kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fredrik Johan Wiik

Fredrik Johan Wiik, född 16 december 1839 i Helsingfors, död 15 juni 1909, var en finländsk geolog och mineralog.

Wiik blev student 1859 och filosofie licentiat 1865 samt utnämndes 1867 till docent i mineralogi och geologi. Som sådan förestod han lärostolen i dessa ämnen till 1877, då han blev ordinarie professor, den förste i dessa vetenskaper vid Helsingfors universitet (professuren inrättades dock redan 1852). Största delen av sin vetenskapliga verksamhet ägnade Wiik åt att utforska Finlands geologiska förhållanden. Bland hans arbeten kan nämnas Helsingforstraktens geognosi (1865) och Öfversikt af Finlands geologiska förhållanden (1876), det första försöket till en vetenskaplig sammanställning av alla kända iakttagelser i detta ämne.

Wiik pubicerade många av sina senare geologiska uppsatser, däribland hans viktiga "mineralogiska meddelanden", i Finska Vetenskapssocietetens skrifter. Han framförde även en originell teori om kristallernas molekylära struktur; han tänkte sig, att kristallstrukturen och kristallformerna väsentligen förutsattes av atomernas inbördes lägen i molekylen. Under sina sista levnadsår var han främst inriktad på att utveckla en "triadisk-monistisk världsåskådning" och publicerade även ett par artiklar om denna.

Källor

Födda 1839
Avlidna 1909
Finländska geologer
Finländska mineraloger
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Personer från Helsingfors
Fagerstad

Fagerstad, även kallad Fagersta, är en by i före detta Borgå landskommun. Byn ligger vid havet ca 15 km från Borgå centrum, som ligger i Östra Nyland i Södra Finlands län.

Byar i Borgå
Bulgariens försvarsmakt

Bulgariens försvarsmakt har tre vapenslag: armen, marinen och flygvapnet.

Styrka
Försvaret, som 2004 bygger på selektiv värnplikt med en första tjänstgöring om nio månader, omfattar 45 000 man med ca 300 000 man i reserv.  Halvmilitära säkerhetsstyrkor uppgår till 16 000 man, därtill kommer 18 000 man för järnvägs- och övrigt konstruktionsarbete.

Armén
Armén har 25 000 man med fem mekaniserade brigader.
 Stridsvagnar: 590
 Pansarskyttefordon: ~1250
 Stridsfordon (t.ex. (M)ICV): ~200
 Lätt pansar: ~700
 Pansarvärnsfordon: 24
 Bogserat artilleri: 529
 Självgående artilleri: ~600
 Luftvärnsrobotar: 208
 Luftvärnsartilleri: ~350

Marinen

Marinen omfattar 4 400 man med en ubåt, tre fregatter, 23 patrullbåtar, två landsättningsfartyg och ett marinflyg med ca tio stridshelikopterstridshelikoptrar m.m. De har två större baser, ВМБ Варна i Varna och ВМБ Бургас, Atiya i Burgas. För att möta NATO-krav (Bulgarien är medlem i NATO) så köpte man in BNS Wandelaar (F-912) av Wielingenklass fregatt, som döptes om till BG Drazki,trots att landet inte självt har ett stort behov av dylikt fartyg. De har tre liknande skepp. Därtill har de köpt Tsibar som är ett minjaktsfartyg av Tripartiteklass. De har även tre missilkorvetter av Reshitelni, Mlniya och Beaudry.

Flygvapnet

Efter Kalla kriget begränsades Bulgariens flygvapen till 226 flygfarkoster. Dess Mig-25-jaktplan avvecklades från 1991.

Från tidigt 2000-tal har landet försökt omstrukturera sin försvarsmakt och därvid har stora ansträngningar gjort för att hålla flygvapnets flygfarkoster i flygbart skick. År 2015 togs den sista Mig 21:n ur drift, varefter jakt- och attack-styrkan enbart bestod av Mig-29 och SU-25. Omkring 16 Mig-29 moderniserades för att hålla NATO-standard.

Bulgarien har idag en jaktplansflotta på 15 ryska Mig-29.

En order har lagts på åtta amerikanska F-16. En order på ytterligare åtta exemplar övervägdes i september 2022.

Av stridsflygplanen var ursprungligen 40 attackflygplan av den sovjetiska typen SU-25 (med NATO-beteckning "Frogfoot", vilka köptes 1986–1988. Ett antal flygplan har senare sålts eller på annat sätt avvecklats. Av återstående tio flygplan, tillverkade 1987–1988, genomgick åtta i slutet av 2010-talet en modernisering och livstidsförlängning i Belarus till 40 år, med syfte att behålla dem i tjänst under större delen av 2020-talet. De första moderniserade flygplanen levererades 2020 och de sista i februari 2022. Bulgarien är på 2020-talet den enda NATO-medlem som har SU-25.

Övrigt
Bulgarien sökte 1997 medlemskap i Nato och blev medlem 2004. 

Med Bulgariens införande av demokrati 1990 sänktes försvarskostnaderna dramatiskt: räknat i konstantvärde var försvarskostnaden 1989 4,5 miljarder USD och 4,4 % av BNP för att 1992 gått ned till 1,5 miljarder USD och 3 % av BNP. Fram till 2013 har den årliga försvarskostnaden legat på mellan 1,4 miljarder USD och 700 miljoner USD med en tydlig sänkning efter 2008 års kris. 2013 var försvarets andel av BNP 1,6 %

Bulgarien medverkar i några av FN:s fredsbevarande insatser samt därutöver i Irak med 500 man.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Wikisource:Great Battles of Bulgaria
Revise F65

Revise F65 är en organisation som har sitt säte i Norge. Revise 65 är en av de största kritikerna av världshälsoorganisationens sjukdomsstämpel av BDSM och fetischism. Organisationen har inspirerats av HBT-rörelsens metoder för hur sjukdomsstämpeln ska tas bort.

Revise 65 menar bland annat på att "ovanliga objekt eller aktiviteter" inte är något annat än moralism från manualförfattarnas sida och därmed inte hör hemma inom psykologin. De menar att konsekvenserna av detta skulle vara att även andra subkulturer och aktiviteter bör söka hjälp för till exempel att de gillar fallskärmshoppning.

Enligt Revise 65 håller diagnoskriterierna inte modern standard och det finns mycket liten grund i den moderna vetenskapen kring de påståenden som görs.

Källor

Vidare läsning
 Peggy J. Kleinplatz, Charles Moser: Sadomasochism - Powerful Pleasures; Haworth Press;

Externa länkar
 Revise F65:s officiella webbplats
 ReviseF65:s forum/e-postlista på Yahoo

Kinkyorganisationer
Organisationer i Norge
Maximilian Victor Odenius

Maximilian Victor Odenius, född 16 mars 1828 i Göteborg, död 29 december 1913 i Lund, var en svensk läkare.

Odenius blev student i Lund 1845, filosofie doktor 1853, medicine licentiat 1859 och medicine doktor 1861. År 1860 utnämndes han till adjunkt i anatomi och prosektor samt var 1875–1897 professor i teoretisk medicin och rättsmedicin vid Lunds universitet. Odenius blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1861, av Vetenskapsakademien 1875, av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg 1890 och av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1896. För sin 1906 utgivna översättning av Celsus Åtta böcker om läkekonsten tilldelades Odenius 1907 Letterstedtska priset av Vetenskapsakademien.

Odenius gifte sig 1867 med Paulina Brink. Han ligger begraven på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi (i urval)
Salivkörtlarnes anatomi hos menniskan (1860)
Über die Gestalt des häutigen Labyrinthes beim erwachsenen Menschen (i "Archive für Ohrenheilkunde", 1864)
Om morrhårens anatomiska byggnad (i "Lunds universitets årsskrift", 1865)
Bidrag till örats pathologiska anatomi (i "Medicinskt archiv", 1866)
Om vestibularsäckarnes form och läge i menniskans öra (i "Lunds universitets årsskrift", 1866)
Über das Epithel der maculæ acusticæ beim Menschen (i "Archive für mikroskopische Anatomie", 1867)
Undersökningar öfver de sensibla muskelnerverna (i "Nordiskt medicinskt arkiv" 1872),
Svulstkasuistik (ibid., 1873)
Om cancercellernas infektionsförmåga (ibid., 1881)
Den nya patologiskt anatomiska institutionen vid Lunds universitet (ibid., 1890)
Über das Verhalten der Lymphzellen bei der Amyloiddegeneration (ibid., 1894)
Über intravitale Erweichung und Höhlenbildung in den Nebennieren (ibid., 1895)
Zur pathologischen Anatomie der lymphatischen Makroglossie (ibid., 1896)

