepps från däck ned under vattenlinjen. Maskinen stoppades och styrbords livbåt sattes i sjön. Babordsbåten hade slagits sönder vid explosionen. Vakthavande maskinisten och donkeymannen befann sig vid explosionen på manöverdurken i maskinrummet och kastades högt upp men blev inte skadad. Däremot skadades, en matros, stewarden och en av eldarna. Mongolia låg i sjunkande tillstånd men gick till botten först åtta timmar efter minsprängningen. Besättningen upptogs av det danska motorfartyget Pollux och överfördes senare till den tyska minsveparen Nautilus, som landsatte dem i Kiel, där de skadade fick sjukvård.

Se även 
Lejdtrafiken

Källor 

Fartyg sänkta av minor
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1909
Sjöolyckor 1940
Fartyg byggda i England
Miscellaneous Debris

Miscellaneous Debris är en EP utgiven 1992 av bandet Primus. EP:n innehåller fem coverlåtar av artisterna Peter Gabriel, XTC, The Residents, The Meters och Pink Floyd.

Låtlista
"Intruder" - 4:14
"Making Plans for Nigel" - 3:31
"Sinister Exaggerator" - 3:33
"Tippi Toes" - 1:23
"Have a Cigar" - 5:26

EP-skivor 1992
Lillemor Mannerheim

Ingeborg Aina Sophie Constance ”Lillemor” Klingspor,  född Mannerheim 3 augusti 1927 i Vichtis, död 22 juni 1994 i Hällekis, var en finländsk-svensk grevinna och keramiker.

Biografi 
Lillemor Mannerheim utbildades vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm åren 1945–1949 och Académie de la Grande Chaumière, Paris, åren 1950–1952. Hon arbetade som konstnär på Gefle Porslinsfabrik samt på Rörstrands Porslinsfabrik. Hon var även verksam som formgivare på glasbruk och Arabia porslinsfabrik. 

Lillemor Mannerheim formgav djurfigurer, möbler, vaser och skålar. Hyacint och Solros, båda för Gefle Porslinsfabrik, är exempel på två teserviser som hon formgav.

Lillemor Mannerheim deltog vid utställningar på Triennalen i Milano 1954, Gävle museum 1955 samt Presenta i Uppsala 1956. Hon finns representerad med skulpturen Le Vieux Paysan i chamotte på Musée d’Art Moderne i Paris och med en skål i porslin, Urhästen, på Röhsska museet i Göteborg.

Hon var dotter till Carl Erik Mannerheim, brorson till presidenten och fältmarskalken Gustaf Mannerheim, och Ingeborg Johanne Hjort. Hon gifte sig 1957 med greve Carl-Gustaf Orozko Klingspor. Tillsammans fick de barnen Marie, född 1958, Amelie född 1960, och Wilhelm, född 1962. Den senare är numera innehavare av fideikommisset Hellekis säteri. Han är tillika sjunde störste ägare i investmentbolaget Kinnevik.

Referenser
 Atle Bjarnestam, Eva: De formade 1900-talet: Design A till Ö. Natur och Kultur, Stockholm 2005. 
 Gyllenhammar, Tord & Holm, Björn: Gefle porslinsfabrik. Albinsson & Sjöbergs Bokförlag, 2008.

Noter

Externa länkar
 

Svenska keramiker
Svenska illustratörer
Kvinnor
Födda 1927
Avlidna 1994
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska formgivare
Finlandssvenska konstnärer
Finländsk adel
Svenska grevinnor
M/S Nanking

M/S Nanking av Göteborg var ett svenskt handelsfartyg som torpederades den 29 april 1943 utanför Afrikas västkust. Besättningen räddades.

Historik
Med sina 9 830 ton var Nanking det största fartyg, som dittills byggts i Göteborg, när fartyget byggdes vid Götaverken 1924. Nanking sjösattes den 15 mars 1924 och levererades den 16 juni samma år till Svenska Ostasiatiska Kompaniet. Leveransen blev något försenad, då den ena av fartygets två dieselmotorer sommaren 1923 var placerad i exporthallen på jubileumsutställningen i Göteborg. Befälhavare på den nya Ostasiataren blev kapten J.M. Renström, som annars förde Svenska Amerika Liniens passagerarfartyg. 1925 återvände han på Dan Broströms önskan till  och lämnade därmed befälet på Nanking till kapten B.A. Brandt, som förde Nanking i flera år. 1927 kolliderade Nanking i tjocka på Oslofjorden med Wilhelmsens . Vintern 1930 genomförde Nankings besättning en bärgning utanför Gibraltar, där  av Göteborg anträffades övergiven av sin besättning efter en kollision med en italiensk ångare. En del av Nankings besättning under befäl av förste styrman Sven Pehrsson gick ombord på Adriatic, hissade Ostasiatiska Kompaniets flagga på toppen, fick upp trycket under pannorna och lyckades under svåra ansträngningar och med Nankings assistans föra den delvis vattenfyllda ångaren in till Cádiz. Bärgarna blev sedermera belönade. De senaste åren fördes Nanking av kaptenerna H. Hanell, J.O Hedding, O. Albenius och av L.H. Berggren, som efter s torpedering övertog befälet på Nanking. Båda fartygen hade från 1940 gått utanför skagerackspärren.

