kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Diklorfenol

Diklorfenoler är en grupp kemiska föreningar.

Struktur
Diklorfenoler är klororganiska föreningar och fenoler där två väteatomer har bytts ut mot två kloratomer. Detta medför att det finns sex olika isomerer av diklorfenol.

Användningsområden
Diklorfenoler används som intermediat när man tillverkar mer komplexa ämnen. Exempelvis används 2,4-diklorfenol vid tillverkning av 2,4-diklorfenoxiättiksyra.

Se även
klorfenol
triklorfenol
2-klorfenol
2,4-diklorfenol

Källor

Klororganiska föreningar
Fenoler
Östling

Östling är ett svenskt efternamn, som den 31 december 2013 bars av 2363 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Östling
 Anders Östling (född 1972), bandyspelare
 Andreas Östling (född 1993), fotbollsspelare

 Brutus Östling (född 1958), författare och bokförläggare

 Gustaf Östling (1914–2000), finländsk läkare
 Gustav Östling (1914–1989), friidrottare, långdistanslöpare 

 Herbert Stéen-Östling (1910–1995), kompositör och kapellmästare

 Jim Östling (1884–1955), finländsk skogskemist med professors namn
 Johan Östling, flera personer
 Johan Östling (historiker) (född 1978)
 Johan Östling (skådespelare) (född 1973), musiker och skådespelare
 John Östling (1859–1940), grosshandlare och politiker, liberal

 Leif Östling (född 1945), företagsledare, chef för Scanias

 Maria Östling (född 1978), simmare
 Mikael Östling (född 1955), professor i elektronik

 Nils Östling (1830–1894), skolman och politiker

 Olof Östling (1825–1888), hemmansägare och politiker

 Robert Östling (född 1977), nationalekonom

 Stig Östling (född 1948), ishockeyspelare
 Sune Östling (1916–1982), pianist och kompositör

Källor

Svenska efternamn
Triklorfenol

Triklorfenoler är en grupp kemiska föreningar.

Struktur
Triklorfenoler är klororganiska föreningar och fenoler där tre väteatomer har bytts ut mot tre kloratomer. Detta medför att det finns sex olika isomerer av triklorfenol.

Se även
klorfenol
diklorfenol
2-klorfenol
2,4-diklorfenol

Källor

Klororganiska föreningar
Fenoler
Osaka Monorail

Osaka Monorail (大阪モノレール, Ōsaka Monorēru) är ett monorail-system på 28 km med två linjer i Osaka prefektur, Japan. Det öppnade 1990. Monorailen sträcker sig från Osaka flygplats, även kallad Itami, i väster till Kadoma-shi i sydöst. Vid Bampakukinenkōen-stationen på öst-västliga linjen finns en gren norrut mot Saito-nishi.

Källor

Monorail
WP:Projekt Japan
Byggnader och anläggningar i Osaka prefektur
Järnvägslinjer i Japan
Agustín Moreto

Agustín Moreto y Cavaña (eller Cabaña), född den 9 april 1618 i Madrid, död den 28 oktober 1669 i Toledo, var en spansk dramatiker.

Moreto blev licentiat 1639 i Alcalá de Henares, begav sig därefter till Madrid, där han i Calderón fick en beskyddare och vän. Även om han inte var någon utpräglat originell intelligens och även om han enligt tidens sed utan skrupler plagierade äldre skalders arbeten, är Moreto i dramatiskt liv och i kännedom om scenens resurser överlägsen sina samtida landsmän.

Till hans bästa arbeten räknas komedien El desden con el desdén (1676); han lånade idén därtill från Lope de Vegas Los milagros del desprecio, men överträffade honom i sinnrikhet och kvickt genomförd intrig. En kopia av denna pjäs är Molières La princesse d'Élide, en bearbetning av den är tysken Wests Dona Diana, som i sin ordning översattes av J.H. Thomander med titeln "Amanda" (uppförd 1831–1834) och av F.A. Dahlgren omarbetades till "Stolthet mot stolthet" (uppförd 1858, tryckt 1873).

