kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mersin

Mersin (tidigare İçel) är en stad i södra Turkiet. Den är belägen vid kusten mot Medelhavet, cirka 65 km sydväst om Adana, och är den administrativa huvudorten för provinsen Mersin. Storstadskommunen hade 907 168 invånare i slutet av 2011, och är uppdelad i de fyra delområdena Akdeniz, Mezitli, Toroslar och Yenişehir. Centralorten hade 859 680 invånare vid samma tidpunkt.

Mersin är en hamnstad och har Turkiets största hamn. Den exporterar jordbruksprodukter och mineraler, och staden har färjeförbindelse med Cypern. I staden finns även ett stort oljeraffinaderi.. Staden var viktig under tiden för det armeniska kungariket Kilikien. Dock var Kilikien inte armeniskt utan römerskt. I havet utanför staden finns den gamla römerska borgen Kizkalesi, vilket betyder Jungfruborgen. Väster om staden ligger ruinerna av den grekisk-romerska hamnstaden Soloi (Pompeiopolis).

Referenser 

Orter i Turkiet
De bortglömda barnen

De bortglömda barnen är en TV-dokumentär, inspelad av Sveriges Television i Rumänien under sommaren 1998.

Efter att Nicolae Ceaușescus diktatur föll öppnades portarna till de rumänska barnhemmen. Utmärglade barn hittades inspärrade på överfulla inrättningar som kunde liknas vid fångläger och mentalsjukhus. Programmet fokuserade på ett av barnen som hade tillbringat sin tid i det så kallade helvetet. Bilder som skildrade vanvård på rumänska barnhem 1990 blandades med bilder från 1998 för att påvisa eventuella förändringar och skillnader.

Handling 
Dokumentären följde Simona och elva andra barn som mötte friheten 1990. Barnen berättade om synen på livet, hur de kunde leva och gå vidare med att vara ”bortglömda” och övergivna av sina föräldrar och samhället.

De kom från ett sjukhus som liknande ett koncentrationsläger och var beläget ett dussintal mil söder om staden Craiova, kallat Poiana Mare, nära gränsen till Bulgarien och Serbien. År 1998 satt tusen människor inlåsta på sjukhuset. Av dessa var 200 kriminella, 300 handikappade och 500 hemlösa. Under 1990 var 105 barn kvar vid liv på sjukhuset av vilka 87 befriades samma år av Henrik Habo, som upptäckte bristerna på institutionen.

Personerna som följdes berättade om sina framtidsplaner: att skaffa jobb, familj, hjälpa andra som har det svårt och värna om barnens rätt i samhället. Samtidigt blev de påminda om hur illa de hade det under barndomen och besvikelsen över att deras föräldrar övergav dem. På grund av detta ville de hjälpa andra barn till en bättre framtid, för att skapa en positiv spiral.

Simona hade även en bror som var en av de arton vid liv som inte fick lämna lägret 1990. Med känslosamma bilder dokumenterades hans önskan att få komma därifrån och följa med Simona hem. Inledningsvis var han arg på henne, för hon hade lovat att komma året innan (1997). Brodern berättade vidare att personalen på sjukhuset sagt att Simona inte ville komma till Poiana Mare och hälsa på, eftersom tågbiljetten kostade för mycket. Han hade rivit sönder fotot på sin syster i tron på att hon övergivit honom. Simona förklarade senare att hon inte hade möjlighet att komma eftersom hon var tvungen att sköta sitt jobb som tidningsförsäljare och tillade: ”jag överger dig inte”. De båda ställde sig sedan under ett träd där de fotograferades av media för att vittna om återträffen.

Efter att filmteamet besökt Poiana Mare åkte de till Simonas barndomshem som låg i orten Corlate. Där återförenades vänner från förr.

I filmen vittnar många som suttit inlåsta i Poiana Mare om vanvården de utsatts för och hur hemskt livet var i Rumänien på Ceausescu-tiden. Numera lär Simona leva tillsammans med sina vänner i en god gemenskap i ett litet hus. I en intervju med Simona så berättade hon (ett utdrag):

Svenska TV-program
Sorry for Partyin'

Sorry for Partyin' musikgruppen Bowling for Soups sjunde studioalbum, utgivet i oktober 2009 på Jive Records.

Låtlista
"Really Cool Dance Song" - 3:45
"No hablo inglés" - 3:30
"My Wena" - 2:50
"Only Young" - 3:46
"I Don't Wish You Were Dead Anymore" - 2:46
"BFFF" - 3:52
"Me With No You" - 3:44
"Hooray for Beer" - 3:27
"America (Wake Up Amy)" - 3:26
"If Only" - 3:39
"I Gotchoo" - 3:44
"Love Goes Boom" - 4:09
"I Can't Stand L.A." - 3:50
"Belgium Polka" - 3:35

Källor

Fotnoter 

Musikalbum 2009
Album av Bowling for Soup
James C. Shannon

James C. Shannon, född 21 juli 1896, död 6 mars 1980, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut.

Tidiga år
Shannon föddes i Bridgeport, Connecticut. Han tog en kandidatexamen från Georgetown University 1918. Den kompletterade han med en juristexamen från Yale Law School 1921.

Karriär
Shannon blev åklagare i Bridgeport 1923. Han hade den tjänsten i nio år. Han var domare i Bridgeport City and Juvenile Court från 1931 till 1935. Därefter var han jurist för Connecticut Federation of Labor från 1939 till 1948.

Shannon valdes som kandidat för Republikanerna till viceguvernör på hösten 1946 och tillträdde tjänsten den 8 januari 1947. James L. McConaughy, som var guvernör under tiden som Shannon var viceguvernör, avled under mandatperioden, den 7 mars 1948. Shannon blev guvernör samma dag. Under hans tid som guvernör höjdes ålderspensionerna. Han var också framgångsrik med att få igenom lagar om bostadsbyggande. I valet 1948 försökte han bli omvald, men misslyckades. Han lämnade över posten som guvernör till demokraten Chester Bowles den 5 januari 1949.

Senare år
Sedan han hade lämnat tjänsten som guvernör, var Shannon domare i Connecticuts andrainstans från 1953 to 1965. Han var också domare i Connecticuts högsta domstol från 1965 till 1966. Han avled den 6 mars 1980, vid en ålder av 83 år.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser
 Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. 

Födda 1896
Avlidna 1980
Viceguvernörer i Connecticut
Guvernörer i Connecticut
Män
Personer från Bridgeport, Connecticut
Alumner från Georgetown University
Alumner från Yale Law School
Orant

Orant eller orante (från latin 'tala', 'be') är ett motiv i den fornkristna konsten med en bedjande människa som står med armarna åt sidorna och blicken lyft mot himlen. Orantställningen skall påminna om korsfästelsen. Den har även använts som böneställning av asketiska munkar.

Källor
Nationalencyklopedin, Orant

Externa länkar

Motiv i konsten
Kristen konst
Raclette

Raclette (jämför franska racler, ’skrapa, skava’) är en maträtt och en halvhård, saltad ost gjord på komjölk.

Maträtten 
Maträtten raclette består av varm smält ost. Idag använder man på restauranger ofta en specialbyggd elektrisk grill med en vagga för en halva av ett stort ostblock.

Tillbehör kan bestå av kokt potatis, pepparfrukter, syltlök och ättiksgurka, eller varierat med exempelvis frukt, svamp, majskorn eller bacon.

Har man på en raclette-restaurang beställt raclette tar betjäningen bort tallriken så fort en portion smält ost är konsumerad, bär bort den till grillen tillsammans med okonsumerade tillbehör och kommer strax tillbaka med en ny klick smält ost och med samma, ännu oätna tillbehör. Detta upprepas gång på gång ända tills matgästen mätt och belåten säger stopp. För att i större sällskap hålla reda på att varje gäst får rätt tallrik tillbaka, används särskilda i glasyren numrerade raclette-tallrikar.

På bilden här intill visas en raclettegrill för hemmabruk. En skiva av racletteost läggs i en liten skopa av den typ som ligger ovanpå apparaten. Sedan sticks skopan in under plattan och osten smälts med övervärme. En skopa för varje matgäst runt bordet. Med en spatel skrapar man ur den smälta osten på sin egen tallrik. Genast lägger man in en ny skiva ost och sätter tillbaka skopan under plattan för nästa omgång. Därefter förser sig varje matgäst med önskade tillbehör i väntan på att ny ostomgång ska bli klar.

Plattans ovansida blir het, och kan användas för vanlig grillning av ett köttstycke.

Historia 
Ett dokument från Sion i Valais, Schweiz från år 1574 beskriver hur ost värms över eld, men även i andra delar av Schweiz äter man värmd ost sedan länge. Exempelvis Bratkäse eller  Bratchäs i Centralschweiz.

Osten 
Racletteost är halvhård och smälter bra i grillen och trådar sig inte. Det finns varianter som är rökta, kryddade med vitt vin, peppar eller örter. Osten formas ofta till en rundel på cirka 6 kg.

Osten kommer ursprungligen från Schweiz, men produceras idag även i de franska regionerna Savoie och Franche-Comté. Utom Europa görs den i Australien, Nya Zeeland och i Leelanau County i USA.

I Schweiz 
Beteckningen Raclette du Valais AOP är skyddad och ges till råmjölkost från Valais med 50–55 % fetthalt i torrsubstansen.
År 2006 producerade Schweiz 13 000 ton pastöriserad och opastöriserad racletteost, därav 2 000 ton Raclette du Valais AOP. Det mesta konsumerades inom landet.

Källor 

Schweiziska maträtter
Osträtter
Schweiziska ostar
Franska ostar
Amerikanska ostar
Ostar på komjölk
Knaust & Larsson

Knaust & Larsson var ett svenskt importaktiebolag och grosshandelsfirma inom bland annat kolonialvaror, verksam i Sundsvall och grundad av grosshandlarna Gustaf Oscar Knaust och Axel Larsson.

Referenser
minnen.sundsvall.se - Hotell Knaust, sid 6

Ej längre existerande svenska företag
Släkten Knaust
Efternamnspar
Joe Henderson

Joe Henderson, född 24 april 1937 i Lima, Ohio, död 30 juni 2001, var en amerikansk jazzsaxofonist.
Henderson var som mest aktiv under 1960-talet och början av 1970-talet då han spelade med bland andra Herbie Hancock, Horace Silver, Blood, Sweat & Tears och Chaka Khan.

Källor

Amerikanska jazzsaxofonister
Födda 1937
Avlidna 2001
Män
Personer från Lima, Ohio
James L. Howard

James Leland Howard, född 18 januari 1818, död 1906, var en amerikansk affärsman och politiker som var viceguvernör i Connecticut.

Tidigt liv
James L. Howard föddes i Windsor, Vermont. Han var son till pastorn Leland Howard. Han fick akademisk utbildning och började arbeta som kontorist i New York vid femton års ålder. Han flyttade till Hartford i Connecticut 1838, där han började arbeta i tillverkningsindustrin på egen hand 1841. Med sin partner Hurlburt tillverkade han delar till vagnar och sadlar. De började snart också tillverka saker till järnvägsvagnar. Howard köpte snart ut sin partner och företaget fick namnet James L. Howard & Company 1876. Han var även direktör för Hartford City Gas Light Company och hade ledande positioner i Phoenix National Bank, Traveler’s Insurance Company, Hartford County Fire Insurance Company, Retreat for the Insane, Farmington River Power Company och flera andra företag inom tillverkningsindustrin. Han satt dessutom i styrelsen för New York & New England Railroad Company. Bolaget James L. Howard & Company finns fortfarande kvar under namnet från 1846.

Howard gifte sig den 1 juni 1842 med Anna Gilbert, dotter till Joseph B. Gilbert från Hartford.

Politisk karriär
Howard var från början medlem av Whigpartiet och blev naturligt medlem av Republikanerna när det partiet bildades 1856. Han försökte utan framgång bli borgmästare i Hartford 1878 och 1880.

På hösten 1886 valdes Howard till viceguvernör i Connecticut. Han tjänstgjorde i en tvåårig mandatperiod tillsammans med guvernören Phineas C. Lounsbury från den 7 januari 1887 till den 10 januari 1889.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Viceguvernörer i Connecticut
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Windsor, Vermont
Födda 1818
Avlidna 1906
Män
The xx

The xx är en musikgrupp som bildades 2005 i sydvästra London i Storbritannien.

Historia 
Bandet bildades först som en duo av Oliver Sim och Romy Madley-Croft när de var 15 år. 2005 anslöt Baria Qureshi och gruppen började spela konserter. Ett år senare anslöt Jamie Smith. Bandets alla medlemmar gick på Elliott School i London.

I november 2009 meddelade bandet att pianisten Baria Qureshi lämnade The xx. Hon ersattes inte, utan bandet fortsatte som en trio.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Romy Madley Croft – gitarr, sång (2005–)
Oliver Sim – basgitarr, sång (2005– )
Jamie Smith – synthesizer, trummor, keyboard, elektronik (2005– )

Tidigare medlemmar
Baria Qureshi – keyboard, gitarr (2005–2009)

Diskografi

Studioalbum

Källor

Externa länkar 

 
 
 
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Brittiska elektroniska musikgrupper
Brittiska indiepopgrupper
Triphopgrupper
Musikgrupper bildade 2008
Musikgrupper från London
XX

XX kan syfta på:

 XX – romerska siffror för talet 20, se 20 (tal)
 A Song for XX – album av J-pop-artisten Hamasaki Ayumi
 XX – den normala kromosomuppsättningen hos kvinnor av X-kromosom
 xx – den brittiska indiepopgruppen The xx debutalbum 2009

Se även 
 XXX
Rhamphorhynchus

Rhamphorhynchus var ett släkte flygödlor som levde under jura-tiden, och åt insekter, groddjur och fiskar. 

Flygödlor
Pterosauria
Blåkindad kanarieödla

Blåkindad kanarieödla (Gallotia galloti) är en art i släktet kanarieödlor som tillhör familjen egentliga ödlor. Arten är endemisk på öarna Teneriffa och La Palma men på El Hierro och La Gomera lever däremot arten Gallotia caesaris.

Vanligen räknas fyra underarter till arten:
 Gallotia galloti galloti i södra och centrala Teneriffa
 Gallotia galloti eisentrauti i norra Teneriffa
 Gallotia galloti insulanagae i bergstrakten Macizo de Anaga på Teneriffa
 Gallotia galloti palmae på La Palma

Levnadssätt 

Blåkindad kanarieödla föredrar öppna klippiga regioner. Den är kulturföljare och vistas ofta på stenmurar. Födan utgörs av växtdelar och mindre ryggradslösa djur.

Arten är jämförelsevis talrik och betraktas i vissa regioner som skadedjur, särskild i vinodlingsområden. Den bekämpas där med gift och fällor.

Beskrivning 

Hannar är större än honor och de har ofta lysande blåa kinder samt blåa fläckar på sidorna. Honans kinder är matt ljusblå eller bronsfärgade. Ungar har ett mönster av bruna längsgående strimmor. Hannar når en längd upp till 30 centimeter.

Referenser

Externa länkar 

Ödlor
Kräldjur i etiopiska regionen
Pitta

Pitta är ett fågelsläkte i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar. Släktet inkluderade tidigare även arterna som numera placeras i Hydrornis och Erythropitta. Numera omfattar det 16–19 arter som förekommer i Afrika söder om Sahara samt från Indien till Australien::
 Svarthuvad juveltrast (Pitta sordida)
 Pitta [s.] novaeguineae – urskiljs som egen art av BirdLife International
 Pitta [s.] rosenbergii – urskiljs som egen art av BirdLife International
 Halmaherajuveltrast (Pitta maxima)
 Pitta [m.] morotaiensis – urskiljs som egen art av BirdLife International
 Azurjuveltrast (Pitta steerii)
 Manusjuveltrast (Pitta superba)
 Afrikansk juveltrast (Pitta angolensis)
 Grönbröstad juveltrast (Pitta reichenowi)
 Indisk juveltrast (Pitta brachyura)
 Kinesisk juveltrast (Pitta nympha)
 Blåvingad juveltrast (Pitta moluccensis)
 Mangrovejuveltrast (Pitta megarhyncha)
 Praktjuveltrast (Pitta elegans)
 Ornatjuveltrast (Pitta ornata) – nyligen urskild ur elegans
 Bandajuveltrast (Pitta concinna) – nyligen urskild ur elegans
 Regnbågsjuveltrast (Pitta iris)
 Larmjuveltrast (Pitta versicolor)
 Svartmaskad juveltrast (Pitta anerythra)

Referenser

Externa länkar

Juveltrastar
Fågelsläkten
Kriminalomsorgen

Kriminalomsorgen är en norsk statlig myndighet som har ansvar för att verkställa internering och straff på ett sätt som är betryggande för samhället och motverkar kriminella handlingar. Myndigheten bildades som Fængselsstyrelsen 1875 och sorterar under Justis- og beredskapsdepartementet. Kriminalomsorgen motsvaras i Sverige av Kriminalvården.

Organisation
Kriminalomsorgen är organiserad i en hierarki bestående av en central nivå med Kriminalomsorgsdiretoratet (Krid, tidigare Kriminalomsorgens sentrale forvaltning, KSF) som är ett direktorat inom  Justitiedepartementet; en regional nivå med sex regionadministrationer; och en lokal nivå med individuella fängelser och frivårdskontor. Därtill kommer Kriminalomsorgens utdanningssenter (KRUS), som bland annat ansvarar för utbildning av fängelseanställda, och Kriminalomsorgens IT-tjeneste (KITT), som har ansvar för utveckling, installation och anpassning av IT-system hos myndigheten.

Personal
Kriminalomsorgens baspersonal kallas fengselsbetjent. För att bli fengselsbetjent i Norge krävs högskolebehörighet eller annan utbildning eller erfarenhet från människorelaterade yrken och gymnasiekompetens i norska, engelska och samhällskunskap, samt att vara minst 21 år gammal och ha minst ett års yrkeserfarenhet. Aspiranterna genomgår två års utbildning, först ett praktikår med verksamhetsförlagd utbildning vid ett fängelse, sedan ett teoriår vid Fängelseskolan i Oslo. Aspirantutbildningen är avlönad med ca NOK 230 000 per år (2008). En utbildad fengselsbetjent har i grundlön ca NOK 310 000 per år (2008). Övertidsersättning är då inte inräknad.

Referenser

Se även
 Kriminalvårdens grader i Norge

Externa länkar 
Kriminalomsorgen 
Kriminalomsorgens organisering 
Finn fengsel 
Finn friomsorgskontor 
Kriminalomsorgens utdanningssenter 
Kriminalomsorgens IT-tjeneste 

Kriminalvård
Norska rättsliga myndigheter
Maj Ödman

Maj Anna-Karin Ödman, född 9 maj 1915 i Sollefteå, Västernorrlands län, död 1 september 2009 i Danderyd, var en svensk radio- och TV-producent, journalist, författare och översättare.

Biografi
Ödman producerade under mer än 40 år radio- och TV-program med sociala och medicinska teman. Sitt sista program gjorde hon 1997. Hon skrev även flera böcker, bland andra Föräldraboken tillsammans med radiokollegan Lis Asklund.

Bland Maj Ödmans stora produktion finns en uppmärksammad TV-serie i tio delar, Peter och hans kamrater (1967), om en neurosedynskadad pojke, Peter Sundström, samt en radioserie från 1958–1959 om tvillingarna Bengt och Rolf Eriksson och deras skolgång på Tomteboda blindinstitut.

Maj Ödman var chef för Radiohjälpen under åren 1965 och 1973. Hon var ursprungligen lärare. Maj Ödman hade två hedersdoktorat, vid Karolinska Institutet (1985) och Samhällsvetenskapliga fakulteten vid Stockholms universitet. Hon har även tilldelats Vasaorden. Maj Ödman är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Maj Ödman var dotter till länsjägmästare Per Jakob Ödman och Anna Ödman, född Engströmer. Ödman var gift med marindirektören Tor A. Ödman. Maj Ödman var syster till Per Ödman.

Skrifter (urval)
 Farligheter i barnets värld (Ehlin, 1956)
 Mats, Bengt och de andra (Rabén & Sjögren, 1961)
 Föräldraboken: utgiven under medverkan av Sveriges främsta experter i barnuppfostrings- och familjefrågor till alla föräldrars hjälp (red.: Lis Asklund, Maj Ödman, teckningar: Kerstin Thorvall, Bernces förlag, 1963)
 Barn och rädsla (tillsammans med Inga Sylvander, Sveriges radio, 1969)
 Stress: en del av livet (tillsammans med Marianne Frankenhaeuser, Bromberg, 1983)
 Dyslexi - vad är det? (tillsammans med Christopher Gillberg, Natur och kultur, 1994)

Översättning
 Raymond Queneau: Vad världen ändå är liten (Loin de Rueil) (översatt tillsammans med C. G. Bjurström, Bonnier, 1949)

Källor
 "Peter och hans kamrater" (1967) Svensk Mediedatabas
 Maj Ödman: Minnesord Fokus 2009

Noter

Svenska journalister under 1900-talet
Producenter vid Sveriges Radio
Svenska TV-producenter
Svenska översättare
Översättare från franska
Födda 1915
Avlidna 2009
Kvinnor
Sommarvärdar 1965
Sommarvärdar 1968
Sommarvärdar 1971
Sommarvärdar 1972
Sommarvärdar 1974
Sommarvärdar 1997
Hedersdoktorer vid Karolinska Institutet
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Personer från Sollefteå
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Flygande tigrarna

Flygande tigrarna () var ett populärnamn på American Volunteer Group (AVG), en grupp av amerikanska piloter som under andra världskriget (1941–1942) kämpade för att försvara Kina mot Japan.

Under 1942 uppsattes under general Claire Chennaults befäl amerikanska flygförband i Kina. Han hade tidigare tjänstgjort i den amerikanska flygkåren från vilken han hade avgått på grund av meningsskiljaktigheter med ledningen. 
Gruppen var officiellt en privat militärenhet på kontrakt, i vilken manskapet var legosoldater. Huvudparten av personalen kom från United States Army Air Forces (USAAF), United States Navy (USN) och  United States Marine Corps (USMC) och hade rekryterats med godkännande från de amerikanska myndigheterna. Gruppen bestod av cirka hundra Curtiss P-40 Warhawk-jaktflygplan som inköpts med privata medel. Gruppen finansierades bland annat av politiker och affärsmän som T.V. Soong.

I början av 1943 tillfördes de förstärkningar och ombildades till 14:e flygkåren med basering främst i Hunan och Guangxi. Flygstyrkorna hade till uppgift att understödja de kinesiska arméerna samt anfalla de japanska förbindelserna, bl.a. längs Kinas sydöstkust. 1944 överfördes superfästningar (B-29:or) till Kina för strategisk bombning av Japan. Den första ägde rum i mitten av juni samma år. B-29:orna överfördes i juni 1945 till stillahavsområdet. De amerikanska flygstyrkorna i Kina reorganiserades våren 1945, varvid de utökades med io:e flygkåren från Indien och ställdes under ledning av general George E. Stratemeyer. Samtidigt avgick general Chennault.

Källor 

Svensk uppslagsbok, 1955

Amerikanska militära enheter under andra världskriget
Andra kinesisk-japanska kriget
WP:Projekt Kina
WP:Projekt Japan
Svensk uppslagsbok
Samuel Hearne

Samuel Hearne, född 1745 i London, död 1792 i London, var en engelsk upptäcktsresande, pälshandlare och författare. Han är känd för sina upptäcktsresor i norra Kanada.

Hearne tillhörde Royal Navy 1756–1763 och deltog i Sjuårskriget. År 1766 tog han anställning hos Hudson's Bay Company på slupen Churchill som handlade med inuiterna. Han fick även erfarenher av arktisk valfångst på brigantinen Charlotte. Hudson Bay-kompaniet hade genom utsända indianer fått reda på att det fanns en flod nordost om Hudson Bay med kopparfyndigheter. Man beslutade sända ut en expedition och den unge Samuel Hearne fick överraskande uppdraget. Den första expeditionen lämnade Fort Prince of Wales vid Churchillflodens mynning i Hudson Bay den 6 november 1769 men den anlitade guiden avvek kort tid därefter och expeditionen fick återvända. Nästa försök gjordes den 23 februari 1770, med en guide – Conneequese – som påstods ha varit i närheten av Coppermine. Han tappade dock orienteringen på Nordvästterritoriernas vidder efter några månaders vandring. Expeditionen återkom till Fort Prince of Wales 25 november 1770.

Inför den tredje expeditionen insisterade Hearne på att själv få välja guide. Han valde Matonabbee som verkligen kände vägen till Coppermine och hade gott anseende bland stammarna längs vägen. Redan den 7 december 1770 avgick expeditionen. Blott 12 dagar efter att Hearne återkommit från den förra.

Karta

Bibliografi
A Journey from Prince of Wales' Fort to the Northern Ocean (1795)

Källor
Dictionary of Canadian Biography Online, artikeln "HEARNE, SAMUEL"

Födda 1745
Avlidna 1792
Brittiska upptäcktsresande
Brittiska polarforskare (Arktis)
Män
Pälshandel i Nordamerika
Personer från London
Hans Hertz

Hans Martin Hertz, född 22 augusti 1955 i Lund, är en svensk fysiker.

Hans Hertz blev civilingenjör i teknisk fysik vid Lunds tekniska högskola 1981 och disputerade 1988 i atomfysik vid Lunds universitet. Han tillbringade därefter ett år vid Stanford University och återkom sedan till Lund där han startade en forskargrupp inriktad på biologiska tillämpningar av mjukröntgenmikroskopi. 1997 utsågs han till professor i biomedicinsk fysik vid Kungliga Tekniska högskolan där han fortsatt med samma forskningsinriktning.

Hans Hertz invaldes 2007 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien och 2008 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Hans Hertz är son till Hellmuth Hertz och Birgit Nordbring-Hertz, och sonson till Gustav Hertz.

Källor

Noter

Externa länkar

"Närgånget med KTHs nya röntgen", artikel i Ny Teknik 21 november 2007

Svenska professorer i fysik
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1955
Män
Levande personer
Ingenjörer från Lund