kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hector Avalos

Hector Avalos, född 8 oktober 1958 i Nogales, Sonora, Mexiko, avliden i cancer 12 april 2021, var en mexikansk-amerikansk religionsvetare och författare. Han arbetade som professor i religionsvetenskap vid Iowa State University och skrev flera böcker om ämnet. Avalos var tidigare redaktör för tidningen Critical Study of Religion samt pingströrelsepredikant och barnevangelist.

Karriär 

Avalos hade en filosofie doktorsexamen i studier av den hebreiska bibeln och främre Orienten från Harvard University (1991), en masterexamen i teologiska studier från Harvard Divinity School (1985) och en Bachelor of Arts i antropologi vid University of Arizona (1982).

Avalos var en viktig kritiker av intelligent design och kreationism och han förknippades ofta med Dr Guillermo Gonzalez, en förespråkare för intelligent design. Avalos medverkade i ett upprop mot intelligent design 2005 (som undertecknades av över 130 fakultetsmedlemmar vid Iowa State University) som blivit en förebild för andra upprop vid University of Northern Iowa och University of Iowa. Gonzalez och Avalos medverkade båda i dokumentärfilmen Expelled: No Intelligence Allowed (2008) som handlar om intelligent design.

Avalos var en ateistisk aktivist och förespråkade en sekulär humanistisk etik.

Kritik av bibelvetenskapen 
Avalos ansåg att akademiska bibelstudier i sin nuvarande form borde upphöra. Han menade att de flesta fakta som framkommit inom bibelvetenskapen bara är tendentiösa religiösa och nationalistiska tolkningar och att den moderna historiska Jesusforskningen inte har lett till några framsteg sedan Hermann Samuel Reimarus tid (1700-talet). I boken The End of Biblical Studies (2007) hävdade Avalos att akademiska bibelstudier främst bedrivs av religionsutövarna själva i syfte att ge en illusion av att bibeln fortfarande är en kulturellt och moraliskt överlägsen auktoritet. Han hävdade vidare att vissa underområden av bibelvetenskapen (översättning, arkeologi, historia, textkritik samt litterär estetik) är grundligt genomsyrade av religiöst tänkande.

Böcker
This Abled Body: Rethinking Disabilities in Biblical Studies (redaktör tillsammans med Sarah Melcher och Jeremy Schipper) (Atlanta: Society of Biblical Literature, 2007) .
The End of Biblical Studies (Amherst, NY: Prometheus Books, 2007) .
Strangers in Our Own Land: Religion in U.S. Latina/o Literature, (Nashville: Abingdon, 2005) .
Fighting Words: The Origins of Religious Violence, (Amherst, NY: Prometheus, 2005)  
Introduction to the U.S. Latina and Latino Religious Experience, (redaktör; Boston: Brill, 2004) .
Se puede saber si Dios existe?[Kan man veta om gud finns?] (Amherst, NY: Prometheus Press, 2003) .
Health Care and the Rise of Christianity, (Peabody: Mass: Hendrickson Press, 1999) .
Illness and Health Care in the Ancient Near East: The Role of the Temple in Greece, Mesopotamia, and Israel (Harvard Semitic Monographs 54: Atlanta: Scholars Press, 1995) .

Referenser

Externa länkar
Hector Avalos Fakultetswebbsida

Födda 1958
Avlidna 2021
Amerikanska teologer under 2000-talet
Män
Personer från Sonora
Ateister
Hans Ostelius

Hans Ostelius, född 15 juni 1904 i Ystad, död 5 februari 1994 i Helsingborg, var en svensk författare, kåsör och jorden runt-resenär. Han uppmärksammades för sina personligt hållna kåserier och föredrag, bland annat i radio under 1940-talet. Ostelius verkade även som översättare.

Bibliografi 
Egna böcker
 Pludriks äventyr: en skälmroman (Paris: Förl. Nord-Sud, 1930)
 Pludrik på galejan (Paris, 1931). Ny uppl. Natur och kultur, 1946
 Svindlare (Lundqvist & Emond, 1932)
 Flyg och krig (Natur och kultur, 1942)
 Rymdens fåglar: ryktbara flygplan (Natur och kultur, 1943-1946)
 Dansk översättning: Det moderne Luftvaaben (1943-1944)
 Flyget vinner (Natur och kultur, 1944)
 Flygåldern (Natur och kultur, 1945)
 På luffen i luften (Natur och kultur, 1947)
 Jorden runt med Hans Ostelius (Natur och kultur, 1959)
 Resenär i Venezuela (Natur och kultur, 1959)
 Öar i solen: en bok om Filippinerna (Natur och kultur, 1962)
 Engelsk översättning: Islands of pleasure: a guide to the Philippines (Allen & Unwin, 1963)
 Det var roligt nästan jämt: Hans Ostelius minns (Bernce, 1975)