I El lindó Don Diego har Moreto skapat ett av de yppersta mästerverken inom den stora komedin; och ytterst populärt var hans kvicka lustspel No puede ser (översättning av Carl Stenborg efter Dumaniants bearbetning Guerre ouverte, ou ruse contre ruse och uppförd på Kungliga teatern 117 gånger 1787–1832). Inom det historiska dramat är El valiente justiciero eller El rico hombre de Alcalá (Pedro den grymme är huvudfiguren) särskilt berömt.

Av Moretos övriga dramatiska arbeten kan nämnas De fuera vendrá quien de casa nos echará (1654), Trampa adelante, El parecido de la corte, El defensor de su agravio, Los jueces de Castilla, La fuerza natural, Santa Rosa del Perú och San Franco de Sena, en "comedia devota", vilken genre föga passar Moretos diktarlynne. Moretos samlade arbeten utkom i 3 band, 1654–1681; ett urval finns i Rivadeneiras Biblioteca de autores espanoles, band 39, med litterär-biografisk inledning av Aureliano Fernández-Guerra.

Källor 
 

Spanska dramatiker
Spanskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1600-talet
Spanska författare under 1600-talet
Författare från Madrid
Födda 1618
Avlidna 1669
Män
Ugglan
Ovanåkers landskommun

Ovanåkers landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Edsbyn och kommunkod 1952-1970 var 2121.

Administrativ historik
Ovanåkers landskommun (från början Ofvanåkers landskommun) inrättades den 1 januari 1863 i Ovanåkers socken i Hälsingland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Den 1 januari 1950 (enligt beslut den 18 mars 1949) överfördes till Ovanåkers landskommun och församling från Alfta landskommun och församling vissa områden med 47 invånare och omfattande en areal av 4,03 km², varav allt land.

Vid kommunreformen 1952 bildade den "storkommun" genom sammanläggning med grannkommunen Voxna.

Den 1 januari 1963 överfördes till Ovanåkers landskommun två områden, dels ett obebott område omfattande en areal av 0,04 km² land till Ovanåkers församling och dels ett obebott område omfattande en areal av 0,02 km² land till Voxna församling, båda från Alfta landskommun och församling.

Den 1 januari 1971 infördes enhetlig kommuntyp och Ovanåkers landskommun ombildades därmed, utan någon territoriell förändring, till Ovanåkers kommun. Sex år senare fick Ovanåkers kommun sin nuvarande omfattning då Alfta församling överfördes till kommunen från Bollnäs kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen Ovanåkers församling. Den 1 januari 1952 tillkom Voxna församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I rött fält en sångsvan av silver med en krona av guld kring halsen.

Detta vapen utformades av Svenska Kommunalheraldiska Institutet och antogs av kommunen den 17 december 1956. Vapnet var ej fastställt av Kungl. Maj:t. Ett liknande vapen förs idag av den nuvarande Ovanåkers kommun. Se artikeln om Ovanåkers kommunvapen för mer information.

Geografi
Ovanåkers landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 998,63 km², varav 942,63 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 1 007,70 km², varav 945,46 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 50,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Ovanåkers socken
 Voxna socken

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Ovanåkers kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Mercury City Tower

Mercury City Tower (ryska: Меркурий Сити Тауэр/Merkurij Siti Tauer) är en skyskrapa i Moskva inom området Moscow International Business Center. Byggnaden passerade Shard London Bridges 310 meter i september 2012 och nådde sin slutliga höjd på 338,8 m i november 2012. Mercury City Tower invigdes 2013.

Från början var det tänkt att byggnaden skulle ha en mycket högre spira, vilket hade givit skyskrapan en höjd av 380 meter. Det var också tänkt att byggnaden skulle ha 70 våningar, och 5 under jord, men tornets översta sektion ändrades vid byggandet den 23 juli 2012, så att byggnaden når upp i 75 våningar ovan jord med ytterligare 7 meter höjd.

Externa länkar 

Skyscraper Center, information om Mercury City Tower (engelska)
 Officiell hemsida 

Skyskrapor i Moskva
Arkitekturåret 2013
Enångers landskommun

Enångers landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Enånger och kommunkod 1952-1962 var 2116.

