kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
NCsoft

NCsoft är ett sydkoreanskt företag baserat i Seoul, Sydkorea. Företaget är mest känd för online-rollspelen Lineage och Guild Wars, som båda fått uppföljare.

Bakgrund 
NCsoft grundades i mars 1997 av T.J. Kim, en utvecklare och grundaren av ordbehandlaren Hangul. En av företagets första produkter var programmvaran NC HTML Editor. Senare i september 1998 lanserade företaget Lineage, vilket kom att bli en succé i Korea med 100 000 användare första gången i december 2000. Succén ledde till att spelet började så småningom även spridas till Taiwan, Kina, Japan och USA.

I april 2001 fick företaget ett dotterbolag, NC Interactive i Austin, Texas efter en överenskommelse Destination Games och dess grundare, Richard Garriott. Detta ledde till att en av NCsofts programmerare Jake Song bestämde sig för att arbeta med NC Interactive.

I juli 2004 grundades NC Europe, ett annat dotterbolag, vars huvudkvarter i Brighton, England. De låg bakom spelet City of Heroes, som lanserades den 4 februari 2005 och utvecklade även ett par nya servrar i uppföljaren till den första spelet, Lineage II.

På E3 2007 meddelade man att företaget skulle utveckla spel exklusivt till PlayStation 3.
Den 10 september 2008 meddelade man om ett annat dotterbolag, NC West, som planerade att grunda ett huvudkvarter i Seattle, Washington.

Spel 
 Auto Assault
 Blade & Soul
 City of Heroes
 Guild Wars
 Guild Wars: Factions
 Guild Wars: Nightfall
 Guild Wars: Eye of the North
 Guild Wars 2
 Lineage
 Lineage II
 Aion
 WildStar

Externa länkar 
 NCsofts officiella webbplats 
 NCsofts internationella webbplats 

Sydkoreanska datorspelsföretag
Företag bildade 1997
Företag i Seoul
WP:Projekt Korea
Glasvegas (musikalbum)

Glasvegas är den skotska alternativa rockgruppen Glasvegas självbetitlade debutalbum. I Storbritannien släpptes det på Columbia den 8 september 2008. Det producerades av gruppens sångare James Allan samt Rich Costey; den sistnämnda har tidigare arbetat med grupper som Muse och Franz Ferdinand. Under sin första vecka sålde albumet 56 000 exemplar, vilket gav den en andra placering på den brittiska albumlistan.

Låtlista
All text och musik är skriven av James Allan ("Flowers and Football Tops" innehåller delar av sången "Yoy Are My Sunshine" av Mitchell/Davis).

 "Flowers and Football Tops" - 6:57
 "Geraldine" - 3:45
 "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry" - 4:25
 "Lonesome Swan" - 2:43
 "Go Square Go!" - 3:27
 "Polmont on My Mind" - 3:52
 "Daddy's Gone" - 4:24
 "Stabbed" - 2:22
 "S.A.D. Light" - 4:01
 "Ice Cream Van" - 5:56

Specialutgåva
Glasvegas släpptes även i en specialutgåva, med både en CD och en DVD. DVD:n innehåller bland annat en film där gruppen uppträder live i Glasgow, och ett akustiskt soloframträdande av "Flowers and Football Tops" samt två musikvideor.

 "Flowers and Football Tops" (live i Glasgow)
 "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry" (live i Glasgow)
 "Geraldine" (live i Glasgow)
 "Go Square Go" (live i Glasgow)
 "Daddy's Gone" (live i Glasgow)
 "Flowers and Football Tops" (live akustisk)
 "Geraldine" (video) (regisserad av Paul Minor)
 "Daddy's Gone" (video) (regisserad av Jamie Thraves)

Medverkande

Glasvegas
 James Allan – Sång, gitarr, producent
 Rab Allan – sång, gitarr
 Paul Donoghue – basgitarr
 Caroline McKay – trummor
 Beethovens "Månskenssonaten" på spår 8 framförs av Paul Cantelon.

Produktion
 Rich Costey - produktion, ljudmix, ljudtekniker

Externa länkar
 The Daily Record: James Allan's track-by-track rundown of the band's debut album

Referenser

Källor

Musikalbum 2008
Skotska debutalbum
Hampus Tullberg

Hampus Kristofer Tullberg, född den 2 november 1796 i Nöbbele socken i Småland, död den 2 februari 1876, var en svensk filolog och präst. Han var bror till orientalisten Otto Fredrik Tullberg och far till bokförläggaren Hasse W. Tullberg.