Torpederingen
Med en dyrbar last från Bombay i Indien var Nanking på väg till Freetown i Sierra Leone i april 1943. Den 29 april då fartyget befann sig på Lat. N 5 grader 11 minuter, Long V 12 grader 15 minuter, torpederades Nanking. Senare information tillskriver att torpeden avlossats på order av den notoriske fartygschefen Karl-Heinz Moehle på U 123. Besättningen lyckades komma i livbåtarna och av de 31 männen bärgades 25 man och landsattes i Santa Cruz de Tenerife på Kanarieöarna. Kaptenen och fem man nådde iland i Monrovia på den afrikanska kusten. Befälhavaren hade i samma farvatten förlorat S/S Japan genom torpedering två år tidigare. Även den gången kunde besättningen rädda sig. Båda gångerna var fartygen helt nära destinationshamnen.

Se även 
Lejdtrafiken

Referenser

Fartyg sänkta av ubåtar
Svenska lastfartyg
Fartyg sjösatta 1924
Sjöolyckor 1943
Skeppsvrak i Atlanten
Fartyg byggda i Göteborg
Michael McKevitt

Michael McKevitt, född 4 september 1949 i County Louth, död 2 januari 2021 i Dublin, var en irländsk republikansk aktivist.

Bakgrund 
Michael McKevitt gick med i Provisoriska IRA när The Troubles bröt ut. Efter en konflikt med Officiella IRA sköts han i knäskålarna 1975. Han var senare en senior medlem av PIRA.

Han var gift med Bernadette Sands McKevitt som är syster till Bobby Sands. Hon var tidigare en ledande medlem av 32 County Sovereignty Movement men hoppade av efter hennes man dömdes till fängelse.

Real IRA 
Michael McKevitt var tidigare Quartermaster General (den som är ansvarig för vapnen och gömställen för vapen) för Provisoriska IRA men fördömde eldupphöret och bröt sig ur och bildade Real IRA istället.

Michael McKevitt dömdes den 7 augusti 2003 för två terrorbrott ("membership of an illegal organisation" (the Real IRA) och "directing terrorism") till 20 års fängelse. Även 2009 dömdes McKevitt som en av fyra som var skyldiga till bombattentatet i Omagh 1998, av en civilrätt.

Efter att Michael McKevitt och andra Real IRA-medlemmar blev oense om ledarskapet på utsidan bannlystes han från Real IRA och de valde att istället grunda organisationen The New Republican Forum.

Referenser 

Män
Födda 1949
Avlidna 2021 
Irländska aktivister
Personer på Irland under 1900-talet
Personer på Irland under 2000-talet
Personer från Louth
Dorothy Clough

Dorothy Clough, folkbokförd som Dorothy Isobel Gunnarson, född 5 juni 1930 i England, död 14 augusti 2023 i Gävle, var en svensk keramiker.

Dorothy Clough studerade vid Edinburgh College of Art i Skottland. Efter utbildningen 1948–1953 fick hon möjlighet till utlandsstudier i Sverige. 1953 inledde hon sin praktik vid Gefle Porslinsfabrik. Efter praktikåret blev hon kvar till 1957. Därefter arbetade hon under en period som frilans åt hela Upsala-Ekeby AB-koncernen, som vid det här laget var ägare av Gefle Porslinsfabrik.

Produktion 
Dorothy Clough har framförallt formgivit figurer, reliefer och väggplattor. Hon har även skapat ett antal serviser, bland annat Jorden Runt och Snurran som var serviser för barn.

Referenser

Noter

Svenska keramiker
Kvinnor
Födda 1930
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Avlidna 2023
Calle Lindström

Calle Lindström, född 1868, död 1955, var en svensk komiker och sångare.

Lindström var från Norrköping, och var från början stuckatör, innan han slog sig på komikerbanan. Debuten skedde i Norrköpings folkets park 1901, där han även spelade lokalrevy. Han fortsatte sitt turnerande ända från till 1940-talet.

Lindström var även en flitig grammofonartist och  gjorde över 200 skivinspelningar.