Priser och utmärkelser
1907 – Letterstedtska priset för översättningen av Aulus Cornelius Celsus Åtta böcker om läkekonsten

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska professorer i rättsmedicin
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund 
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Mottagare av Letterstedtska priset
Svenska läkare under 1800-talet
Läkare från Göteborg
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1828
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Svinhult

Svinhult är kyrkbyn i Svinhults socken i Ydre kommun i de sydligaste delarna av Östergötland.

I Svinhult finns Östergötlands högst belägna kyrka, Svinhults kyrka.

Svinhult omtalas första gången i dokument 1545. Det omfattade då ett mantal kyrkojord och utgjorde prästgården i Svinhults socken.

Källor

Externa länkar
Privat webbplats om Svinhult

Orter i Ydre kommun
Ljubsja

Ljubsja (ryska Любша) är en arkeologisk plats i norra Ryssland, och är belägen längs floden Volchov.  Här har upptäckts rester efter en nordisk (eller nordisk-slavisk) fornborg från början av 700-talet.

Fornminnen i Ryssland
Magnus Ragnar Bruzelius

Magnus Ragnar Bruzelius, född 4 juni 1832 i Löderups socken i Kristianstads län, död 17 februari 1902 i Stockholm, var en svensk läkare.

Bruzelius blev 1848 student i Lund, 1853 filosofie magister, 1855 docent i zoologi, 1860 medicine kandidat, 1862 medicine licentiat och 1864 medicine doktor. År 1863 blev han docent i medicin vid Karolinska institutet, 1864 adjunkt i samma ämne och biträdande överläkare vid Serafimerlasarettet samt var 1877–97 professor i medicin och överläkare vid nämnda lasarett. År 1880 utnämndes han till livmedikus hos Oscar II och 1890 blev han ledamot av Vetenskapsakademien. 1859 erhöll han av Vetenskapsakademien det Flormanska priset för en avhandling om amphipoderna.

Bruzelius var en av sin tids främsta praktiserande svenska läkare, under många år den erkända auktoriteten i fråga om lungsjukdomar. Inom Svenska Läkaresällskapet blev Bruzelius först medlem av redaktionskommittén för tidskriften Hygiea från 1865 till 1871 och från 1869 medlem i redaktionen för Nordiskt Medicinskt Arkiv.

Bruzelius var överläkare för Lifförsäkringsaktiebolaget Nordstjernan och en av grundarna 1871. 1894 fick han deras guldmedalj i samband med bolagets 25-årsjubileum.

Han företrädde genom giftermål med två systrar Kempe den näst största aktieposten i Mo och Domsjö AB. För egen del skapade Bruzelius en stor förmögenhet under sitt liv genom att ha höga inkomster och samtidigt leva på ett för den tiden, och i hans kretsar, enkelt liv. Han ägde fastigheter i centrala Stockholm (så som Kungsträdgårdsgatan 20) och en lantegendom på Lidingö.

I enlighet med hans önskan skänkte efter hans död hans änka bland annat till Svenska läkarsällskapet 100 000 kronor, avsedda att utgöra en pensionsfond för änkor och barn efter avlidna svenska läkare, samt 10 000 kronor till en stipendiefond vid Karolinska institutet.

Ragnar Bruzelius var tredje barnet och äldste sonen till Magnus Bruzelius, kyrkoherde i Hörups och Löderups socknar, och hans hustru Wilhelmina. En kusin till Ragnar Bruzelius var författarinnan Victoria Benedictsson.

Bibliografi (i urval) 
Beskrifning öfver hydrachnider, som förekomma inom Skåne (1854)
Bidrag till kännedomen om Skandinaviens amphipoda gammaridea (1862)
Om abort (1863)
Kliniska anteckningar i laryngopatologien jemte anvisning till laryngoskopets bruk. I. (1875)

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Svenska professorer i medicin
Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska läkare under 1800-talet
Personer från Löderups socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Magnus Ragnar
Födda 1832
Avlidna 1902
Män
Heta linjen

Heta linjen kan syfta på:

 Heta linjen mellan Washington och Moskva – en krypterad telefonlinje mellan Moskva och Washington under det kalla kriget
 Heta linjen – ett socialt medium som först uppstod spontant under 1982
 Heta linjen – en spexig och humoristisk svensk jazzrockgrupp under tidigt 1970-tal

Se eaven
 Hot line
Joan Gamper-pokalen

Joan Gamper-pokalen, Trofeu Joan Gamper, är en fotbollstävling av vänskapsmatch-karaktär arrangerad av FC Barcelona. Tävlingen, som avgörs i början av augusti, är döpt efter Joan Gamper, grundare, president och spelare för klubben. Tävlingen har dominerats av värdlaget FC Barcelona, som fram till 2015 vunnit 37 av 50 upplagor och i samband med matchen presenterar säsongens ordinarie laguppställning.

Historik
Det var Enric Llaudet som startade tävlingen sommaren 1966. Laudet hade tagit över som klubbordförande efter Gamper.

I början bestod tävlingen av fyra lag som spelade två semifinaler, en bronsmatch och en final. Lagen deltar efter inbjudan, med elitlag från förstaligor i Europa och Latinamerika brukar delta. Den första omgången spelades 1966, då FC Barcelona, RSC Anderlecht, FC Nantes och 1. FC Köln deltog. Barcelona slog det sistnämnda laget i finalen med 3–1.

Fram till och med 1975 var namnet på turneringen Trofeo Juan Gamper. Från och med 1976, året efter Francisco Francos död, har tävlingen sitt nuvarande (katalanskspråkiga) namn.

Sedan 1997 avgörs turneringen med en enda (final)match. Detta motiveras med senare års allt intensivare spelschema, inklusive Uefa Champions League. Turneringen är därmed mer en uppstart på den kommande ligasäsongen för inblandade klubbar. För FC Barcelonas del är matchen första gången man visar upp säsongens hemmadräkt och nya startelva i tävlingssammanhang.

Köln är det enda laget som har vunnit tävlingen mer än en gång (1978 och 1981), bortsett från Barcelona, som har vunnit tävlingen hela 37 av 50 gånger (till och med 2015). Barcelona blev senast besegrat i Joan Gamper-matchen när man förlorade mot Manchester City med 0-1 den 19 augusti 2009. Målet kom från bulgaren Martin Petrov i den 28:e minuten. Närmast föregående förlust kom 2006.

Tävlingen avgörs i regel på FC Barcelonas hemmaplan Camp Nou. Undantagen var 1995 och 1996, då man istället spelade på Estadi Olímpic Lluís Companys med anledning av omläggning av gräsmattan på Camp Nou.

Under senare år har hemmalaget dominerat tillställningen, med målskillnaden 22–1 åren 2011–15.

Vid 2004 års match noterades ett världsrekord vid sidan av det rent idrottsliga. Före själva matchen täcktes hela planen av en specialgjord katalansk flagga, vilket noterades av Guinness rekordbok som vid tillfället världens största flagga.

Motsvarighet i Madrid
Joan Gamper-pokalen är FC Barcelonas inbjudningsturnering. Ligakonkurrenten Real Madrid har en motsvarande miniturnering vid namn Trofeo Santiago Bernabéu. Denna grundades 1979 och består även den numera av endast en avgörande match. Real Madrids turnerng äger dock ofta rum runt månadsskiftet augusti-september.

Resultat

Antal vinster efter klubb

Referenser

Externa länkar
Statistik på rsssf.com
Joan Gamper-pokalen ,  och 

Fotboll i Europa
Sportevenemang i Europa
Återkommande sportevenemang med premiär 1966
FC Barcelona
Maria Anna Schwegelin

Maria Anna Schewegelin, född 1729, död 1781, blev år 1775 den kanske sista person som dömdes till döden för häxeri i Tyskland och en av de sista i Europa. Hon avled i fängelset, men avrättningen troddes länge ha verkställts, därför har hon ofta kallats den sista person som avrättats för häxeri i Tyskland.
  
