kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julia Molin

Julia Molin, född 13 maj 1990, är en svensk fotbollsspelare (ytterback) som spelar för Glasgow City. Hon har tidigare spelat för bland annat Avaldsnes IL, Sassuolo, Kristianstads DFF och AIK.

Karriär
Molins moderklubb är Wä IF. Inför säsongen 2009 gick hon över till Kristianstads DFF. Molin debuterade i Damallsvenskan den 29 juni 2009 i en 8–0-förlust mot Umeå IK, där hon byttes in i den 73:e minuten mot Guðný Björk Óðinsdóttir. Inför säsongen 2010 förlängdes kontraktet med Kristianstad till och med säsongen 2011. Första målet i högsta serien gjorde hon efter ett sent inhopp den 24 maj 2010 på bortaplan mot Djurgården. I oktober 2011 förlängde hon sitt kontrakt i klubben med ett år.

Inför säsongen 2013 skrev hon på för AIK, kontraktet förlängdes senare till 2014 och 2015. I Elitettan 2013 gjorde Molin två mål för AIK och året efter i Damallsvenskan spelade hon samtliga ligamatcher och gjorde 2 assist. Inför säsongen 2015 ådrog hon sig en korsbandsskada.

Efter säsongen 2015 skrev hon på för Apollon Limassol på Cypern. I januari 2017 förlängde hon kontraktet med ett år.

Inför säsongen 2018 skrev Molin på för AGSM Verona i Italiens högsta liga. I augusti 2019 gick hon till Sassuolo. och därefter spelade hon en tid i norska Avaldsnes IL. I slutet av december 2020 skrev hon på för skotska mästarlaget Glasgow City.

Källor

Julia Molin på soccerdonna.de

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Kristianstads DFF
Spelare i AIK Fotboll Damer
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Herman Bergman Konstgjuteri

Herman Bergman Konstgjuteri AB (även Bergmans Konstgjuteri) är ett konstgjuteri i Stockholm grundat 1895 vid Roslagsgatan av Herman Bergman, som har gjutit många stora skulpturer i brons av särskilt svenska 1900-talskonstnärer. Gjuteriets lokaler ligger sedan 1950 vid Sandsborgsvägen 44 i Enskede företagsområde i Söderort.

Historik

Grundaren Herman Bergmans första firma inregistrerades hos Överståthållarämbetet i Stockholm den 24 januari 1895. I augusti 1908 ombildades Bergmans företag till aktiebolaget AB Herman Bergman Konstgjuteri. Detta bolag ledde Bergman sedan i årtionden vid Roslagsgatan 31 i Vasastaden, Stockholm. Han efterträddes vid sin död 1954 av sönerna, konstgjutarna Folke och Per-Gösta (P.G.) Bergman. År 1977 övertogs företaget av tre medarbetare.

Under tidigt 1900-tal tillverkade man också industriprodukter som belysningsarmaturer. Under åren 1916-1921 var formgivaren Elis Bergh knuten till företaget för denna verksamhet.

Gjuteriet idag
Åren 1949–1950 lät Bergman uppföra ett nytt gjuteri efter ritningar av arkitekt Kaleb Sjödén. Man etablerade sig då i dagens Enskede företagsområde vid Sandsborgsvägen 44 i Gamla Enskede. Herman Bergman Konstgjuteri är idag med ett tiotal anställda det största och äldsta konstgjuteriet i Skandinavien, och gjuter konstföremål och skulpturer i brons genom sandgjutning och den äldre tekniken cire perdue. VD är för närvarande (2010) Leif Schölin.