Översättningar
 Hammond Innes: Flyglarm (Attack alarm) (Natur och kultur, 1942)
 Jay Franklin: Amerika göres om: från misshushållning till återuppbyggnad (Remaking America) (Natur och kultur, 1944)

Referenser

Vidare läsning
 Per Sjöberg: Fem ystadbor: kända och mindre kända (Club Syd, 2008)

Svenska äventyrare
Svenska författare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Författare från Ystad
Födda 1904
Avlidna 1994
Män
Thorvald Köhlin

Lorentz Thorvald Köhlin, född 7 december 1854 i Trankil, död 11 maj 1927 i Åmål, var en svensk maskiningenjör och riksdagsman (konservativ). 

Köhlin var först anställd vid Göteborgs Mekaniska Verkstad och från år 1876 anställd vid  Bergslagernas Järnvägs AB i Åmål. Han blev senare brandchef i Åmål. Han var med om att planlägga den järnvägssträcka som 1928 öppnades för allmän trafik under namnet Åmål–Årjängs Järnväg. 

Köhlin var 1912–1919 ledamot av Sveriges riksdags första kammare, invald i Älvsborgs läns valkrets.

Källor
Köhlin, Thorvald  (1854 – 1927) Nationell arkivdatabas

Noter 

Svenska maskiningenjörer
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens nationella parti
Män
Födda 1854
Avlidna 1927
Carl Magnusson

Carl Magnusson, född 6 augusti 1866 i Flo församling, Skaraborgs län, död 21 december 1961 i Kungälv, var en svensk godsägare och riksdagsman (konservativ).

Magnusson var ledamot av Sveriges riksdags första kammare, invald i Älvsborgs läns valkrets.

Källor
Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 4, sid. 255.

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Svenska moderater
Födda 1866
Avlidna 1961
Män
Personer från Flo socken
Alexander Nevskij-katedralen, Sofia

Alexander Nevskij-katedralen (bulgariskaː Храм-паметник Свети Александър Невски/Hram-pametnik Sveti Aleksandar Nevski) är en bulgarisk-ortodox katedral i Bulgariens huvudstad Sofia.

Katedralen är uppförd i nybysantisk stil och är säte för patriarken för den bulgarisk-ortodoxa kyrkan. Kyrkan började byggas år 1882 och stod färdig 1912. Kyrkan är uppkallad efter det ryska helgonet Alexander Nevskij, och den tillägnades de ryska soldater som stupat i det rysk-turkiska kriget (1877-1878). Kyrkan är en av de största ortodoxa kyrkorna i världen och rymmer över 5 000 personer.

Bilder

Externa länkar 

Kyrkobyggnader invigda 1912
Bulgarisk-ortodoxa kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader i Sofia
Domkyrkor i Bulgarien
1912 i Bulgarien
Seger Ellis

Seger Pillot Ellis, född den 4 juli 1904, död 1995, var en amerikansk pianist, sångare och orkesterledare.

Ellis var under en period gift med sångerskan Irene Taylor.

Diskografi (urval) 
Populära låtar
 "Freight Yard Blues" (1925)
 "Prairie Blues" (1925)
 "Sentimental Blues" (1925)
 "Sweet Lovable You" (1925)
 "Ain't Misbehavin'" (med Louis Armstrong, 1929)
 "Cheerful Little Earful" (1930)
 "The Shivery Stomp" (1937)
 "My Beloved Is Rugged" (med Harry James, 1942)
 "No Baby, Nobody But You" (1945)
 "You Be You but Let Me Be Me" (1945)
 "11:60 PM" (med Harry James, 1945)
 "Gene's Boogie" (med Gene Krupa, 1947)
 "What You Don't Know Won't Hurt You" (1947)
 "You're All I Want for Christmas" (med Bing Crosby, 1949)
 "Little Jack Frost, Get Lost" (med Bing Crosby, 1952)
 "December" (med The Mills Brothers & Count Basie, 1968)

Externa länkar 

AllMusic: Seger Ellis
RagPiano: Seger Pillot Ellis

Amerikanska pianister
Amerikanska sångare
Amerikanska orkesterledare
Amerikanska jazzmusiker
Män
Födda 1904
Avlidna 1995
Peter Nilsson (fotbollsspelare)

Peter Nilsson, född 8 augusti 1958 i Lycksele i Västerbotten, är en före detta svensk fotbollsspelare (mittfältare) som bland annat spelade som proffs i belgiska Club Brugge KV och gjorde 35 A-landskamper.

Spelarkarriär

Tidiga år 
Nilsson inledde sin spelarkarriär i Lycksele IF där han debuterade i A-laget som 16-åring och även i det svenska juniorlandslaget. Under denna period klättrade klubben från division 4 till division 1 1977.

Debut i Allsvenskan och Landslaget 
1978 värvades Nilsson av legendaren Stig Svensson till Östers IF. Under de fyra säsonger han stannade vann klubben Allsvenskan och SM-guld 1978, 1980 samt 1981. Prestationen i klubblaget gjorde att han också fick göra debut i A-landslaget; detta som 20-åring i en träningslandskamp mot Sovjet i februari 1979 (förlust 2–0). Totalt blev det 35 landskamper men aldrig något EM- eller VM-slutspel för norrlänningen.

Proffs och hem igen 
Nilsson blev efter guldet i Allsvenskan 1981 proffs i Club Brugge i Belgien där han fick några lärorika år utan att vinna några titlar. 1984 lockades han av ytterligare en småländsk klubb, Kalmar FF, hem till Sverige och Allsvenskan igen. Här blev han serietvåa med klubben 1985 men sedan utslagen i SM-slutspelets semifinal.

Nilsson lämnade Kalmar efter att laget åkt ur division 1 1987 för att avsluta karriären i allsvenska Örebro SK 1988-1991.

Tränarkarriär 
Nilsson har bland annat tränat Västerås SK (1998-1999) i dåvarande division 1. Han avgick dock under hösten 1999 då laget var nära en negativ kvalplats. 2014 återupptog Peter sin karriär som tränare, i Stala IF i en av de lägre divisionerna.

Spelstil 
Nilsson var en allround central mittfältare (vänsterfotad) med passningsspelet som främsta kvalitet.

Meriter 
 SM-guld 1978, 1980, 1981 (Östers IF)
 35 A-landskamper 1979-1984
 Stor Grabb i svensk Fotboll

Referenser

Webbkällor 
Statistik från tiden i Örebro SK

Noter

Födda 1958
Levande personer
Män
Personer från Lycksele
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i Club Brugge KV
Spelare i Kalmar FF
Spelare i Örebro SK Fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Examensrätt

Examensrätt eller examenstillstånd är rätten att få utfärda en viss examen. Examensrätt erhålls i Sveroge genom att ett särskilt tillstånd utfärdas av Universitetskanslersämbetet (UK-ämbetet). För att erhålla examensrätt ansöker en statlig högskola direkt hos Högskoleverket. En enskild utbildningsanordnare, å andra sidan, ansöker hos regeringen, som med hjälp av UK-ämbetet (via ett så kallat yttrande) beslutar om ärendet.

En examensrätt kan dras in, både för statliga och enskilda utbildningsanordnare.

Externa länkar
Högskoleverket

Akademiska examina
Neill S. Brown

Neill Smith Brown, född 18 april 1810 i Giles County, Tennessee, död 30 januari 1886 i Nashville, Tennessee, var en amerikansk politiker och diplomat. Han var guvernör i delstaten Tennessee 1847–1849.

Brown studerade juridik och inledde 1834 sin karriär som advokat i Tennessee. Han gifte sig 1839 med Mary Ann Trimble och paret fick åtta barn. Som whigpartiets kandidat besegrade han ämbetsinnehavaren Aaron V. Brown i 1847 års guvernörsval i Tennessee. Han kandiderade till omval men förlorade knappt mot demokraten William Trousdale.

Brown var som envoyé extraordinaire och plenipotentiär minister chef för USA:s diplomatiska beskickning i Tsarryssland 1850-1853. I samband med whig-partiets nedgångsperiod på 1850-talet gick han med i knownothings.

Brown var presbyterian. Hans grav finns på Mount Olivet Cemetery i Nashville. Hans yngre bror John C. Brown var guvernör i Tennessee 1871-1875.

Källor

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Tennessee Encyclopedia
Neill Smith Brown Papers vid Tennessee State Library
Political Graveyard

Guvernörer i Tennessee
Amerikanska diplomater
Amerikanska advokater
Amerikanska whigs
Knownothings
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Giles County, Tennessee
Födda 1810
Avlidna 1886
Män
Hur stort, hur skönt, vad glädje sann

Hur stort, hur skönt, vad glädje sann är en psalm som skrevs av den norske predikanten Matias Orheim (1884-1958). I original hette den Kor mykje stort, kor mykje gildt och publicerades första gången 1903 i Orheims diktbok "Heimlokk". Den översattes till svenska och trycktes i Frälsningsarméns sånghäfte "Ungdomssånger och Strängaspel". Melodin till psalmen är av amerikanskt ursprung.

Externa länkar

Norska psalmer
Sånger 1903
M/S Mega Smeralda

M/S Mega Smeralda är ett passagerarfartyg som ägs av företaget Corsica Ferries och trafikerar linjen Toulon - Korsika. Fartyget byggdes 1985 som M/S Svea för Silja Line. Sedan dess har hon hetat Silja Karneval och medan hon ägdes av Color Line Color Festival.

Historia

1985-1994: Silja Line 

Fartyget beställdes av FÅA 1983, men kontraktet överläts till partnern Johnson Line, som 1981 avvecklat Stockholms Rederi AB Svea och själva övertagit partnerskapet i Silja Line.

Fartyget fick namnet M/S Svea efter leverans från Wärtsilä i Helsingfors maj 1985. M/S Svea och det 1986 till FÅA levererade systerfartyget M/S Wellamo sattes in på linjen Stockholm-Mariehamn-Åbo.

Man planerade i slutet av 1980-talet att bygga järnvägsspår på bildäck för att göra det möjligt för fartyget att transportera tåg, men det genomfördes aldrig. I början av 1990-talet byggdes fartyget delvis om, bland annat byggdes skybaren som är belägen för om skorstenen, och fartyget återinsattes 1992 på samma linje som tidigare under det nya namnet Silja Karneval. År 1994 såldes hon till Color Line.

1994-2007: Color Line 

Efter köpet från Silja Line målades fartyget om på Cityvarvet i Göteborg innan den provanlöpte Fredrikshamn. I april 1994 ankom fartyget till Oslo döptes till Color Festival vartefter det sattes in på sträckan Oslo - Hirtshals. I april 2006 ändrades sträckan till Oslo-Fredrikshamn vilken fartyget trafikerade till januari 2007 då hon såldes till det italienska företaget Corsica Ferries.

2007-Idag: Corsica Ferries 
Fartyget övertogs i Fredrikshamn där det fick det nya namnet Mega Smeralda vartefter det avgick till Perama i Grekland för ombyggnad. Därefter sattes fartyget in på linjen Civitavecchia/Livorno-Bastia/Golfo Aranci där det gick i ett halvår tills hon i november 2008 sattes in på linjen Toulon-Korsika.

Referenser

Externa länkar 

Passagerarfartyg
Fartyg byggda i Helsingfors
Fartyg sjösatta 1984
Fartyg i Östersjön
Barbro Ståhle Sjönell

Barbro Ståhle Sjönell, född 1943, är en svensk litteraturvetare.

Ståhle Sjönell är dotter till språkvetaren Carl Ivar Ståhle. Hon blev filosofie doktor i litteratur vid Stockholms universitet 1986 med ett textkritisk avhandling om August Strindberg som gavs ut inom ramen för Nationalupplagan av August Strindbergs samlade verk.

Ståhle Sjönell är verksam som biträdande huvudredaktör för Svenska Vitterhetssamfundets klassikerutgåvor.

Källor 

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Alumner från Stockholms universitet
Födda 1943
Levande personer
Kvinnor
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Svenska redaktörer
O minnes du barndomens lyckliga dagar

O minnes du barndomens lyckliga dagar är en psalm som skrevs 1894 av en okänd författare. Den publicerades 1896 i August Anderssons "Det glada budskapet" med titeln O minnes du än från de hänsvunna dagar. Den utgavs också 1901 i "Ungdomsstjärnan" och 1904 i John J. Daniels "Sions Glädjebud".

Svenska psalmer
Sånger 1894
John C. Brown

John Calvin Brown, född 6 januari 1827 i Giles County, Tennessee, död 17 augusti 1889 i Macon County, Tennessee, var en amerikansk demokratisk politiker och general i Amerikas konfedererade staters armé. Han var guvernör i delstaten Tennessee 1871-1875.

Tidiga liv
Hans äldre bror Neill S. Brown var guvernör i Tennessee 1847-1849. John C. Brown studerade juridik och inledde 1848 sin karriär som advokat. Han stödde John Bell i presidentvalet i USA 1860.

Inbördeskriget
Brown deltog i inbördeskriget på sydstaternas sida trots att han personligen var emot Tennessees utträde ur USA. Han befordrades 1861 till överste, följande år till brigadgeneral och 1864 till generalmajor. Han sårades i slagen vid Perrysville, Chickamauga och Franklin.

Guvernör
Som demokraternas kandidat i 1870 års guvernörsval besegrade han republikanen William H. Wisener. Han ställde upp till omval två år senare och besegrade republikanen Alfred A. Freeman.

Gravplats
Browns grav finns på Maplewood Cemetery i Pulaski, Tennessee. Hans svärson Benton McMillin var guvernör i Tennessee 1899-1903.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations webbplats
 Tennessee Encyclopedia
 John Calvin Brown Papers vid Tennessee State Library
 Political Graveyard

Amerikanska generaler
Guvernörer i Tennessee
Amerikanska demokrater
Amerikanska advokater
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Giles County, Tennessee
Födda 1827
Avlidna 1889
Män
Dalbobergens naturreservat

Dalbobergens naturreservat är ett kommunalt naturreservat i sydligaste Dalsland. Det är beläget vid Vänerns sydvästra strand i Frändefors socken i Vänersborgs kommun. 

Dalbobergen skänktes 1660 av drottning Kristina till Vänersborgs stad, för att täcka den växande stadens behov av betesmark och ved.

Detta naturområde, längs Vänerkusten norr om Vänersborg, är ett omtyckt utflyktsmål och genomkorsas av välanlagda stigar. Dalbostigen sträcker sig längs hela strandlinjen till Ursands badplats i norr.

Dalbobergens område är ett kulturlandskap och även ett naturreservat. Det finns ingen bebyggelse men ändå tecken av människor i området. Daldoborgens område är en vacker miljö nära vattnet, och det rör sig människor där dagligen. Det finns speciella bestämmelser som gäller för ett naturreservat.
Skogen är inte igenvuxen och det är ännu ett tecken på att den kan vara planterad av människan för ca hundra år sedan, eller att den har tagits hand om av en markägare förr i tiden. Det är svårt att tyda om det någon gång funnits någon bebyggelse på platsen förr i tiden, det finns en par hus i området och på berget.

I söder avgränsas reservatet av Djupedalsbäcken, som även utgör landskapsgräns mot Västergötland.
Naturen är typiskt dalsländsk, då den är en kombination av barrskog och lövskog. Naturen innehåller en stor flora och många ekosystem.

Referenser

Externa länkar
Dalbobergen, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Naturreservat i Vänersborgs kommun
Dalslands geografi
Skärgårdsvägen

Skärgårdsvägen kan syfta på:
 Skärgårdsvägen – en landsväg i Finland, se Regionalväg 180
 Ab Skärgårdsvägen – Saaristotie Oy, som trafikerade längs vägen, se Skärgårdsvägens buss
 Skärgårdsvägen, Värmdö – en väg i Värmdö kommun
 Gamla skärgårdsvägen – en väg i Gustavsberg, Värmdö kommun
Vilcabamba

Vilcabamba var en stad som grundades av Manco Inca 1539 och var den sista tillflyktsorten för motståndet mot de spanska conquistadorerna. Spanjorerna erövrade staden 1572, vilket markerade slutpunkten för inkafolkets motstånd mot spanjorerna. Staden brändes, området avfolkades och Vilcabambas geografiska läge glömdes bort. Först under 1980-talet karterades området på allvar, efter att det tidigare varit under kontroll av gerillarörelsen Sendero Luminoso.

Se även
Túpac Amaru
Sista Inkas i Vilcabamba
Cuzco

Referenser 

Inka
Perus historia
Olof Johansson i Öckerö

Olof Konstantin Johansson (i riksdagen kallad Johansson i Öckerö), född 20 juni 1897 i Öckerö församling, död 17 september 1971 på Öckerö, var en svensk fiskare och politiker (folkpartist).

Olof Johansson, som kom från en fiskarfamilj, var yrkesfiskare 1912–1954, från 1914 som delägare i en trålare. Han var ordförande för Öckerö folkpartiavdelning och Öckerö kyrkofullmäktige, och hade också ledande uppdrag i fiskenäringens organisationer, bland annat som förbundsordförande i Svenska västkustfiskarnas centralförbund 1960–1967.

