kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slottet vid Vist

Slottet vid Vist i Västergötland var en försvarsborg placerad vid Ätran strax norr om Bogesund (det nuvarande Ulricehamn). Borgen, en så kallad näsborg, låg på en utskjutande udde med Ätran på tre sidor och en vallgrav mot landsidan. Dess ursprung är okänt, men troligtvis uppförd under 1300-talet. 

Borgen anses uteslutande tillkommit för försvarsändamål. Dess anläggning är liknande Kinnaborg, men betydligt primitivare. Rester av förkolnade stockar påträffades vid den undersökning som gjorts på platsen. Även en  av hällar uppbyggd spis, rester av ben, med mera. Förmodligen har alla byggnaderna varit uppförda i trä då inga fynd gjorts av murar. 
Terrängen har bidragit till att platsen blivit en effektiv försvarsanläggning trots sin primitiva bebyggelse. Borgen har säkerligen inte utgjort något mera permanent boende.

Noter

Externa länkar 
Borgen vid Vist historia
, Riksantikvarieämbetet.

Borg- och slottsruiner i Västergötland
Byggnader och anläggningar i Ulricehamns kommun
Prosdocimus de Beldemandis

Prosdocimus de Beldemandis, död 1422, var en musikteoretiker i Padua.

Beldemandi hävdade överlägsenheten hons italienska mensuralnotskrift över fransk, men måste uppleva den förras undergång även i sin egen verksamhetskrets. Han var den första som ägande uppmärksamhet åt notvärldes omtydning i diminution eller augumentation i ett musikstycke.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Italienska musikteoretiker
Alumner från Paduas universitet
Personer i Italien under 1400-talet
Födda 1300-talet
Avlidna 1422
Män
Dragon Quest IX: Sentinels of the Starry Skies

är ett datorrollspel som utvecklades av Level-5 och gavs ut av Square Enix till Nintendo DS. Spelet är den nionde delen i spelserien Dragon Quest, och den första delen i serien som ursprungligen släpptes till en bärbar spelkonsol. Spelet släpptes den 11 juli 2009 i Japan, och i juli 2010 både i Nordamerika och i Europa.

Handling 
Dragon Quest IX börjar i ett rike där änglar, och även hjälten bor. Hjälten börjar som en skyddsängel som har fått i uppdrag att beskydda en mänsklig by. Dessa änglar har under en tid försökt att ta sig in i Guds Land. Men innan de kan lämna änglariket behöver de en frukt som kallas för Fygg. Frukten är mycket sällsynt och världsträdet Yggdrasil som det växer på måste ha befogenhet med kristalliserade massor av de dödligas tacksamhet, benevolessens, som man får genom att hjälpa människor i den dödliga världen.

Datorrollspel
Datorspel 2009
Datorspel utvecklade av Level-5
Dragon Quest-spel
Ola Andersson (arkitekt 1859–1934)

Se Ola Andersson (arkitekt, född 1961) för arkitekten född 1961.

Ola Andersson, född 12 november 1859 i Lackalänga socken, Skåne, död 3 oktober 1934 i Ramlösa i Helsingborg i Skåne, var en svensk arkitekt.

Biografi
Andersson var yngste son till snickaren Anders Persson och dennes hustru Agda Jönsdotter. Han utbildade sig vid Tekniska Elementarskolan Tekniska elementarskolan) i Malmö 1874–1877, praktiserade som murarelev och byggnadsritare några år efter skolgången och tjänstgjorde sedan vid W. Martens arkitektkontor i Berlin 1882–1886. Därefter återvände han till Sverige och Skåne, där han i det snabbt växande Helsingborg kom att arbeta med den uppväxande stenstaden. Han kom att tillbringa resten av sitt liv i denna stad och var verksam som arkitekt fram till 1933, året innan han dog.

Andersson avlade aldrig arkitektexamen, men har ritat ett stort antal byggnader, vars stilarter sträcker sig från 1880-talets nyrenässans till 1920-talets nyklassicism. Han påverkades mycket av tiden i Berlin och hans byggnader är influerade av en storstadsmässig känsla.

Bildgalleri

Källor

SvD: Dödsnotis (1934-10-04)

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitektur i Helsingborg
Män
Födda 1859
Avlidna 1934
Personer från Lackalänga socken
Bretagnes Parti

Bretagnes Parti (franska: Parti Breton, bretonska: Strollad Breizh) är ett socialdemokratiskt och nationalistiskt parti som har ambitionen att skapa en oberoende "Republiken Bretagne", inom Europeiska unionen.