Bergmans verkstadslokaler i Enskede

Kända skulpturer (urval)

Grodan av Per Hasselberg, 1902 och senare
Vingarna av Carl Milles, 1910
Vesslan av Otto Strandman, 1912
Tjusningen av Per Hasselberg, 1917, skulpturen dock troligen gjuten i Otto Meyers konstgjuteri.
Såningskvinnan av Per Hasselberg, 1919, skulpturen dock troligen gjuten i Otto Meyers konstgjuteri. 
Vågens tjusning av Per Hasselberg, 1920
 Venetianska masterna av Bror Chronander, jubileumsflaggstängerna på Gustaf Adolfs torg i Göteborg, 1923
Europa och tjuren av Carl Milles, 1926
Norrbrolejonen, 1926 
 Brunnskaret till Poseidon med brunnskar av Carl Milles, 1927
Orfeusgruppen av Carl Milles, 1936
Strindbergsmonumentet av Carl Eldh i Tegnérlunden i Stockholm, 1942
Brantingmonumentet av Carl Eldh, Norra Bantorget i Stockholm, 1952 
Den vilande Diana av Jean Goujon, tidigt 1950-talDe bysantinska hästarna, 1989Gud Fader på Himmelsbågen, vid Nacka strand, av Carl Milles, 1995Till en annan värld av Carl Milles, 2008Kvinnan i fredsarbetet'' av Peter Linde, 2016

Bilder, verk i urval

Se även
Meyerska Styckgjuteriet
Otto Meyers konstgjuteri

Referenser

Noter

Källor

Historik på Herman Bergmans Konstgjuteris webbplats

Litteratur och media

Dokumentärfilm om Herman Bergman Konstgjuteri av Anders Hanser, 2010 (Annie Winblad Jakubowskis blogg 2010-02-13)

Externa länkar

Herman Bergman Konstgjuteris webbplats
Artikel i Svenska Dagbladet 2007-04-28

Gjuterier i Stockholm
Konstgjuterier
Företag bildade 1895
Oxfam

Oxfam International är en konfederation av 14 humanitära organisationer med över 3 000 samarbetspartners i runt 100 länder och arbetar mot fattigdom och orättvisor.

Oxfam grundades 1942 i Oxford i Storbritannien, som Oxford Committee for Famine Relief av en grupp kväkare, aktivister och akademiker från Oxford. Den första Oxfam-organisationen utanför Storbritannien grundades 1963 i Kanada. I Sverige startades det första Oxfam-kontoret våren 2014.

Oxfam öppnade sin första välgörenhetsbutik 1948, och har nu ett antal butiker runt om världen, vilka säljer rättvis handel-varor. Vinsten går oftast till olika välgörenheter och till att utöka Oxfams verksamheter.

Referenser

Noter

Översättning

Externa länkar
 Officiell webbplats för Oxfam International
 Officiell webbplats för Oxfam Sverige

Rättvis handel
Välgörenhetsorganisationer
De bysantinska hästarna

De bysantinska hästarna, Konstantinopelhästarna eller de venetianska hästarna, är skulpturer av fyra hästar, som har sitt ursprung i antikens Rom eller antikens Grekland.

I Markuskyrkan i Venedig står sedan mitten av 1200-talet, med undantag för korta perioder, fyra hästar på en balustrad ovanför kyrkans entré som fasadprydnader. Numera är det fyra kopior som står utomhus, medan originalen står inomhus i kyrkan. Hästarna skiljer sig åt i detaljer som kroppsställning och muskulatur samt uttryck för olika ålder och temperament.

Skulpturernas historia
Skulpturerna dateras till någon gång mellan 300-talet före Kristus och 300-talet efter Kristus. De kom på 1200-talet som krigsbyte från Konstantinopel till Venedig, och anses möjligen ha kommit till den bysantinska huvudstaden under Konstantin den stores tid från någon triumfbåge i Rom. Alternativt kan de härstamma från Rhodos.

Det anses att venetianarna har tillgripit skulpturerna i hippodromen i Konstantinopel, sannolikt 1204 eller något senare i samband med det fjärde korståget.

De bysantinska hästarna i Frankrike
Napoleon I tog hästarna som krigsbyte 1797 och lät sätta upp dem 1807–08 på den triumfbåge vid Arc de Triomphe de Carrousel vid Louvren i Paris som byggdes till hans ära. Efter Napoleons fall bestämdes vid Wienkongressen att skulpturerna skulle lämnas tillbaka till Venedig. De har ersatts av avgjutningar på triumfbågen i Paris.

