kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Galgbacken, Hammarbyhöjden

Galgbacken i Hammarbyhöjden var en galgbacke och Stockholms största och sista offentliga avrättningsplats. Själva galgen fanns i norra delen av Hammarbyhöjden på en liten kulle strax söder om Kalmgatan. Nedanför kullen vid dagens Solandergatan låg avrättningsplatsen där några stenar markerar platsen som numera är ett fast fornminne. Här ägde Stockholms sista offentliga avrättning rum.

Historik

Galgen i Hammarbyhöjden finns med på Gillis Schröders karta daterad 1689 och på Georg Biurmans karta från 1750-talet står det "Hammarbÿ" och "Galgen". Tidigare låg avrättningsplatsen sedan 1500-talet på Stigberget på Södermalm, men på 1600-talet flyttades den utanför tullen vid Skanstull. De dödsdömda fördes då till Galgbacken längs Götha vägen (idag Götgatan) och de ska ha fått en sista sup på Källaren Hamburg, som låg i hörnet av Götgatan - Folkungagatan.

Den 16 januari 1771 avrättades tjuven Jacob Guntlack, född 1744, genom hängning på galgbacken. På Galgbacken utfördes inte enbart hängningar. En annan historiskt känd person som avslutade sitt liv 1792 på Hammarbys Galgbacke var Gustav III:s mördare Jacob Johan Anckarström som blev avrättad genom halshuggning. Andra som miste livet här var baron von Görtz och prästen Peter Brenner den 4 juni 1720. Själva straffet utfördes av stadens skarprättare. 

Den sista hängningen ägde rum 1818 och den sista offentliga avrättningen i Stockholm företogs 1862 då gardisten Pehr Viktor Göthe blev halshuggen som straff för våldtäkt och mord på  butiksföreståndarinnan Anna Sofia Forssberg boende på Hornsgatan 7 (se Pehr Victor Göthes mord på Anna Sofia Forssberg). Själva avrättningen verkställdes av Stockholms officiella skarprättare Johan Fredrik Hjort och beskådades av drygt 4 000 personer. 

Det sägs att byggnadsarbetarna hittade skelettdelar vid Galgbacken när bostadsområdet Hammarbyhöjden byggdes på 1930-talet, vilket de tvingades hålla tyst om för att inte skrämma bort de nya hyresgästerna. 

Fram till mitten av 1980-talet fanns även en liten tvärgata till Kalmgatan med namnet "Galgbacken" som ledde fram till kullen, där Galgbacken en gång låg. Därifrån har man en vidsträckt utsikt över staden.

Se även 
 Galgbacke
 Galgberget, Södermalm
 Galgstenen, Sotholms härads avrättningsplats.

Referenser

Externa länkar 
 Om Galgbacken på Riksantikvariatsämbetet (RAÄ)

Hammarbyhöjden
Stockholm under 1700-talet
Avrättningsplatser
Herman von Gegerfelt

Herman Georg von Gegerfelt, född 18 augusti 1817 i Göteborg, död 30 april 1886 i Jönköping, var en svensk jurist och riksdagsman.

von Gegerfelt var president i Göta hovrätt 1878–1883. Under sin tid som riksdagsman var han ledamot av både ståndsriksdagen 1850–1866 och första kammaren 1867–1889, i senare fallet för Jönköpings läns valkrets.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Födda 1817
Avlidna 1886
Män
Hovrättspresidenter i Göta hovrätt
Jurister från Göteborg
Politiker från Göteborg
Herman
Hachijō-jima

Hachijō-jima) är en ö bland Izuöarna i nordvästra Stilla havet och tillhör Japan.

Geografi 
Hachijō-jima ligger cirka 290 kilometer söder om Tokyo och ca 160 km söder om huvudön Izu-Ōshima. 

Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 74 km² med en längd på ca 14 km och den omges av en rad småöar där den största Ko-jima ligger strax västerut. De högsta höjderna är vulkanen Nishi-yama (även Hachijō-Fuji) på cirka 854 m ö.h. på öns nordvästra del  och vulkanen Mihara-yama (även Higashi-yama) på öns sydöstra del. Ön ingår i också i Fuji-Hakone-Izu nationalpark och är ett populärt turistmål från fastlandet för sin natur, sina heta källor och vattenfallet.

