kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Alfredsson

Nation:  

Axel "Massa" Alfredsson, född 2 maj 1902 i Helsingborg, död 9 augusti 1966 i Nacka, var en svensk fotbollsspelare som blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924.

Spelarkarriär
Alfredsson började som 14-åring spela i småklubben Diana och ungefär samtidigt flyttade familjen till Ängelholm och varvid han spelade för KFUM Ängelholm. Efter två år i klubben tröttnade han dock och den 15 maj 1918, endast 16 år gammal, bildade han tillsammans med sin yngre bror en helt ny klubb, BK Sparta. Han spelade nu under en tid  för tre klubbar samtidigt: Sparta, Ängelholms IF och Klippans IF.

I maj 1920 gick Alfredsson till Hälsingborgs IF men det dröjde dock till oktober 1921 innan han som 19-åring fick göra A-lagsdebut; detta mot danska  Akademisk Boldklub hemma på Olympia. Alfredsson blev Hälsingborg trogen under en längre period och spelade matcher under den första halvan av säsongen 1928/1929 i HIF:s guldvinnande lag – dock inte tillräckligt många matcher för att få en guldmedalj. 

När Alfredsson år 1929 skrev på för AIK sågs detta som en "värvning" – något som vid tiden var strängt förbjudet. Det hela ordnades med att han tog plats som försäljare i en herrekiperingsfirma. För AIK gjorde han sin allsvenska debut 17 maj 1929 i en 3–1-hemmavinst över Westermalms IF. Det första allsvenska målet för klubben kom den 15 september 1929 i en 5–1-vinst över Landskrona BoIS där han i den 90:e minuten gjorde mål på straff. I AIK vann Alfredsson också ett SM-guld; detta under säsongen 1931/1932.

Alfredsson var med och tog OS-brons vid OS 1924 i Paris där han spelade högerback i samtliga matcher förutom den i den första bronsmatchen. Totalt spelade han 31 landskamper för Sveriges landslag och fick ta emot Stora grabbars märke 1926.

Meriter

I klubblag
 AIK
 SM-guld (1): 1931/32

I landslag

 OS 1924: Brons

Individuellt 
Mottagare av Stora grabbars märke, 1926

Referenser

Webbkällor

Profil på sports-reference.com
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1902
Avlidna 1966
Män
Idrottare från Helsingborg
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Sven Friberg

Nation:  

Sven Richard Friberg, född 7 februari 1895 i Lysekils församling, Göteborgs och Bohus län, död 26 maj 1964 i Göteborgs domkyrkoförsamling, Göteborg
, var en svensk fotbollsspelare som blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924. Friberg spelade i 4 av 5 matcher som Sveriges lagkapten, inkluderande bronsmatchens omspel mot Holland där Sverige vann med 3-1.

Friberg vann med sitt Örgryte två gånger den Svenska serien och två gånger Allsvenskan; dock kunde han ändå inte kalla sig svensk mästare då de båda serierna vid tiden inte hade SM-status.

Friberg, som tillhörde Örgryte IS på klubbnivå, spelade under åren 1915–1928 sammanlagt 41 landskamper.

1930–1931 var Friberg tränare för sin gamla klubb, Örgryte IS. Sven Friberg är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Meriter

I klubblag
 Örgryte IS
 Vinnare av Svenska serien (2): 1921, 1924
 Allsvensk seriesegrare (2): 1926, 1928 (Ej SM-status)

I landslag

 OS 1924: Brons
 41 landskamper, 0 mål

Individuellt 
Mottagare av Stora grabbars märke, 1928

Referenser

Webbkällor
Profil på sports-reference.com
Lista på landslagsspelare, svenskfotboll.se, läst 2013 01 29
"Olympic Football Tournament Paris 1924", fifa.com'', läst 2013 01 30

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1895
Avlidna 1964
Män
Personer från Lysekil
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Svenska landslagsspelare i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Martin Chemnitz (1561–1627)

Martin Chemnitz (den äldre), född 15 oktober 1561 i Braunschweig, död 26 augusti 1627 i Schleswig, var en tysk jurist; son till Martin Chemnitz, far till Martin Chemnitz och Bogislaus Philipp von Chemnitz. 