De bysantinska hästarna i Sverige
År 1959 lät Svante Påhlson göra bronsavgjutningar på Herman Bergmans Konstgjuteri av två av hästarna av kopior som fanns på Glyptoteket i Köpenhamn för Rottneros Park. Kontakten med Glyptoteket förmedlades av Eric Grate. Bergmans konstgjuteri har även utfört en kopia för Stallbacken () i Örebro.

Modellerna för dessa användes också för de två bysantinska hästar i brons, som sedan 1989 finns uppställda i centrala Stockholm på Blasieholmstorg. De är del av Sivert Lindbloms omgestaltning av denna öppna plats till ett torg, efter att platsen tidigare varit en trafikerad gata och med parkeringsplatser.

Källor
Om Konstantinopelhästen på Strandbergs Mynts webbplats, vilken i sin tur refererar till Ulf Abels skrift Från Hippodromen...

Vidare läsning 

Ulf Abel: Från Hippodromen i Konstantinopel till Blasieholmstorg – om de venetianska bronshästarna (med bidrag av Sivert Lindblom och Ulla Ehrensvärd), utdrag ur Svenska Forskningsinstitutet i Istanbul, Meddelande 15/1990, Svenska Handelsbanken, Stockholm 1991

Skulpturer från 300-talet f.Kr.
Djurskulpturer
Antika grekiska skulpturer
Skulpturer på Norrmalm
Skulpturer på Ny Carlsberg Glyptotek
Skulpturer i Paris
Skulpturer i Rottneros skulpturpark
Skulpturer i Venedig
Skulpturer i Örebro kommun
Bysantinsk konst
Hellenism
Istanbul
Hästar i kulturen
Portugisiska Ligacupen

Portugisiska Ligacupen, på portugisiska Taça da Liga, med det nuvarande sponsornamnet Bwin Cup efter huvudsponsorn, är en årlig cupturnering arrangerad av portugisiska fotbollsförbundet (Federação Portuguesa de Futebol).
Samtliga klubbar i Primeira Liga och  Liga de Honra har rätt att delta i Taça da Liga.

Segrare

Externa länkar 
Taça da Liga

Fotbollstävlingar i Portugal
Nationella cuper i fotboll
Ryssluft

Ryssluft är främst ett medialt uttryck som används i meteorologiska sammanhang i svenskan. Ryssluft innebär att ett kraftigt högtryck över centrala eller norra Ryssland för in främst ostliga vindar över delar av Europa, som i vissa fall kan ge extrema temperaturer. Luft roterar medurs runt högtryck på norra halvklotet på grund av Corioliseffekten. Ryssluft, som även kallas rysskyla och ryssvärme beroende på temperatur, är inte så vanligt i Skandinavien eftersom luftmassor vanligen drar in från annat håll där.

Vintertid 
Under vintern när ett högtryck ligger över norra Ryssland kan det ge 35-40 minusgrader i södra Ryssland. Vid ostvindar förs denna luft västerut mot Europa och kan lokalt ge 40 minusgrader i till exempel Ungern, Finland och Sverige. I svensk media talas ofta om rysskyla i dessa sammanhang.

Rysskylan medför hårda vindar och ymniga snöfall runt högtrycket, som lokalt kan ge snödjup på 1 meter. När ryssluften förs över Östersjön och Bottenhavet och vattnet inte är tillräckligt kallt bildas snöbyar (ibland också snökanoner) som drar in över Sveriges ostkust med vindarna.

Sommartid 
Sommartid kan ett högtryck över Ryssland ge temperaturer uppemot 35-40 plusgrader i Ryssland. Ibland förs varmluften in med ostliga vindar över delar av Europa och kan ge omkring 30 plusgrader i norra Skandinavien och vid Ishavskusten. Den kallas ofta ryssvärme i svenska medier. På våren kan ryssvärmen även medföra översvämningar när snösmältningen påskyndas. Vid gränsen till svalare luft kan det förekomma kraftigt regn och åska.