Administrativ historik
Enångers landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Enångers socken i Hälsingland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 23 april 1869 bröts ett område i kommunens västra del ut för att, tillsammans med delar av kommunerna Njutånger, Forsa och Arbrå, bilda Nianfors landskommun.

Den 1 januari 1949 (enligt beslut den 6 februari 1948) överfördes till Enångers landskommun och församling från Nianfors landskommun och församling fastigheterna Larsbo, Danielsbo och Hälsen med 8 invånare och omfattande en areal av 21,72 km², varav 19,81 km² land.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952.

Den 1 januari 1954 överfördes till Enångers landskommun och församling från Norrala landskommun och församling ett obebott område omfattande en areal av 0,09 km², varav allt land. Den 1 januari 1957 överfördes i motsatt riktning, från Engångers landskommun och församling till Norrala landskommun och församling, ett obebott område omfattande en areal av 0,12 km², varav allt land.

Den 1 januari 1963 bildade Enångers landskommun tillsammans med Njutångers landskommun den nya Iggesunds landskommun. Sedan den 1 januari 1971 tillhör området den nya Hudiksvalls kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen Enångers församling.

Kommunvapen
Enångers landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Enångers landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 320,22 km², varav 307,51 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar samt områdesöverföringar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 324,23 km², varav 310,13 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Enångers landskommun fanns tätorten Enånger, som hade 540 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 27,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Se även
 Enånger-Njutångers församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Hudiksvalls kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Antoine Coypel

Antoine Coypel, 11 april 1661, död 7 januari 1722, var en fransk konstnär. Han var son till Noël Coypel, halvbror till Noël Nicolas Coypel samt far till Charles Antoine Coypel.

Coypel följde sin far till Rom och tog där intryck av familjen Carracci. 1714 blev han direktör för akademin i Paris, och 1715 hovmålare. Antoine Coypel var den av sin familj, som nådde störst berömmelse som konstnär. Coypel är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Noter
  

Representerade vid Nationalmuseum
Franska konstnärer
Födda 1661
Avlidna 1722
Män
Njutångers landskommun

Njutångers landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Kommunkod 1952-1962 var 2117.

Administrativ historik
Njutångers landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Njutångers socken i Hälsingland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 23 april 1869 bröts ett område i kommunens västra del ut för att, tillsammans med delar av kommunerna Enånger, Forsa och Arbrå, bilda Nianfors landskommun.

Den 1 januari 1949 (enligt beslut den 19 mars 1948) överfördes till Njutångers landskommun och församling från Idenors landskommun och församling vissa områden med 31 invånare och omfattande en areal av 1,66 km², varav allt land.

Vid kommunreformen 1952 bildade den "storkommun" genom sammanläggning med grannkommunen Nianfors (därmed återfördes också det område som år 1869 brutits ut ur kommunen).

Den 1 januari 1963 bildade Njutångers landskommun tillsammans med Enångers landskommun den nya Iggesunds landskommun. Sedan 1971 tillhör området den nya Hudiksvalls kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen först Njutångers församling. Den 1 januari 1952 tillkom Nianfors församling.

Kommunvapen
Njutångers landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Njutångers landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 206,94 km², varav 192,63 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 194,98 km², varav 181,45 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 84,2 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Se även
 Enånger-Njutångers församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Hudiksvalls kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Noël Nicolas Coypel

Noël Nicolas Coypel, född 17 november 1690 i Paris, död 14 december 1734, var en fransk konstnär. Han var son till Noël Coypel och halvbror till Antoine Coypel.

På Nationalmuseum finns Paris dom, en mytologisk målning utförd 1728 av Coypel.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Nationalmuseum

Franska målare under 1700-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1690
Avlidna 1734
Män
Svensk uppslagsbok
Michele Rinaldi

Michele Rinaldi, född 9 januari 1987, är en italiensk fotbollsspelare som för närvarande spelar för AC Savoia i italienska Lega Pro Prima Divisione.