Tullberg blev student i Lund 1816 och var redan då ansedd som skicklig orientalist. Han blev filosofie magister 1820, docent i österländska språk 1822 och adjunkt 1829. Han hade då utarbetat en hebreisk språklära (1826-27; 2:a upplagan 1835), och han utgav sedan en hebreisk "läsbok" (1834; 3:e upplagan 1866), vilken länge användes vid de svenska läroverken. Under de följande åren förestod Tullberg flera gånger professuren i sitt ämne samt utgav bland annat språkläror för de svenska (1836), tyska (1838) och franska språken (1839).

Tullberg hade ända sedan sin första studenttid omfattat radikala åsikter i avseende på svenska språkets rättstavning. Först sedan han 1840 lämnat universitetet för att i stället tillträda som kyrkoherde i Stora och Lilla Slågarp (Lunds stift), blev han dock i tillfälle att i full frihet ge luft åt sina dittills nästan undertryckta reformatoriska strävanden. Han utgav nu Översigt av svänska rättskrivningsläran (1841), vilken han utarbetat redan tio år tidigare. Boken fann dock icke köpare, enligt författarens eget erkännande. I omarbetat och utvidgadt skick utkom arbetet ånyo 1862 som Svänsk rättskrivningslära, stödd på vettenskaplig grund. Även detta arbete gick tämligen spårlöst förbi och hade inget påtagligt inflytande på den rättstavningsrörelse som följde i Sverige under 1800-talets slut och ledde fram till stavningsreformen 1906.

Tullberg satte i sina verk uttalet som rättstavningens högsta lag och riktade ursinniga angrepp mot det rådande språkbruket och dess gynnare, Svenska akademien. Hans förslag, vilka av Nordisk familjebok betecknats som "delvis ytterst besynnerliga", omfattade bland annat att ø borde införas som tecken för slutet ö-ljud, ó för slutet o-ljud och så vidare. Det uttal han utgick från var i vissa fall det skånska (till exempel "uttrökka", "mädvetande").

Mot slutet av sitt liv utgav Tullberg Bidrag till etymologiskt lexikon över främmande ord i svenska språket (1868). Sina sista år tillbragte han tjänstledig i Lund, där han 1871 blev jubeldoktor.

Källor

Noter 

Svenska orientalister
Svenska filologer under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Nöbbele socken
Födda 1796
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Lancia LC1

Lancia LC1 är en sportvagn, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia 1982.

Lancia LC1
Lancia hade haft stora framgångar i sportvagns-VM med Beta Montecarlo, men hade ingen erfarenhet av att bygga sportvagnsprototyper. När FIA införde Grupp C-reglementet till säsongen 1982, valde Lancia att börja med att ta fram en bil enligt det äldre Grupp 6-reglementet.

Lancia LC1 hade, till skillnad från Grupp C-bilarna, en öppen kaross. Den överladdade fyrcylindriga motorn hämtades från Montecarlon. Trots effektskillnaden jämfört med framför allt Porsche 956 lyckades Lancian ta hem totalsegern på Silverstone 1982.

Året därpå förbjöds Grupp 6-bilarna och LC1:an fick en ny, täckt kaross och tävlade i Grupp C, mot betydligt större konkurrenter.

Tekniska data

Tävlingsresultat

Sportvagns-VM 1982
Säsongen 1982 tog Lancia fem segrar på åtta lopp i Grupp 6, varav en totalseger på Silverstone 6-timmars, där Riccardo Patrese och Michele Alboreto stod för bedriften med sin undermotoriserade bil. Dessvärre räknades bara Grupp C-bilar i mästerskapet och Lancia slutade utan poäng i VM.

Sportvagns-VM 1983
1983 körde LC1:an som Grupp C-bil. Bästa resultatet blev en femteplats vid Nürburgring 1000 km för Oscar Larrauri, Massimo Sigala och Duilio Truffo.

Tillsammans med poängen tagna med efterträdaren LC2 slutade Lancia tvåa i VM, efter Porsche.

Referenser
Engelskspråkiga Wikipedia

Noter

Externa länkar

gurneyflap.com om Lancia LC1.

LC1
Racersportvagnar
Lancia LC2

Lancia LC2 är en sportvagn, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1983 och 1986.