Schwegelin föddes i fattigdom i Kempten im Allgäu och arbetade som tjänare. År 1751 anställdes en protestantisk kusk i hushållet som konverterade till katolicismen: Schwegelin anses ha försökt förhindra konverteringen. År 1769 skadade hon benet, och året därpå placerades hon på fattighus. Misstankar om att hon och kusken var inblandade i satanism ledde till en arrestering. Hon ska självmant ha erkänt att hon slutit en pakt med Djävulen. Hon dömdes som skyldig till häxeri att avrättas den 11 april 1775. I juli 1775 tycks dock domen ha glömts bort, och Schwegelin kvarblev i fängelset, där hon avled av naturliga orsaker år 1781.   

Avrättningen troddes länge ha verkställts, och Schwegelin har därför kallats den sista person som avrättades för häxeri i Tyskland. Den sista person som avrättades för häxeri i Europa var i stället Anna Göldi i Schweiz år 1782, eller Barbara Zdunk i Polen år 1811. Schwegelin var dock den sista person som dömdes för häxeri i Tyskland.

Referenser

 

Häxprocesser i Tyskland
Avlidna 1781
Kvinnor
Födda 1729
Personer i Tyskland under 1700-talet
Thomas Wijck

Thomas Wijck (även Wijk, Wyk eller Wyck), född sannolikt 1616 i Beverwyck, död 1677 i Haarlem, var en holländsk målare. Han var far till Jan Wyck.

Wijck var lärjunge till sin far och utbildade sig vidare under inflytande av Pieter van Laer och Jan Miel. Han studerade i Italien och målade gatubilder, varefter han slog sig ned i Haarlem, där han 1642 var medlem i Lukasgillet. Där målade han nordiska interiörer med figurer möjligen under inflytande av Adriaen van Ostade och Jan Miense Molenaer, dock med en egen karaktär i återgivningen av klärobskyren i ett rum upplyst av ett enda fönster. Hans italienska bilder framställer vanligen hamn- och strandscener med konventionell färg och uppfattning. Hans holländska genretavlor återger vanligen en lärd eller en alkemist i sitt arbetsrum. Av den förra gruppen finnas representanter i Haarlem, Wien, Berlin, Dresden, Köpenhamn och i Stockholm, av den senare i Kassel, Sankt Petersburg och München. Av hans husliga scener finns exemplar i Köpenhamn, Frankfurt am Main och Amsterdam.

Källor

Externa länkar 
 
 

Nederländska genremålare
Nederländska målare under 1600-talet
Personer från Noord-Holland
Födda 1616
Avlidna 1677
Män
Ugglan
Jor & Ka

Jor & Ka är en bok som är skriven av Niklas Krog. Den utgavs 1998.
Boken handlar om tvillingbröderna Jor och Ka som lever i 1200-talets Samarkand. De är söner till Fazir an-Khaga som är sultanen Ala al-Dins ayib. Men när Fazir an-Khaga försökte lönnmörda Ala al-Din splittras deras familj och Jor och Ka måste fly ut i bergen. När de sedan återvänder efter flera år är Ala al-Din fördriven av Djingis Khan och Jor och Ka hamnar till sist i hans armé.

Källor

Svensk ungdomslitteratur
Skönlitteratur 1998
Tjurstorp

Tjurstorp är en by i Rumskulla socken i Vimmerby kommun i norra Kalmar län.

Tjurstorp är en gammal by med huvuddelen av byggnationen från 1800-talet.

Orter i Vimmerby kommun
Rävungen

Rävungen (originaltitel One child) är en verklighetsbaserad roman skriven av författaren Torey Hayden, från 1980. Det är Haydens bäst säljande bok och har översatts till minst 28 olika språk och även filmatiserats. Den svenska översättningen kom ut 1990.

Den handlar om 6-åriga Shiela som hamnar i specialpedagogen Torey Haydens klass. Shiela är en mycket emotionellt störd flicka som bär med sig ett stort bagage från sitt tidigare liv. Flickan bor med sin pappa i arbetslägret i staden där Hayden nu jobbar och blir en riktig utmaning för henne att ta itu med.

Boken fick en uppföljare, Tigerungen som skildrar Shielas liv efter att hon lämnat Toreys klass. Den börjar när Shiela är 13 år.

Sammanfattning 
I början av året, får Torey ett långsmalt mattbelagt klassrum med ett enda fönster - mycket olämpligt för en specialklass. Hennes assistent är en mexikansk gästarbetare som heter Anton och som hoppade av gymnasiet. 

Eleverna i början av året är följande:

 Peter, 8 år, som har kramper och aggressivt beteende orsakat av ett neurologiskt tillstånd.
 Tyler, 8 år, självmordsbenägen.
 Max, 6 år, autistisk.
 Freddie, överviktig och gravt utvecklingsstörd.
 Sarah, 7 år, arg, trotsig och selektivt stum på grund av fysiska och sexuella övergrepp av sin far.
 Susannah Joy, 6 år, schizofren.
 William, 9 år, tvångssyndrom och fobier för vatten, mörker, bilar, dammsugare och damm.
 Guillermo, 9 år, blind, men är i denna klass eftersom hans vanliga blindklass inte kunde hantera hans aggressiva beteende.

Källor

Externa länkar
 Torey Haydens webbplats

Skönlitteratur 1980
Martin Riley

Martin Riley, född den 5 december 1988 i Wolverhampton, England, är en engelsk fotbollsspelare som sedan 2017 spelar för Halifax Town. 

Han spelade i Wolverhampton Wanderers från 13 års ålder och var med i laget som gick till semifinal i FA Youth Cup 2005. 2007 erbjöds han ett ettårskontrakt med Wolves men lyckades inte ta en ordinarie plats i laget och lånades under våren 2008 ut en månad till Shrewsbury Town. 5 augusti 2008 skrev han på för Kidderminster Harriers.

Han har spelat U-20 fotboll för England.

Externa länkar 
 

Engelska fotbollsspelare
Personer från Wolverhampton
Spelare i Wolverhampton Wanderers FC
Spelare i Shrewsbury Town FC
Spelare i Kidderminster Harriers FC
Spelare i Cheltenham Town FC
Spelare i Mansfield Town FC
Spelare i Wrexham AFC
Spelare i FC Halifax Town
Födda 1988
Levande personer
Män
Grekisk politik

Grekisk politik, eller politik i Grekland, utspelar sig inom demokratiskt parlamentariska ramar, liknande de inom många andra europeiska länder. Det grekiska styrelseskicket, reglerat i grundlagen från 1975, har ibland beskrivits som en mix mellan franska och tyska förebilder.

Premiärministern är regeringschef och presidenten är statschef.
Båda utses av ett parlament byggt på flerpartisystem.
Den utövande makten ligger hos regeringen medan den lagstiftande makten delas mellan regering och parlament. Den dömande makten ligger hos ett fristående rättsväsen med Högsta domstolen som högsta instans.

Parlamentet dominerades efter militärjuntans fall på 1970-talet, länge av två politiska partier:
Det liberal-konservativa Ny Demokrati (Νέα Δημοκρατία - Nea Dimokratia) och det socialdemokratiska 
Panhellenska Socialistiska Rörelsen (Πανελλήνιο Σοσιαλιστικό Κίνημα - Panellinio Sosialistiko Kinima) . Men sedan den ekonomiska krisen har den politiska spelplanen något ritats om och Syriza var det största partiet  i  valet i januari 2015.

Grekisk politik präglas ännu av den ekonomiska krisen, som var som djupast under första halvan av 2010-talet och började ebba ut först mot slutet av årtiondet, då nödlånen till landet kunde avslutas. Krisen har fått stora sociala, humanitära och ekonomiska följder för befolkningen, i form av skyhög arbetslöshet, försämrad välfärd och social oro. Missnöjet bland väljarna ledde i juli 2019 till att konservativa Ny Demokrati tog över makten efter vänsteralliansen Syriza.  Ny Demokrati fick 40 procent av rösterna, jämfört med 28,5 procent för sittande premiärminister Alexis Tsipras parti Syriza.  Ny demokrati fick egen majoritet i parlamentet och  Kyriakos Mitsotakis blev ny premiärminister.

Se även 
Lista över Greklands försvarsministrar
Lista över Greklands kulturministrar
Lista över Greklands premiärministrar
Lista över Greklands statsöverhuvuden
Lista över Greklands utrikesministrar
Lista över Greklands utvecklingsministrar

Referenser