Externa länkar 
 Fotboll Italien

Födda 1987
Män
Italienska fotbollsspelare
Spelare i Atalanta BC
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i Parma FC
Spelare i Rimini Calcio
Spelare i SSC Bari
Spelare i AC Cuneo 1905
Levande personer
Älvsborgs läns landsting

Älvsborgs läns landsting var ett landsting mellan år 1863 och 1998. Landstinget hade sitt säte i Vänersborg

Landstinget upphörde 1 januari 1999 då ett nytt landsting bildades av de tidigare landstingen Bohuslandstinget, Älvsborgs läns landsting, Skaraborgs läns landsting samt Göteborgs Stads landstingsverksamhet. Namnet på det nya landstinget blev Västra Götalands läns landsting.

Politik

Mandatfördelning i valen 1916-1966

Mandatfördelning i valen 1970–1994

Historiska svenska landsting
Historiska indelningar i Västra Götalands län
Organisationer bildade 1863
Organisationer upplösta 1998
Economic Times Awards

The Economic Times Awards for Corporate Excellence (också känt som ET Awards) är utmärkelser som den indiska dagstidningen The Economic Times årligen ger till företag, företagsledare och entreprenörer i Indien.

ET Awards 1998
 Årets företag: Infosys

ET Awards 2002
 Årets ledare: Arun Shourie, Union Minister for Disinvestment 
 Årets affärskvinna: Lijjat Papad 
 Årets entreprenör: Jerry Rao of Mphasis BFL
 Årets företag: Hero Honda
 Årets "nykomling" (företag): Balaji Telefilms
 Utmärkelse för lång framstående verksamhet: M S Swaminathan, "fader" till Green Revolution & F C Kohli, liksom till indisk software-industri
 "Corporate Citizen of the Year": Aditya Vikram Birla Group

ET Awards 2006
 Årets affärskvinna: Mallika Srinivasan, Tractors and Farm Equipment (TAFE)  
 Årets entreprenör: H K Mittal, Mercator Lines 
 Årets globala indier: Indra Nooyi, Pepsi
 Årets reformerare av näringslivet: P Chidambaram
 Policy Change Agent of the year: Montek Singh Ahluwalia, Planning Commission
 Årets företag: Tata Consultancy Services
 Årets "nykomling" (företag): Amtek Auto
 Utmärkelse för lång framstående verksamhet: N Vaghul, ICICI Bank
 "Corporate Citizen of the Year": Azim Premji Foundation

ET Awards 2008
 Årets ledare: A M Naik, L&T 
 Årets affärskvinna: Shikha Sharma, ICICI Prudential 
 Årets entreprenör: Dilip Sanghavi, Sun Pharmaceuticals 
 Årets globala indier: Arun Sarin, Vodafone Group 
 Årets reformerare av näringslivet: Kamal Nath, Union Commerce and Industry Minister
 Policy Change Agent of the year: E Sreedharan, Delhi Metro Rail Corporation
 Årets företag: Tata Steel
 Årets "nykomling" (företag): Welspun Gujarat Stahl Rohren
 Utmärkelse för lång framstående verksamhet: Ashok Ganguly, former Chairman, HLL 
 "Corporate Citizen of the year": Dr Reddy's Foundation

ET Awards 2009
 Årets ledare: Anand Mahindra, Mahindra Group  
 Årets affärskvinna: Vinita Bali, Britannia Industries 
 Årets entreprenör: GVK Reddy, GVK Group 
 Årets globala indier: Ram Charan, management guru and thinker 
 Årets reformerare av näringslivet: Nitish Kumar, Chief Minister of Bihar state 
 Policy Change Agent of the year: Jean Dreze, National Rural Employment Guarantee Scheme 
 Årets företag: Hero Honda 
 Årets "nykomling" (företag): Idea Cellular 
 Utmärkelse för lång framstående verksamhet: Keshub Mahindra, Mahindra Group 
 Corporate Citizen of the year: The Energy and Resources Institute (TERI)