Lancia LC2
Sedan Lancia provat på racing med sportvagnsprototyper med LC1:an under 1982, var man mogna att ta steget fullt ut med en egen Grupp C-bil. Bilen var en vidareutveckling av företrädaren, men med en dubbelt så stor motor. Eftersom Lancia själva saknade en passande motor, gjorde man på samma sätt som med rallybilen Stratos tio år tidigare och vände sig till Ferrari för motorleveranser. V8-motorn från 308 Qv vidareutvecklades av Abarth och försågs med dubbla turboaggregat. Ferrarimotorn var bilens största fördel, men samtidigt även dess största nackdel. Den starka motorn hjälpte Lancia till framskjutna placeringar i kvalen och på startgriden, men problem med tillförlitligheten gjorde att bilarna alltför sällan kom i mål.

Under säsongen 1986 tröttnade Lancia på uteblivna framgångar och lade ned sportvagnsracingen för att koncentrera sig på sin rally-satsning, där man var betydligt mer framgångsrika.

Tekniska data

Tävlingsresultat

Sportvagns-VM 1983
Lancia LC2 debuterade säsongen 1983. Sportvagns-VM dominerades av Porsche 956 och Lancias bästa resultat blev en andraplats vid Kyalami 1000 km, med Riccardo Patrese, Alessandro Nannini och Michele Alboreto.

Lancia slutade tvåa i VM, efter Porsche.

Sportvagns-VM 1984
Under 1984 noterades Lancia för två tredjplaceringar, först vid Monza 1000 km, med Mauro Baldi, Piercarlo Ghinzani och Paolo Barilla, sedan vid Nürburgring 1000 km, med Alessandro Nannini och Paolo Barilla.

Lancia slutade återigen tvåa i VM, efter Porsche.

Sportvagns-VM 1985
1985 tog Lancia sin första seger i VM. Vid Spa 1000 km vann Mauro Baldi, Riccardo Patrese och Bob Wollek.

Detta år hade märkes-VM ersatts av ett världsmästerskap för tävlingsstall. Team Martini-Lancia slutade på den bekanta andraplatsen, efter Rothmans-Porsche.

Sportvagns-VM 1986
Säsongen 1986 började med en andraplats vid Monza för Andrea de Cesaris och Alessandro Nannini. Efter tävlingen på Silverstone drog sig Team Martini-Lancia ur VM-serien och slutade utan poäng i sammandraget.

Referenser
Engelskspråkiga Wikipedia

Noter

Externa länkar

gurneyflap.com om Lancia LC2.
ultimatecarpage.com om Lancia LC2.

LC2
Racersportvagnar
Resegarantinämnden

Resegarantinämnden var en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterade under Finansdepartementet och hade till uppgift att pröva om säkerhet skulle tas i anspråk, enligt då gällande, resegarantilagen (1972:204). 

Enligt resegarantilagen skulle arrangörer och återförsäljare av vissa resor, främst paketresor, ställa säkerhet hos Kammarkollegiet. Säkerheten fick tas i anspråk för att betala tillbaka pengar som betalats för en resa som omfattas av garantin och som blev inställd eller av annan anledning inte blev av. Kammarkollegiet verkställde de utbetalningar som Resegarantinämnden beslutat om.

Resegarantinämnden avskaffades och ersattes av ny reselagstiftning 2018-08-01.

Källor 

Myndigheter under Finansdepartementet (Sverige)
Myndigheter i Stockholm
Sankt Knuts Gille i Laholm

Sankt Knuts Gille i Laholm är ett Knutsgille i Laholm som återuppstod 1959.

Om Sankt Knuts Gille i Laholm
I slutet av 1800-talet fann en bonde en medeltida sigillstamp på en åker söder om staden. Stampen var gjord av koppar med en relief av Knut den helige och en text som i översättning lyder: ”Sigill för den heliga Knuts, Konungens och Martyrens Gille i Laholm.” Förekomsten av denna sigillstamp inspirerade till att väcka liv i gillet.