Befolkningen uppgår till ca 9 000 invånare fördelad på huvudorten Mitsune på öns mellersta del nära flygplatsen och övriga byar Kaminato, Kanado, Kashidate, Nakanogo, Okazato och Sueyoshi. Förvaltningsmässigt utgör ön del i subprefekturen Hachijō-shichō och tillhör Tokyo prefekturen på huvudön Honshu. Hachijō-jima utgör området "Hachijō-machi" (Hachijō-stad) och Aoga-shima ca 70 km längre söderut utgör området "Aogashima-mura" (Aogashima-by). Båda delområden kräver förvaltningsrätten över de obebodda småöarna Beyonesu retsugan (Bayonaiseklipporna), Sumisutō-jima (Smithön), Sofugan (även Sōfu-Iwa, Lots hustru) och Tori-shima.

Öns flygplats Hachijō-jima Kūkō (Hachijō-jima flygplats, flygplatskod "HAC") har kapacitet för lokalt flyg och ligger på öns mellersta del, det finns även regelbundna färjeförbindelse med Tokyo på fastlandet.

Historia 
Det är osäkert när Izuöarna upptäcktes men de har varit bebodda i flera tusen år. 

Redan 1608 användes Hachijō-jima till exil för kriminella.

1878 under Meijirestaurationen blev området en del i Tokyo prefekturen.

1936 skapades Fuji-Hakone-Izu nationalpark och området införlivades i parkområdet 1964.  

1943 omstrukturerades Tokyos förvaltningsstruktur och områdets förvaltning övergick till "Tokyo-to-cho" (länsstyrelsen för Tokyo, engelska "Tokyo Metropolitan Government") som de tillhör idag.

Källor

Externa länkar 
 om Hachijō-jima
 karta över Hachijō-jima
 Hachijō-machis hemsida (japanska)

Japans öar
WP:Projekt Japan
Gustav Freytag

Gustav Freytag, född 13 juli 1816 i Kreuzburg, Schlesien, död 30 april 1895 i Wiesbaden, var en tysk filolog och liberal författare.

Freytag studerade filologi  i Breslau och Berlin och arbetade som privatdocent i Breslau 1839-1847. Tillsammans med Julian Schmidt gav han mellan 1848 och 1870 ut den nationalliberala tidskriften Die Grenzboten. Han var ledamot av det nordtyska förbundets lagstiftande församling 1867-1870. År 1863 utvecklade han det som kallas Freytags pyramid.

Bibliografi (urval) 
 Die Journalisten (lustspel, 1853)
 Bilder aus der deutschen Vergangenheit (fem band, 1859-1867) 
 Die Ahnen (sex band, 1873-1881)
 Förfäderna (anonym översättning?, Ewerlöf, 1874-1876)
 Soll und Haben (tre band, 1855)
 Debet och credit (anonym översättning?, Köster, 1857)
 Debet och kredit (översättning P. E. Kullander [eller Cullander?], Hierta, 1888)
 Debet och kredit (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1888)
 Debet och kredit (översättning Hellen Lindgren, Ljus, 1901)
 Die Technik des Dramas (1863) 
 Det förlorade manuskriptet (anonym översättning?, Pettersson, 1867)
 Erinnerungen aus meinem Leben (1877) 
 Vermischte Aufsätze (två band, 1901-1903), utgiven av E. Elster 
 Marcus König
 Landsknekten (anonym översättning?, Niloé, 1966)

Hans Gesammelte Werke utgavs i 22 band 1887-1888.

Noter

Externa länkar 
 

Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Personer från Schlesien
Personer från Kluczbork
Födda 1816
Avlidna 1895
Män
Alumner från universitetet i Wrocław
Styrbjörn (1790)

Styrbjörn var en hemmema, en typ av skärgårdsfregatt, som byggdes 1789/1790 på Djurgårdsvarvet i Stockholm. Hon var konstruerad och byggd av Fredrik Henrik af Chapman.