Chemnitz blev 1588 juris doktor i Frankfurt an der Oder, 1601 juris professor vid Rostocks universitet samt 1603 geheimeråd och kansler hos hertig Bogislav XIII av Pommern. År 1619 lämnade han efter hertig Filip II:s död pommersk tjänst och flyttade följande år till Schleswig, där han avled som kansler hos hertig Fredrik av Holstein-Gottorp. Redan 1617 hade Chemnitz trätt i skriftväxling med Axel Oxenstierna och tyckes sedan periodiskt ha lämnat den svenske rikskanslern rapporter om den politiska situationen i Nordtyskland.

Källor

Tyska ämbetsmän under 1600-talet
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Födda 1561
Avlidna 1627
Män
Ugglan
Personer från Braunschweig
Ryder Cup 1957

Ryder Cup 1957 var den 12:e upplagan av matchspelstävlingen i golf som spelades mellan USA och Storbritannien. 1957 års match spelades den 4–5 oktober på Lindrick Golf Club i Yorkshire, England. USA var titelförsvarare efter att år 1955 ha vunnit på Thunderbird Country Club i USA, men det blev Storbritannien som tog sin första seger sedan 1933 (och för övrigt också den sista någonsin – när nästa seger kom 1985, hade resten av Europa förstärkt det brittiska laget). Amerikanen Tommy Bolt hävdade att förlusten delvis berott på den osportsliga publiken.

Storbritannien låg "som vanligt" under med 1-3 efter första dagens matcher, men den andra dagens spel, som Storbritannien vann med , har beskrivits som den bästa insatsen någonsin av ett brittiskt lag, innan det blev förstärkt av Europa.

Format
Tävlingen bestod av 12 matcher, fördelade på två dagar (fredag - lördag) och spelades enligt följande:
Dag 1 Fyra foursome-matcher
Dag 2 Åtta singel-matcher
Samtliga matcher spelades över 36 hål. En vunnen match ger 1 poäng, medan en oavgjord match ger ½ poäng. Laget som först når 6½ poäng har vunnit. Vid oavgjort 6-6 skulle de regerande mästarna (USA) ha behållit trofén.

Lagen

Resultat

Dag 1

Efter första sessionen:

Dag 2

Slutställning:

Källor
 1957 Ryder Cup
 Ryder Cup History: 1957

Externa länkar
 Ryder Cup officiell hemsida

Referenser

1957 i Storbritannien
1957
Sportåret 1957
Ludwig Harscher von Almendingen

Ludwig Harscher von Almendingen, född 25 mars 1766 i Paris, död 16 januari 1827 i Dillenburg, var en tysk jurist.

Almendingen blev 1794 lärare i rättsvetenskap vid dåvarande universitetet i Herborn och verkade jämte Paul Johann Anselm von Feuerbach och Carl Ludwig Wilhelm von Grolman ivrigt för kriminalrättsvetenskapens utveckling. Han utnämndes 1803 till Oberappellationsgerichtsrat i Hadamar och blev 1816 vice president i hovrätten i Dillenburg. 

Almendingen är känd genom flera vetenskapliga arbeten, bland annat Politische Ansichten über Deutschlands Vergangenheit, Gegenwart und Zukunft (1814). Med anledning av en rättegång emellan den äldre och den yngre linjen av huset Anhalt-Bernburg kritiserade Almendingen skarpt den preussiska lagstiftningen och dömdes på grund av detta till ett års fästningsstraff. Hovrätten i Dillenburg stadfäste dock inte domen och han blev därigenom inte straffad, utan blev pensionerad och drog sig tillbaka till privatlivet (1822). Hans Juridische Schriften utgavs 1803–19.

Källor

Tyska jurister
Jurister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Forskare från Paris
Födda 1766
Avlidna 1827
Män
Paraduniform m/1878

Paraduniform m/1878 är ett uniformssystem som används inom försvarsmakten.

Användning 
Denna paraduniform avsedd för Svenska flottan får endast användas av officerare i samband med tjänstgöring på kungaslupen Vasaorden. Den får även, på egen bekostnad samt med enhetschefens tillstånd, bäras som sällskapsdräkt av f.d. befälhavare och styrman på Vasaorden.