Kopior har avgjutits och bärs av sekreterare och krönikör vid högtidliga tillfällen. Åldermannens kedja och silverduva är gjorda av hovjuveleraren Olof Svensson i Halmstad. Vid upptagningen i gillet får man dricka vin ur en pampig välkomma (silverpokal) som formgivits av silversmeden Wiwen Nilsson i Lund.
Åldermannens i Laholm ordförandeklubba är tillverkad av ädelsmeden Sigurd Persson. Silverljusstakar pryder gillesbordet som är klätt i danska och svenska färger. ”Den stora Silverduvan” som hissas i taket symboliserar nu såväl som under medeltiden ”fred och endräkt uti salen”. Den var en gåva till gillet av dess förste ålderman Axel Malmquist. I bakgrunden hänger en kopia av borgargardets fana från tidigt 1700-tal. Den har ett ornament av stadsvapnet med de tre laxarna, plymager och granater. Detta borgargarde hade en gång i tiden ansvar för vakthållning och ordning i Laholm.

Aktiviteter
Knutsgillet i Laholm arrangerar en festhögtid första lördagen i mars månad. Gillets ålderman håller då bland annat traditionsenlig parentation och ljuständning för de medlemmar som gått bort under året.Trumpetare spelar den specialskrivna fanfaren när högtiden tar sin början. Musik och föredrag av gilleskrönikören tillhör höjdpunkterna vid denna högtid.
Gillet delar sedan många år ut ett kulturpris. Det ges till yngre förmåga från Laholms kommun. År 2009,när Gillet firade sitt 50-årsjubileum, gick priset till operasångerskan, Laholmsfödda Lina Johnsson.År 2012 gick stipendiet till 14-årige Adam Sass för sitt trumpetspel. Efter högtiden i Teatersalongen samlas man till festmåltid i Gröna Hästens Restaurang. Efteråt bjuds till dans efter levande musik. Dansen inleds alltid med Polonaise.
Sedan flera år anordnar Gillet offentliga föreläsningar och andra publika aktiviteter som mannekänguppvisningar, specialvisning på Hallands Auktionsverk i Halmstad, "Ladies Evening" 2009 2011, föredrag om naturligt producerad mat, om Surdegsbak mm

Knutsgillen
Laholm
Alexandra Pavlovna

Alexandra Pavlovna Romanova, född 9 augusti 1783 i Sankt Petersburg, död 16 mars 1801 i Wien, var en rysk prinsessa (storfurstinna), dotter till tsar Paul I av Ryssland och Maria Fjodorovna och syster till tsar Alexander I av Ryssland och tsar Nikolaj I av Ryssland.

Biografi

Alexandra är känd i Sveriges historia genom att hon var tilltänkt som svensk drottning. År 1796 bestämdes det att kung Gustav IV Adolf och Alexandra skulle giftas bort med varandra för att befästa en allians mellan Sverige och Ryssland. Gustav kom till Sankt Petersburg där förlovningsfesten skulle hållas, men då han fick veta att Alexandra skulle behålla sin ortodoxa tro, bröt han förlovningen och reste hem igen.

År 1799 giftes Alexandra bort av sin far med ärkehertig Josef Anton av Österrike, bror till kejsar Frans II, för att befästa en allians mellan Ryssland och Österrike. Alexandra var inte omtyckt vid det österrikiska hovet, delvis på grund av sin religion som ortodox i katolsk omgivning, delvis genom ovänskapen med kejsarinnan Maria Teresa.

Josef var guvernör över Ungern, då en österrikisk provins, och paret bodde mestadels på slottet i Alcsút i Ungern. Hon dog i barnsäng efter att ha fött en dotter som också dog.

Referenser

Externa länkar

Födda 1783
Avlidna 1801
Kvinnor
Österrikes ärkehertiginnor
Ryska storfurstinnor
Romanov
Personer från Sankt Petersburg
Personer som dött i barnsäng
Sköndal (postort)

Sköndal är en postort i Söderort inom Stockholms kommun, som bildades 1993 genom att ett område avskiljdes från postorten Farsta. Postnumren ligger i serien 128 XX (delad med Skarpnäck och Bagarmossen som inrättades samtidigt).

Det fanns i området ett postkontor, som namnändrades från Farsta 4 till Sköndal, men som upphörde redan 1995 och ersattes av postombud i butik.

Postorter i Sverige
Sköndal
Söderort
Specimen (musikgrupp)

Specimen är ett brittiskt band bildat under 1980-talet. Musiken är en blandning av flera olika stilar, såsom glam, goth, punk och post-punk. Bandet är klassat som en av gothpionjärerna, både musikaliskt och utseendemässigt.

Biografi

Starten
Bandet grundades i Bristol, England 1980. Deras första framträdande var på en gatufest där man firade Charles av Storbritannien och Prinsessan Dianas bröllop. 1982 flyttades bandet till Soho, London, där de kom att spela flera konserter på den kända gothklubben Batcave. Specimens sångare Ollie Wisdom grundade och drev klubben mellan 1982 och 1983. Innan Specimen och Batcave var Ollie sångare i ett annat band kallat "The Unwanted"; olikt Specimen var bandet ett traditionellt '77 / '78-tals engelskt garage-corepunkband.

Ovanligt för en keyboardist blev Johnny Slut det mest kända ansiktet från Specimen, troligtvis på grund av hans utseende och känsla för mode.

Under tiden bandet spelade ihop släppte de aldrig någon fullängdsskiva, bara singlar och en EP. 1997 släpptes dock två samlingsalbum med olika Specimenlåtar.

Efter Specimen
Efter att bandets medlemmar gick skilda vägar arbetade gitarristen Jon Klein med Siouxsie & the Banshees under sju år, innan samarbetet med Sinéad O'Connor inleddes. Han spelade också en roll i den brittiska komedin Married 2 Malcolm från 1998.

Johnny Slut grundade Diskord Datkord med Mark Tinley och Adam Tinley innan han inledde samarbetet med The KLF, Adamski. Idag är Slut med i Atomizer. Slut grundade klubben Nag Nag Nag i London där han också är en av klubbens DJ:s.

Tim Huthert var bartender på Mad Dog in the Fog i San Francsisco i Kalifornien.

Specimen idag
2006 samlades originalmedlemmen Jon Klein med Kimba (basgitarr) och Tim Huthert (trummor), tillsammans med två nya medlemmar, Stephan X (gitarr) och T.bias (sång). Detta resulterade i bandets första fullängdsskiva, Electric Ballroom, utgivet av Metropolis Records 2007. På albumet medverkade också medlemmarna Ollie Wisdom och Jonny Slut.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar
Olli Wisdom – sång
Jon Klein – gitarr, sång
Johann Bley – keyboard
Kev Mills – basgitarr, bakgrundssång
Chris Bell – trummor

Tidigare medlemmar
 Jonny Slut – keyboard, bakgrundssång
 T.bias – sång
 Kimba – basgitarr
 Stephan Byron-Salit – gitarr, bakgrundssång
 Tim Huthert – trummor
 Jonathan Trevisick – trummor
 Peter Cook – keyboard
 Danny Pepworth – trummor
 George Lynch – basgitarr, bakgrundssång
 Smeg – gitarr
 Gere Fennelly – keyboard
 Naunton – trummor
 Simeon – keyboard
 Jonny Slag – basgitarr
 Jeff St. Pierre – trummor

Diskografi

Album
Studioalbum

Livealbum

Samlingsalbum

EP och singlar
EP

Singlar
"Returning (From A Journey)" / "Kiss Kiss Bang Bang" (1983)
"Beauty Of Poison" / "Tell Tail" (1983)
"Sharp Teeth" / "Hex" / "Holes" (1985)
"Indestructible / "Brainburst" (1986)

Källor
Översatt från engelska Wikipedia

Fotnoter

Externa länkar
Specimen på MySpace

Brittiska musikgrupper
Ƕ

Ƕ (gemenform: ƕ), ƕair eller hwair är bokstaven 𐍈 i det gotiska alfabetet där den representerar ett []-ljud. Det är också namnet på en speciell latinsk bokstav, en ligatur av h och v, som används vid translitterering av gotiska.

Motsvarande språkljud skrivs i fornengelska och fornhögtyska som hw och i nutida engelska som wh.

Latinska alfabetet
Skarpnäck (postort)

Skarpnäck är en postort i Söderort inom Stockholms kommun, som bildades 1993 genom att ett område avskiljdes från postorten Enskede. Postnumren ligger i serien 128 XX (delad med Sköndal och Bagarmossen som inrättades samtidigt).

Det 1985 öppnade postkontoret i området namnändrades samtidigt från Enskede 2 till Skarpnäck. Numera finns postombud i butik.

En postort med namnet Skarpnäck fanns även åren 1927 - 1933, med något annan utsträckning.

Referenser

Postorter i Sverige
Söderort
Berndt Sörenson

Berndt Edvard Sörenson, född 31 mars 1886 i Caroli församling i Malmö, död 9 april 1959 i Stockholm, var en svensk baptistpastor, målare, tecknare och författare. 

Han var son till stenhuggeriarbetaren Per Sörenson och Johanna Berndtsdotter och gift med Esther Kristina Borgström samt far till baptistpastorn och riksdagsmannen Joel Sörenson.