Tjänstgöringshistoria
Deltog som flaggskepp för skärgårdsflottan under Gustav III:s ryska krig 1788-1790, och stod då under befäl av Victor von Stedingk. Skeppet föll under Finska kriget i ryska händer efter Sveaborgs kapitulation. Hon återerövrades efter en häftig strid natten mot den 18 augusti 1808 av en svensk styrka bestående av 132 man på 24 båtar, vid det så kallade Anfallet i Jungfrusund. Vid återtagande deltog underlöjtnant Peter Lillja som hade befälet över den barkass som äntrade Styrbjörn. Lillja erhöll För tapperhet till sjöss i guld för detta.

Styrbjörn gick dock på grund vid återtåget från Jungfrusund, samt var efter hård eld från hemmeman Hjalmar försatt ur stridbart skick. Svenskarna fick dock med sig Styrbjörns barkass, samt 6 nickhakar. Hon slogs sönder mot grundet, och sjönk troligen under 1809.

Fartygschefer
1790 - Victor von Stedingk
1790 - C. Hansson

Bilder

Se även 
Lista över svenska fregatter
Lista över svenska vrak

Källor

Noter

Externa länkar

Styrbjörn (1790)
Skeppsvrak i Östersjön
Skeppsvrak i Finland
Fartyg sjösatta 1790
Fartyg byggda i Stockholm
Sjöolyckor 1809
Nödvändiga och tillräckliga villkor

Nödvändigt villkor och tillräckligt villkor är uttryck, som allmänt används vid omskrivning av så kallade "om, så-satser", inom ett flertal vetenskapliga områden, särskilt inom matematik och logik.

Satsen "Om en svan är vit, så är den vacker", kan formaliseras till följande ekvivalenta omskrivningar:
 Det är ett tillräckligt villkor att en svan är vit för att den skall vara vacker.
 Endast om en svan är vacker, så är den vit.
 Det är ett nödvändigt villkor att en svan är vacker för att den skall vara vit.

Satsen "Om N = 2n - 1 är ett primtal så är n ett primtal", är ekvivalent med:
 Det är ett tillräckligt villkor att N är ett primtal för att n skall vara ett primtal.
 Endast om n är ett primtal så är N ett primtal.
 Det är ett nödvändigt villkor att n är ett primtal för att N skall vara ett primtal. 

Satsen: Om och endast om det udda primtalet p = 4n + 1, så kan det skrivas som summan av två heltalskvadrater, är ekvivalent med:
 Det är ett tillräckligt och nödvändigt villkor att det udda primtalet p = 4n + 1, för att det skall kunna skrivas som summan av två heltalskvadrater.

Se även 
 Om och endast om
 Implikation
 Satslogik
 Kontingens
 Sine qua non
 Nödvändighet

Källor 
 C. Hyltén-Cavallius, Matematisk Analys, Håkan Ohlsons Boktryckeri, Lund 1958.
 Gert Almkvist, Tomas Claesson, Algebra, Studentlitteratur, Lund 1966.
 Göran Hermerén, Logik, Studentlitteratur, Lund 1965.
 Georg Henrik von Wright, Logik, Filosofi och Språk, Berlingska bokförlaget, Lund 1957.
 Geoffrey Hunter, Metalogic, MacMillan, New York 1971.
 Stephen Cole Kleene, Mathematical Logic, Wiley and Sons, New York 1967.

Matematisk terminologi
Logik
Nödvändighet
Teo

Teo kan syfta på:

 Teo – ett namn, se Teodor
 Teo (företag) – ett dotterbolag till Telia Sonera i Litauen
 Teo (kommun) – i provinsen Provincia da Coruña och regionen Galicien
 Teo (kommunhuvudort)

Personer
 Teo (sångare) (1983–), Yuriy Vashchuk, en vitrysk sångare och låtskrivare
Maridalen

Maridalen är en dal i Oslo kommun i Norge. Den ligger i Nordmarka och sträcker sig från Maridalsvannet och norröver. Dalen är ett populärt tur- och rekreationsområde.

Vid den norra änden av Maridalsvannet ligger Maridalen kapell, nära ruinerna till en medeltida stenkyrka från cirka år 1250. Dalen har fått sitt namn efter helgonet Sankta Margareta, som kyrkan var vigd åt, och hette inledningsvis Margaretadalen. I dalen arrangeras det årliga "Maridalsspillet" som tar sig an livet i dalen på medeltiden.

Maridalsvannet är Oslos viktigaste dricksvattenkälla.

Referenser

Externa länkar 

 Maridalens Venner
 Maridalsspillet

Platser i Oslo
Dalar i Norge
Jämtlands läns fornskriftsällskap

Jämtlands läns fornskriftsällskap, som bildades 1928, har som ändamål att publicera källhandlingar (urkunder) rörande Jämtlands län samt landskapen Jämtland och Härjedalen. Utgivningarna är samlade i en skriftserie.

Skrifter utgivan av Jämtlands läns fornskriftsällskap
 JFSS nr I "Fale Burmans anteckningar om Jämtland i urval", Lund 1930
 JFSS nr II "Urkunder rörande Jämtlands läns tillkomst", 1933
 JFSS nr III "Jämtlands domböcker och landstingsprotokoll. I. Jämtlands domböcker 1621-1628", 1933
 JFSS nr IV "Jämtlands domböcker och landstingsprotokoll. II. Jämtlands domböcker 1634-1643", 1934
 JFSS nr V "Jämtlands domböcker och landstingsprotokoll. III. Jämtlands landstingsprotokoll 1621-1643", 1939
 JFSS nr VI "Kyrkoarkiven i Länsarkivet i Östersund 1939", 1939
 JFFS nr VII "Sockenbeskrivningar 1818-1821. Sockenbeskrivningar från Jämtland och Härjedalen.", Lund 1941.
 JFSS nr VIII "Jämtländska räkenskaper, del I, 1564 - 1567", Lund 1944
 JFSS nr IX "Jämtländska räkenskaper II, 1568-71", Lund 1948.
 JFSS nr X "Jämtländska ortnamn på 1560-talet, ortsregister till Jämtländska räkenskaper", Lund 1953.
 JFSS nr XI "Räfsten med Jämtarna 1613. Rannsakningsprotokollen efter Baltzarfejden.", 1959
 JFSS nr XII "Jämtlands domböcker och landstingsprotokoll. IV. 1647-1648", 1989
 JFSS nr XIII "Jämtlands och Härjedalens diplomatarium III", 1995
 JFSS nr XIV "Freden i Brömsebro 1645. Trohetsederna med alla undertecknare från Jämtland, Härjedalen och Dalarna", Värnamo 2000
 JFSS nr XV "Olof Bertilssons kyrkobok förd i Sveg och Offerdal 1636-1668", 2006

Externa länkar
JFS webbplats

Jämtland
Jämtlands län
Östersund
Föreningar i Sverige
Den där Jenny

Den där Jenny är en ungdomsroman av Eva Wikander från 2003. "Den där Jenny" handlar om en tjej som går i sexan. Hon flyttade tidigt på sommaren och skulle börja en ny skola i en storstad. Hon träffar några killar som är äldre än hon. Hon tycker att de är schysta och är med dem allt oftare, hon gillar en kille som heter Jon. När hon började skolan blir hon mobbad av tre tjejer. De tycker att det är något fel på Jenny som sminkar sig helt svart. Jenny blir ledsen, och hon tar cigaretter från sin mamma. Då ser Åsa, Marie och Cilla det och skvallrar för sin lärare.

Man får lära känna många karaktärer men det är ganska lätt att blanda ihop dem. Man får en blick av hur mobbarna mår av att mobba Jenny, och man får veta hur Jenny mår av att bli mobbad. Boken kan läsas av både killar och tjejer, i alla åldrar.

