kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alexandre Duval

Alexandre Duval (ursprungligen Alexandre-Vincent Pineux), född 6 april 1767, död 9 januari 1842, var en fransk teaterförfattare.

Duval deltog ett par år i nordamerikanska frihetskriget, verkade som ingenjör, arkitekt, från 1790 som skådespelare och från 1808 som teaterdirektör. Han blev 1812 medlem av Franska Akademien och var från 1831 föreståndare för arsenalbiblioteket i Paris. Duval skrev en rad teaterstycken, bland annat Le tyran domestique (1805, Den elake husbonden 1811), La jeunesse de Henri V (1806, Henrik V:s ungdomsår, 1810) och texten till Étienne-Nicolas Méhuls opera Joseph (1807, Josef i Egypten 1856). Duval var en ivrig motståndare till den romantiska skolan, som han bekämpade bland annat i De la littérature romantique (1833). Hans Oeuvres utgavs 1822–1825 (9 band).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska teaterchefer
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Franska librettister
Ledamöter av Franska Akademien
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Födda 1767
Avlidna 1842
Män
Svensk uppslagsbok
Officerare av Hederslegionen
Teaterchefer under 1800-talet
Justine Siegemundin

Justine Siegemundin, född Dietrich 26 december 1636 i Rohnstock, död 10 november 1705 i Berlin, var en tysk barnmorska och författare. Hon var hovbarnmorska vid hovet i Berlin och utgav Den Kur-Brandenburska Hofbarnmorskan – en högst nödig undervisning om svåra förlossningar och oriktigt liggande foster, framställda uti ett samtal (1690), den första läroboken för barnmorskor på tyska.

Biografi
Siegemundins intresse för kvinnors hälsa började när hon i 20-årsåldern drabbades av ett feldiagnostiserat livmoderframfall. Hon utbildade sig till barnmorska och hjälpte fattiga kvinnor att föda utan att ta betalt i mer än tio år. När ryktet om hennes kunskaper spred sig anlitades hon också av adliga och kungliga familjer.

På den tiden byggde barnmorskeyrket  huvudsakligen på muntliga traditioner utan standardiserade metoder och medicinska texter skrevs av män. I sin bok beskrev hon med hjälp av detaljerade anatomiska teckningar olika komplikationer under en födsel och hur de kunde lösas. Hennes metoder kritiserades i början av manliga läkare men efterhand fick hon brett stöd av läkarvetenskapen.

Siegemundin assisterade vid mer än  förlossningar. Hon 
var gift men fick inga egna barn.

Utmärkelser
Den 28 mars 2023 hedrades Siegemundin och hennes värv av Google med en så kallad doodle.

Källor

Noter

Externa länkar

Barnmorskor
Födda 1636
Avlidna 1705
Kvinnor
Tyska författare under 1600-talet
Catarina Wentin

Catarina Wentin, född 1637, död 1707, även kallad Mutter Catrin, var en svensk (ursprungligen tysk) barnmorska. Hon har benämnts som den mest kända barnmorskan i den svenska historien. Hon var kunglig hovbarnmorska under Karl XI:s regeringstid.  

Wentin kom ursprungligen från Tyskland, och inkallades till Sverige inför dåvarande drottningens förestående förlossning år 1682. Hon förlöste sedan drottning Ulrika Eleonora när Karl XII föddes. Som villkor hade hon krävt 600 daler i silver, en bostad nära kungliga slottet, titeln Kunglig Hovbarnmorska och frihet att utöva sitt yrke i staden under särskilt kungligt beskydd i stället för under övervakning av magistraten. Alla hennes krav tillgodosågs, och hennes lön höjdes dessutom till 800 daler. Wentin arbetade inte endast vid hovet, utan arbetade på drottningens begäran även bland de fattiga. 

Hon hade stora kunskaper i medicin och var respekterad av den svenska läkarkåren. Catarina skrev ingen bok men ledamoten i Collegium Medicum , Johan von Hoorn, refererar till henne i sin bok Den svenska wäl-öfwande Jord-gumman, som gavs ut 1697.

Källor 

 Pia Höjeberg: Jordemor (2011)

Svenska barnmorskor
Födda 1637
Avlidna 1707
Kvinnor
Personer under stormaktstiden
Karl XI:s hov
Joseph Duval-Jouve

Joseph Duval-Jouve, född 7 augusti 1810, död 25 augusti 1883, var en fransk botaniker.