Vidare läsning
På Nöjets Estrader av Uno Myggan Ericson, (Stockholm: Bonnier, 1971)

Externa länkar 
Calle Lindström på Svenska 78-varvare.
Bilder
Calle Lindström på Victor. 
Calle Lindströms tintamareskteater
John Harryson sjunger bondkomikernas visor 1972
Grönköping Tar Ton 2002 
Diskografi (Sverige)
Chikago 1908
Josefin mä symaskin 1911
Korperal Storm 
Sven Svenssons Sven 1914
Calle Lindström i Svensk mediedatabas 

Diskografi (USA)
Sven Svenssons Sven 1921   
Josefin mä symaskin 1928 
Bert Leman-visbok 1928 Josefin mä symaskin hade inte text och musik av Bert Leman. Textförfattaren var Skånska Lasse.SångtexterKorperal Storm av Gustaf Fröding  
Calle Lindström-visbokStrömmande ljud''' 
När ja' va'te Stockholm i Stockholmskällan.
Sven Svenssons Sven på USA:s kongressbibliotek. 
Calle Lindström på Internet Archive.  

Bondkomiker
Svenska skådespelare
Svenska sångare
Födda 1868
Avlidna 1955
Män
Bing & Grøndahl

Bing & Grøndahl (B&G) var en dansk porslinstillverkare som var verksamt under eget namn mellan 1853 och 1987, då företaget slogs samman med den tidigare konkurrenten Den Kongelige Porcelænsfabrik. Idag ingår varumärket i Royal Copenhagen. Företagets storhetsperiod var under sekelskiftet 1900, då dansk porslinskonst intog en konstnärlig särställning i Europa. Dess varumärke var tre torn, en referens till Köpenhamns stadsvapen.

Fabriken grundades 1853 av Frederik Vilhelm Grøndahl som konstnärlig ledare samt bröderna Jacob Herman och Meyer Hermann Bing som ekonomiska chefer. Från 1868 blev J. H. Bings båda söner Ludvig och Harald Bing medarbetare med Heinrich Hansen som konstnärlig ledare. 1885 blev Pietro Krohn konstnärlig ledare och 1895 blev fabriken aktiebolag.

År 1897 tog Jens Ferdinand Willumsen över som konstnärlig ledare. 1916 grundades dotterfabriken Porcelainsfabriken Norden för framställning av servis- och tekniskt porslin. Efter Harald Bings död 1924 blev Poul Simonsen direktör med F.A. Hallin som konstnärlig ledare.

Den mest kända servisen är Måsen () som skapades av Fanny Garde 1895, och som på 1950-talet utnämndes till Danmarks nationalservis. År 2010 fanns servisen i mer än vart tionde danskt hem. Bing & Grøndahl tillverkade även servisen Musselmalet.

Den första fabriken låg i Köpenhamn i korsningen mellan Vesterbrogade och Rahbeks Allé. Senare drevs produktion även i Randers.

Bland konstnärerna som var verksamma vid fabriken märks Vilhelm Hammershøi, Hans Tegner (från 1907), Carl Petersen (från 1907), F. A. Hallin (från 1907), H. O. Busch-Jensen (från 1907), Kai Nielsen, Axel Salto, Knud Kyhn, Gunnar Nylund, Mogens Brøggild, Ebbe Sadolin, Gertrud Vasegaard, Gudrun Meedom och Jean Réne Gauguin (från 1923).

Litteratur 
 Erik Lassen, En københavnsk porcelænsfabriks historie, Bing & Grøndahl, 1978. .

Externa länkar 
Royal Copenhagens webbplats

Referenser 

Företag bildade 1853
Danska företag
Porslinsmärken
Efternamnspar
Sophies minde

Sophies Minde är ett handikappinstitut i Oslo, uppkallat efter unionsdrottningen Sofia. Skolan Sophies Minde etablerades 1902 med stöd från Oscar II som en centralanstalt för handikappade från hela Norge, och hade en bakgrund i Arbeidsskole for Vanføre som grundades 1892 av systrarna Agnes och Nanna Fleischer. 1912 utvidgades skolan till en handikappklinik.

Sjukhus i Oslo
Svetlana Bolsjakova

Nation:   

Svetlana Bolsjakova (ryska: Светлана Большакова), född 14 oktober 1984 i Leningrad, Sovjetunionen, är en tidigare rysk nu belgisk trestegshoppare.
 
Bolsjakova tävlade för Ryssland fram till 13 november 2008, hon var som ryss 2:a på ungdoms-VM 2001, 3:a på JEM 2003, 2:a på U23-EM 2005 och rysk U23-mästare 2004. 

Bolsjakova gifte sig 26 augusti 2006 med den tidigare belgiska höjdhoppsmästaren Stijn Stroobants och fick belgiskt medborgarskap 13 juli 2008. Personliga rekordet på 14,55, som hon satte då hon vann brons vid EM i Barcelona 2010, är även belgiskt rekord. Det belgiska inomhusrekordet på 14,11 satte hon 2010, men har som ryss hoppat 14,28 år 2007.