Referenser

Externa länkar 

Meteorologi
Tresekundersregeln

Tresekundersregeln är ett hjälpmedel för en förare som kör bakom ett framförvarande fordon. Den går ut på att fordonet som framförs ska ligga tre sekunder bakom fordonet framför. Detta innebär att det tar tre sekunder att ta sig från befintlig plats, till platsen där fordonet framför var lokaliserad då man började räkna tiden.

Regelns syfte är att minska olyckor och irritation. Diskussioner har förts om att den bör vara en trafikregel.

Regeln tillämpas framförallt vid motorfordonstrafik under körning på landsvägar, motorvägar och andra trafikleder men är viktig även på stadsgator och mindre vägar, samt tillämpas ofta av cyklister på tättrafikerade cykelbanor.

Källor 
 
 Körkortonline om att hålla rätt avstånd
 Nu bötfäller polisen bilister som kör för nära Jnytt.se

Trafiksäkerhet
Stoppsträcka

Stoppsträcka är den sträcka som ett fordon behöver för att stanna. Stoppsträckan består av två delar: reaktionssträcka och bromssträcka.

Reaktionssträcka kallas den sträcka som bilen färdas från det att föraren upptäcker hindret tills han eller hon trycker på bromspedalen. Man räknar med att en nykter och utvilad bilist behöver ungefär en sekund för att reagera. Hastigheten 70 km/h motsvarar ungefär 20 m/s, och reaktionssträckan vid 70 km/h är alltså ungefär 20 meter.

Många faktorer kan påverka ens reaktionsförmåga: stress, trötthet, irriterande/distraherande omgivning, medicinering samt påverkan av droger och alkohol. Som bilförare kan man förbättra sin reaktionsförmåga bland annat genom att vara utvilad, inte ha intagit något olämpligt innan påbörjad färd och inta handlingsberedskap när man sätter sig vid ratten.

Bromssträcka kallas den sträcka som bilen färdas från att föraren börjat bromsa tills bilen har stannat. Bromssträckan under decelerationen beror bland annat på hastigheten, underlag, däck, bromsar, fordonets vikt. Sträckan är starkt beroende av hastigheten; fördubblad hastighet innebär fyra gånger så lång bromssträcka, och en måttlig hastighetsökning från 50 till 70 km/h ger dubbelt så lång bromssträcka.

Bromssträcka för bil
Beroende på vilken typ av däck som används, vilket underlag bilen kör på samt vilken hastighet får man olika bromssträckor.

Referenser

Trafiksäkerhet
Melchior Ramus

Melchior Ramus, född den 20 december 1646 på Akerø prästgård, död den 27 februari 1693 i Trondhjem, var en norsk lektor. Han var äldre bror till prästen Jonas Ramus.

Ramus deponerade 1666 och blev magister 1682. Han var då utsedd till lector theologiæ i Trondhjem och kom 1683 i verklig besittning av detta ämbete. Han blev samma år gift med Anna Kyhn, vars far, Hans Kyhn (död 1698), var kommendant på Munkholmen och överstelöjtnant. Bland hans söner kan nämnas Joachim Frederik, Johan Daniel och Christian Ramus. 

Ramus åtnjöt i sin samtid högt anseende för sin lärdom ("en unique og kostelig lærd Mand i alle Fakulteter"). De få latinska skrifter, han har efterlämnat, har väl inte stor betydelse, men det är känt, att han med iver studerade sitt hemlands geografi, och Schøning omtalar honom erkännsamt. 

Han skall med offentligt understöd ha rest runt i Norge och ritat kartor över flera delar av landet. I Katalogen over det trondhjemske Videnskabsselskabs bibliotek (1808, s. 644 f.) uppförs hans karta över Bergens stift samt Öst- och Västfinnmarken. Mera av samma slag skall ha strukit med i Trondhjem, då biskop Krogs bibliotek brann. Ramus var också författare av danska dikter.

Källor 

 

Norska lärare
Personer i Norge under 1600-talet
Födda 1646
Avlidna 1693
Män
DBL
Stefan Andreasson

Stefan Andreasson, född 14 december 1968 i Borås, är före detta fotbollsspelare och sedan 2008 sportchef för den allsvenska fotbollsklubben IF Elfsborg.