Persedlar 
Persedlar som bärs till paraduniformen.
Frack m/1878
Frackrock m/1878-1994
Epålett m/1878
Långbyxor m/1878/Långbyxor m/1878 Kv
Byxbälte, blått
Lågskor m/1903/Lackskor
Hatt m/1878
Paradkoppel m/1878
Skinnhandskar, vita
Skjorta, vit
Ankelsockor, svarta
Kappa m/1878/Båtkappa m/1914
Regnkappa, svart
Sabel m/1915
Portepe m/1797

Referenser 
Uniformsbestämmelser 2015, avsnitt 4.3 "Marinen, officer vid paradslupen Vasaorden"

Svenska marinens uniformer
Heinrich Friedrich Jacobson

Heinrich Friedrich Jacobson, född 8 juni 1804 i Marienwerder, Pommern, död 19 mars 1868, var en tysk jurist.

Jacobson blev 1831 e.o. och 1836 ordinarie professor i juridik i Königsberg. I sin författareverksamhet ägnade han sig nästan uteslutande åt kyrkorätten, vars teologiska och juridiska sidor han försökte förena för att sålunda uppbygga ett på historisk grund fotat system för allmän och preussisk kyrkorätt.

Bibliografi i urval
Kirchenrechtliche Versuche (1831-33)
Geschichte der Quellen des Kirchenrechts des preußischen Staats (1837–44)
Das evangelische Kirchenrecht des preußischen Staats und seiner Provinzen (1864–66)

Källor

Tyska jurister
Tyska professorer
Födda 1804
Avlidna 1868
Män
Personer från Marienwerder
Valinge kyrka

Valinge kyrka är en kyrkobyggnad i Varbergs kommun. Den tillhör sedan 2010 Lindberga församling (tidigare Valinge församling) i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden 
Valinge kyrka omnämns i skrift första gången 1337. Den nuvarande kyrkan är från 1891 och uppfördes i nyromansk stil efter ritningar av Fredrik Ekholm. Byggmästare var I. P. Andersson i Skövde. Västtornet byggdes dock redan 1840. Byggnaden är spritputsad i vitt på sockel av gråsten. Den har ett långhus med låg takresning och ett kor med absid. Koret är lika brett som långhuset och halvcirkelformat avslutat. Fönstren är ganska små och rundbågiga.  

På tornets västra sida finns bokstäverna CXJVJ, kung Karl XIV Johans initialer, i smide. Tornet kröns av en pyramidformad spira, samt kors och glob i koppar.

Inventarier
Dopfunten är i barockstil av utskuren ek från 1600-talet.
Altartavlan är en kopia av Leonardo da Vincis Nattvarden.
I kortaket hänger en basunängel från 1700-talet.
Nattvardskalken är av förgyllt silver och från 1520-talet.
Korets fönster har glasmålningar, som föreställer de fyra evangelisterna.
I kyrkan finns tre tavlor från sen tid, som återger bibliska motiv och är utförda av Lennart Linjer.

Klockor
Storklockan är gjuten på 1500-talet och 117 centimeter i diameter. Vikt: 1020 kilogram.
Lillklockan göts 1782. Diameter: 91 centimeter. Vikt: 475 kilogram.

Orgel
Kyrkans pneumatiska orgelverk tillverkades 1958 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Den har 21 stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden är byggd 1891 av Salomon Molander.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Varbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1891
1891 i Sverige
Sandra Studer

Sandra Studer, gift Müller 10 februari 1969 i Zürich, är en schweizisk programledare och sångerska.

Studer är dotter till en schweizisk far och en spansk mor. Som barn tog hon lektioner i ballet och piano och som 17-åring började hon sjunga. Hon har studerat germanistik och musikvetenskap vid Zürichs universitet. Utöver sitt modersmål (tyska) talar Studer flytande engelska, franska, spanska och italienska. Hon deltog i den schweiziska uttagningen till Eurovision Song Contest 1990 med låten Lo So, vilken slutade på sista plats. Hon återkom året därpå under namnet Sandra Simó med låten Canzone per te och vann. Hon fick därmed representera Schweiz i Eurovision Song Contest 1991 som hölls i Rom. Hon slutade på en femteplats med 118 poäng.

Studer har efter sitt deltagande i Eurovision Song Contest främst gjort sig känd i sitt hemland som en framträdande programledare. Hon har dock återkommit till Eurovision Song Contest flera gånger. I 1994 års tävling presenterade Studer den schweiziska juryns poäng och hon har under de senaste åren varit en återkommande programledare för den schweiziska uttagningen till tävlingen. Hon har även varit kommentator i tävlingen för Schweiz tyskspråkiga befolkning. 2006 ingick hon i den internationella jury som tog fram det estniska bidraget till Eurovision Song Contest det året.

Sedan 2002 är Studer värd för den årliga SwissAward-galan. Hon är mor till fyra barn.

Referenser 

Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Schweiziska sångare
Artister som representerat Schweiz i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1991
Alumner från Zürichs universitet
Trupparaddräkt

Trupparaddräkt är en uniformsdräkt som i Sverige regleras genom Instruktion för försvarsmakten.

Sverige

Användning 
Trupparaddräkt används som namnet antyder vid paradering i trupp och även vid högvakt samt vakttjänstgöring i speciella sammanhang.

Uniformer 
För närvarande bärs följande uniformer som trupparaddräkt i Sverige.
Uniform m/1987 och vit utrustning m/1987 (Amfibiekåren, Flygvapnet och Armén utom Livgardet)
Uniform m/1948 och vit utrustning m/1948 (Flottan och Amfibiekårens officerare)
Modell äldre (Livgardet) f.d. Uniform m/1886 samt Uniform m/1895

Se även
Fältparaddräkt

Referenser 
Instruktion för försvarsmakten - Uniformsbestämmelser 2009 v 1.3, Kapitel 4

Svenska militära uniformer
Upplands runinskrifter 524

Runinskrift U 524 är en runsten belägen i Penningby i Länna socken och Norrtälje kommun i Uppland.

Stenen
Den har tidigare varit placerad vid ett ställe där skeppen drogs genom Penningbyån på segelleden till Uppsala och via Länna Kyrksjö och Addarn. Nu står den i Penningby vägskäl på länsväg 276.

Stenen är huggen i granit och den är 1,5 m hög, 0,8 m bred och upp till 30 cm tjock. Översta kanten är något skadad. Den från runor översatta inskriften som dokumenterar ett par arvskiften inom en släkt lyder enligt nedan:

Inskriften

Runsvenska: + kuhli (a)uk + stuþkihl + ristu + stain + oftiR +× uiþbiarn × arfa × karumbus + kuþan × uiþbiarn × iak ×

Normaliserad: Gulli ok Stoðkell ræistu stæin æftiR Viðbiorn, arfa Krums goðan. Viðbiorn hiogg

Nusvenska: Gulle och Stodkell reste stenen efter Vidbjörn, Krums gode arvinge. Vidbjörn högg.

Se även
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Upplands runinskrifter

Källor

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Norrtälje kommun
Eduard Fein

Georg Eduard Fein, född 22 september 1813 i Braunschweig, död 28 oktober 1858 i Helfta vid Eisleben, var en tysk jurist. Han var bror till Georg Fein.

Fein blev juris doktor vid Heidelbergs universitet 1833 och privatdocent där 1843. Han blev professor i romersk rätt vid Zürichs universitet 1844, vid Jena universitet 1845 och vid Tübingens universitet 1852. Han utgav bland annat Das Recht der Kodicille (1851–53), som utgör 44:e och 45:e delarna av Christian Friedrich von Glücks "Ausführliche Erläuterung der Pandekten", samt Beiträge zu der Lehre von der Novation und Delegation (1850).

Källor

Tyska jurister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Födda 1813
Avlidna 1858
Män
Hjalmar Fredrik Falk

Hjalmar Fredrik Falk, född 12 juli 1856 i Mora, död den 22 september 1938 i Karlshamn, var en svensk konstnär och fotograf. Han målade landskap, särskilt i akvarell. Favoritmotiv var kusten, havet och skärgården.

Falk, vars far var kronolänsman, studerade vid Kungliga Akademien för de fria konsterna i Stockholm 1878-1884 under Per Daniel Holm. Under denna tid arbetade han först mest med oljemålningar men kom allt mer över på akvareller. Samma år som han inledde sina studier utförde Anders Zorn ett porträtt av honom. 

Han bosatte sig i Karlshamn i Blekinge 1887 om kom att bli en av Blekinges största målare. Hans bostad hade 6 rum och kök samt en ”jungfrukammare” i källaren. Hela andra våningen utgjordes av ateljén och i husets tredje våning fanns ett stort hörnrum som under lång tid beboddes av en kontorist hos von Bergen, firman som tillverkade Carlshamns Punsch. Huset hade en stor matsal med rutat tak med en målning i varje ruta. Falk var också en skicklig fotograf och han hade också ett arbetsrum som huvudsakligen var en fotoateljé. På väggarna i huset fanns mycket konst- och samlarföremål bland annat hade han samlat drygt 200 par ljusstakar från olika tidsepoker och i olika material och stilar.