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats
 Svetlana Bolshakova och Stijn Stroobants webbplats

Belgiska trestegshoppare
Ryska trestegshoppare
Kvinnor
Födda 1984
Levande personer
Idrottare från Sankt Petersburg
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Belgien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Marisa Monte

Marisa de Azevedo Monte, född 1 juli 1967 i Rio de Janeiro, är en brasiliansk sångare.

Marisa Monte har vunnit tre Latin Grammy Awards och också flera andra priser, som MTV Video Music Brasilien, Multishow brasilianska musikpris, Paulo Association of Art Critics Award och TIM Musik. 

Marisa Monte har sålt 10 miljoner skivor och dvd-skivor över hela världen.

Kvinnor
Födda 1967
Levande personer
Brasilianska sångare
Anders Larson

Anders Larson, född 1958 i Borås, var en svensk roddare.

Larson tävlade för Öresjö SS Roddsektionen. Han tävlade i OS 1980, 1984 och 1988 och i VM. Höjdpunkten i karriären var att tillsammans med klubbkamraterna Anders Wilgotson, Lars-Åke Lindqvist och Hans Svensson (tävlande för Falkenbergs Roddklubb), kom att stå på tredje plats i VM 1983 i klassen fyra utan styrman. I olympiska sommarspelen i Moskva 1980 tillsammans med Anders Wilgotson i klassen tvåa utan styrman Herrar 2 000 m, slutade det på en sjätteplats. Larson arbetade som räddningsdykare och brandman vid Södra Älvsborgs Räddningstjänstförbund fram till 2018 då Anders gick i pension.

Svenska roddare
Födda 1958
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Sverige
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1976
Män
Idrottare från Borås
Berit Ternell

Berit Ternell, (Berit Torborg Irene Ternell), född 26 maj 1929 i Vasa församling, Göteborg, är en svensk keramiker, textilkonstnär, grafiker och målare.

Biografi 
Hon är dotter till direktören Julius Ternell och Alice Margareta Larsson. Ternell började redan som 15-åring som lärling inom keramikformgivning vid Stenebyskolan i Dalsland. Fortsatt utbildning fick hon vid Slöjdföreningens skola i Göteborg, textilskolan 1945–1948 och keramikskolan 1948–1950. Därefter genomförde hon ett antal studieresor till bland annat Frankrike, Spanien, England samt Italien och hon deltog i en akvarellkurs som anordnades av Gerlesborgsskolan i Salerne, Frankrike 1961. 

Hon var praktikant på Upsala-Ekeby AB där hon utförde en del av Anna-Lisa Thomsons ateljéproduktion. Hon anställdes 1951 vid Bofajans och var under några år på 1950-talet verksam som formgivare av glas för Reijmyre glasbruk och formgav textilmönster. Hon gjorde ett kort mellanspel på Rörstrands porslinsfabrik och TG Greens Poteries i England innan hon under en längre period mellan åren 1957 och 1971 var verksam vid Gefle Porslinsfabrik som enda fast anställda formgivare. Under 1960-talet ansågs hon vara den främste formgivaren vid Gefle Porslinsfabrik tillsammans med Arthur Percy. Efter arbetet vid Gefle Porslinsfabrik arbetade Berit på Konstindustriskolan (HDK) i Göteborg.  Under 1960-talet mottog Berit ett antal stipendier och priser för sin formgivning. 

Separat ställde hon ut 1952 i Atrium Exposé i Göteborg med en kollektion från Bofajans och 1956 ställde hon ut med övriga konstnärer vid Upsala-Ekeby på Gävle museum. Hon var representerad i utställningarna Form i centrum 1958 och Form fantasi 1964 i Stockholm Hon ställde ut med grafik tillsammans med Gävlegrafikerna i Gävle, Sandviken och Hudiksvall. Ternell är representerad med akvareller vid Gästriklands folkhögskola.

Produktion 
Berit Ternells produktion bestod av servisgods, prydnads- och eldfast gods. Kosmos är en eldfast serie som gjordes för Gefle Porslinsfabrik och som gav henne första pris i Holland 1967. Andra serviser som hon formgav var Scala, Pors och Bollar. Hennes bildkonst består huvudsakligen av blomsterstilleben målade i akvarell, akvatint eller i form av linjeetsningar.

Referenser
Gefle porslinsfabrik, Tord Gyllenhammar och Björn Holm, Albinsson & Sjöbergs Bokförlag, 2008,  
De formade 1900-talet, Design A till Ö, Eva Atle Bjarnestam, Natur och Kultur, Stockholm 2005, 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 407, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar 
Berit Ternell - Sköna hem

Födda 1929
Svenska formgivare
Svenska keramiker
Kvinnor
Konstnärer från Göteborg
Levande personer
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet