kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aleksej Poltoranin

Aleksej Poltoranin är en längdskidåkare från Kazakstan, född 29 april 1987 i Leninogorsk (nu Ridder) Kazakiska SSR, Sovjetunionen.  Den 17 januari 2010 vann han jaktstarten över 10 km i Ramsau i Österrike som var en del av den Österrikiska cupen. Hans första seger i världscupen blev det klassiska loppet på 15 km den 11 december 2010 i Davos. 
Den 28 februari 2019 erkände Poltoranin bloddopning, något han efter några dagar tog tillbaka.

Världscupsegrar

Källor 
 

Kazakiska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Kazakstan
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Kazakstan
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Kazakstan
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Kazakstan
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Kazakiska idrottare under 2000-talet
Födda 1987
Levande personer
Män
Łukasz Michalski

Łukasz Michalski, född 2 augusti 1988 i Bydgoszcz, är en polsk friidrottare (stavhoppare).

Vid Europamästerskapen i friidrott 2010 i Barcelona slutade Michalski på en sjunde plats i stavhoppet då han hoppade 5.65 meter. Hans personliga rekord utomhus är 5.80 meter, satt den 10 juli 2010 i Bielsko-Biała. Hans rekord inomhus är 5.70 meter.

Han arbetar som läkare i Torun

Se även 

Födda 1988
Levande personer
Män
Polska stavhoppare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Kiril Christov

Kiril Christov, född 1875, död 1944, var en bulgarisk poet.

Christov debuterade med diktboken Morgonrodnadens hymner. Den följdes av diktsamlingen "Stilla dikter" och därefter balladsamlingen "Hymner om livet och döden". Han utgav senare diktsamlingarna "Tsariska sonetter" och "Intermezzo". Under första världskriget ägnade han sig åt fosterländskt diktande. Christov har även författat skådespel, som "Bojan trollkarlen", med motiv från bulgarisk historia.

Två av Christovs dikter översattes i tolkning av Hannes Sköld 1923.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

Bulgariska poeter
Bulgariska dramatiker
Födda 1875
Avlidna 1944
Män
Silopi

Silopi (kurdiska Silopiya, turkiska Silopi) är en stad i provinsen Şırnak i sydöstra Turkiet, vid gränsen mot Irak. Silopi hade 81 949 invånare i slutet av 2011.

Källor

Orter i Turkiet
Thomas Phillips (konstnär)

Thomas Phillips, född den 18 oktober 1770 i Dudley, Worcestershire, död den 20 april 1845 i London, var en engelsk målare. 

Phillips studerade glasmålning i Birmingham och kom 1790 till London, där han fick uppdraget att måla det praktfulla fönstret i Sankt Georgskapellet i Windsor. Därefter målade han historietavlor och porträtt. Han blev 1808 ledamot av akademien och 1825 professor i målning. Phillips författade Lectures on the history and principles of painting (1833).

Källor

Externa länkar

Glasmålare
Engelska porträttmålare
Brittiska historiemålare
Engelska professorer
Brittiska målare under 1700-talet
Brittiska målare under 1800-talet
Födda 1770
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Larsemann Hills

Larsemann Hills är en antarktisk oas i östra Antarktis, med kullar på  upp till cirka 180 meter över havet.

Geografi
Larsemann Hills ligger i Östantarktis vid Ingrid Christensen Coast i Princess Elizabeth land.

Området sträcker sig cirka 15 km längs viken Prydz Bay mellan Amery-shelfisen och Vestfold Hills.

Larsemann Hills har en yta på cirka 40 km² och består av de större Storneshalvön och Brokneshalvön och ytterligare fyra mindre halvöar. Utanför kusten ligger cirka 130 mindre öar. Den högsta höjden är på cirka 180 m ö.h.

Inom området finns tre forskningsstationer, den ryska Progress Station (Прогресс, ), den kinesiska Zhongshan Station (Zhōngshān Zhàn, ) och den rumänska Law-Racoviță Station (Staţia Law-Racoviţă, ).

Historia
Larsemannbergen upptäcktes i februari 1935 av norske kapten Klarius Mikkelsen. Området namngavs då "Larsemannfjellene" efter redaren Lars Christiansen. Denne genomförde en ny expedition åren 1936-1937 då området fotograferades från luften av Viggo Widerøe. Utifrån dessa bilder framställdes senare en karta.

1947 fastslogs det nuvarande namnet av amerikanska "Advisory Committee on Antarctic Names" (US-ACAN, en enhet inom United States Geological Survey).

Progress Station invigdes den 1 april 1988 under den 33:e Sovjetiska Antarktisexpeditionen.

Zhongshan Station invigdes den 26 februari 1989 som Kinas andra forskningsstation i Antarktis.

Law-Racoviță Station öppnades i januari och invigdes den 21 maj 2003 som Rumäniens första forskningsstation i Antarktis.

2007 utsågs området till en särskild skyddszon (ASMA, Antarctic Specially Managed Area, no. 6).

Referenser

Externa länkar
 Luftbild över området
 Karta över området

Antarktis geografi
Chrodegang

Chrodegang, död 766, var en kyrkopolitiker av frankisk börd.

Chrodegang var referendarie (kansler) hos Karl Martell, och blev av Pippin den lille utnämnd till biskop i Metz 742. Chrodegang fick 753 i uppdrag att föra påven Stefan II, som hård trängdes av langobarderna till Frankrike, vilket även lyckades. Han är dock mest känd för den regel, kopierad efter Benedikt av Nursia, efter vilken han ville ordna prästerna vid Metz katedrals liv, i så nära samklang med munklivet som möjligt. Chrodegangs idé slog igenom, och han blev därför, delvis orätt, ansedd som dess dess upphovsman.

Chrodegang är helgon i romersk-katolska kyrkan med festdag 6 mars.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska helgon
Franska biskopar
Födda okänt år
Avlidna 766
Män
Personer i Frankrike under 700-talet
Elsa Nanna Johansson

Elsa Nanna Johansson, född 27 november 1906 i Karlshamn, död i december 1972 i Marylebone, var en svensk agent som tillsammans med sin fästman Alfred Rickman i största hemlighet dömdes för inblandning i sabotageplanerna rörande hamnen i Oxelösund.

Elsa Nanna Johansson var sekreterare och fästmö till britten Alfred Rickman, som hade en importverksamhet i Sverige. Han bosatte sig i Stockholm 1938. Efter ett tips till Statspolisen arresterades den 19 april 1940 Johansson och Rickman samt ytterligare två män, britten Ernest Biggs och tyska socialisten Arno Behrisch. Polisen gjorde husrannsakan i Rickmans bostad i Stockholms innerstad, där man fann 53,6 kilo sprängmedel, stubin och tändhattar som kom från den brittiska ambassaden. De hade överförts till Rickman's 1937 Plymouth och i första omgång transporterats till en lada i Danderyd. Man gjorde även husrannsakan på Rickmans kontor där man fann ytterligare 57,3 kilo sprängmedel, åtta minor och 320 magnesiumbrandbomber. 

Rickman var ledare för Rickmanligan på uppdrag av brittiska Secret Intelligence Service. Ligan skulle genomföra Operation Strike Ox och hade därför rekognoserat och spionerat i Oxelösunds hamn och planen var att spränga två lyftkranar för att sabotera den svenska malmexporten till Tyskland från denna hamn. Den brittiska militärattachén i Stockholm, överste Reginald Sutton-Pratt, hade redan före arresteringen meddelat att attentatet inte skulle verkställas eftersom planerna kommit till tysk kännedom och tyskarna informerat Gustaf V som enligt uppgift skulle ha bett sin engelske kollega Georg VI att avstyra det hela. Den svenske kungens ingripande har inte verifierats. Den 29 juni 1940 dömde Stockholms rådhusrätt Johansson till två år och Rickman till åtta års straffarbete.