Andreasson spelade nästan hela sin karriär mellan 1988 och 2001 för Elfsborg undantaget en kort tid som professionell i den italienska fotbollsklubben Como Calcio 1997/98. Totalt spelade Andreasson 435 matcher i Elfsborgs A-lag, varav 73 matcher i Allsvenskan.

1999 tog Andreasson över posten som sportchef i Elfsborg. Han har i rollen som sportchef ansetts vara en viktig del i Elfsborgs framgångar under andra halvan av 2000-talet med segern i Allsvenskan 2006 som den största framgången. Han låg bakom värvningarna av bland annat Anders Svensson, Mathias Svensson och Stefan Ishizaki.

2008 tog Andreasson över posten som klubbchef i IF Elsborg och efterträddes då av Mathias Svensson på posten som sportchef.

Referenser

Män
Födda 1968
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Spelare i Como Calcio 1907
Sportchefer inom fotbollen
Levande personer
Idrottare från Borås
Colbjørn Torstensen Arneberg

Colbjørn Torstensen Arneberg, född i Solør den 24 augusti 1628, död i Sørum den 20 oktober 1720, var en norsk präst med hela sin verksamhet förlagd till Sørum.

Bakgrund

Familj
Colbjørn Torstensen Arneberg var son till lensmanden i Hof och storbonden på Arneberg i Solør Torsten Colbjørnsen Berger (omkring 1590- omkring 1672) och Birgitte Arnesdatter Gile (född omkring 1600).  Han blev omkring 1662 gift med Johanna (Anna) Jacobsdatter Bie Kraft, en prästdotter från Sørum. Med henne fick han dottern Anna Colbjørnsdatter, senare prästfru och nationalhjälte.

Arneberg gifte sig andra gången omkring 1674 med Cathrine Stub, dotter till krigarprästen Kjeld Stub. I detta äktenskap fanns Hans och Peder Colbjørnsen bland barnen. De blev kända för sitt deltagande i försvaret av Fredrikshald mot Karl XII:s angrepp.

Colbjørn Torstensen Arneberg hade fyra barn i första äktenskapet, och sju i det andra (några källor uppger totalt 18 barn). Han är stamfader till släkten Colbjørnsen.

Efterkommande

Barn
 Anna Colbjørnsdatter
 Hans Colbjørnsen
 Peder Colbjørnsen

Barnbarns barn
 Jacob Edvard Colbjørnsen
 Christian Colbjørnsen
 Carsten Tank

Liv och verk
Arneberg blev 1659 kaplan i Sørum, och från 1662 var han sognepræst och lärare på samma plats. Han tillbragte hela sitt liv som präst, totalt 62 år, i Sørum. Han etablerade sig också som en stor jordägare i distriktet, med bland annat Sørum gård, där han hade sin bostad. Mycket av inventariet i Sørums kyrka är gåvor från Colbjørn Torstensen Arnebergs barn.

Gravskrift
Colbjørn Torstensen Arneberg är begraven vid Sørums kyrka, och på hans grav finns denna gravskrift:

Under denne iern Plade 
hviler de iordische levninger 
af den 
welærværdige og wellærde 
nu salige mand 
Her Colbjøren Tostensen 
Fordum Sognepræst til Sørum præstegiæld 
Udi Nedre Rommeriges provstiie 
Hvis liv 
Begyndte af en god og ærlig herkomst 
Den 24 augusti aar 1628 
Endtes efter en Christelig Fræmdragelse 
Den 20 october aar 1720 
Efterat han havde oplevet 
I en opbyggelig præste stand 62 aar 
I en fornøielig ægtestand 59 aar 
Med de ærdyderige hustruer 
Den første Johanna Jacobsdatter Kraft i 12 aar 
Og efter de aars enchemands sæde 
Catharina Kieldsdatter Stub i 47 aar 
Sine graae haar 
Førde han til graven i sin høie alders 93 aar 
Sine børn og børnebørn 
Saa han med glæde i et velsignet tal av 67 
Med hvilche og alle Guds børn 
Han haaber at samles 
I de troendes glædelige 
Opstandelse

Källor

Norska präster under 1600-talet
Födda 1628
Avlidna 1720
Män
Norska präster under 1700-talet
Johann Rudolf von Buol-Schauenstein

Johann Rudolf von Buol-Schauenstein, född 1763 och död 1834, var en österrikisk greve och diplomat.