Johansson var riksdagsledamot i andra kammaren 1955–1966 för Göteborgs och Bohus läns valkrets. I riksdagen var han bland annat suppleant i jordbruksutskottet 1955–1966 och ledamot i tredje lagutskottet 1961–1966. Han engagerade sig främst i fiske- och skeppsfartsfrågor.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 101
Tidens kalender 1967. Stockholm: Tidens förlag, 1966, sid. 229. 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Födda 1897
Avlidna 1971
Män
Personer från Öckerö socken
Hernmarck (släkt)

Hernmarck är en svensk släkt som stammar från Olof Andersson Hernmarck, vilken från 1711 tillhörde Västgöta nation i Uppsala och sedermera blev häradshövding på Åland. Han blev far till:
 Johan Hernmarck (1729-1783), hovrättsfiskal i Åbo
 Olof Hernmarck (1731-1786), sjökapten som dog i Genua
Olof Hernmarck blev far till Gustaf Hernmarck (1774-1847) linkramhandlare i Stockholm, som i sin tur blev far till borgmästaren i Riga, Gustaf Daniel Hernmarck (1804-1899). Han blev även far till tobaksfabrikören i Stockholm, Robert Gustaf Hernmarck och den svensk-norske vicekonsuln i Helsingfors Conrad Gustaf Knut Hernmarck. Gustaf Daniel Hernmarcks son Johann Gustaf Hernmarck, österrikisk konsul i Riga, blev stamfar för en släktgren i Tyskland. 

Gustaf Daniel Hernmarcks yngre son Carl Gustaf Hernmarck blev ämbetsman. I sitt andra gifte med en dotter till Johan Carl Kempe blev han far till Arvid Gustaf Michaël Hernmarck (1876-1940). Denne var 1902-11 VD för Kopparberg-Hofors sågverks AB i Vika i Kopparbergs län. Genom gifte blev han även ledamot av styrelsen för Klosters AB i Husby i Kopparbergs län. Han ägde bl.a. Hässelbyholms slott och gods i Fogdön i Södermanland, som under hans tid kom att bli ett centrum för många kulturpersonligheter, som till exempel Albert Engström och Verner von Heidenstam.

Källor 
 Svenskt biografiskt lexikon, 18. Stockholm 1969-1971

Svenska släkter
Karin Kihlman

Karin Kihlman (fram till 1917 Olsson, 1917-1929 Benktander; , född 27 september 1890 i Göteborg, död där 12 april 1977, var en svensk adjunkt och politiker (folkpartist). Syster till Hugo Osvald och Ingrid Osvald.

Karin Kihlman, som var dotter till en sjökapten, blev filosofie magister 1912 vid Uppsala universitet och var sedan lärare i främst Göteborg fram till 1955, från 1947 som läroverksadjunkt. Hon var ledamot i Göteborgs stadsfullmäktige 1943-1959 och var också ledamot i Sveriges stadsförbunds förhandlingsdelegation i avtalsfrågor, 1959 som förste vice ordförande.

Hon var riksdagsledamot i andra kammaren den 8 juli-31 december 1940 för Göteborgs stads valkrets.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 103-104

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Politiker från Göteborg
Födda 1890
Avlidna 1977
Kvinnor
Ludvig Karsten

Ludvig Peter Karsten, född 8 maj 1876 i Oslo, död 19 oktober 1926 i Paris, var en norsk målare.

Biografi
Ludvig Karsten var en ren impressionist som nära försökte återge synintrycken. Han utgick från de rena lokalfärgerna, med temperamentsfulla penseldrag fördelade över bildytan i dekorativ verkan. Karsten är bland annat representerad i Statens Museum for Kunst, som äger hans berömda målning Golgata (1925). 

Han räknas som en av de viktigaste efterföljarna till Edvard Munch, som var en av hans inspirationskällor vid sidan av franska senimpressionister och Henri Matisse.

Karsten omkom efter ett fall på ett hotell i Paris.

Karsten finns representerad vid bland annat Nasjonalmuseet, Lillehammer museum,
Skien kommunes kunstsamling, Stortingets kunstsamling, Oslo Museum, Trondheim kunstmuseum, Moderna museet, Göteborgs konstmuseum, Malmö konstmuseum, 
Statens Museum for Kunst, Ateneum, KUNSTEN Museum of Modern Art Aalborg, Skagens Museum och ARoS Aarhus Kunstmuseum.

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Representerade vid Ateneum
Norska målare under 1900-talet
Skagenmålarna
Konstnärer från Oslo
Födda 1876
Avlidna 1926
Män
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Malmö konstmuseum