Berndt Sörenson är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Kyrkligt engagemang
Sörenson studerade vid Betelseminariet i Stockholm 1908–1912. Han var pastor i Eskilstuna, Mora, Köping och i Kungsholms baptistkyrka i Stockholm. Sörenson var även verksam inom olika delar av Svenska Baptistsamfundet.

Han skrev ett antal böcker, huvudsakligen i andliga frågor och utgav 1938 barnboken Kalle Klåfinger. Äventyr berättade och tecknade som han själv illustrerade samt ett flertal religiösa skrifter och församlingshistoriker bland annat var han redaktör för Kungsholms baptistförsamling 40 år 1885–1925.

Konstnärligt engagemang
Efter sin pensionering ägnade han sig på heltid med landskapsmåleri i Leon Fagercrantz stil samt åt religiöst måleri. Ett 30-tal av hans målningar har fått plats som altartavlor i frikyrkliga lokaler på olika håll i Sverige. Tidigare fanns målningar i nuvarande Söderhöjdskyrkan i Stockholm, liksom en fondmålning i den ursprungliga Minneskyrkan i Vallersvik i Halland. Alltjämt finns en fondmålning i Elimkyrkan i Stockholm, samt en målning av Sörenson i Strandgården i Vallersvik. I Uppsala Baptistförsamlings ägo finns två fondmålningar uppsatta i församlingsvåningen varav en från Baptistkapellet i Almunge. Separat ställde han ut på Fleminggatan 20 i Stockholm 1948 och han medverkade i samlingsutställningar med olika konstföreningar på orter där han var verksam. Därtill målade Sörenson tavlor med exempelvis naturscenerier, samt stilleben.

Bibliografi
Kungsholmens baptistförsamling : 40 år : 1885-1925 (1925)
Den kristna tron - ett livets krav (1931)
Effektiv ungdomsverksamhet (1932)
Kalle klåfinger : äventyr (1938)
Kyrkliga strömningar och baptistisk tro (1942)
Guds frälsningsplan : Handledning för kristendomsskolor, studiecirklar och enskild bibelläsning (1945)
Hur bli framgångsrik söndagsskollärare (1949)

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 385, Allhems Förlag, Malmö.

Källor

Externa länkar
 
Skåningar i Stockholm 1940 - med bild (Projekt Runeberg)
Vem är vem / Stockholmsdelen 1945 (Projekt Runeberg)
OLJA, B.Sörenson, -52, 20 x 22 (från Metropol.se)

Personligheter inom svensk baptism
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Författare från Malmö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1886
Avlidna 1959
Män
Bösarps kyrka

Bösarps kyrka är en kyrkobyggnad i Bösarp på Söderslätt i Skåne. Den tillhör Dalköpinge församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden 
Bösarps kyrka är uppförd i nygotisk stil med torn och tresidigt kor. Kyrkan byggdes 1870–1871 efter ritningar av byggmästare  P. O. Strandqvist i Lund. De blev omarbetade av arkitekt Per Ulrik Stenhammar. Den ersatte en medeltida kyrka från 1100-talet. Kyrkan blev invigd i augusti 1871.

Dekorationsmålare Cedervall från Trelleborg målade inredningen i en mörk färg år 1900.

Interiör 
 Ett krucifix och en ljuskrona är bevarade från 1400-talet. 
 Predikstolen från 1605 är utförd av Andreas Jacobi från Trelleborg.
 Altartavlan "Uppståndelsens morgon" från 1927 är målad av Hugo Gehlin.
 Orgeln är byggd 1888 av orgelbyggare Rasmus Nilsson och ett av dennes bäst bevarade instrument.
 Den stora klockan är gjuten 1571 av nederländaren Heinricus de Borch och den lilla klockan göts 1730 av Andreas Wetterholtz i Malmö.

Orgel
1842 byggde Pehr Lund, Lund en orgel som flyttades till den nya kyrkan.
Den nuvarande orgeln byggdes 1888 av Rasmus Nilsson, Malmö, Fasaden ritades av arkitektfirman Lindvall & Cronsjö i Malmö. Orgeln renoverades 1913 av Jacob Lindgren i Malmö och 1981 av Fredriksborgs Orgelbyggeri i Hilleröd, Danmark.
 Trompette 8'

Källor

Referenser 
 Information från kommunen
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Trelleborgs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1871
1871 i Sverige