Svenska barnböcker
Skönlitteratur 2003
Gone Away

Gone Away är en singel av det amerikanska punkrockbandet The Offspring. Enligt DVD:n på bandets Greatest Hits-album har denna låt hjälpt många av fansen under svåra tider. En akustisk version av låten har även framförts live och då är det enbart Dexter Holland som uppträder, spelandes på ett piano. Den 5 oktober 2012 uppträdde The Offspring tillsammans med Emily Armstrong (från Dead Sara) och de spelade då den akustiska versionen av låten. "Gone Away" kom på plats 247 på listan The KROQ Top 300 Songs of the 90s och på plats 62 på listan Triple J Hottest 100 of 1998. En coverversion av denna låt av bandet Noctura finns med på deras album Surrender the Sun från 2011.

Låten handlar om sorgen över någon nära som har dött. Det fanns rykten om att Holland skrev "Gone Away" sedan hans flickvän hade dött i en bilolycka (där denna flickvän tros ha varit modern till Hollands dotter Alexa Holland, som föddes den 8 mars 1988). Detta har dock dementerats av Holland, som förklarade att låten grundar sig i en händelse som utspelade sig runt tiden då Ixnay on the Hombre spelades in. Holland och hans dåvarande fru, Kristine Luna, hade varit ute och ätit när de bestämde sig för att gå till Baskin-Robbins i Huntington Beach. När de väntar i kö kommer ett par inspringande och skriker att de är jagade av gängmedlemmar. En bil stannar till utanför och personerna i bilen börjar skjuta in i affären. Holland skyddar Luna med sin egen kropp och de båda är säkra på att de kommer att dö. Ingen kommer till skada, men händelsen påverkade Holland och fick honom att tänka på döden. Han bestämde sig då för att skriva "Gone Away", vilket skedde några veckor efter händelsen. 

Musikvideon till "Gone Away" spelades in den 13 februari 1997 i en nästintill övergiven köttproduktionsbyggnad i Los Angeles. Som regissör stod Nigel Dick och musikvideon hade premiär på MTV den 26 februari samma år.

En pianoversion av "Gone Away" lanserades på Let the Bad Times Roll.

Låtlista

Gone Away EP 

Gone Away EP är det amerikanska punkrockbandet The Offsprings femte officiella EP, släppt den 11 november 2021 via skivbolaget Concord Records. Gone Away EP innehåller fyra versioner av låten "Gone Away", som först lanserades på Ixnay on the Hombre under 1997 och som senare släpptes i en pianoversion på Let the Bad Times Roll under 2021.

Låtlista

Referenser

Noter

Engelska originalcitat 

Amerikanska musiksinglar
Musiksinglar 1997
Engelskspråkiga sånger
Singlar utgivna på Columbia Records
Engelskspråkiga EP-skivor
Amerikanska EP-skivor
EP-skivor 2021
Lenny Krayzelburg

Leonid "Lenny" Krayzelburg, född den 28 september 1975 i Odessa, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en amerikansk simmare som under 1990-talet och början av 2000-talet tillhörde världseliten i ryggsim. Krayzelburgs föräldrar som är sovjetiska judar lämnade Odessa 1989 och emigrerade till USA och Los Angeles.

Karriär 

Krayzelburgs första meriter kom när han som collegesimmare för Santa Monica College vann juniormästerskap i ryggsim. 1995 blev han amerikansk medborgare och 1998 dominerade han ryggsimmet vid VM i Perth där han vann både 100 meter och 200 meter. Samma år slog han även världsrekordet på både 100 och 200 meter ryggsim på såväl lång som kort bana. 

Krayzelburg var storfavorit inför OS 2000 i Sydney där han även levde upp till alla förväntningar och vann guld på både 100 meter och 200 meter ryggsim. Dessutom simmade han startsträckan i det amerikanska lagkappen på 4 x 100 meter medley som vann guld. 

Under 2001 valde han att avstå VM i japanska Fukuoka för att i stället ställa upp i den judiska motsvarigheten till samväldesspelen - Maccabiah spelen i Israel. Där vann han guld på 100 meter ryggsim. 