Falks fru Tekla, som var född i Ronneby, var en duktig fotograf och paret satte senare upp fotoateljéer även i Ronneby och Bräkne-Hoby. 

Hjalmar Falk målade alltid utomhus och hans målningar föreställde framför allt landskap och städer. De flesta motiv hittade han i Karlshamn och runt om i Blekinge men gjorde även resor till bland annat Danmark, Frankrike, Tyrolen och Tyskland. Ofta kombinerades resorna med framgångsrika utställningar. Han gjorde även resor inom Sverige. Exempel på motiv är ”Strandbild från Falsterbo” 1896, ”Ångbåt på Stockholms ström” 1897, ”Alvastra klosterruin och ”Gävle hamn” 1910. 1924 målade han en serie akvareller med motiv från gruvor och hyttor i Bergslagen. ”Riddarhyttan”, ”Grängesberg” och ”Norberg” ingår numera i Jernkontorets konstsamling.

Falk hade många framgångsrika utställningar. Den första han deltog i var i Stockholm 1892 efter att han 1893 blivit medlem i Svenska konstnärernas förening, ställde han också under många år ut sina tavlor hos konstföreningarna i Stockholm, Göteborg och Malmö. Han hade även utställningar i Köpenhamn, Oslo, Hamburg, Schwerin, Dresden och Düsseldorf. Storhertigliga museet i Schwerin var en av hans största kunder. År 1889 hade han en utställning i Chicago.

Flera av Hjalmar Falks målningar finns bevarade på Kungliga biblioteket i Stockholm, Karlshamns museum och Blekinge museum.

Falk dog i Karlshamn den 22 september 1938 och ligger begravd i kvarteret Jeremia på Hvilans kyrkogård i Karlshamn.

Galleri, målningar

Källor 

 Svenska Kyrkan Karlshamn-Trensum - Konstnären Hjalmar Falk

Födda 1856
Avlidna 1938
Svenska fotografer
Personer från Mora
Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Män
Andrew Stevens

Andrew Stevens, född 10 juni 1955 i Memphis, Tennessee, är en amerikansk skådespelare, regissör och filmproducent.

Stevens är son till skådespelerskan Stella Stevens. Han inledde sin skådespelarkarriär under 1970-talet och nominerades för en Golden Globe för sin roll i The Boys in Company C (1978). Han medverkade även i filmer som Las Vegas Lady (1975, tillsammans med sin mor), Massacre at Central High (1976), Mardrömsjakten (1979), Jagad till vanvett (1981) och 10 to Midnight (1983) samt diverse TV-produktioner. 

Sedan 1990-talet har han verkat som filmproducent för bolagen Royal Oaks Entertainment, Franchise Pictures och Andrew Stevens Entertainment. Som VD för Franchise producerade han filmer som The Boondock Saints (1999), Oss torpeder emellan (2000) och 3000 Miles to Graceland (2001), innan bolaget gick i konkurs till följd av en bedrägeridom relaterad till filmen Battlefield Earth. Med bolagen Andrew Stevens Entertainment och Stevens Entertainment Group har han producerat bland annat producerat actionfilmerna 7 Seconds och The Marksman (båda 2005), med Wesley Snipes och Black Dawn (2005) med Steven Seagal. Stevens har även regisserat och skrivit ett antal filmer.

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-regissörer
Födda 1955
Män
Levande personer
Amerikanska filmregissörer
Joseph Aloys August Partsch

Joseph Aloys August Partsch, född 2 september 1882 i Breslau, död 30 mars 1925 i Genève, var en tysk jurist. Han var son till Joseph Partsch.

Partsch blev juris doktor i Breslau 1905, extra ordinarie professor i Genève 1906 samt ordinarie professor i Göttingen 1910, i Freiburg im Breisgau 1911, i Bonn 1920 och i Berlin 1922. Han promoverades till hedersdoktor i Groningen 1914 och i Rostock 1919.

Partsch utgav en mängd ansedda skrifter, särskilt på de antika rättssystemens områden, däribland Die Schriftformel im römischen Provinzialprozesse (1905), Die longi temporis praescriptio (1906), Griechisches Bürgschaftsrecht I (1909), Studien zur negotiorum gestio I (1913) samt åtskilliga bidrag till Heidelbergs vetenskapsakademis mötesberättelser.