Buol-Schauenstein var från 1790 minister i Haag, och senare i Basel, Dresden, Karlsruhe och Stuttgart. 1815-1823 var han president i förbundsdagen i Frankfurt am Main, och fullföljde härvid en politik i Klemens von Metternichs anda, blev senare medlem av ministären och president för hovkommissionen i Wien.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Österrikiska grevar
Österrikiska diplomater
Diplomater under 1800-talet
Österrikiska politiker under 1800-talet
Födda 1763
Avlidna 1834
Män
Sørums kyrka

Sørums kyrka är en långkyrka från tiden före 1166 i Sørums kommun, Akershus fylke. 

Byggnaden är av sten och har 340 sittplatser. Dörröppningar och dopfunt är från medeltiden, här finns vidare en renässanspredikstol och en utskuren altartavla från 1733.

Sørums kyrka är en av de äldsta kvarvarande stenkyrkorna i Norge, och har genom historien varit en viktig maktfaktor med stora rikedomar. Colbjørn Torstensen Arneberg, som var präst här i över sextio år, vilar på kyrkogården.

Källor

Kyrkobyggnader i Akershus fylke
Medeltida kyrkobyggnader i Norge
Sørums kommun
Karl Ferdinand von Buol-Schauenstein

Karl Ferdinand von Buol-Schauenstein, född 17 maj 1797 och död 28 oktober 1865, var en österrikisk-ungersk diplomat. Han var son till diplomaten Johann Rudolf von Buol-Schauenstein.

Buol-Schauenstein innehade olika diplomatiska uppdrag i Karlsruhe, Stuttgart, Turin och Sankt Petersburg. 1851 blev han ambassadör i London och var 1852-59 utrikesminister och konseljpresident. Buol-Schauenstein ledde Österrike-Ungerns politik under Krimkriget och var på Pariskongressen i mars 1856 sitt lands representant.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Österrikiska diplomater
Diplomater under 1800-talet
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer från Wien
Födda 1797
Avlidna 1865
Män
John Cho

John Cho, född 16 juni 1972 i Seoul, Sydkorea, är en skådespelare och sångare. När John var 6 år flyttade han till Los Angeles där han är uppväxt. Han sjunger i bandet Viva La Union som tidigare hette Left of Zed. Han är mest känd som Harold Lee i Harold and Kumar-filmerna.

Filmografi

2001-2002 - Off Centre
2002 – Solaris

2005-2008 - Kitchen Confidential

2009-2010 - FlashForward

Cho har även gästskådespelat i serier som Ugly Betty, How I Met Your Mother, Grey's Anatomy, House, Förhäxad och Felicity.

Källor

 

Män
Sydkoreanska skådespelare
Levande personer
Födda 1972
WP:Projekt Korea
Buon

Buon eller Bon, var en italiensk arkitekt- och konstnärssläkt i Venedig.

Giovanni Buon (omkring 1375-1445 och hans son Bartolomeo Buon d.ä. (omkring 1410-1470) byggde i gotisk stil Porta della Carta och arbetade på Basilica di Santa Maria Gloriosa dei Frari och Ca' d'Oro. Bartolomeo Buon d.y., troligen av samma familj, var en ungrenässansmästare, som bland annat påbörjade Scuola di San Rocco och uppförde en del av dogepalatset.

Konstnärssläkter
Släkter
Historiska Kairo

Historiska Kairo (även kallat Islamiska Kairo) är de äldsta delarna av centrala Kairo, känd för sina historiskt betydelsefulla moskéer och andra islamska monument.

Området omfattar förutom det ursprungliga Kairo, den gamla huvudstaden Fustat, Ibn Tulun-moskén, Al-Imam ash-Shaf'is nekropol, As-Sayyidah Nafisahs nekropol, Qayitbay nekropol och Kairos citadell, som vakar över området.

