kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alpbach

Alpbach är en ort och kommun i förbundslandet Tyrolen i västra Österrike. Kommunen har  invånare (), på en yta av  km².

Alpbach är en bergsby som ligger mitt i den övre änden av dalen Alpbachtal, och är känd som turistort för sin skidåkning och vandring i Alperna. Alpbach har också vid ett flertal tillfällen utmärkts till Österrikes vackraste by. Utöver detta har byn även utmärkts till Europas vackraste blomsterby.

Historia 
Sedan 1945 har Alpbach varit värd för Europäisches Forum Alpbach (Alpbachs Europeiska Forum), en årlig två veckor lång konferens med ledande personer inom vetenskap, företagande, konst och politik. 1999 öppnades Alpbachs nya kongresscentrum, samtida med det 55:e Europäisches Forum Alpbach. Kongresscentrat var ett undantag i byn i och med dess moderna konstruktion. 1953 bestämde Alpbachs kommunfullmäktige att all bebyggelse i byn skulle harmonisera byn. Hus som var mer än tre våningar höga förbjöds, och alla nybyggnationer skulle göras i trä. Dock gavs alltså ett undantag när kongresscentrat byggdes.

Kultur och sevärdheter 
Alpbach är en välkänd skidort, med sina lugna pister som lockar många turister. Från Alpbach går två liftar, en mindre som utgår från Alpbachs Kongresscentrum, och en större som tar skidåkarna upp till Wiedersbergerhorn. Sommartid är orten populär som friluftsturistmål. De traditionella byggreglerna i orten gör att den präglas av en enhetlig traditionell tyrolsk byggnadsstil.

Kommunikationer 
Orten är belägen längst in i en dal. Bussförbindelse finns mellan orten och Brixleggs järnvägsstation vid dalens mynning.

Kända personer med anknytning till Alpbach 
 Erwin Schrödinger, kvantfysiker och nobelpristagare i fysik 1933, levde under sina sista år i Alpbach och ligger begravd på ortens kyrkogård. Hans gravkors är inskrivet med hans mest berömda verk, Schrödingerekvationen.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Turistinformation för Alpbachtal

Orter i Tyrolen
Kommuner i Tyrolen
Vintersportorter i Österrike
Power walking

Power walking är en träningsform som ämnar aktivera maximalt antal muskler  när man är ute på promenad. Det motsvara fysiskt aktivitet som ämnar uppnå högre energiförbrukning än vid traditionell promenad men mindre belastning av leder än vid löpning. Sporten kan utföras från absolut nybörjarnivå till avancerad nivå och kan utföras i ett och samma tempo eller också i intervaller. Power walking är en lågintensiv träningsform, vilket är träning som bedrivs med låg belastning, ca 50–70 % av maximal syreupptagningsförmåga, till exempel promenader och cykling. Lågintensiv träning ger högre fettförbränning i relation till kolhydratförbränning än högintensiv träning.

Termen Power walking har i viss mån börjat ersättas av gågging (en sammanslagning av gång och jogging).

Eventuella tillbehör
Stegräknare
Pulsklocka
Gångstavar

Källor

Noter

Externa länkar
Power Walkers World

Träning
Bill Maynard

Bill Maynard, född Walter Frederick George Williams den 8 oktober 1928 i Heath End i Surrey, död 30 mars 2018 i Leicestershire, var en brittisk skådespelare, komiker, manusförfattare, regissör och sångare. Han blev känd för sin roll som den halvkriminelle men godhjärtade farmaren och affärsmannen Claude Jeremiah Greengrass i den brittiska framgångsrika och populära dramaserien Tillbaka till Aidensfield, en roll han spelade från seriens allra första avsnitt och fram till år 2000.

Sitt artistnamn "Bill Maynard" tog han eftersom han alltid hade kallats Bill ända sedan han var barn, och efternamnet Maynard kom från det populära godiset Maynard Wine Gums som fanns på den tiden.

Biografi
Maynard fick sitt stora genombrott då han spelade mot Ronnie Barker och Ronnie Corbett i komediserien Football Blues som sändes i början av 1970-talet. Men det var dock i rollen som den late och klumpige familjefadern Selwyn Froggitt i komediserien Oh No, Its Selwyn Froggitt! som sändes mellan 1974 och 1977 som han blev riktigt populär. 1980-talet innebar också framgång för Maynard då han spelade den lömske affärsmannen Fred Moffatt i komediserien The Gaffer. 1980 fick han också sin egen TV-show, The Bill Maynard Show, som var framgångsrik och populär under hela decenniet. Han var även omtyckt programledare för nattradioprogrammet To Midnight with Bill Maynard som sändes från 1980 och framåt.

Maynard gifte sig med Muriel Linnell den 5 november 1949 och paret fick två barn, varav sonen Maynard Williams som är popartist och frontfigur i det brittiska musikbandet The Ryders. Efter nästan trettiofem års äktenskap avled Muriel i juni 1983. Bill Maynard gifte om sig med Tonia Bern 1989 och de var gifta sedan dess fram till Maynards död.

Maynard kom fyra i 1957 års brittiska melodifestival och har hade en framgångsrik sångkarriär, trots att han inte var någon professionell sångare i ordets mening. Han sjöng in låtar som "Hey Liley, Liley Lo", "The Pheasant Pluckers Son" och sjöng även in sin version av The Pogues populära julsång "Fairytale of New York" tillsammans med Tricia Penrose. Hans sträva, något hårda sångröst har uppskattats, speciellt i de rockiga sångerna han sjöng in.

1992 debuterade Maynard i rollen som den halvkriminelle jordbrukaren och affärsmannen Claude Jeremiah Greengrass i den nystartade dramaserien Tillbaka till Aidensfield. Genom åren kom Maynard att bli mycket populär för sin roll som Greengrass, och det är den roll som han själv ansåg vara sin bästa. 

År 2000 drabbades Maynard av en allvarlig stroke och blev tvungen att skrivas in på sjukhus för omedelbar vård. Hans allra sista avsnitt sändes den 24 december 2000. Maynard hade då medverkat oavbrutet i hela tio säsonger och 160 avsnitt av serien. 

Maynard pensionerades 2010 och var bosatt med sin hustru i Leicester. I mars 2018 föll han ur sin permobil och bröt höften. Han avled strax därefter på ett sjukhus i Leicestershire.

Referenser

Födda 1928
Avlidna 2018
Män
Brittiska skådespelare
Johannes (metropolit)

Johannes, född Johannes Wilho Rinne 16 augusti 1923 i Åbo, död 1 juli 2010 i Åbo, var ärkebiskop i Finlands ortodoxa kyrka 1987–2001. Efter sin pensionering förärades han vid Konstantinopels ekumeniska patriarkat titeln metropolit av Nicaea och exark av Bithynien.

Biografi
Metropolit Johannes fick en luthersk uppfostran. Efter teologiska studier vid Åbo Akademi och vid universitetet i Durham avlade Johannes 1953 sin master i teologi i New York. Under 1950- och 60-talet verkade han som lärare och rektor i olika skolor, bland annat åtta år som rektor för samskolan i Kittilä. Teologie doktor blev han 1966 vid Åbo Akademi då han även konverterade till den ortodoxa tron. Sin andra doktorsavhandling skrev han på grekiska i vid Aristotelesuniversitetet i Thessaloniki om kanonisk rätt år 1971.

År 1969 valdes han till biträdande biskop med titeln biskop av Lappland i Finlands ortodoxa kyrka, och sedan till biskop av Helsingfors. År 1972 utnämndes han till metropolit av Helsingfors och år 1987 till Karelens och hela Finlands ärkebiskop.

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1923
Avlidna 2010
Finlands ärkebiskopar
Finländska teologer
Finlandssvenska präster
Män
Personer från Åbo
Biskopar i Finska ortodoxa kyrkan
Amadeus av Savojen-Aosta

Amadeus av Aosta kan syfta på:

 Amadeus, 1:e hertig av Aosta
 Amadeus, 3:e hertig av Aosta
 Amadeus, 5:e hertig av Aosta
VVS (olika betydelser)

VVS kan syfta på: 
 VVS, förkortning som står för värme, ventilation och sanitet
 Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg
 Vid Vintergatans slut, svenskt TV-program
 Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen, tidigare statliga myndigheter i Sverige och Finland
 Voyenno-Vozdusjnye Sily, ryska för Sovjetunionens flygvapen
 VVS Moskva, sovjetiska flygvapnets sportklubb
 Vladimir Viktorovitj Smirnov, en sovjetisk fäktare
 Vikentij Vikentievitj Smidovitj, en rysk författare
 Vladimir Vladimirovitj Salenskij, en rysk zoolog
 Vsevolod Viktorovitj Stratonov, en rysk astronom
Djuphavskungsfisk

Djuphavskungsfisk (Sebastes mentella), en fisk i familjen drakhuvudfiskar.

Utseende 
Djuphavskungsfisken är klart rosafärgad precis som större kungsfisken och påminner över huvud taget om denna; den har dock ett kraftigt benutskott framtill på underkäken, och ännu större ögon än större kungsfisken. Den har tidigare ansetts vara en underart till denna. Största konstaterade längd är 58 cm.

Vanor 
Arten är en pelagisk stimfisk som lever i djuphavet mellan 300 och 1 400 meters djup. Den föredrar vattentemperaturer mellan 2 och 5 °C. Fisken är levandeförare. Födan utgörs av lysräkor, märlkräftor, bläckfiskar, pilmaskar och småfisk. Djuphavskungsfisken kan bli upp till 75 år gammal.

Utbredning 
Utbredningsområdet utgörs av Nordatlanten från Baffinbukten till Nova Scotia i Kanada, österut över Grönland, Island och Färöarna till Norska havet och norrut till Spetsbergen och södra Barents hav.

Kommersiell betydelse 
Djuphavskungsfisk fiskas kommersiellt med trål och backor tillsammans med större kungsfisk.

Under senare 1900-talet och början av 2000-talet varierade vikten av alla fångade exemplar mellan  ton (1999) och  ton (2002).

Hela beståndet hotas troligtvis inte av fisket men lokala populationer behöver intensivare översyn. IUCN listar djuphavskungsfisk som livskraftig (LC).

Referenser

Drakhuvudfiskar
The Last Airbender

The Last Airbender är en amerikansk äventyrsfilm från 2010 i regi och filmmanus av M. Night Shyamalan. Filmen hade premiär i Sverige den 15 oktober 2010.

Handling 
The Last Airbender bygger på den första säsongen av Nickelodeons animerade tv-serie Avatar: Legenden om Aang. Filmens värld består av fyra nationer, där en del av invånarna (kallade "bändare") kan kontrollera varsitt av naturens fyra element (luftnomaderna, vattenfolken, Jordriket och Eldnationen). Dessutom finns det en utvald person (som reinkarnerar vid sin död) som kan kontrollera alla fyra elementen, en "avatar" vars uppgift är att lösa konflikter mellan de fyra nationerna och upprätthålla balansen mellan de fyra elementen. Filmens huvudperson, Aang, är en ung och olärd avatar från luftnomaderna som flytt undan sitt ansvar.

Efter att ha varit infrusen i ett isberg i 100 år träffar Aang Katara och Sokka från det södra vattenfolket. Under Aangs frånvaro har Eldnationen anfallit de tre andra nationerna och försöker erövra dem, bland annat har de dödat samtliga luftbändare (därav titeln). Katara blir Aangs vattenbändningslärare och de tre försöker nå det norra vattenfolket vid nordpolen för att hitta en vattenbändningsmästare som kan lära Aang att bemästra vattenelementet. Under tiden försöker prins Zuko från Eldnationen att fånga Aang och därmed återupprätta sin heder.

Om filmen 
Webbsidan Rotten Tomatoes har samlat in 175 amerikanska recensioner av filmen, varav 11 positiva (motsvarande 6%). Kritiker.se har registrerat 16 svenska recensioner med ett medelbetyg på 2,1 (på en skala 1-5) Filmen spelade in 319 miljoner dollar mot en budget på 150 miljoner dollar. 

The Last Airbender vann fem Razzies: sämsta regi, sämsta manus (båda till M Night Shyamalan), sämsta manliga biroll (Jackson Rathbone), sämsta 3D-effekter samt sämsta film.

Rollista

Källor

Externa länkar 

Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer 2010
Filmer i regi av M. Night Shyamalan
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
3D-filmer
Mastodontfilmer
Engelskspråkiga filmer
Nu ännu drygare

Nu ännu drygare var den andra och sista skivan (EP) av den svenska hiphop-gruppen Mobbade barn med automatvapen och släpptes 2003.

Låtlista
"Förr eller senare" ft. Timbuktu & Chords - 5:20
"Kolla på dem" - 3:56
"Nu ännu drygare" - 4:10
"Småsaker" - 4:40

Musikalbum 2003
Album av Mobbade barn med automatvapen
Per Holm

Namnet Per Holm bärs av bland andra:
 Per Holm (1843–1896), riksdagsman
 Per Holm (1915–1999), professor, nationalekonom, statsvetare och planerare
 Per Daniel Holm (1835–1903), konstnär
 Pelle Holm (1888–1980), språkvetare och ordboksredaktör
 Pelle Holm, fotbollsspelare
Tyst överenskommelse

Tyst överenskommelse (engelska: Gentleman's Agreement) är en amerikansk dramafilm från 1947 i regi av Elia Kazan. Filmen är baserad på Laura Z. Hobsons roman från 1947 med samma namn. I huvudrollerna ses Gregory Peck, Dorothy McGuire och John Garfield. Filmen hade världspremiär den 11 november 1947 och Sverigepremiär den 19 april 1948. Den Oscarbelönades som bästa film 1947, trots att filmen var kontroversiell på sin tid.

Handling 
Filmen handlar om en journalist (spelad av Gregory Peck) som går under täckmantel som en jude för att forska om antisemitismen i New York och den rika gemenskapen i Darien, Connecticut.

Rollista i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Filmer 1947
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Connecticut på film
New York på film
Filmer i regi av Elia Kazan
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Filmer producerade av Darryl F. Zanuck
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Oscar för bästa film
Filmer om antisemitism
Förspillda dagar

Förspillda dagar (eng: The Lost Weekend) är en amerikansk film noir-dramafilm från 1945 i regi av Billy Wilder. Manuset, skrivet av Charles Brackett och Billy Wilder, är baserat på Charles R. Jacksons roman med samma titel från 1944. Huvudrollerna spelas av Ray Milland och Jane Wyman. Filmen hade världspremiär den 16 november 1945 och Sverigepremiär den 3 september 1946.

Handling 
Filmen handlar om Don Birnam (Ray Milland), en alkoholiserad författare som kämpar med sitt beroende under ett veckoslut. Han genomlider ångest och kval och drabbas av anfall av delirium tremens innan han beslutar sig för att sluta dricka.

Medverkande

Priser och nomineringar 
Filmen Oscarbelönades vid Oscarsgalan 1945 i kategorin Bästa film. Vid filmfestivalen i Cannes året därpå vann filmen Guldpalmen.