Efter några år som var fyllda av skador var Krayzelburg tillbaka till OS 2004 i Aten där han valde att avstå från 200 meter ryggsim för att bara koncentrera sig på 100 meter. Emellertid blev finalen en besvikelse och Krayzelburg var två hundradelar från en medaljplats och han slutade på en fjärde plats. Däremot blev det guld i lagkappen 4 x 100 meter medley där han simmade i kvalet, men i finalen blev han utbytt mot Aaron Peirsol.

Källor
 Fakta om Krayzelburg

Födda 1975
Amerikanska simmare
Personer från Odessa
Olympiska guldmedaljörer 2000
Olympiska guldmedaljörer 2004
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Män
Levande personer
Världsmästare i simning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från USA
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2004
Josefin Edvardsson

Anna Josefin Edvardsson, född 23 januari 1985, är en svensk skådespelare.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1985
Kvinnor
Levande personer
Aoga-shima

Aoga-shima  är en ö bland Izuöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan.

Geografi 
Aoga-shima ligger cirka 358 kilometer söder om Tokyo och ca 70 km söder om huvudön Izu-Ōshima.

Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 5,98 km² med en längd på omkring 3 kilometer och en bredd på 1 kilometer. Den högsta höjden är vulkanen Otonbu-yama på cirka 423 m ö.h. (1). Ön ingår i också i Fuji-Hakone-Izu nationalpark.

Befolkningen uppgår till ca 200 invånare som bor i huvudorten på öns nordvästra del. Förvaltningsmässigt utgör ön del i subprefekturen Hachijō-shichō i Tokyo prefektur på huvudön Honshu. Hachijō-jima ca 70 km norrut utgör området "Hachijō-machi" (Hachijō stad) och Aoga-shima utgör området "Aogashima-mura" (Aogashima by). Båda delområden kräver förvaltningsrätten över de obebodda småöarna Beyonesu retsugan (Bayonaiseklipporna), Sumisutō-jima (Smithön), Sofugan (även Sōfu-Iwa. På engelska Lot's Wife Rocks) och Tori-shima.

Ön kan endast nås med fartyg då den saknar flygplats. Det finns regelbundna färjeförbindelse med Tokyo på fastlandet.

Historia 
Det är osäkert när Izuöarna upptäcktes men de har varit bebodda i flera tusen år.

Åren 1783 till 1785 hade öns vulkan sitt senaste utbrott.

1878 under Meijirestaurationen blev området en del i Tokyo prefektur.

1936 skapades nationalparken Fuji-Hakone-Izu nationalpark och området införlivades i parkområdet 1964.

Referenser

Externa länkar 
 Aogashima-muras hemsida (japanska)

Japans öar
WP:Projekt Japan
Gällivare järnvägsstation

Gällivare järnvägsstation är en järnvägsstation i Gällivare i Norrbottens län. Den ligger längs Malmbanan och är inlandsbanans norra slutstation. Den trafikeras av fjärrtåg mellan Narvik i Norge och Luleå, alternativt Stockholm, då tågsättet delas upp i Boden på vissa rutter.

Historik
Järnvägsstationen byggdes åren 1893-1894. Stationshuset är i fornnordisk stil och arkitekt är Folke Zettervall. I Malmberget rullade det första tåget in 1887, och inlandsbanan från Kristinehamn till Gällivare blev klar 1937.

Källor 

Järnvägsstationer i Norrbottens län
Hållplatser längs Malmbanan
Byggnader och anläggningar i Gällivare
Transport i Gällivare
Järnvägsstationer invigda 1894
1894 i Sverige
Mario Simunovic

Mario Simunovic, född 20 oktober 1989 i Degerfors, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Villastadens IF. 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Degerfors IF
Spelare i Carlstad United BK
Födda 1989
Män
Levande personer
Personer från Degerfors
Acela Express

Acela Express är ett snabbtåg i USA. Tåget, som drivs av det statliga (federala) monopolföretaget Amtrak, går den 734 km långa sträckan Boston (South Station)–New York (Penn Station)–Philadelphia––Washington, D.C. (Union Station), vilket som snabbast tagit 6,5 timmar med medelhastighet 116 km/h. Tågen liknar närmast franska TGV tekniskt, med två särskilda drivenheter, en per ände, men till skillnad från TGV har den lutande vagnskorgar. Acela Express-tågen är tillverkade av kanadensiska Bombardier Transportation och franska Alstom.

Acela Express kör på en äldre spårsträckning, Nordostkorridoren, som uppgraderats för höga hastigheter, upp till 240 km/h, även om hastigheten norr om New York är mycket lägre. Snabbast går det på den 362 km långa sträckan mellan New York och Washington, vilket tar 2 timmar och 48 minuter; tåget har då en medelhastighet på 129 km/h. På denna sträcka har man 75% av passagerarna som reser utan bil.

Historia 
Efter framgångar med höghastighetståg i Japan under 1960-talet beslutade den amerikanska staten att undersöka möjligheterna med höghastighetsjärnväg i USA. Den 18 december 1991 godkändes fem förslag på möjliga höghastighetsjärnvägar. Under 1993 avsatte den amerikanska staten 1 miljard dollar för utbyggnaden av 3 200 km höghastighetsjärnväg.

Under perioden oktober 1992 till januari 1993 testkördes ett svenskt X2-tåg. Därefter användes tåget på sträckan Washington DC – New York från februari till maj samt augusti till september 1993. Även Siemens visade upp sitt ICE 1 tåg i den nordöstra korridoren den 3 juli 1993.

Tekniska uppgifter

Linjen i spel 
Acela Express förekommer i simuleringsspelet Microsoft Train Simulator. Linjen finns även som tillägg till Train Simulator 2014

Referenser

Noter

Externa länkar

Snabbtåg
Järnvägslinjer i USA
Alstom
Bombardier Transportation
Konung Adolf Fredrik (1775)

Konung Adolf Fredrik, officiellt HM Linjeskepp Konung Adolf Fredrik , var ett linjeskepp i svenska Kungliga flottan. Fartyget, som var döpt efter den svenske kungen Adolf Fredrik, byggdes på örlogsvarvet i Karlskrona efter ritningar utförda av skeppskonstruktören Fredrik Henrik af Chapman och sjösattes den 6 juli 1775. Hennes bestyckning utgjordes av 70 kanoner av olika kalibrar på två täckta batteridäck.

Tjänstgöringshistorik
Konung Adolf Fredrik deltog i flera sjöstrider under Gustav III:s ryska krig 1788-90, däribland slaget vid Ölands södra udde 1789 och i flottornas utbrytning från Viborgska viken 1790. Under Finska kriget 1808-09 ingick fartyget i en svensk eskader som i samverkan med brittiska örlogsfartyg, höll den ryska Östersjöflottan blockerad i Finska viken. Senare i kriget var hon flaggskepp för de svenska sjöstyrkorna under motoffensiven mot den ryska armén i Västerbotten sommaren 1809, då hon som första linjeskepp passerade Kvarken. Efter att ha använts som blockskepp i Karlskrona 1810-11, deltog fartyget i det svenska fälttåget mot Norge 1814. Konung Adolf Fredrik utrangerades 1825 och höggs därefter upp.

Bilder

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 
 Unger, Gunnar (1923). Illustrerad svensk sjökrigshistoria: Senare delen omfattande tiden 1680-1814. Stockholm: Albert Bonniers förlag

Se även  
Lista över svenska örlogsfartyg

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1770-talet
Soopafly

Soopafly (artistnamn för Priest Joseph Brooks), född 1972, är en amerikansk hiphop-producent från Long Beach i Kalifornien. Han har jobbat med artister och producenter som Snoop Dogg, Daz Dillinger, Kurupt, Tha Eastsidaz, Too Short, Crazy Toones och RBX. Är sedan 2006 med i gruppen Westurn Union.

Diskografi

Soloalbum
Bangin Westcoast - 2007
Dat Whoopty Woop - 2001

Tillsammans med Westurn Union
House Shoe Musik, Vol. 1 - 2008

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska musikproducenter
Levande personer
Födda 1972
Män