Världsarvet
1979 blev området ett världsarv under namnet Islamiska Kairo. Sedan 2007 har det namnet Historiska Kairo.

Historia
Under fatamidernas era, grundades Al-Qahira (Kairo) år 969 som den kejserliga huvudstaden för Fatimidernas kalifer, emedan den verkliga ekonomiska och administrativa huvudstaden var den närliggande staden Fustat. 

Efter att Fustat förstörts 1168/1169 för att förhindra att staden kom i händerna på korsriddarna flyttades Egyptens administrativa huvudstad till Kairo och har alltsedan dess varit det. Det tog fyra år för general Jawhar Al Sikilli (Sicilienaren) att uppföra Kairo och för fatimidiska kalifen Al Muizz att lämna sin gamla Mahdia i Tunisien och slå sig ner i fatimidernas nya huvudstad.

Hot 
Stora delar av det historiska området, som är ett av de mest överbefolkade områdena i huvudstaden, är väldigt nedgånget. Utöver detta, sägs i Al-Ahram Weekly, att stölder vid islamiska monument inne i Darb Al-Ahmar hotar områdets bevarande på längre sikt.

Referenser

Fornminnen i Egypten
Världsarv i Egypten
Historiska Kairo
Kairos distrikt
Världsarv inskrivna 1979
Filippo Buonarroti

Filippo Michele Buonarroti, mer känd som Philippe Buonarroti, född 11 november 1761 i Pisa, död 16 september 1837 i Paris, var en italiensk utopisk socialist och fransk revolutionsman.

Buonarroti var starkt påverkad av Rousseaus skrifter. Han verkade för Frankrikes intressen på Korsika, deltog efter Robespierres fall i Babeufs sammansvärjning och dömdes till deportation. I sitt arbete Conspiration pour l'égalité, dite de Babeuf (1828), skildrade han denna episod i revolutionens historia.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Noter

Externa länkar 

 

Franska politiker
Alumner från universitetet i Pisa
Födda 1761
Avlidna 1837
Män
Utopiska socialister
Italienska socialister
Personer från Pisa
Gravsatta på Montmartrekyrkogården
Köpingsviks församling

Köpingsviks församling är en territoriell församling, administrerad av trossamfundet Svenska kyrkan i Kalmar-Ölands kontrakt i Växjö stift. 

Församlingskyrkor är Köpings kyrka, Egby kyrka och Bredsättra kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades den 1 januari 2006 genom sammanslagning av Köpings, Egby och Bredsättra församlingar. Församlingen ingår i Norra Ölands pastorat.

Referenser

Externa länkar 
 Ölands kyrkor - gemensam webbplats för Svenska kyrkan på Öland

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Borgholms kommun
Köpings församling, Växjö stift

Köpings församling var en församling i Ölands norra kontrakt, Växjö stift och Borgholms kommun.  År 2006 uppgick församlingen i Köpingsviks församling.

Församlingskyrkan var Köpings kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var fram till 1962 moderförsamling i ett pastorat med Egby församling, där från 15 november 1777 till 1 maj 1879 Borgholms församling ingick. 1962 ingick Köpings församling som moderförsamling i pastoratet Köping, Egby, Löt, Alböke, Föra och Bredsättra. År 2006 uppgick församlingen i Köpingsviks församling.

Församlingskod var 088507.

Series pastorum

Klockare, kantor och organister

Se även
Köpings socken

Noter

Historiska församlingar i Växjö stift

Indelningar i Borgholms kommun
Giovanni Buonconsiglio

Giovanni Buonconsiglio, kallad Marescalco, död omkring 1536, var en italiensk målare från Vicenza, verksam 1495-1514.

Buonconsiglio utgick från sin hemstads konst under Bartolomeo Montagnas inflytande, och upptog under en tid i Venedig drag av Giovanni Bellinis konst. Galleriet i Vicenza bevarar hans främsta verk, Kristi begråtelse.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Italienska konstnärer under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1500-talet
Män
Italienska konstnärer under 1500-talet