Politiska partier i Frankrike
Politiska partier bildade 2002
Socialdemokratiska partier i Europa
Nationalistiska partier
Kurt Belfrage

Johan Kurt Edvard Belfrage, född 2 oktober 1878, död 29 oktober 1951, var en svensk börsdirektör, aktiv i Rotary-rörelsen. Kurt Belfrage var son till Axel Belfrage samt far till Kurt-Allan Belfrage och Leif Belfrage.

Belfrage blev filosofie kandidat 1898 och juris kandidat 1902 vid Uppsala universitet, och därefter 1916 chef för Stockholms fondbörs. Belfrage utgav ett stort antal finansrättsliga arbeten, de flesta avsedda som läroböcker, såsom Svensk handelsrätt (1910, 8:e upplagan 1927), Svensk familjerätt (1912, 3:e upplagan 1920), Ny juridisk rådgivare (1913, ny upplaga 1916), Stockholms fondbörs (1917-18), Bank- och börsväsen (1920), samt Konkurslagarna (1922).

Kurt Belfrage var eldsjälen och organisatören av den svenska Rotaryrörelsen från chartrandet av Sveriges första rotaryklubb - Stockholms Rotaryklubb - 1926 till sin bortgång 1951. Han utsågs till Rotary International Director 1932/1933 och blev Sveriges förste Rotaryguvernör 1934 och återkom i den rollen en andra gång 1944. Att stödja ungdomars personliga utveckling samt att verka för förståelse mellan nationer är två hjärtefrågor för rotarianer. Dessa båda syften förenas i Kurt Belfrages Minnesfond. Han är begravd på Solna kyrkogård.

Utmärkelser
  Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 16 juni 1933.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1923.
  Kommendör av andra graden av Danska Dannebrogorden, tidigast 1931 och senast 1940.
  Riddare av Danska Dannebrogorden, tidigast 1925 och senast 1931.
  Kommendör av Jugoslaviska Kronorden, tidigast 1931 och senast 1940.

Se även 

 Belfrage (adelsätt)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

Svenska författare under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1951
Män
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av Dannebrogorden
Riddare av Dannebrogorden
Mottagare av Jugoslaviska Kronorden
Kurt
Gravsatta på Solna kyrkogård
Sixten Belfrage

Sixten Esbjörn Mauritz Belfrage, född 27 juli 1883 i Lidköping, död 18 maj 1976 i Lund, var en svensk språkforskare. Han var gift med Elsa Belfrage.

Biografi
Han var son till lasarettssysslomannen Wilhelm Belfrage och Clara Johansson. Belfrage blev student vid Uppsala universitet 1901, filosofie kandidat 1905, filosofie licentiat 1909 och filosofie doktor 1920. Han var lärare vid Hola folkhögskola 1907–1908, vid Fjellstedtska skolan i Uppsala 1912–1913 och vid Uppsala folkskollärarseminarium 1913–1915. Han blev medarbetare i Svenska Akademiens ordbok 1916 och var docent i svensk stilistik vid Lunds universitet 1920–1940. Tillsammans med Gunnar Castrén skrev han kommentarer till Johan Ludvig Runebergs Samlade skrifter (1938–1953). Sixten Belfrage är begravd på Drängsereds kyrkogård.

Bibliografi

Se även 
 Belfrage (adelsätt)

Referenser 
Svensk biografisk kalender I. Malmöhus län (Gullberg, Hjalmar - Uggla, Torsten, utg., 1919), sid. 24.
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Belfrage, Sixten Esbjörn Mauritz på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 Belfrage i Libris databas. 

Svenska lingvister
Personer verksamma vid Lunds universitet
Sixten
Födda 1883
Avlidna 1976
Män
Andreas Ebbesson

Andreas "Ebbe" Ebbesson, född 31 oktober 1985, är en svensk racerförare. Han är bror till racerföraren Peter Ebbesson. Ebbesson blev mästare i Swedish Touring Car Championships privatförarcup, Semcon Cup, säsongen 2010 och tävlar under 2012 i TTA – Elitserien i Racing för WestCoast Racing.

Racingkarriär

Början av karriären (2004-2006) 
Ebbesson tävlade för sitt eget team, Ebbesson Motorsport, direkt från starten av sin karriär, ända fram till säsongen 2012. Det började med Volvo S40 Challenge 2004, där han slutade som sjua sitt första år. Under hans andra år i klassen blev han fyra totalt, efter nio pallplatser utan någon seger. Säsongen 2006 tävlade han istället i Volvo S60 Challenge och under säsongen tog han en seger och lyckades bli tvåa bakom Andreas Simonsen i mästerskapet.

Radical (2007-2009) 
Till år 2007 lämnade Ebbesson standardvagnsracingen och gick istället över till Radical, närmare bestämt det svenska mästerskapet Radical Elite Championship. Han tog under sin första säsong en seger och slutade fyra totalt. År 2008 halverade han sin placering, då han blev tvåa bakom vinnande Christian Kronegård, och tog elva pallplatser, varav fyra segrar. Efter framgången 2008 fortsatte han även 2009. Han blev då överlägsen mästare med 411 poäng, jämfört med tvåan, Robert Myrsäter, på 285 poäng. Han vann tolv av de fjorton race han ställde upp i och var på pallen i samtliga.

Tillbaka till standardvagnsracingen (2010-) 
Efter detta flyttade Ebbesson tillbaka in i standardvagnsracingen 2010, men denna gången till Swedish Touring Car Championship. Han körde där en BMW 320si i privatförarcupen Semcon Cup, som han även vann. Han lyckades inte upprepa bedriften 2011, utan lade sig på en andraplats bakom Joakim Ahlberg i privatförarcupen.

Till säsongen 2012 startades en utbrytarserie från STCC; TTA – Elitserien i Racing. Ebbesson fick kontrakt med WestCoast Racing och började för första gången i sin karriär tävla för ett annat team än sitt eget. Ebbesson kör en bil med BMW M3-liknande kaross, med Martin Öhlin som teamkamrat.

Karriärstatistik

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats
Andreas Ebbesson på Driver Database.

Födda 1985
Svenska racerförare
STCC-förare
TTA – Elitserien i Racing-förare
Män
Levande personer
Denver Nuggets (1949–1950)

Denna artikel handlar om det ursprungliga Denver Nuggets, och ska inte förväxlas med det nuvarande NBA-laget Denver Nuggets.

Denver Nuggets var en basketklubb från Denver i Colorado som bildades 1948 och upplöstes 1950, som spelade i National Basketball League (NBL) och National Basketball Association (NBA) under slutet av 1940-talet och början av 1950-talet och var det första professionella idrottslaget i Colorado.

Historia
Denver Nuggets spårar sina rötter tillbaka till 1938 då det ursprungliga Amatör Nuggets bildades som en av medlemmarna i friidrottsförbundet. Ledda av spelaren/tränaren "Jumping Jack" McCracken var Nuggets ett av de bästa basketlagen i landet genom att vinna AAU mästerskapet 1939 och förlora det 1940 till Phillips 66ers i Oklahoma. År 1948 spelade Denver Nuggets i National Basketball League (NBL), som blev den första professionella basketserien för Nuggets. I detta 1948/1949 års lag ingick bland annat Morris Udall, mest känd för sin tjänstgöring i USA:s representanthus 1961 till 1991. Nuggets spelade i NBL säsongen 1948/1949 och när NBL slogs ihop med den rivaliserande basketligan BAA 1949 och bildade National Basketball Association flyttade laget till NBA som ett av sex lag från NBL. Nuggets, som var det västligaste laget i NBA, leddes av spelaren/tränaren Jimmy Darden, en stjärnaguard som gick med i Amatör Nuggets efter att ha lämnat armén som en andra världskrigetveteran 1946. Laget drog sig ur NBA efter bara en säsong med 11 segrar och 51 förluster och en sista plats i Western Division. När laget upplöstes 1950 lämnade de Colorado utan några sportklubbar i de större sporterna fram till dess att Denver Broncos 1960 anslöt till AFL.

Källor

Upplösta basketklubbar i USA
Basketklubbar i Colorado
Sportklubbar bildade 1948
Sportklubbar upplösta 1950
Sport i Denver
Upplösta NBA-klubbar
Neferkasokar

Neferkasokar var en farao under Egyptens andra dynasti som möjligen regerade omkring 2744–2736 f. Kr. Det finns inga arkeologiska fynd från hans tid som regent, han är bara omnämnd i källor från Nya riket och regerade troligen endast i Nedre Egypten.

Referenser

Titulatur

Källor 
 Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Albatros, Düsseldorf 2002, 
 Peter Kaplony: Inschriften der ägyptischen Frühzeit, Bd. 2. Harrassowitz, Wiesbaden 1963, 
 Jürgen von Beckerath: Handbuch der ägyptischen Königsnamen. Deutscher Kunstverlag, München-Berlin 1984, 
 Jürgen von Beckerath: Chronologie des pharaonischen Ägypten. von Zabern, Mainz 1997, 
 Herman Alexander Schlögl: Das Alte Ägypten: Geschichte und Kultur von der Frühzeit bis zu Kleopatra. Beck, Hamburg 2006, 

Faraoner
Män
Tim Minchin

Timothy David Minchin, född 7 oktober 1975 i Northampton i Storbritannien, är en australiensisk-brittisk komiker, skådespelare och musiker.

Han är mest känd för sin musikaliska komedi, vilket har lett till tre skivor, tre dvd:er och ett antal liveshower han har upprätt med jorden runt. Han har även uppträtt i radio och tv både i Australien och Storbritannien.
Han har även medverkat i musikalen Jesus Christ Superstar då han spelade Judas.

Han växte upp i Perth och var student vid University of Western Australia innan han flyttade till Melbourne 2002. Hans genombrottsshow, "Dark Side", gjorde att människor fick upp ögonen för honom och han hade stor framgång på Melbourne Internationella Komedifestival 2005 och Edinburgh Festival Fringe samma år.

En dokumentärfilm om Minchin, Rock N Roll Nerd (regisserad av Rhian Skirving) släpptes på biografer 2008  och visades på ABC1 2009.

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
Tim Minchin på IMDb
Diskografi på Rate Your Music

Australiska komiker
Australiska pianister
Australiska sångare under 1900-talet
Brittiska komiker
Engelska pianister
Engelska sångare
Födda 1975
Män
Levande personer
Personer från Northampton
Australiska sångare under 2000-talet
Kvinnohuset

Kvinnohuset kan syfta på
Kvinnohuset (byggnad) –  en byggnad på Kungsholmen i Stockholm
Kvinnohuset (roman, 1952) – en roman från 1952 av Ulla Isaksson vars namn anspelar på byggnaden i Stockholm
Kvinnohuset (film) – en film baserad på Isakssons roman
Kvinnohuset (roman, 2008) – en roman från 2008 av Camilla Lagerqvist.
Andra tygkompaniet

Andra tygkompaniet (Tyg 2) var ett tygmaterielförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1947–1949. Förbandsledningen var förlagd i Skövde garnison i Skövde.

Historia
Andra tygkompaniet bildades den 1 juli 1947 genom försvarsbeslutet 1942. Kompaniet hade dock redan den 1 januari 1944 bildades som en förberedande organisation vid Första tygkompaniet (Tyg 1).

Bakgrunden till bildandet av kompaniet var den stora modernisering och motorisering som pågick inom armén. Kompaniet var ett fristående självständigt förband, och stod under Inspektören för underhållstruppernas befäl. 

Genom försvarsbeslutet 1948 upplöstes både intendenturtrupperna och tygtrupperna som truppslag och verksamheten uppgick i trängtrupperna. Andra tygkompaniet upplöstes den 1 januari 1949 och kompaniet uppgick i Göta trängregemente (T 2).

Verksamhet
Tjänsten omfattade dels ammunitionstjänst med uppgiften att lagra och tillhandahålla ammunition, dels tygmaterieltjänst som svarade för reparationstjänst och ersättning av tygmateriel. Andra tygkompaniet utbildade såväl befäl som värnpliktiga vapen-, pjäs-, och bilmekaniker, samt satte upp ammunitions- och reparationsförband.

Förläggningar och övningsplatser

Förläggning
Inför att Andra tygkompaniet skulle bildades, förlades den 1 september 1943 en förberedande enhet till Hornsgatan 58. År 1946 förlades kompaniets expedition till det barackläger som Första intendenturkompaniet (Int 1) lämnade vid Nynäsvägen i Västerhaninge. Vis samma tid förlades Tygavdelningen vid kompaniet till Birger Jarlsgatan 101 samt intendenturavdelningen till Dannemoragatan 16. Den 4 september 1947 stod kompaniets lokaler färdig inom Skövde garnison, dit kompaniexpeditionen förlades till. Kvar i Stockholm blev en kompaniavdelning förlagd till Grönwalls bryggerier vid Birger Jarlsgatan 101.

Heraldik och traditioner
Andra tygkompaniet blev aldrig tilldelade någon egen fana eller standar, utan bar en svensk tretungad fana med kravatt. Kompaniets fana och traditioner övertogs av Göta trängregemente (T 2).

Förbandschefer
Kompanichefer vid Andra tygkompaniet åren 1947–1949.
1947–1949: Bo August Norrbrink

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Skövde garnison
Stockholms garnison
Göta trängregemente
Västerhaninge

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar

Skövde garnison
Stockholms garnison
Ej längre existerande svenska tygförband
Svenska militära enheter bildade 1947
Svenska militära enheter upplösta 1949
Kvinnohuset (byggnad)

Kvinnohuset (även kallat Kvinnohemmet) är en byggnad vid Welanders väg 12, i Stadshagen på Kungsholmen, Stockholm. Huset är uppfört efter ritningar av arkitekt Carl Melin och invigdes 1947. Med sina 14 våningar har det blivit ett välkänt inslag i Kungsholmens stadsbild.

Byggnaden uppfördes åren 1944–1947 ursprungligen som ett kollektivhus för kvinnor. Bakom projektet, med dess 106 lägenheter, stod Anna Johansson-Visborg, vilken 1942 bildat en ekonomisk förening vari medlemmarna köpte andelar à hundra kronor i det planerade huset. Huset ritades av arkitekt Carl Melin som gestaltade fasaderna i gult tegel. Huset har ett monumentalt läge på en bergsknalle och utgör Fleminggatans västra fond. Det ägs än idag av Anna Johansson-Visborgs stiftelse.

Huset är förknippat med Ulla Isakssons roman Kvinnohuset (1952). När Isaksson skrev romanen var huset fortfarande under byggnad, och författaren valde att inte besöka huset eftersom hon inte ville låta sig påverkas. I 1953 års filmatisering av boken förekommer huset som kuliss.

Referenser

, sida 269

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Kungsholmen
Bostadshus i Stockholm
Svensk kvinnohistoria
Hallandsbrigaden

Hallandsbrigaden kan syfta på:

Hallandsbrigaden (äldre) – en infanteribrigad inom svenska armén 1949–1958
Hallandsbrigaden (yngre) – en infanteribrigad inom svenska armén 1994–2000, ursprungligen Västkustbrigaden
Patrik Olsson (racerförare)

Patrik Olsson, född 21 februari 1988, är en svensk racerförare

Racingkarriär 
Olsson började, efter att ha tävlat i flera år i karting, att köra Renault 5 Junior Sweden 2003. Han blev där tvåa totalt, bakom Alexander Graff, med åtta podieplatser, varav fyra segrar. 2004 körde han i Volvo S40 Challenge och även där blev han tvåa totalt, bakom vinnande Mikael Granlund. Till säsongen 2005 lämnade han Sverige och började tävla i det tyska mästerskapet ADAC Volkswagen Polo Cup. Han tog där under sin första säsong en pole position, två pallplatser och slutade sjua totalt. Han fortsatte i samma klass även 2006 och denna gången blev han, efter två segrar, tvåa totalt efter den andra svensken i mästerskapet, Jimmy Johansson.

Till 2009 var Olsson tillbaka i Sverige igen och karriären tog steget till Swedish Touring Car Championship. Han blev, tillsammans med Fredrik Ekblom, förare i teamet Team Biogas.se, som körde med biogasdrivna Volkswagen Scirocco. Han tog, under sin första säsong i teamet, en pallplats och slutplaceringen blev tolva. Han fortsatte i samma team även 2010, nu under ledning av Tommy Kristoffersson och hans team Kristoffersson Motorsport, och visade under hela säsongen en stark form. Han tog fem pallplatser och slutade sexa totalt.

Olsson stannade i Team Biogas.se även 2011, men lyckades då inte komma upp på pallen i något race. Han tog dock tre fjärdeplatser och slutade på nionde plats i förarmästerskapet.

Källor och noter

Externa länkar 

Patrik Olsson på Driver Database.

Födda 1988
Svenska racerförare
STCC-förare
Män
Levande personer
Christina Belgioioso

Cristina Trivulzio Belgioioso (), född 28 juni 1808 och död 5 juli 1871, var en italiensk furstinna, författare och patriot.

Belgiojoso, som efter 1830 mestadels vistades i Paris, deltog med iver i den italienska frihertsrörelsen såväl 1848 som 1859. Bland hennes skrifter märks Souvenirs d'exil (1850), Essai sur la formation du dogme catholique (4 band, 1842-43), Emina. Récits turco-asiatiques (2 band, 1856), samt Histoire de la maison de Savoie (1860).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Kvinnor
Födda 1808
Avlidna 1871
Furstinnor
Italienska författare
Salongsvärdar
Italienska författare under 1800-talet
Personer i Italien under 1800-talet
Italiensk obetitlad adel
Jovan Belimarković

Jovan Belimarković, född 1828 och död 1906, var en serbisk general.

Belimarković ledde från 1860 befästningsarbetena i Serbien, blev chef för generalstaben och var 1868-73 krigsminister. År 1877 var Belimarković chef för Moravakåren och 1889-93 konservativ medlem av förmyndarregeringen för kung Alexander.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Serbiska generaler
Serbiska politiker under 1800-talet
Födda 1828
Avlidna 1906
Män
Seneferka

Seneferka (även Sneferka eller Nefer-sieka), var horusnamnet på en föga dokumenterad farao som troligen regerade i slutet av Egyptens första dynasti, eller någon gång under andra dynastin. Tiden mellan Ninetjer och Khasekhemwy är höljd i dunkel och mycket lite fakta finns. Seneferkas namn är föremål för olika stavningar. Till exempel läser Zahi Hawass det som Nefer-sieka medan Toby Wilkinson läser Sneferka.

Teorierna bland egyptologer är många, och det är oklart var i kronologin Seneferka bör placeras.

Källor 
 Walter Bryan Emery: Great tombs of the First Dynasty - Excavations at Saqqara, Bd. 3. Government Press, London 1958
 Toby Wilkinson: Early Dynastic Egypt. Routledge, London1999, 
 Peter Kaplony: Steingefäße mit Inschriften der Frühzeit und des Alten Reiches, Bd. 1. Monumenta Aegyptiacae, Brüssel 1968
 Peter Kaplony: Kleine Beiträge zu den Inschriften der ägyptischen Frühzeit. In: Wolfgang Helck: Lexikon der Ägyptologie 3.Bd.. Harassowitz, Wiesbaden 1986, 
 Wolfgang Helck: Geschichte des Alten Ägypten. Brill, Leiden 1981, 
 Nabil Swelim: Horus Seneferka: an essay on the fall of the First Dynasty. Archaeological Society, London 1974

Referenser 

Faraoner
Män
Andrew Bell

Andrew Bell, född 27 mars 1753, död 27 januari 1832, var en skotsk läkare och pedagog, uppfinnare av den så kallade Bell-Lancasterska undervisningsmetoden eller "monitörsystemet". Han var bror till läkarna John Bell och Charles Bell.

Bell, som var regementspräst i Madras och föreståndare för ett militärt barnhem ville förmå lärarna att använda sandtavlor vid undervisningen, något som övriga lärare motsatte sig. Bell utnämnde då ett antal äldre elever till läare för yngre 1791, varigenom systemet med äldre elever som handledare av yngre uppkom. 

Efter att ha återvänt till England offentliggjorde Bell 1798 metoden, anpassad efter europeiska förhållanden för undervisning av fattiga barn. Som ett billigt medel att åstadkomma folkundervisning vann den stor popularitet och ledde till bildandet av en nationell förening för de fattigas uppfostran (1811), vilken upprättade ett tusental skolor, där metoden tillämpades. 

Den kom till användning även i högre undervisning (till exempel i Bells Elements of tuition, 1812, en grammatik i klassiska språk). Bell låg dock ständigt i fejd med den efter samma metod verksamme kväkaren Joseph Lancaster. Hans skolor hade störst framgång i Kanada och på Irland. Den stora förmögenhet han efterlämnade vid sin död användes till upprättande av professurer i pedagogik vid skotska universitet.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

Skotska läkare
Brittiska pedagoger
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Födda 1753
Avlidna 1832
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh