kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stockholmsmelodi

Stockholmsmelodi, med inledningsorden "Se hur hela Uppland står i lågor, kvällssol brinner bortom Solna skog!" är en sång av Evert Taube publicerad 1929 i Fritiof Anderssons visbok. Fritiof Anderssons visbok tillkom huvudsakligen under en sex månader lång resa 1928. Resan gick över Panama och Kalifornien till Australien. Stocholmsmelodi skrevs dock efter återkomsten till Stockholm. Stockholmsmelodi är kontrasternas sång. Musiken är en argentinsk tango, men texten är i det närmaste en pastisch på en Bellmansk Stockholmsskildring med inslag från gatulivet i Buenos Aires.

Taube var en stor Bellmanbeundrare och identifierade sig stundom med 1700-talskollegan. Det är dock 1920-talets Stockholm som skildras såsom danssalongen Sphinx , China, Feiths konditori, biograferna Röda Kvarn, Rivoli och Regina. Filmerna är från tiden: Stulen lycka, Bleka greven och Hjärtats melodi. Samtidigt frodas naturlyriken med "Brunnsvikens violetta vågor" och den brinnande kvällssolen – och Bellman är också med  sin luta.

En av de tidigaste inspelningarna gjorde Taube själv till eget lutackompanjemang. Den är gjord den 23 maj 1932 i Stockholms Konserthus (utan publik) och utgiven på 78-varvare 1934.

Anmärkning

Referenser 

Sånger 1929
Sånger skrivna av Evert Taube
Stockholmssånger
Svenskspråkiga sånger
André Tardieu

André Tardieu, född 22 september 1876 i Paris, död 15 september 1945 i Menton, var en fransk statsman. Han var Frankrikes tillförordnade president i tre dagar, 7 till 10 maj 1932, efter att Paul Doumer hade blivit mördad, därtill premiärminister i tre omgångar.

Tardieu blev 1897 diplomat, nådde på denna bana förste ambassadsekreterares grad och var 1899–1902 sekreterare vid konseljpresidiet. Han blev därefter tidningsman, gjorde sig bemärkt som chef för utrikesavdelningen i Le Temps och va därjämte lärare vid École Libre des Sciences Politiques. Samtidshistoria och utrikespolitik behandlade han även i ett antal uppmärksammade skrifter: Questions diplomatiques de Vannée 1904 (1905), La conférence d'Algésiras (1907; 3:e tillökade upplagan 1909), Notes sur les États unis (1908; 4:e upplagan 1918), La France et les alliances (1909), Le prince de Bülow (samma år) och Le myste e d'Agadir (1912). Tardieu var 1914–1924 som representant för departementet Seine-et-Oise ledamot av deputeradekammaren, där han tillhörde gruppen Républicains de gauche. Han sändes 1917 till Förenta staterna som fransk överkommìssarie samt tillhörde hösten 1918–januari 1920 Clemenceaus kabinett som minister för de befriade områdena. Dessutom var han 1919 en av Frankrikes delegerade vid fredsunderhandlingarna i Paris, kämpade som sådan energiskt för Clemenceaus idéer och hade väsentlig andel i formuleringen av Versaillestraktaten, om vars tillkomst han skrivit det på värdefulla historiska upplysningar rika arbetet La paix (1921). Tardieu var 1921–1924 direktör för Clemenceaus organ, den skarpt polemiska tidningen L'écho national, och uppträdde som deputerad ofta kritiskt mot Poincarés skadeståndspolitik, vilken han ansåg sakna nödig fasthet och skärpa mot Tyskland. Vid parlamentsvalen våren 1924 föll Tardieu igenom och nedlade kort därpå sin tidning. Till det politiska livet återvände han 1926, då han i februari valdes till deputerad för Territoire de Belfort. Samma år återvände han till regeringen som transportminister under Poincaré. År 1928 blev han inrikesminister. Hans första period som regeringschef var mellan den 3 november 1929 och den 17 februari 1930, andra perioden var från den 2 mars till 4 december 1930 och tredje och sista perioden från den 20 februari till den 3 juni 1932, då han även var utrikesminister. Tardieu var mellan de två sista perioderna jordbruksminister och krigsminister under Laval.

Källor 

 

Frankrikes presidenter
Frankrikes regeringschefer
Frankrikes försvarsministrar
Frankrikes inrikesministrar
Frankrikes utrikesministrar
Frankrikes jordbruksministrar
Ledamöter av Frankrikes nationalförsamling
Franska journalister under 1900-talet
Franska politiker under 1900-talet
Politiker från Paris
Födda 1876
Avlidna 1945
Män
Ugglan
Johannes Merkel

Johannes Merkel kan syfta på flera personer:

* Johannes Merkel (1798–1879), tysk textilfabrikant
 Johannes Merkel (1819–1861), tysk rättshistoriker
 Johannes Merkel (1852–1909), tysk rättshistoriker
Omprövning

Omprövning är i offentlig rätt en process där en myndighet prövar sitt eget beslut på nytt, för att eventuellt ändra det. Omprövning är vanligt i många mål och ärenden där en myndighet fattat ett beslut, vilket antingen kan omprövas av samma myndighet eller överklagas.

Omprövning i Sverige 
Den allmänna bestämmelsen om omprövning av myndighetsbeslut finns i 38 § förvaltningslagen (2017:900). Omprövning av ett beslut ska ske när myndigheten finner att beslutet är uppenbart oriktigt och omprövningen kan ske snabbt och enkelt. En omprövning får inte bli till nackdel för en enskild part, förutom i speciella undantagsfall. Omprövning får inte blandas ihop med rättelse av skriv- och räknefel. Bestämmelsen om rättelse finns i 36 § förvaltningslagen.

I vissa fall såsom till exempel kriminalvårdens beslut enligt 14 kap 2 § fängelselagen måste omprövning ske innan beslut kan överklagas.

Omprövning i Finland 
I Finland följer omprövning (på finska oikaisu) liknande regler som i Sverige. De allmänna bestämmelserna om omprövning av myndighetsbeslut finns i förvaltningslagen och bestämmelserna om anförandet av besvär finns i förvaltningsprocesslagen:
En myndighet (eller en icke-myndighet som sköter en offentlig förvaltningsuppgift) fattar ett beslut i ett förvaltningsärende.
→ Parten i förvaltningsärendet är onöjd med beslutet och begär omprövning (på finska vaatii oikaisua) därav.
→ Beslutsfattaren meddelar ett nytt beslut med anledning av omprövningsbegäran (på finska oikaisuvaatimus).
→ Är parten onöjd också med det nya beslutet, kan hen överklaga (på finska hakea muutosta) det nya beslutet genom besvär (på finska valitus) hos förvaltningsdomstolen.

Noter 

Förvaltningsrätt
Sveriges rättsväsen
Soknedal

Soknedal är en tätort () i Midtre Gauldals kommun, Trøndelag, belägen tolv kilometer söder om tätorten Støren. Invånarantalet uppgick 2011 till 282 personer, en ökning från 263 personer år 2008. I Soknedal finns en nedlagd järnvägsstation. Av industri märks sågverk och trävaruindustri. Soknedals kyrka är från 1933. E6 går igjenom Soknedal och älven Gaulas biflöde Sokna rinner förbi tätorten.

Källor

Store norske leksikon, artikeln "Soknedal - tettsted", läst 2012-04-24, CC-BY-SA

Externa länkar 

Tätorter i Norge
Orter i Trøndelag fylke
Midtre Gauldals kommun
Degernes

Degernes är en tätort i Rakkestads kommun i Viken fylke (från och med 1 januari 2024 Østfold fylke) i sydöstra Norge. Tätorten hade  i invånarantal . Degernes kyrka () byggdes 1863 och har 350 sittplatser. Kyrkan är byggd med hjälp av arkitekten Christian H. Grosch. Degerneshallen är den enda idrottshallen i kommunen. Hallen byggdes klart år 1984, den är mest använd av handbollslag. Tätortens namn kommer från diger (som betyder stor på norska) och sen substantivet nes.

Degernes utgjorde tidigare centralort i dåvarande Degernes kommun.

Källor

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Østfold fylke
Rakkestads kommun
Christer Thordson

Christer Thordson, född 1958 i Älvestad, Sverige, är en svensk jurist och
rådgivare. Han tog juristexamen vid Uppsala universitet och amerikansk examen i internationell politik vid Johns Hopkins University.

Thordson var chefsjurist för Ikea-koncernen 2000-2012 samt medlem av högsta ledningen i Ikea-koncernens nederländska moderbolag Ingka Holding. Han undervisar i juridiska ämnen vid Universitetet i Leiden i Nederländerna och är styrelseledamot för Lund University Centre for Entrepreneurship. Han är grundare och VD för Legal Edge Advisors.

Referenser 
 Keynote Speaker at World Justice Forum II hosted by the World Justice Project
 Bloomberg Businessweek
 New York Times
 Lund University Centre for Entrepreneurship - Advisory board
 Leiden University
 PointLex Legala Affärer

Svenska jurister
Personer verksamma vid Leidens universitet
Personer från Älvestads socken
Födda 1958
Levande personer
Män
Den Gyldene Freden (Taube)

Den Gyldene Freden med underrubriken Ballader och visor diktade och tonsatta av Evert Taube är en vissamling av Evert Taube publicerad på Wahlström & Widstrands förlag 1924. 
Den Gyldene Freden är Taubes nionde bok, den tredje vissamlingen, som han får publicerad. Den föregående boken, På kryss med Ellinor (1923), som var ett försök att blanda prosa, dikt och visor hade inte slagit så väl ut. Kritiken var blandad och boken sålde dåligt. På sommaren 1924 tillbringade Taube några segelveckor i Sandhamn med konstnären Rikard Lindström, då han framför allt ägnade sig åt att skriva.

I december 1924 kom Den Gyldene Freden (I senare utgåvor ändrades titeln till ”Den Gyldene Fredens ballader”) ut. Boken var en stor satsning och Taube hade bytt förlag från Bonniers till Wahlström & Widstrand. Boken trycktes i 3 000 exemplar. Taubes tillägnan i boken är konstfullt utformad som en medeltida pokal med överskriften ”Pax aurea” ('gyllene fred'). Balladerna tillägnas "Riddare kring Gyldene Fredens Runda Bord Under Den Lysande Trumman".

I Den Gyldene Freden och i den efterföljande boken Bröllopsballader och rosenrim målar Taube upp scener med personaget i miljön kring krogen Den Gyldene Freden.

Av sångerna i boken är några hämtade från På kryss med Ellinor men har fått nya titlar. Utfärd på Stockholms ström har blivit Sång på Stockholms ström, Det dagas på Baggensfjärden har blivit Morgonsång på Baggensfjärden, Ellinor mellan hav och land har blivit Skärgårdsfrun och En avskedsskål hos skeppshandlaren har blivit Avskedsballad hos skeppshandlaren.

Publiceringen av Den Gyldene Freden sammanföll i tiden med att Evert Taube och Astri Bergman planerade sitt bröllop. Taube och hans tillkommande hade haft vissa svårigheter att övertyga Astris föräldrar om att han hade möjlighet att försörja en familj – hans rykte som bohem var tämligen grundmurat. Erkännandet började dock spira, som till exempel i denna recension av Den Gyldene Freden i Stockholms Dagblad i december 1924: ”Evert Taube är en vildfågel i litteraturen, en senfödd trubadur, en svårbestämd vagant. Han saknar den konstnärliga balansen, men han har den naiva livslust och fullblodighet som skapar folkpoeter.”

Innehåll 
 Midsommarballaden 
 Min älskade hon gick sig i min lustgård 
 Den instängde poeten eller Olympen i underjorden 
 Avskedsballad hos skeppshandlaren 
 Sång på Stockholms ström 
 Morgonsång på Baggensfjärden 
 Skärgårdsfrun 
 Sandhamnsballaden 
 Min farfar var en jaktlöjtnant 
 Balladen till Astri 
 Som stjärnor små 
 Jonas bland glädjens blomster 
 Ack, annorlunda var det i Paris…. 
 Böljebäsarnas Dryckessång 
 Serenaden i Prästgatan, kvarteret Venus 
 Den Gyllene Fågeln eller Bröllopsresan till Barcelona 
 Sjuttonde Balladen 
 Riddarna kring Runda Bordet

Referenser 
Fotnoter

Tryckta källor

Evert Taube
Svenska sångböcker
Musikåret 1924
Litteratur 1924
Malöga församling

Malöga församling var en församling  i Skara stift i nuvarande Vänersborgs kommun. Församlingen uppgick tidigt i Västra Tunhems församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick tidigt i Västra Tunhems församling.

Referenser

Historiska församlingar i Skara stift
Rånnums församling

Rånnumms församling var en församling  i Skara stift i nuvarande Vänersborgs kommun. Församlingen uppgick tidigt i Västra Tunhems församling.

Församlingens kyrka låg i Rånnum.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick tidigt i Västra Tunhems församling.

Referenser

Historiska församlingar i Skara stift
Sten-Ove Bergwall

Sten-Ove Bergwall, född 25 maj 1940 i Bergvik, Gävleborgs län, är en svensk journalist och författare. 

Bergwall växte upp i Elfvik (numera Ellervik) och gick i skolan i Falun. Han avlade  journalistexamen i Göteborg 1963 samt fil. kand. i Uppsala. Han medarbetade från 17 års ålder i Dala-Demokraten, och var medarbetare i Dala Gymnasistförenings tidskrift Galder 1957–1961. Han bokdebuterade i den litterära kalendern Kentaur våren 1959. 

Han gifte sig andra gången (1995) med Ingegerd f. Larsson, död 7 jan. 2020. Han är bror till Sture Bergwall. I början av 2010-talet flyttade Bergwall till Undersåter och under tiden stöttade han brodern under dennes resningsprocess.

Bibliografi 
Tunneln från mitt hjärta (1962) dikter
Min bror Thomas Quick: en berättelse om det ofattbara (1995)
Helvetesresan: Dagbok från ett behandlingshem (1997)
Jag har sett ditt hjärta (1998) en diktsvit
Likhundarnas tid (1999) dikter
Tillbaka till Tombstone (1999) roman
Tamm (2002) roman
Red Cedar: American Images (2004) dikter
Thomas Quick är död (2009) – tillsammans med Thomas Quick

Referenser

Noter

Källor
Bokdatabasen Libris
Folkbokföring

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Bergviks socken
Födda 1940
Levande personer
Män
Aksdal

Aksdal är en tätort i Norge, administrativt centrum för Tysværs kommun i Rogaland fylke. Orten ligger cirka 13 kilometer öster om Haugesund, vid E39/E134, och har  invånare ().

Källor

Webbkällor

Noter 

Orter i Rogaland fylke
Tysværs kommun
Hullsjö församling

Hullsjö församling var en församling  i Skara stift i nuvarande Trollhättans kommun. Församlingen uppgick tidigt i Gärdhems församling.

Kyrkans plats återfinns som Hullsjö kyrkplats omtalas 1330 men inte senare.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick tidigt i Gärdhems församling. Socknen omtalas sista gången 1540.

Referenser

Indelningar i Trollhättans kommun
Historiska församlingar i Skara stift
Simlinge

Simlinge är en småort i Trelleborgs kommun och kyrkby i Simlinge socken på Söderslätt i Skåne. Här finns Simlinge kyrka från slutet av 1100-talet.

SCB räknade Simlinge som en småort vid avgränsningen 1990, då hade orten 72 invånare och omfattade 13 hektar. Vid avgränsningen 1995 upphörde området som småort eftersom befolkningen sjunkit under 50 personer. Sedan 2010 räknas Simlinge återigen som en småort på 13 hektar, denna gång med 62 invånare.

Källor

Externa länkar
 Trelleborgs kommun, Simlinge

Orter i Trelleborgs kommun
Småorter i Sverige
Västra Värlinge

Västra Värlinge är en by på Söderslätt i Bodarps socken i Trelleborgs kommun. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Källor 

Orter i Trelleborgs kommun
Småorter i Sverige
Annexdal och Stensåker

Annexdal och Stensåker är en bebyggelse i Trelleborgs kommun i Lilla Beddinge socken på Söderslätt i Skåne.SCB avgränade en småort här mellan 2010 och 2020. Den omfattar bebyggelse kring gårdarna Annexdal och Stensåker belägna strax norr om kyrkbyn Lilla Beddinge.

Bebyggelsen går även här under namnet Lilla Beddinge. Det var i denna del av byn som Lilla Beddinge gamla kyrka låg tills den revs på 1880-talet när den nya kyrkan byggts en kilometer söderut i andra änden av byn.

Noter

Orter i Trelleborgs kommun
tidigare småorter i Sverige
Lilla Slågarp

Lilla Slågarp är kyrkbyn i Lilla Slågarps socken i Trelleborgs kommun

Byn som ligger på Söderslätt består av tre hus, en gård och Lilla Slågarps kyrka.

Externa länkar
 Trelleborgs kommun, Lilla Slågarp

Orter i Trelleborgs kommun
Apertura och Clausura

Apertura och Clausura är sporttermer som används i latinamerika för fotbollssäsonger som är uppdelade i två delar. Apertura och Clausura är spanska för "öppning" och "stängning", och är namn för första respektive andra halvan av säsongen. I Haiti där man talar franska används orden "Ouverture" och "Clôture".

I Chile, Colombia, Panama och Paraguay börjar säsongen i början av året och man spelar den under ett kalenderår. I Argentina, Bolivia, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Mexiko, Nicaragua, Uruguay, Venezuela och Puerto Rico spelar man under två kalenderår som där Apertura spelas före nyår och Clausuran efter nyår - likt ligorna i Europa. Majoriteten av ligorna utser två mästare per säsong; i Nicaragua, Uruguay och Venezuela spelas en eller flera finaler mellan Apertura- och Clausuramästarna för att kunna utse en säsongsmästare.

Brasilien 
Brasiliens nationella liga delas inte upp i två delar, utan alla möter alla hemma och borta efter europeisk modell, med en säsong som löper mellan maj och december.  Brasilianska klubbar deltar också i delstatsmästerskap mellan januari och april. Brasilien har också, till skillmad från många andra latinamerikanska ligor, även en nationell cup.

Japan och Sydkorea 
Japanska J. League och koreanska K-League hade tidigare ett liknande system med en uppdelad säsong.

Apertura och Clausura efter land

Se även
 Fotbollssäsong
 Philippine Basketball Association — Filippinsk proffsliga i basket som också spelas efter en modell som påminner av Apertura och Clausura

Fotbollstermer
Fotboll i Nordamerika
Fotboll i Sydamerika
Fotbollssäsonger
Spanska ord och uttryck
Desmomys

Desmomys är ett släkte gnagare i familjen råttdjur (Muridae) med två arter.

Beskrivning 

Individernas kroppslängd (huvud och bål) ligger vid 12 cm och därtill kommer en cirka 15 cm lång svans. Pälsen har på ovansidan en gulgrå färg, buken är ljusgrå. I kroppsformen är de typiska råttdjur med spetsig nos.

Arterna lever endemiska på Etiopiens högplatå mellan 1 800 och 2 800 meter över havet. De vistas ofta i träskmarker men har bra förmåga att klättra i träd. Annars är inte mycket känt om deras beteende.

Släktet utgörs av två arter.
 Desmomys harringtoni lever i västra Etiopien, den har ett större utbredningsområde och är vanligt förekommande, listas av IUCN som livskraftig (LC).
 Desmomys yaldeni beskrevs först 2003, den förekommer i ett mindre område i sydvästra Etiopien och räknas som starkt hotad (EN).

Släktet räknas i underfamiljen Murinae till Arvicanthis-gruppen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Råttdjur
Muridae
Daniel Meyer

Daniel Meyer, född 6 februari 1932, död 16 maj 1998, var grundare och vd för företaget Southwest Technical Products Corp (SWTPC).

Biografi
Meyer föddes i New Braunfels i Texas och växte upp i San Marcos i Texas. Han tog 1957 examen i matematik och fysik vid Southwest Texas State College (heter idag Texas State University). Efter college gifte han sig med Helen Wentz och paret flyttade till San Antonio. Där fick han anställning som forskningsingenjör hos Southwest Research Institute (SwRI) på deras avdelning för elektronik.

Han började även att skriva hobbyartiklar inom elektronik för olika tidningar. Hans första artikel publicerades i Elektronic World (i maj 1960) och lite senare hade han en artikel i två nummer av Radio-Electronics (under oktober och november 1962). I mars 1963 presenterade tidningen Popular Electronics hans ultraljudlyssningsenhet på sitt omslag. Apparaten omvandlade ultraljud med en frekvens på 38-42kHz till hörbart ljud. 

Meyers hobbyelektronikprojekt krävde ofta ett kretskort eller några specialkomponenter som inte gick att köpa hos den lokala elektronikhandlaren. Tanken var ju att läsarna istället skulle köpa direkt från Dan Meyer. Meyer hade sett affärsmöjligheten i kretskorten och komponenterna som ingick i de populära elektronikprojekten. 

I januari 1964 lämnade Meyer SwRI för att starta ett eget företag för elektronikbyggsatser. Han fortsatte med att skriva artiklar och postade byggsatser till kunderna. Från och med 1965 erbjöd han byggsatser åt andra författare som till exempel Lou Garner. 1967 sålde han en byggsats, "IC-67 Metal Locator", åt Don Lancasters. I början av 1967 flyttade han sitt växande företag från sitt hemmagarage till en ny byggnad på en 12000m2 stor tomt med adressen 219 W. Rhapsody, San Antonio, Texas. Under hösten ombildade Meyer sitt företag, som först hetat Daniel E. Meyer Company (DEMCO), till Southwest Technical Products Corp (SWTPC).

Konceptet att sälja en byggsats baserad på en tidningsartikel har funnits sedan radions barndom. Meyer fulländade dock processen. 1967 hade Popular Electronics sex artiklar skrivna av Dan Meyer och fyra skrivna av Don Lancaster. Sju av det årets förstasidor presenterade byggsatser som såldes av SWTPC. Under åren 1966 till 1971 skrev SWTPC:s författare 64 artiklar av vilket 25 var i Popular Electronics. Don Lancaster hade ensam 23 artiklar varav av tio var förstasidesstoff. 

I november 1972 skrev San Antonio Express-News en artikel om SWTPC, där man berättade att Daniel Meyer hade byggt upp ett postorderföretag från grunden till att bli ett företag med mer än 1 miljon dollar i omsättning på bara sex år. Företaget sände då ut 100 byggsatser per dag från den 1700m2 stora byggnaden.

Artiklar av Daniel Meyer

Källor 

Engelskspråkiga fackboksförfattare
Amerikanska elektroingenjörer
Personer inom USA:s näringsliv
Personer från New Braunfels
Födda 1932
Avlidna 1998
Män
Antti Wihuri

Antti Taavetti Wihuri, född Anton David Jansson (till 1906) 9 oktober 1883 i Gustavs, död 28 december 1962 i Helsingfors, var en finsk redare, mecenat och sjöfartsråd.

Antti Wihuri (då Anton Jansson) föddes i Gustavs 1883 som son till skeppsredaren David Jansson och sömmerskan Josefina Österberg. Fadern dog innan sonen föddes. Han själv for till sjöss som kockpojke på galeasen Rakkaus som 12-årig. Han utbildade sig till styrman och senare till sjökapten (sjökaptensbrev 1908). Han arbetade också inom stuveribranschen och som sjömäklare.

Wihuri grundade sitt första rederi, Raahen Laiva Osakeyhtiö, 1916. År 1920 gifte han sig med Jenny Mäkelä (1884–1943). Rederiet var framgångsrikt och paret Wihuri beslöt att ge av sina pengar till goda ändamål. Före och under finska vinterkriget donerade de betydande belopp till försvarsmakten. 1942 grundade de fonden Jenny ja Antti Wihurin rahasto, som ger ett betydande stöd åt finländsk konst och vetenskap. År 1953 grundade Antti Wihuri Wihurin kansainvälisten palkintojen rahasto ("Wihuris fond för internationella priser"), som delat ut Wihuri Sibelius-priset åt betydande kompositörer och "Wihuri International Prize" för vetenskapsmän från 1958.

Antti Wihuri blev sjöfartsråd 1939 och hedersdoktor vid Helsingfors handelshögskola 1955.

År 1945, två år efter Jenny Wihuris död, gifte Antti Wihuri om sig med Rakel Wihuri, vars son är VD:n Antti Aarnio-Wihuri. Efter andra världskriget utvidgade Wihuri sin verksamhet till andra branscher och ägde så småningom ett tjugotal företag, bland annat Tykö fabriker i Bjärnå och Ahtola Oy, som importerade Volkswagen-bilar. De olika företagen fusionerades 1961 till Wihuri-koncernen. Antti Wihuri ledde företagen till sin död. Wihuri köpte det av Lars Sonck ritade och 1917 byggda Strandhotellet på Brändö år 1963 och byggde om det till kontor för koncernen.

Antti Wihuri fungerade länge som ordförande för Finlands Sjöräddningssällskaps delegation (det högsta beslutande organet i föreningen). Han tjänstgjorde ofta som befälhavare på sjöräddningsfarkosterna. Under hans tid fick sällskapet många utomordentliga räddningskryssare, Harmaja som blev färdig 1956 och placerades i Helsingfors och Niilo Saarinen byggd för Kotka 1961.

På Brändö finns Wihuriplatsen uppkallad efter Antti Wihuri. Räddningskryssaren Jenny Wihuri har fått sitt namn efter hans första hustru.


Referenser

Litteratur
 Otavan iso tietosanakirja, del 9 (1965).

Enligt finskspråkiga Wikipedia

Övriga

Externa länkar
 
 

Finländska redare
Finländska innehavare av sjöfartsråds titel
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Personer från Gustavs
Födda 1883
Avlidna 1962
Män
Richie Rich (film)

Richie Rich är en amerikansk familjefilm som hade biopremiär i USA den 21 december 1994, regisserad av Donald Petrie, och med titelrollen spelas av Macaulay Culkin

FIlmen regisserades av Donald Petrie. Filmen är baserad på seriefiguren Richie Rich (eller Ricke Rik som han hette i den tecknade TV-serien på svenska), världens rikaste barn. Filmens huvudrollsinnehavare Macaulay Culkin nominerades 1995 till en Razzie som årets sämsta skådespelare för roll som Richie Rich och sina insatser i Nu är vi kvitt farsan! samt Pagemaster – den magiska resan.

Rollista (urval)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska barnfilmer
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer 1994
Filmer från Warner Bros.
Filmmusik av Alan Silvestri
Filmer om barn
Filmer i regi av Donald Petrie