Referenser

Externa länkar 

Oscar för bästa film
Amerikanska filmer 1945
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer i regi av Billy Wilder
Filmer tilldelade Guldpalmen
Svartvita filmer
Filmer om författare
Manhattan på film
Filmer vars manusförfattare belönades med Oscar för bästa manus efter förlaga
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Filmer från Paramount Pictures
Filmer bevarade i National Film Registry
Engelskspråkiga filmer
HDBaseT

HDBaseT är en ny standard för överföring av bild och ljud via cat5/6-kablar. Denna standard är under utveckling av Samsung, Sony, LG och Valens Semiconductor. HDBaseT ses som en framtida ersättare för HDMI

Kabeln kan bära okomprimerad HD-video, audio, 100Base-TX Fast Ethernet, upp till 100 watt effekt, har stöd för 3D-video och längden på kabeln kan vara upp till 100 meter.

Produkter med HDBaseT förväntas komma ut på marknaden i slutet av 2010 eller början av 2011.

.
.

Se även 
HDMI
DisplayPort
DVI

Källor 

Videoteknik
Vandra min väg

Vandra min väg (engelska: Going My Way) är en amerikansk musikal-dramakomedifilm från 1944, i regi av Leo McCarey. I huvudrollerna ses Bing Crosby och Barry Fitzgerald. Filmen nominerades till 10 Oscars, mottog sju, däribland för bästa film. Filmen fick en uppföljare följande år, Klockorna i S:t Mary, med Crosby och Ingrid Bergman.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 27 december 1944, utgiven av Universal Pictures.

Rollista (i urval) 

 Bing Crosby – fader Chuck O'Malley
 Barry Fitzgerald – fader Fitzgibbon
 Frank McHugh – fader Timothy O'Dowd
 James Brown – Ted Haines, Jr.
 Gene Lockhart – Ted Haines, Sr.
 Jean Heather – Carol James
 Porter Hall – Mr. Belknap
 Fortunio Bonanova – Tomaso Bozanni
 Eily Malyon – Mrs. Carmody
 Risë Stevens – Genevieve Linden
 Stanley Clements – Tony Scaponi
 William Frawley – Max Dolan
 Carl "Alfalfa" Switzer – Herman Langer
 Adeline De Walt Reynolds – Mrs. Molly Fitzgibbon
 Anita Sharp-Bolster – Mrs. Quimp
 Jack Norton – Mr. Lilley
 George Nokes – Pee Wee 	
 Tom Dillon – McCarthy, polis

Musik i filmen 
 "The Day After Forever" (Jimmy Van Heusen/Johnny Burke), sjungs av Bing Crosby & Jean Heather
 "Three Blind Mice", sjungs av Bing Crosby & Robert Mitchell Boys Choir
 "Silent Night", sjungs av Bing Crosby & Robert Mitchell Boys Choir
 "Too-Ra-Loo-Ra-Loo-Ral (That's an Irish Lullaby)", sjungs av Bing Crosby
 "Going My Way" (Jimmy Van Heusen/Johnny Burke), sjungs av Bing Crosby, Risë Stevens & Robert Mitchell Boys Choir
 "Ave Maria" (Schubert), sjungs av Bing Crosby, Risë Stevens & Robert Mitchell Boys Choir
 "Swinging on a Star" (Jimmy Van Heusen/Johnny Burke), sjungs av Bing Crosby & Robert Mitchell Boys Choir

Referenser

Externa länkar 

Oscar för bästa film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Amerikanska filmer 1944
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Leo McCarey
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Filmer från Paramount Pictures
Achalgori

Achalgori (georgiska: ახალგორი) eller Leningor (ossetiska: Ленингор) är en daba (stadsliknande ort) i den autonoma republiken Sydossetien. Achalgori är administrativt centrum för distriktet med samma namn. Namnet Achalgori används av den georgiska regeringen samtidigt som Leningor är namnet från sovjettiden och som används av sydossetierna.

Se även 
 Lista över städer i Georgien

Källor 

Sydossetien
Orter i Mtscheta-Mtianeti
Husö, Sottunga

Husö är en ö i sydöstra delen av Sottunga kommun på Åland. På ön bor två familjer året om, totalt 5 personer (2008). Där arrangeras lägerverksamhet i en stugby. Husö har färjeförbindelse med Ålandstrafiken södra linje.

Befolkningsutveckling

Källor 

Öar i Sottunga
Åländska öar i Skärgårdshavet
Adolphe Assi

Adolphe Alphonse Assi, född 28 april 1841 i Roubaix, död 1886 i Nouméa på Nya Kaledonien, var en fransk kommunard.

Assi ingick vid unga år som frivillig i franska armén, men deserterade snart och tog värvning i Giuseppe Garibaldis här. Han återkom till Frankrike 1864 och tog tjänst såsom arbetare vid järnverken i Le Creusot, men avskedades i början av 1870 och anstiftade då ett par strejker med understöd av Första internationalen i Paris. Han invecklades i processen mot densamma, men frikändes och blev därunder mycket populär i revolutionära kretsar.

Under Paris belägring var han löjtnant vid en kår "franc-tireurs" och blev slutligen president i centralkommittén för de federerade nationalgardena. Vid upproret i mars 1871 invaldes han i Pariskommunen och allmänna säkerhetsutskottet, fängslades vid upprorets kuvande i maj samma år och deporterades 1872 till Nya Kaledonien. Där kvarstannade han även efter amnestin 1880 som mekanisk arbetare.

Källor

Franska politiker
Födda 1841
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Personer från Roubaix
Kyrkogårdsö, Kökar

Kyrkogårdsö är en ö i nordvästra delen av Kökar kommun på Åland. På ön finns tre gårdar och befolkningen är 4 personer (2020). På en av gårdarna bedrivs hotellverksamhet inriktad på grupper. All befolkning på ön hör till samma släkt. Ön är en gammal begravningsplats, därav namnet.  

Det finns en liten hamn nära gårdarna och ett färjefäste på södra delen av ön. Kyrkogårdsö har färjeförbindelse med skärgårdsfärjornas södra linje Långnäs–Galtby.

Befolkningsutveckling

Källor 

Öar i Kökar
Platser i Finland med fyranordning
Uvira

Uvira är en stad i provinsen Södra Kivu i östra Kongo-Kinshasa, vid Tanganyikasjöns nordspets. Det är provinsens andra största stad efter huvudstaden Bukavu, med omkring 170 000 invånare (2005). Uvira upphöjdes från  (ungefär småstad) till  2018, och den första borgmästaren tillträdde i februari 2019.

I Uvira ligger Kalunduhamnen med trafik till Tanzania och Burundi. Det är omkring 12 mil mellan Bukavu och Uvira.

Källor

Orter i Södra Kivu
Städer i Kongo-Kinshasa
Kvalspelet till Europamästerskapet i fotboll 2012 (grupp E)

Grupp E i kvalspelet till Europamästerskapet i fotboll 2012 är en kvalificeringsgrupp till Europamästerskapet i fotboll 2012.

I gruppen spelade Finland, Nederländerna, Moldavien, San Marino, Sverige och Ungern. Gruppvinnaren Nederländerna gick tillsammans med Sverige som blev den bästa grupptvåan direkt till EM-slutspelet.

Tabell

Resultat

Externa länkar 
 EM-kvalgrupp E på UEFA:s hemsida

Kvalspelet till Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Émile Eudes

Émile Désiré François Eudes, född 12 september 1843 i Roncey, departementert Manche, död 1888 i Paris, var en fransk kommunard.

Eudes blev efter växlande levnadsöden en ivrig anhängare till Louis Auguste Blanqui. Den 15 augusti 1870 dömdes han till döden för deltagande i ett upprorsförsök, men frigavs den 4 september samma år efter andra kejsardömets fall. 

År 1871 blev han medlem av Pariskommunen och general i dess armé. Han ledde med en viss framgång insurgenternas försvar av Paris mot regeringstrupperna, invaldes 10 maj i välfärdsutskottet och var mycket verksam som organisatör av mordbrännarnas (petrolörernas) dåd. 

Efter Pariskommunens fall flydde han först till Schweiz, sedan till London, men återvände 1880, tack vare amnestin, till Frankrike, där han snart blev blanquisternas ledare. Trots flera försök lyckades inte Eudes komma med i den aktiva politiken.

År 1888 dog han oväntat i en hjärtattack. Hans begravning följdes av en stor folkmassa. Han är begravd på Père-Lachaise-kyrkogården.

Källor

Franska politiker under 1800-talet
Födda 1843
Avlidna 1888
Män
Ugglan
Halvulk

Halvulk (Artediellus atlanticus) är en liten bottenfisk som hör till familjen simpor i ordningen kindpansrade fiskar, och som lever från Arktis till mellersta Nordamerika och Nordeuropa.

Utseende 
Halvulken liknar taggsimpan med ett stort huvud, två ryggfenor, varav den främre har taggstrålar, gällock med två taggar där den övre är uppåtriktad och böjd som en krok samt en gråaktig till brunaktig kropp där framför allt fenorna är randiga i ljusa och mörka nyanser. Till skillnad från taggsimpan är huden slät, och den tydliga sidolinjen har slemporer men saknar taggar och benknölar. Arten kan bli upp till 15 cm lång, men blir sällan mycket längre än 10 cm.

Vanor 
Arten är en bottenfisk som lever på sand- eller dybotten på upp till 400 meters djup. Den lever på havsborstmaskar, mindre blötdjur och små kräftdjur.

Fortplantning 
Lektiden infaller på hösten. Halvulken har inre befruktning men är äggläggande; honan lägger omkring 100 stora (4 mm) ägg.

Anmärkning 
Artens biologi är dåligt känd, och uppgifterna är osäkra: Vissa källor anger ett maximalt djup på 900 m, och ett största äggantal på omkring 350.

Utbredning 
Halvulken finns i Nordatlanten från Massachusetts i USA till Kanada och Grönland, vidare österut via Island, Färöarna, Irland, Skottland med Orkneyöarna till norska kusten och därifrån norrut till Novaja Zemlja och södra Barents hav samt söderut till Skagerack. Arten går in till Bohuslän och fortplantar sig i Sverige.

Taxonomi 
Två underarter finns:
A. atlanticus atlanticus (Jordan & Evermann, 1898) och 
A. atlanticus europaeus (Knipowitch, 1907)

Källor 

Simpor
Burnside

Burnside kan syfta på

Personer
 Adrian Burnside australiensisk basebollspelare
 Ambrose Burnside (1824-1881) amerikansk politiker och general
 David Burnside (född 1951) nordirländsk politiker
 R. L. Burnside (1926-2005) en amerikansk bluesmusiker 
 William Burnside (1852-1927) en engelsk matematiker känd för Burnsides lemma

Geografi

Australien 

 Burnside (region), South Australia,

Se även 
 City of Burnside i Australien

Nya Zeeland 

 Burnside, Nya Zeeland, Canterbury, Christchurch City,

USA 

 Burnside, Kentucky, ort, Pulaski County, 
 Burnside, Pennsylvania, Clearfield County, 
 Burnside, Arizona, Apache County, 

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Nya Zeelandförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Marksistskaja

Marksistskaja station (ryska: Марксистская) är en tunnelbanestation på Kalininsko-Solntsevskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen har fått sitt namn efter Marksistskaja Ulitsa (Marxistgatan) och det arkitektoniska temat är att visa renheten i de marxistiska idealen. Pelarna är klädda i röd marmor.

Stationen fungerar som en livlig knutpunkt mellan tre linjer, via rulltrappor når man Taganskajastationen på Koltsevajalinjen och Taganskaja på Tagansko-Krasnopresnenskajalinjen.

Se även 
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1979
1979 i Sovjetunionen