På kvällen tisdagen den 22 februari 1944 bombades Stockholm och Strängnäs samtidigt av sovjetiska bombplan. De svenska myndigheternas officiella förklaring har varit att det skedde en felnavigering. Sovjetunionen erkände aldrig att de skulle haft plan i luften den aktuella kvällen. Vid konselj på Stockholms Slott fredagen den 25 februari 1944 benådades Rickman. Samtidigt benådades det ryska agentparet Sidorenko, mannen avtjänade ett långt fängelsestraff. Paret Sidorenko lämnade Sverige 27 februari 1944, med destination Skottland. Deras vidare öde är okänt. Rickman flögs ensam från Bromma flygplats mot Skottland med G-AGFX med flygkapten Jude som befälhavare den 14 mars 1944 kl 19.30. Rickman och Johansson återsågs efter kriget i England där de gifte sig 1957 i London.

Källor
 Jonason, Tommy & Olsson, Simon (2019). Rickmanligan: Churchills attentat i Sverige. Historiska Media.

Noter

Födda 1906
Avlidna 1972
Svenska spioner
Kvinnor
Personer i Sverige under andra världskriget
Personer från Karlshamn
Spioner under andra världskriget
Zingel

Zingel (Zingel zingel), en fisk i familjen abborrfiskar som finns i Centraleuropas större vattendrag.

Utseende 
En långsträckt art med lång stjärtspole och två tydligt åtskilda ryggfenor, varav den främre endast har tackstrålar. Munnen har kraftigt överbett. Kroppen är rödbrun och marmorerad i mörka och ljusa nyanser. Längden kan nå upp till 48 cm, men den är ofta mycket mindre, kring 15 cm. Till skillnad från sin nära släkting strebern har den inga fjäll på kinderna. Vikten kan som mest nå upp till 250 g.

Vanor 
Zingeln är en framför allt nattaktiv fisk som trivs i snabbt strömmande vattendrag på grunt vatten, där den lever av bottendjur, fiskyngel och -ägg samt småfisk.

Fortplantning 
Arten leker i mars till april på sandbotten i parningsgrupper som består av en hona och flera hanar. Honan kan lägga upp till 4 000 ägg, som är klibbiga och fastnar vid gruspartiklar på bottnen.

Utbredning 
Zingeln är vanlig i östra Centraleuropa i floderna Donau, Prut och Dnjestr från sydöstra Tyskland i väster till Svarta havet i öster, samt från Tjeckien i norr till Serbien och Bulgarien i söder.

Status 
Arten är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN, och det anses tänkbart att beståndet ökar. Den var tidigare (före 2008) klassificerad som sårbar ("VU"), men detta omdöme har alltså mildrats. De tidigare hoten, föroreningar och dammutbyggnad, har minskat i så hög grad att det anses motivera den nya klassificeringen.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Arno Behrisch

Arno Behrisch, född 6 juni 1913 i Dresden, död 16 september 1989 i Hof, var en tysk politiker i SPD, SAPD och senare DFU. Han var politisk flykting i Sverige 1938-1945.

Liv och karriär 
Behrisch var utbildad typograf. Under nazismen, gick han under jorden i Dresden 1934 och flydde till Tjeckoslovakien och gick 1938 i exil till Sverige. Där deltog han i för beredelserna för sabotage av hamnen i Oxelösund i samarbete med den brittiska Secret Intelligence Service. Syftet var bland annat att störa malmtransporterna till Tyskland. Efter kriget återvände han till Tyskland. Fram till 1961, skrev Behrisch som redaktör i Oberfränkischen Volkszeitung och skrev även för Deutsche Volkszeitung.

Källor

Vidare läsning

Jonason, Tommy & Olsson, Simon (2019). Rickmanligan: Churchills attentat i Sverige. Historiska Media. 

Tyska socialdemokrater
Födda 1913
Avlidna 1989
Män
Jacobus Petri Chronander

Jacobus Petri Chronander, född i Tierps socken, död 20 april 1694 i Visby, var en svensk dramatisk författare, häradshövding, borgmästare och guvernör.

Biografi
Chronander var elev vid Katedralskolan, Skara och togs in som student vid Åbo akademi 1643 där han studerade juridik och fick juris licentiatgrad. Efter auskultationer i Åbo hovrätt lämnade han Finland hösten 1651 och ska först ha varit justitieadministrator i Pommern och utsågs därefter till häradshövding på Gotland 1660 och borgmästare i Visby 1661. Han fick avsked från borgmästarebefattningen 1667 men verkar trots det ha haft kvar ämbetet fram till sommaren 1669. Han var ledamot av kommissorialrätten i Stockholm angående trolldomsväsendet 1676—1677 under det stora oväsendet och häxprocessen i Katarina och ad interim guvernör på Gotland 1679. Chronander avsattes 1689 från tjänsten som häradshövding på grund av påstått tjänstefel samt ålder och skröplighet men blev rehabiliterad och återinsattes 1692.

Jacobus Petri Chronander och hans studiekamrat Petrus Petri Torpensis förblev från tiden i Åbo "de bästa vänner och ständigt söka hvarandras sällskap" - de bägge poetiskt intresserade skriftställarna beskrevs som till karaktären lika varandra - där även Daniel Juslenius ingick från studieåren i Åbo. Bägges leverne beskrevs utförligt i Professorer och studenter. Berättelse från Åbo på 1660-talet (1888) av Rafael Hertzberg, där bland annat Jakob Wolle antyds som en antagonist.

Författarskap
Chronander är främst känd för eftervärlden genom sitt författarskap. Under studietiden i Åbo 1643-51 skrev han två skådespel, Surge eller Flijt och oflitighetz skodespegel (1647) och Bele-snack - innehållandes om gifftermåhl och frijeri åthskillelliga lustige discurser och domar (1649). Det senare är ett skoldrama fortfarande med en ganska moraliserande tendens från de äldre förebilderna, men visade vägen mot det som senare kom att utvecklas till studentspexen. Ett lovtal över Västergötland på latin har senare översatts till svenska. Chronanders pjäser utgavs i nytryck av Per Hanselli i Samlade vitterhetsarbeten 1876.

Bibliografi 

 - Fulltext: Dramawebben, Litteraturbanken.
 - Översättning av Cora Dietl.

Återutgivning
 - Även utgivet som särtryck:

Källor 

Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Visbys borgmästare
Svenska dramatiker
Födda 1600-talet
Avlidna 1694
Män
Pommerns historia
Personer från Tierps socken
Det stora oväsendet
Ludwig Chronegk

Ludwig Chronegk, född 3 november 1837 i Brandenburg an der Havel och död 8 juli 1891 i Meiningen, var en tysk skådespelare, regissör och teaterledare.

Chronegk debuterade 1856 i Berlin, och var därefter anställd i Hamburg, Breslau, Leipzig och Budapest, från 1866 vid hovteatern i Sachsen-Meiningen, där han 1874 blev intendent. Chronegk fullföljde hertig Georg II:s intentioner, skapade Meiningarnas berömda ensemble och ledde deras triumftåg till Europas huvudstäder, bland annat till Stockholm 1889.
Det var också som det klassiska skådespelets och särskilt masscenernas regissör i dekorativt realistisk stil han kom att utöva inflytande långt utanför Tysklands gränser, långt in på 1900-talet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska skådespelare under 1800-talet
Tyska teaterregissörer
Tyska teaterchefer
Personer från Brandenburg an der Havel
Födda 1837
Avlidna 1891
Män
Teaterchefer under 1800-talet
Ioannis Chrysafis

Ioannis Evangelos Chrysafis, född 1873 och död 12 oktober 1932, var en grekisk gymnast och författare.

Chrysafis studerade först vid universitetet i Aten men ägnade sig snart åt gymnastiken och verkade från 1892 som gymnastiklärare i Aten. 1899-1902 studerade han olika gymnastiksystem i Tyskland, Danmark och Sverige samt följde åren 1900-01 utbildningen vid Gymnastiska centralinstitutet i Stockholm 1909 blev han grekiska statens generalinspektör för gymnastik och 1917 chef för sektionen för fysisk fostran och förberedande militärövningar. Chrysafis har utgett flera gymnastiska och idrottsliga skrifter, bland vilka särskilt märks hans arbeten om den forngrekiska gymnastiken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Gymnastiktränare
Grekiska gymnaster
Grekiska författare under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1932
Män
Grekiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1896
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1896 från Grekland
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1896
Maria Theresa av Portugal

Maria Theresa av Portugal, född 25 augusti 1855, död 12 februari 1944, ärkehertiginna av Österrike-Ungern; gift 1873 med ärkehertig Karl Ludwig av Österrike. Dotter till Mikael I av Portugal och Adelheid av Löwenstein-Wertheim-Rosenberg. Hon var svägerska till kejsar Frans Josef, styvmor till Franz Ferdinand och styvfarmor till kejsar Karl I av Österrike.

Maria Theresa ansågs vara en av Europas vackraste kvinnor. Hennes äktenskap blev olyckligt på grund av att maken utsatte henne för brutalitet och trakasserier. Efter år 1889, då kejsarinnan Elisabeth slutade representera, övertog Maria Theresa hennes representationsuppgifter vid kejsarens sida fram till makens död 1896 och var som sådan en känd offentlig person. Som de facto kejsarinna lyckades hon få en socialt inflytelserik maktposition vid hovet.

Efter makens död 1896 krävde etiketten att hon skulle dra sig tillbaka från offentligheten, men hon tilltroddes fortfarande ha en stark ställning. Hon tillbringade vintern i Wien och sommaren i Böhmen.

Maria Theresa stödde aktivt sin styvsons äktenskap med Sophie von Chotek år 1900. Hon ryktades en tid ha planer på att gifta sig med sin hovmarskalk greve Cavriani, något som ansågs skandalöst, men som accepterades på grund av hennes starka sociala ställning; det visade sig dock inte stämma.

Vid monarkins avskaffande efter första världskriget 1919 följde hon med den före detta kejsarfamiljen till Schweiz och Madeira, men återvände snart till Wien, där hon levde resten av sitt liv.

Källor

Noter

Födda 1855
Avlidna 1944
Österrikes ärkehertiginnor
Portugisiska prinsessor
Kvinnor
Maria Josefa av Sachsen (1867–1944)

Maria Josepha av Sachsen, född 31 maj 1867 i Dresden, död 28 maj 1944 på Schloss Wildenwart i Bayern, var ärkehertiginna av Österrike-Ungern; gift 1886 i Dresden med ärkehertig Otto av Österrike. Dotter till kung Georg av Sachsen och Maria Anna av Portugal. Hon var mor till kejsar Karl I av Österrike.

Maria Josepha levde i ett mycket olyckligt äktenskap och tröstade sig för makens konstanta otrohet med religion. Paret bodde i Palais Augarten i Wien. Hennes makes farbror kejsar Frans Josef tyckte synd om henne, och med tanken att hon borde ha rätt att göra samma sak som sin make presenterade han henne för skådespelaren Otto Tressler, med vilken hon inledde ett förhållande. Tressler besökte henne ofta i hennes hem och passerade ibland maken och hans vänner vid dörren. Relationen varade fram till makens död 1906, då hon avbröt den på grund av vad som ansågs passande för en änka. 

Under första världskriget inrättades ett sjukhus i hennes palats. Hennes son blev tronföljare 1914 och besteg tronen 1916. Vid kejsardömets fall följde hon den före detta kejsarfamiljen i exil till 1921, då hon valde att bosätta sig i Tyskland. Hon avled på slottet Wildenwart nära Erlangen i Bayern.

Källor 
 

Österrikes ärkehertiginnor
Sachsens kungligheter
Födda 1867
Avlidna 1944
Kvinnor
Gaston de Foix

Gaston de Foix, hertig av Nemours, född den 10 december 1489, död den 11 april 1512, var en fransk ädling, sonson till Gaston IV de Foix, son till Jean de Foix, vicomte av Narbonne, samt Maria av Orléans, konung Ludvig XII:s syster, bror till Germaine de Foix. 

Gaston de Foix erhöll 1505 hertigdömet Nemours och utnämndes 1511 till överbefälhavare för den franska hären i Italien, där han för sin tapperhet och snabbheten i sina krigsrörelser förvärvade tillnamnet Le joudre de Vitalie. Efter att ha blockerat Bologna och intagit Brescia besegrade han spanska armén i slaget vid Ravenna, men omkom under förföljandet av fienden. Med honom utdog huset Foix på manssidan. Dess besittningar tillföll det kungliga huset Navarra.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1489
Avlidna 1512
Franska hertigar
Franska generaler
Män
Gaston de Foix (olika betydelser)

Gaston de Foix kan syfta på bland andra:

 Gaston III de Foix (1343-1391)
 Gaston IV de Foix (1425-1472)
 Gaston de Foix (1489-1512)
Gaston IV de Foix

Gaston IV de Foix, född 26 februari 1423, död 1472, var en fransk ädling som var gift med Eleonora av Navarra. 

Gaston de Foix gjorde franske kungen Karl VII stora tjänster i kriget mot engelsmännen och utnämndes av kungen till pär av Frankrike.

Källor 

Födda 1423
Avlidna 1472
Franska grevar
Män
Gaston III de Foix

Gaston III, greve av Foix, kallad Phébus, född den 30 april 1331, död den 1 augusti 1391, var en fransk ädling.

Gaston III de Foix understödde 1345 franske kungen Filip VI mot engelsmännen, deltog 1356 i ett korståg mot de hedniska letterna och befriade 1358, under Jacqueriekriget, den kungliga familjen ur de upproriska
parisarnas händer. Han besegrade 1362 greven av Armagnac, som tvangs att till honom avträda Béarn. Han var även författare (Livre de chasse 1387).

Källor

Externa länkar 

Livre de chasse, Getty Center, Los Angeles
Livre de chasse, Pierpont Morgan Library, New York
Livre de chasse, Bibliothèque nationale de France

Födda 1331
Avlidna 1391
Franska grevar
Män
Franska författare under 1300-talet
Poeter under 1300-talet
Andorras furstar
Religiös konst (olika betydelser)

Religiös konst syfta på

 Hinduisk konst
 Islamisk konst – kost från ett islamiskt perspektiv 
 Kristen konst –  konst som gjorts för att illustrera, komplettera och belysa principerna för kristendomen

Konst
Gengångare (roman)

Gengångare (originaltitel: Ghost Story) är en skräckroman av Peter Straub från 1979.

Handling 
Boken utspelar sig i det fridfulla samhället Milburn i delstaten New York. Den sjuttioårige advokaten Ricky Hawthorne har tillbringat hela sitt liv i staden och det är där han känner sig som mest hemma. Hans närmaste vänner bor också i staden. Tillsammans utgör de sällskapet Ljugarbänken. Sällskapet består av fem äldre gentlemän och de har som regel att träffas hemma hos varandra en gång varje vecka för att berätta historier. Rättare sagt så var de fem fram tills att deras vän Edward plötsligt dog under en fest.

Sedan dess har sällskapet inte riktigt varit detsamma. De historier som medlemmarna berättar för varandra har ofta övernaturliga inslag. De har alla drabbats av samma hemska mardrömmar som plågar dem även i vaket tillstånd. Det konstiga är att de drömmer exakt samma drömmar under exakt samma natt. Snart börjar deras drömmar äga rum även i verkligheten. Det är som om drömmarnas onda makter tagit över staden Milburn. När Edwards släkting Donald anländer till staden så tar kusligheterna fart ordentligt.

Filmatisering 
Boken filmades 1981 som Gengångare, med bland andra Fred Astaire, Melvyn Douglas och Douglas Fairbanks Jr. i rollerna.

Delstaten New York i skönlitteratur
Skönlitteratur 1979
Amerikansk skräcklitteratur
Alleanza per l'Italia

Alleanza per l'Italia (API) är ett italienskt liberalt och centristiskt parti, som grundades den 11 november 2009 av Francesco Rutelli, Bruno Tabacci och Lorenzo Dellai. Partiet bildades som en motreaktion till premiärminister Silvio Berlusconis parti Frihetens folk och det största oppositionspartiet Demokratiska partiet.

I Europaparlamentet har partiet ett mandat, som ingår i Gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa (ALDE). Partiet tillhör Europeiska demokratiska partiet (EDP).

Liberala partier i Italien
Politiska partier bildade 2009