ET Awards 2010 
 Årets ledare: Aditya Puri, HDFC Bank 
 Årets affärskvinna: Zia Mody, AZB Partners 
 Årets entreprenör: Narendra Murkumbi, Renuka Sugars 
 Årets globala indier: Nitin Nohria, Dean, Harvard Business School 
 Årets reformerare av näringslivet: Kapil Sibal, minister of human resources development 
 Policy Change Agent of the year: Aruna Roy och Arvind Kejriwal,  — grundare av Parivartan 
 Årets företag: Larsen & Toubro 
 Årets "nykomling" (företag): Cadila Healthcare 
 Utmärkelse för lång framstående verksamhet: RC Bhargava, the non-executive chairman of Maruti Suzuki

Externa länkar
 Officiell webbsida

Referenser

Priser
Skaraborgs läns landsting

Skaraborgs läns landsting var ett landsting mellan år 1863 och 1998. Landstinget hade sitt säte i Mariestad

Landstinget upphörde 1 januari 1999 då ett nytt landsting bildades av de tidigare landstingen Bohuslandstinget, Älvsborgs läns landsting, Skaraborgs läns landsting samt Göteborgs Stads landstingsverksamhet. Namnet på det nya landstinget blev Västra Götalands läns landsting.

Politik

Mandatfördelning i valen 1916–1966

Mandatfördelning i valen 1970–1994

Historiska svenska landsting
Historiska indelningar i Västra Götalands län
Organisationer bildade 1863
Organisationer upplösta 1998
Elisabeth Sand

Elisabeth Sand, född den 13 oktober 1953, är en norsk skådespelerska, dotter till skådespelaren Rolf Sand, bror till Hans Jacob Sand samt gift med regissören Erik Gustavson.

Sand debuterade 1969 som Annika i Pippi Långstrump på Det Norske Teatret, där hon har varit anställd sedan 1975. Hennes repertoar är mycket bred: hon har fått uppmärksamhet för Shakespeare-roller som Cordelia i Kung Lear och Ofelia i Hamlet, och har vidare spelat Tabitha i Arne Garborgs Læraren, Olaug i Alf Prøysens Trost i taklampa, Magdalena i García Lorcas Bernarda Albas hus och titelrollen i Strindbergs Fröken Julie.

Hon har gjort betydande filminsatser i Blackout (1985), Herman (1990) och Telegrafisten (1993). I Fjersynsteatrets dramadokumentär De hvite bussene (om svenska Röda korsets vita bussar) spelade hon Wanda Heger.

Källor

Externa länkar 

Presentation på Det Norske Teatrets webbplats 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Fabian Dahlström

Fabian Dahlström, född 19 juni 1930 i Åbo, är en finlandssvensk musiklärare, blockflöjtist, musikvetare, författare och professor. Han är son till sångpedagogen Greta Dahlström och historieprofessor Svante Dahlström.

Dahlström studerade vid Sibelius-Akademin i Helsingfors och avlade diplomexamen i klarinett 1951 och musiklärarexamen 1955 och studerade därefter vid Åbo Akademi där han avlade en fil. lic.-examen 1972. Han var stadskapellmästare i Hangö, lektor i musik vid Ekenäs seminarium och lektor i didaktik vid lärarhögskolan i Vasa, samt föreståndare för Musikvetenskapliga institutionen vid Åbo akademi (Sibeliusmuseum).

Dahlströms forskning har främst varit inriktad på finlandssvenskt musikliv, i synnerhet Bernhard Crusell, Jean Sibelius och Nils-Eric Fougstedt. Han disputerade 1976 vid Åbo Akademi på avhandlingen Bernhard Henrik Crusell: klarinettisten och hans större instrumentalverk. Uppmärksammad är också utgivningen av korrespondensen mellan Jean Sibelius och Axel Carpelan.

Dahlström erhöll priset Årets musikbragd av Finlands radio 2005 för sin Sibeliusforskning. Han belönades 2006 med Kungliga Musikaliska Akademiens stipendium för sin Sibeliusutgivning och han erhöll också Svenska litteratursällskapets medalj "Forskning och vitterhet".