Källor

Noter

Tyska rättshistoriker
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Födda 1882
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Personer från Breslau
Hedersdoktorer vid universitetet i Groningen
Atlantisk menhaden

Atlantisk menhaden (Brevoortia tyrannus) är en art i familjen sillfiskar.

Utseende 
En långsträckt fisk, med en avlång men tämligen hög kropp som är ihoptryckt från sidorna och har ett kraftigt huvud med en stor mun, samt en kraftigt urnypen stjärtfena. Ryggen är blå- till grönaktig, övergående till silverfärg på nedre delen av kroppen. Längs sidornas mitt kan kroppsfärgen ha en brunglänsande anstrykning. Bröstfenorna är rundade, vilket skiljer den från den nära släktingen B. gunteri, tillsammans med det färre antalet fjäll (B. gunteri har 60 till 77 längs sidlinjen, medan denna art har mellan 42 och 48).  Bakom övre delen av gällocket har den en stor, mörk fläck, och längs sidorna har den flera liknande, men mindre fläckar. Arten kan bli upp till 50 cm lång.

Vanor 
Den atlantiska menheden är en pelagisk stimfisk, som lever i kustnära vatten under sommaren, men drar sig ut mot djupare vatten till hösten. Arten kan gå ner till ett djup av 50 m. Födan består av plankton som den filtrerar med sina gälräfständer, både växtplankton som dinoflagellater och djurplankton som havsborstmaskar och små kräftdjur samt detritus.

Fortplantning 
Arten kan leka under hela året. De två viktigaste fortplantningsperioderna infaller emellertid under våren (mars till maj) och hösten (september till oktober). Vanligtvis sker leken i flodernas tidvattensområden. Larverna är pelagiska, och antas tillbringa omkring en månad på djupare vatten, innan de återvänder till de kustnära områden i vilka de kläcktes.

Utbredning 
Den atlantska menheden finns längs Nordamerikas atlantkust från Nova Scotia i Kanada till mellersta Floridas västkust.

Ekonomisk användning 
Det bedrivs ett omfattande fiske på atlantisk menheden, framför allt i USA.. Den används framförallt till fiskolja, fiskmjöl och gödsel, men saluförs även som människoföda i färsk, saltad, rökt och konserverad form.

Referenser 

Sillfiskar
Niklas Winroth

Erik Niklas Winroth, född 23 mars 1990 i Lundby församling i Västerås, är en svensk innebandyspelare i Storvreta IBK.

Meriter:
 Junior-VM-guld 2009
 SM-guld 2011, 2012, 2016, 2018, 2019. 
I SM-finalen 2019 satte Winroth spiken i kistan med matchens sista mål i öppen bur och fastställde slutresultatet till 5-3.

Källor

Externa länkar 

Svenska innebandyspelare
Födda 1990
Män
Levande personer
Idrottare från Västerås
Svenska mästare i innebandy
Spelare i Storvreta IBK
Svenska idrottare under 2000-talet
Örjan Skogström

Örjan Skogström, född 18 april 1974, är en svensk innebandyspelare som sedan 2010 spelar i Storvreta IBK.. Han är back. Skogströms moderklubb är Fornudden IBK, där han började spela 1992.

Källor

Svenska innebandyspelare
Födda 1974
Män
Levande personer
Magnus Ljunggren (författare)

Hans  Magnus Ljunggren, född 25 november 1960 i Hudiksvall, är en svensk författare av barn- och ungdomslitteratur. Magnus Ljunggren växte upp i Sundsvall och är bosatt i Stockholm. Ljunggren gjorde sin litterära debut med Gig 1 2006. År 2010 mottog Ljunggren det litterära priset Spårhunden av Svenska Deckarakademin.

Bibliografi 
 2006 – Gig 1
 2007 – Hämnden
 2007 – Ghetto Girls
 2008 – Det magiska svärdet
 2008 – Hålla masken
 2008 – Den hemska draken
 2009 – Världens bästa riddare
 2009 – Den vilda galoppen
 2010 – VM-sommar
 2010 – Liten är bäst!
 2010 – Hemska Harald
 2011 – Fest i borgen
 2012 – Jättarna anfaller
 2012 – Slaget om borgen

Så vart är all info - jo, den finns inte, det var allt.

Priser och utmärkelser 
 2010 – Spårhunden
 2011 – Nominerad till Sveriges Radios Barnens romanpris

Källor

Noter

Externa länkar 

 Magnus Ljunggrens webbplats
 Magnus Ljunggren i Libris

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1960
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Män
Levande personer