Duval-Jouve var inspektör för undervisningsväsendet i Strasbourg, och utgav en omfattande monografi över de franska Equisetumarterna (1863) och värdefulla undersökningar över gräsens anatomiska byggnad (1870).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska botaniker
Födda 1810
Avlidna 1883
Män
Axel Duwall

Axel Duwall, född 1667, död 1750, var en svensk friherre och militär. Han var son till Gustaf Duwall.

Duwall blev 1697 fänrik vid Livgardet, 1700 livdrabant. Som sådan följde han Karl XII under danska, ryska och polska krigen samt till Turkiet, där han deltog i kalabaliken i Bender. 1715 blev han överste för Närkes och Värmlands, och 1721 för Östgöta tremänningsinfanteriregemente. Duwall erhöll 1722 generalmajors avsked.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1667
Avlidna 1750
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Deltagare i kalabaliken i Bender
Carl Anton Kock

Carl Anton Kock, född 28 november 1788 i Stockholm, död 6 september 1843 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, var en svensk författare, protokollssekreterare och titulär lagman. Han gav ut ett lyriskt arbete, Samlade små versförsök (1828, ny upplaga 1832), och skrev även psalmer, bland annat nummer 202 i 1819 års psalmbok.

Biografi
Carl Anton Kock föddes 28 november 1788 i Stockholm. Han var son till krigsrådet Anton Fredrik Kock och Jeanette Ulrica Furubom. Han arbetade som författare, protokollssekreterare och titulär lagman. Kock skrev Samlade små versförsök (1828, ny upplaga 1832), och skrev även psalmer, bland annat nummer 202 i 1819 års psalmbok. Han avled 6 september 1843 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm.

Psalmer
 1819 års psalmbok
202. O Gud, som även räckt din hand

Referenser
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:518 (1843) Sida: 123

Noter

Externa länkar 

Svenska poeter
Svenska psalmförfattare
Födda 1788
Avlidna 1843
Män
Personer från Stockholm
Venus från Brassempouy

Venus från Brassempouy är en bit av en venusfigurin från paleolitikum som upptäcktes 1894 i påvegrottan (la grotte du Pape) i byn Brassempouy i departementet Landes i sydvästra Frankrike tillsammans med flera andra kvinnofigurer.

Vesus från Brassempouy är 3,65 centimeter hög, 1,8 centimeter bred och 2,2 och centimeter tjock, och snidad i mammutelfenben. Det bedöms att figurinen tillhör gravettienkulturen och är 24 000- 26 000 år gammal. Den är mer eller mindre samtida med flera andra venusfiguriner från paleolitikum som Venus från Lespugue, Venus från Dolní Věstonice och Venus från Willendorf.  

Venus från Brassempouy finns i Musée d'Archéologie Nationale i Saint-Germain-en-Laye, nära Paris.

Källor
 Randall White: "The women of Brassempouy - A century of research and interpretation", i Journal of Archaeological Method and Theory, december 2006, sidan 25 och följande, läst 2011-06-04

Bibliografi
 Henri Delporte: Brassempouy – la grotte du Pape, station préhistorique, Association culturelle de Contis 1980

Externa länkar 

Webbplatsen för la Dame de Brassempouy

Brassempouy
1894 i Frankrike
Vetenskapsåret 1894
Fornfynd i Frankrike
Griffon nivernais

Griffon nivernais är en hundras med ursprung i trakterna av Nièvre i Frankrike. Den är en stickelhårig braquehund med traditionell användning som drivande hund på vildsvin samt för småviltjakt. Den klarar att jaga i besvärlig terräng och är mer uthållig och djärv än snabb. Rastypen har anor från medeltiden men dagens griffon nivernais skapades mot slutet av 1800-talet genom att avla lokala lantrashundar med grand basset griffon vendéen, foxhound och otterhound. Griffon nivernais blev godkänd som ras av Société Centrale Canine (SCC) 1925.

Se även
Jaktprov för drivande hund
Chien gris de Saint Louis

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
Griffon nivernais, Hundrasguiden, Svenska Kennelklubben (SKK) (läst 2011-06-04)
Griffon nivernais, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2011-06-04)

Externa länkar
Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Specialklubben för Drivande Vildsvinshundar 
Club du Griffon Nivernais 

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Frankrike
Jack O'Connell

Jack O'Connell, född 1 augusti 1990 i Alvaston, Derby, England, är en brittisk skådespelare.

Han är son till Alison J och John Patrick O'Connell. Hans far var irländare och hans mor är engelsk. 

Han är bland annat känd för sin roll som Pukey Nicholls i This Is England 2006 och för att ha spelat Cook i TV-serien Skins, samt Eric i Blodsband (2014), och för huvudrollen som Louis Zamperini i Angelina Jolies krigsdrama Unbroken (2014).

Karriär 

O'Connell gjorde sin professionella skådespelardebut 2005 i ett avsnitt av den brittiska såpopera Doctors, där han spelade Ross Trecot i The Bill. 2006 gjorde Jack O'Connell sin filmdebut med en biroll i This Is England, en berättesle om en pojke som växer upp under 1980-talet i England. Under 2007 gjorde han flera mindre TV-framträdanden i Waterloo Road, Holby City och Mord i sinnet. I oktober 2008 medverkade O'Connell i en pedagogisk DVD "Between You and Me", producerad av Derbyshire Constabulary, där hans karaktär Alfie Gilchrist möter en rad frågor, bland annat om minderårigas alkoholbruk, falska ID, grupptryck, och bilstölder. Tidningen Youth Work Nu beskrev hans prestation som "outstanding".

O'Connell har setts i skräck-thrillern Eden Lake (2008) som skurken Brett, i ITV TV-serien Wuthering Heights (2009), och som James Cook i serien Skins, som hade premiär i januari 2009. Han är med i den brittiska brottsthrillern Harry Brown (2009) med Michael Caine.  O'Connell är även med i musikvideon till "End Credits" av brittiska drum and bass-gruppen Chase & Status.

O'Connell vann priset bästa skådespelare 2010 på TV Choice Awards för sin roll som James Cook i Skins. Vid BAFTA-galan 2015 tilldelades han Rising Star Award.

Filmografi i urval

 2009 − Harry Brown

 2014 − Unbroken

Källor 
 Jack O'Connell på Internet Movie Database

Noter

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Födda 1990
Män
Levande personer
Venus från Malta

Venus från Malta avser flera venusfiguriner från paleolitikum som upptäckts i Malta i Ryssland.

Maltafigurinerna är mellan 3,1 och 13,6 centimeter höga och snidade i mammutelfenben och bedöms vara omkring 23 000 år gamla. De påträffades i en grotta vid Malta vid Angarafloden nära Bajkalsjön i Irkutsk oblast i Sibirien i Ryssland.

Eremitaget i Sankt Petersburg har venusfiguriner från Malta i sina samlingar.

Externa länkar
 Om fyndplatsen Malta på Metropolitan Museums webbplats
 Om venusfiguriner på Eremitagets webbplats

Malta
Skulpturer på Eremitaget
Fornfynd i Ryssland
Joe Hill (film)

Joe Hill är en svensk biografisk dramafilm från 1971 av Bo Widerberg. Filmen handlar om den svensk-amerikanske fackföreningsaktivisten Joe Hill.

Handling 
Det är tidigt 1900-tal. Joe Hill och hans bror har emigrerat med båt till New York. Joe lyckas få en del arbeten, men slås av de orättvisor som råder. Han blir aktiv i den förbjudna fackföreningen IWW, Industrial Workers of the World. Förbud råder mot demonstrationer och agitationstal, men Joe kommer runt detta genom att sjunga agitationssånger i Frälsningsarméns namn. Allt fler människor börjar lyssna på hans manifest om strejk, men samtidigt skaffar han sig mäktiga fiender.

Om filmen 
 Filmen hade svensk premiär 25 augusti 1971 på biografen Saga i Stockholm.
 Vid premiären hade filmen en längd av 3150 meter (115 minuter). 
 Bo Widerberg klippte om en scen i filmens tredje akt under första veckan efter den svenska premiären. Den omklippta versionen mätte 3215 meter (118 minuter) och överensstämmer därmed bildmässigt med den amerikanska versionen av filmen. Den omklippta versionen av filmen granskades och godkändes av statens biografbyrå 10 september 1971 (granskningsnummer 110231). 
 Några mindre skillnader finns mellan den svenska och den amerikanska versionen av filmen Joe Hill. Den amerikanska versionen har som ledmotiv sången "The Ballad of Joe Hill" (Anthony Hayes och Earl Robinson) framförd av Joan Baez. Den svenska versionen har svenska förtexter samt saknar sluttexter, vilket den amerikanska versionen har.
 Inspelningsarbetet präglades av konflikter mellan filmbolaget Paramount och regissören Bo Widerberg. Widerberg avbröt arbetet med filmen vid flera tillfällen, vilket bland annat resulterade i att inspelningsarbetet slutfördes i Sverige. En annan av konsekvenserna av avbrotten i det planerade inspelningsarbetet blev att filmen har två fotografer. Jörgen Persson, som var kontrakterad för filmen, ersattes i den senare delen av arbetet av Petter Davidsson.
 Produktionsledare var Waldemar Bergendahl.
 Filmen Joe Hill deltog vid Filmfestivalen i Cannes 1971 och tilldelades där juryns specialpris.

Rollista i urval 
Thommy Berggren - Joe Hill 
Anja Schmidt - Lucia   
Kelvin Malave - "Räven"
Evert Andersson - Blackie
Cathy Smith - Cathy
Hasse Persson - Paul    
David Moritz - David    
Richard Weber - Richard
Joel Miller - Ed Rowan
Robert Faeder - George

Externa länkar

 

1900-talet (decennium) i svensk film
1910-talet i svensk film
Svenska filmer 1971
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Bo Widerberg
Delstaten New York på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1970-talsfilmer
Joseph Duveen

Joseph Duveen, 1:e baron Duveen, född 14 oktober 1869, död 25 maj 1939, var en brittisk konsthandlare.

Duveen var ägare av Duveen Brothers, en av världskonstmarknadens största firmor med kontor i London, Paris och New York, specialiserad på gamla mästare. Duveen har även framträtt som mecenat.

Han bidrog bl.a. till de omfattande inköp av äldre europeisk konst, som gjordes av de stora amerikanska samlarna, konst som senare donerats till amerikanska museer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Personer inom Storbritanniens näringsliv under 1900-talet
Brittiska filantroper
Födda 1869
Avlidna 1939
Män
Prosper Duvergier de Hauranne

Prosper Duvergier de Hauranne, född 3 augusti 1798, död 20 maj 1881, var en fransk politiker och författare. Han var son till Jean-Marie Duvergier de Hauranne och far till Ernest Duvergier de Hauranne.

Duvergier de Hauranne började sin bana som medarbetare till François Guizot i Le Globe samt blev konservativ deputerad 1831. Han övergick efter 1837 till vänsteroppositionen och utgav 1838 Des principes du gouvernement représentatif, blev vän till Adolphe Thiers och anhängare samt bidrog 1839 verksam till Louis Mathieu Molés fall. 1847 offentliggjorde Duvergier de Hauranne De la réforme parlementaire et de la réforme électorale. Som skribent och talare var han under Ludvig Filip I:s senare regeringsår en farlig motståndare till kungen och Guizots politik. År 1848 blev han medlem av konstituerande församlingen, 1850 av lagstiftande församlingen. Efter Napoleon III:s statskupp 2 december levde han efter en kort tids fängelse och landsförvisning som privatperson och utgav Historie du gouvernement parlementaire en France, 1814-1848 (10 band, 1857-71). Duvergier de Hauranne blev ledamot av Franska Akademien 1870.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Franska journalister
Ledamöter av Franska Akademien
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Franska politiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Födda 1798
Avlidna 1881
Män
Svensk uppslagsbok
Hjördis Töpel

Hjördis Viktoria Töpel,  född 4 januari 1904 i Göteborg, död 17 mars 1987 i Västra Frölunda, var en svensk simmare och simhoppare. Hon tävlade i flera internationella mästerskap och blev olympisk bronsmedaljör vid Sommar-OS i Paris 1924.

Biografi
Hjördis Töpel föddes i Göteborg, senare gick hon med i idrottsklubben "SK Najaden". Hon tävlade främst i frisim och simhopp. Hennes syster var simmerskan Ingegärd Töpel.

1922 deltog hon i simtävlingarna vid Damspelen i Monte Carlo (med Aina Berg, Margit Bratt, Carin Nilsson och Eva Ollivier) där hon vann guldmedalj i stafett 4 x 200 meter (med Bratt, Töpel som andre simmare, Nilsson och Berg), silvermedalj i höga hopp (efter Ollivier) samt bronsmedalj i 200 bröstsim.

1923 deltog hon i Sveriges idrottsspel i Göteborg. Under simtävlingarna i juli tog hon guldmedalj i 100 meter frisim (före Aina Berg, danska Karen Maud Rasmusen och Carin Nilsson).

1924 deltog hon vid Sommar-OS i Paris då hon tog bronsmedalj i lagkapp 4 x 100 meter frisim (med Aina Berg, Gurli Ewerlund, Wivan Pettersson och Töpel som fjärde simmare) och bronsmedalj i Raka hopp (Höga hopp). Hon tävlade även på distansen 100 m och 400 m frisim samt 200 m bröstsim med blev utslagen i uttagningsheaten.

1928 deltog hon vid sommar-OS  i Amsterdam. Hon tävlade åter i simhopp men blev utslagen i kvalificeringsheaten.

Senare drog hon sig tillbaka från tävlingslivet, Töpel dog 1987. Hon är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 
 

Idrottare från Göteborg
Svenska simmare
Svenska simhoppare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1928
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1904
Avlidna 1987
Kvinnor
Simmare i SK Najaden
Tchads regioner

Tchad är indelat i 22 regioner.  Från och med att landet blev självständigt 1960 fram till 1999 var det indelat i 14 prefekturer. Dessa blev 1999 ersatt av 28 departement. Landet blev 2002 indelat i 18 regioner. Sedan februari 2008 är Tchad indelat i 22 regioner.

Varje region är indelat i två till sex departement bortsett från  N'Djamena, som är indelat i 10 arrondissement.

Nuvarande regioner

Se även 
 ISO 3166-2:TD

Referenser 

 
Administrativa indelningar av länder i Afrika
Jonas Andersson (simmare)

Jonas Carl Andersson, född 2 juni 1984 i Stockholm, är en svensk före detta simmare.

Andersson tävlade för SK Neptun, var medlem i svenska landslaget 2006–2008 och är svensk rekordhållare på 100 meter bröstsim.

Utbildning 
Andersson avlade ekonomie kandidatexamen vid Handelshögskolan i Stockholm och senare även ekonomie masterexamen i finansiell ekonomi vid samma högskola 2010 med masteravhandlingen Can the Endogenization of Regimes Lead to Improved Forecasting of the UIP? (med Anders Johansson).

Simning 
Vid SM i simning 2007 vann Andersson alla de individuella bröstsimsgrenarna (50 m, 100 m och 200 m).

2008 deltog han i Sommar-OS där han med knapp marginal missade sitt personbästa och kom trea i sitt heat med tiden 1.01,77, totalt slutade han som 31:a på 100 m bröstsim. 

Vid EM i simning 2008 tog Andersson bronset på 4x100 m medley tillsammans med Simon Sjödin, Lars Frölander och Stefan Nystrand. Andersson slutade med simningen 2008.

Se även 
 Akademiska examina och titlar vid Handelshögskolan i Stockholm
 Lista över alumner från Handelshögskolan i Stockholm

Referenser

Externa länkar
Jonas Anderssons profil på UNLV Rebels webbplats

Svenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Män
Födda 1984
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Alumner från University of Nevada, Las Vegas
UNLV Rebels
Svenska idrottare under 2000-talet
Simmare i SK Neptun
Orkney Venus

Orkney Venus är en kvinnoavbildande figurin från neolitikum som upptäckts på en av Orkneyöarna i Skottland.

Orkney Venus är 4,1 centimeter hög, 3,1 centimeter bred och 1,2 centimeter tjock. Den är tillverkad i sandsten. Den 5 000 år gamla figurinen upptäcktes under utgrävningar av en byggnad på fyndplatsen Link of Noltland på ön Westray sommaren 2009.

År 2010 gjordes ett andra fynd av en kvinnofigurin på samma fyndplats. Denna är gjord av lera och är av samma storlek, dock utan huvud.

Se även
 Venusfiguriner

Källor

Noter

Om Orkney Venus på Orkeyeyjars webbplats, läst 2011-06-05
Om Orkney Venus på Historic Scotlands webbplats, läst 2011-06-04

Venusfiguriner
Figuriner från neolitikum
Orkneyöarna
2009 i Storbritannien
Fornfynd i Storbritannien
Vetenskapsåret 2009
Venus från Monruz

Venus från Monruz är en venusfigurin från paleolitikum som upptäckts i Schweiz.

Venus från Monruz är 1,8 centimeter hög och snidad i beckkol. Den upptäcktes 1991 i Monruz i kommunen Neuchâtel i samband med ett vägbygge. Den bedöms vara från magdalénienkulturen och är daterad att vara omkring 13 000 år gammal.

Källor
Venuses of Neuchatel, Monruz and Courbet på Don's Maps, läst 2011-06-05

Monruz
1991 i Schweiz
Vetenskapsåret 1991
Fornfynd i Schweiz
Skulpturer i Schweiz
Venus från Gagarino

Venusfiguriner från Gagarino är en serie venusfiguriner som upptäckts i dagens Ukraina, dåvarande Sovjetunionen.

Vid utgrävningar 1926-29 av en boplats från paleolitikum i Gagarino, vid floden Dons högra sida, omkring fem kilometer norr om sammanflödet med Sosna hittades ett antal venusfiguriner.

Figurerna hittades 1926 av arkeologen Zamiatinine. Figuren är 6 cm i längd och utskuren vulkanisk bergart. Den hittade under utgrävning av en stenåldersboplats där man fann stora mängder av petroglyfer, artefakter, flint redskap och djurben tillsammans med flera venusfigurer . Dessa var skulpterade nästan i karikatyrstil  Venus från Gagarino  är komponerad med   gargantuan bröst och mage, med korta  lår avbrutna ovan knäet.

Den figur som vanligen går under beteckningen Venus från Gagarino är 5,8 centimeter hög. Den är gjord i tuff och bedömd vara omkring 22 000 år gammal.

Venus 1 från Gagarino 
Kvinnostatyett från Gagarino gjord av mammutelfenben,  Gravettien ca. 23.000 BP.  Originalet var utställt på arkeologiska museet i Hamburg i utställningen  Die Kunst der Mammutjäger  2016 - 2017. Förvaras annars på konstmuseum  i Sankt Petersburg.

Venus 2 från Gagarino 

Kvinnostatyett från Gagarino gjord av mammutelfenben,  Gravettien ca. 23.000 BP, Originalet var utställt på arkeologiska museet i Hamburg i utställningen  Die Kunst der Mammutjäger  2016 - 2017.  Förvaras annars på konstmuseum  i Sankt Petersburg.

Källor
Om Venus från Gagarino på Visual Arts webbplats, läst 5 juni 2011
Om Venusfiguriner på www.ancient-wisdom.co.uk, läst 5 juni 2011

Externa länkar
Bild av Venus från Gagarino

Gagarino
Ukrainas historia
Sovjetunionen under 1920-talet
Fornfynd i Ukraina
Algeti nationalpark

Algeti nationalpark (georgiska: ალგეთის ეროვნული პარკი) är en nationalpark i sydöstra Georgien. Nationalparken ligger i regionen Nedre Kartlien, i distriktet Tetritsqaro ca 60 km sydväst om Georgiens huvudstad, Tbilisi.

Högsta punkten i parken är 2 000 m över havet. Den grundades 1965 och blev omgjord till nationalpark 2007.

Referenser 

Nationalparker i Georgien
Nedre Kartlien
Lisisjön

Lisisjön (georgiska: ლისის ტბა) är en liten sjö i närheten av Tbilisi, Georgien som hör ihop med floden Kura. Landskapet omkring sjön är stenigt och torrt med mycket stäpp. I landskapet kan man hitta små reptiler, rävar och fåglar

Klimat 
Den årliga nederbörden är ca 400 mm (20 mm i januari, 40 mm i april, 40 mm i juli, 30 mm i oktober) och det finns mellan 20 och 30 dagar med kraftiga regn per år. Det finns även mellan 20 och 30 dagar per år som sjön är täckt av is. Men i sjön kan det också bli mycket varmt, ca 37 grader i april och ca 23 grader i oktober.

Se även 
 Sköldpaddesjön
 Tbilisisjön

Insjöar i Tbilisi
Gamla staden, Baku

Gamla staden () är den historiska kärnan i Baku. I gamla staden i Baku ligger också Sjirvansjahernas palats och Jungfrutornet.

Världsarv 
I december 2000, blev gamla staden i Baku, inklusive Sjirvansjahernas palats och Jungfrutornet den första platsen i Azerbajdzjan att klassificeras som världsarv av Unesco.

Tre år senare, 2003, placerade UNESCO gamla staden på lista över världsarv i fara, med hänvisning till skadorna från en jordbävning i november 2000, dåligt bevarande och "tvivelaktiga" resultat av restaureringen.

Under världsarvskommitténs möte 2009 berömdes Azerbajdzjan för sina ansträngningar för att bevara den gamla staden i Baku och tog bort den från den utrotningshotade listan.

Källor

Referenser

Externa länkar
 
 UNESCO World Heritage site: Walled City of Baku with the Palace of the Shirvanshahs and the Maiden Tower

Världsarv i Azerbajdzjan
Baku
Världsarv inskrivna 2000
Befästningar i Azerbajdzjan