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
 
 

Finländska professorer i musikvetenskap
Blockflöjtister
Finlandssvenska författare
Födda 1930
Män
Levande personer
Författare från Åbo
Musiker från Åbo
Mottagare av Statsrådet Mauritz Hallbergs pris
Ingemar Jernberg

Kurt Ingemar Jernberg, född 28 november 1950 i Göteborg, är en svensk före detta friidrottare (stavhopp). Han tävlade för IF Göta.

Referenser 
 SR/Olympic Sports
 

Svenska stavhoppare
Svenska mästare i stavhopp
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1976
Födda 1950
Levande personer
Män
Idrottare från Göteborg
Svenska idrottare under 1900-talet
Charles Antoine Coypel

Charles Antoine Coypel, född 11 juli 1694, död 15 juni 1752, var en fransk konstnär. Han var son till Antoine Coypel.

Coypel blev 1747 hovmålare och direktör för franska akademin. Han gjorde förlagor till gobelänger, och målade genremåleri. Han författade dessutom konsthistoriska skrifter och komedier.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar

Födda 1694
Avlidna 1752
Män
Franska konstnärer
Franska författare
Peter O. Sellgren

Peter O. Sellgren, född 1976, är en svensk moderat politiker.

Sellgren var mellan hösten 2002 och våren 2004 ordförande för Fria Moderata Studentförbundet. Under åren 2006-2007 var han redaktör för tidskriften Svensk Linje.

Sellgren har studerat vid Lunds, Örebro och Stockholms universitet. År 2000-2001 var han i Örebro ordförande för studentföreningen Engelbrekt.

Sedan 2005 arbetar Peter O. Sellgren vid Kreab i Stockholm. Han har tidigare arbetat för Svenska Nyhetsbyrån såväl som Lotsen Kommunikation.

Källor 

Alumner från Örebro universitet
Svenska moderater
Levande personer
Födda 1976
Män
Wanda Heger

Wanda Heger, född Hjort den 9 mars 1921 i Oslo, död 27 januari 2017,  var en norsk socionom och motståndskvinna under andra världskriget.

I oktober 1942 blev hon tillsammans med sin familj deporterad till Tyskland och civilinternerad i Gross Kreutz, väster om Potsdam. Tillsammans med andra medlemmar av den norska kolonin gjorde hon en stark insats för landsmän i koncentrationslägren, genom att förmedla brev och meddelanden och lämna ut matvaror och mediciner. En viktig del av verksamheten var skapandet av ett illegalt kartotek över norska fångar i tyska fängelser och lärare, något som bidrog till att rädda många liv under Folke Bernadottes vita bussar-aktion våren 1945.

Heger är dotter till Johan Bernhard Hjort, och syster till Johan och Peter Hjort. Hon gifte sig 1945 med läkaren Bjørn Heger, med vilken hon fick sex barn.

Heger gav 1984 ut Hver fredag foran porten tillsammans med Guri Hjeltnes. I Fjersynsteatrets dramadokumentär De hvite bussene spelades hon av Elisabeth Sand.

Utmärkelser   
 1985 - Carl Hammerichs Minnepris
 1995 - St. Olavs Orden av 1:a klassen
 1995 - Torstein Dales Minnespris

Källor 

Socionomer
Personer i Norge under andra världskriget
Födda 1921
Avlidna 2017
Kvinnor
Personer från Oslo
Nico Pulzetti

Nico Pulzetti, född 13 februari 1984, är en italiensk fotbollsspelare, som spelar för Cesena på lån från Bologna.

Innan han kom till Livorno så spelade han för Cesena 2003-2004, Castelnuovo Garfagnana 2004-2005 och sedan gick han till Verona 2005-2007.

Under året 2007 han skrev på för AS Livorno.

Åren 2010-2011 lånades Nico ut till Chievo.

Efter att ha varit utlånad till Chievo såldes Pulzetti vidare till Bologna där han skrev på ett kontrakt till 2015.

Referenser

Externa länkar 
 Spelarprofil - Nico Pulzetti på Chievos webbsida

Födda 1984
Män
Italienska fotbollsspelare
Spelare i AC Cesena
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i SSC Bari
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i Bologna FC
Spelare i AC Siena
Levande personer