kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thorsten Roos

Claes Carl Thorsten Roos, född den 25 augusti 1906 i Lund, död den 28 november 1969 i Malmö, var en svensk arkitekt.

Roos studerade vid Tekniska Elementarskolan i Malmö och därefter läste han till arkitekt i Berlin. Efter en anställning hos Fritz Österlind startade han eget kontor, Thorsten Roos Arkitektkontor, 1933. Han inledde tidigt ett samarbete med blivande storbyggmästaren Hugo Åberg, bland annat med Ellstorp. 

Roos har – som ingen annan arkitekt – präglat Malmö. Han har satt sin signatur på omkring 500 byggnader i staden, något som saknar motstycke. Han mest framträdande byggnadsverk är Kronprinsen, invigt 1964. Roos verksamhet var koncentrerad till Malmö och varade i drygt 35 år från början av 1930-talet. Hans stora produktion förklaras av hans samarbete med den tidens stora byggherrar: HSB, MKB och Hugo Åberg. Därtill fick han många uppdrag genom flitigt deltagande i arkitekttävlingar, oftast i samarbete med kompanjonen Bror Thornberg.

Roos arkitektur och verksamhet speglar det modernistiska skedet: 1930-talets introduktion av funktionalismen (i början av sin karriär företrädde Roos en relativt renlärig tyskinspirerad funktionalism) det tidiga 1950-talets motreaktion med mer traditionellt formspråk (nyrealism), omkring 1960 den minimalistiska senmodernistiska estetiken och till slut 1960-talets kritiserade miljonprogram och innerstadssaneringar. Roos hade utbildat sig till arkitekt i Tyskland, en utbildningsgång som varit den gängse bland Malmös arkitekter sedan 1800-talet och Roos kom därmed att fullfölja det tyska inflytandet över den malmöitiska arkitekturen långt in i efterkrigstiden.

Företagsnamnet Thorsten Roos Arkitektkontor behölls till 1988. Verksamheten drivs sedan dess vidare i Hultin & Lundquist Arkitekter. Thorsten Roos är begravd på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Några byggnadsverk
AGA-Faxius, Västkustvägen, Malmö 1934
Flerbostadshus Ellstorp, Malmö (med Sven Grönqvist HSB) 1937–1943
Kollektivhus, Ribersborg, Malmö (med Bror Thornberg) 1950
Flerbostadshus Mellanheden, Malmö (med Sven Grönqvist HSB) 1950–1955 
Stadsplan och bostadshus Riseberga, Malmö (med Bror Thornberg) 1949–1958
Jägersro, Malmö 1953–1962
Sankt Andreas kyrka, Malmö, (med Bror Thornberg) 1958–1959
Flerbostadshus Lorensborg, Malmö (med Bror Thornberg) 1955–1958
Flerbostadshus Almhög, Malmö (med Bror Thornberg) 1958–1959
Sankta Maria kyrka och församlingshem Möllevången, Malmö (med Bror Thornberg) 1958–1963
Rosengård 1 (Törnrosen), Malmö, stadsplan och byggnader (med Bror Thornberg) 1962–1964
Kronprinsen, Malmö  (med Kurt Hultin) 1959–1961
Hotell S:t Jörgen, Malmö 1962
NK (Hansa) 1961
Kapell och krematorium i Malmö (med Bror Thornberg) 1961–1964
ABC-husen, John Ericsons väg, Malmö (med Bror Thornberg) 1964
Högsbo kyrka, Göteborg (med Bror Thornberg) 1966
Kontorshus för Länsarbetsnämnden vid Drottningtorget (senare Skanska) (med Bror Thornberg) 1969
Flerbostadshus Hanaholm 1, Malmö 1951

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Lund
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1906
Avlidna 1969
Män
Andries P. Staalman

Andries Popke Staalman (1858-1938) var grundare, partiledare och parlamentariker för det Kristdemokratiska Partiet i Nederländerna.

Staalman föddes i Hellevoetsluis den 2 november 1858, som son till segelmakaren Gerrit Staalman och Catharina Jannetje Vosseveld. 

Den 19 mars 1885 gifte Andries sig med Elisabeth Federman, med vilken han fick sex döttrar och tre söner.

Mellan 1894 och 1901 representerade han det Antirevolutionära Partiet (ARP) i det nederländska parlamentets andra kammare. Staalman tillhörde ARP:s vänsterflygel och förespråkade ökat statligt ägande och allmän rösträtt.

1901 återvaldes Staalman som parlamentariker men han lämnade snart ARP:s riksdagsgrupp i protest mot den konservativa politik som regeringen Kuyper kom att föra.

Han satt istället som oberoende parlamentsledamot och bildade tidningen De Christen-Democraat 1902.

Innan de allmänna valen 1905 grundade Staalman det Kristdemokratiska Partiet vars partiledare han var fram till 1925.

I såväl valet 1905 som de närmast följande misslyckades partiet med att uppnå representation i parlamentet men Staalman satt dock med i kommunfullmäktige i Den Helder fram till 1911.

1917 förlorade Staalman knappt kampen om mandatet i valkretsen mot Pieter Oud men året därpå lyckades han ta plats i parlamentet.

På grund av förändrade valregler lyckades Kristdemokratiska Partiet aldrig återväljas i parlamentet och 1925 upplöste Staalman partiet för att istället bli toppkandidat för Kristdemokratiska Förbundet.

Död i Driebergen-Rijsenburg, den 6 mars 1938.

Källor 

Nederländska politiker under 1800-talet
Födda 1858
Avlidna 1938
Män
Personer från Hellevoetsluis
Nederländska politiker under 1900-talet
Walter Davis (trestegshoppare)

Walter Davis, född 2 juli 1979 i Lafayette, Louisiana, är en amerikansk trestegshoppare. Davis bästa notering i ett större mästerskap är ett guld vid Världsmästerskapen i Helsingfors 2005. 

Davis har ett personligt rekord på 17,71 från juni 2006.

Källor 

Friidrottsstatistik

Födda 1979
Amerikanska trestegshoppare
Världsmästare i tresteg
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Personer från Lafayette, Louisiana
Idrottare i LSU Tigers
Alumner från Louisiana State University
Klockspel (slagverk)

Klockspel är ett slagverksinstrument som ingår i gruppen malletinstrument.

Ett klockspel består av en klaviatur av tangenter i metall, oftast av stål. Omfånget är oftast 2 ½ oktav (g5 till c8) och klingar två oktaver högre än noterat.

Klockspelet skiljer sig från de andra malletinstrumenten genom att det är mycket mindre, både i tonomfång och i storlek. Det har oftast inte resonansrör. Istället klingar stavarna tydligt med sin höga frekvens och ljuder länge om staven inte dämpas (görs lättast genom att enkelt dra med handen över eller sätta fingret på tangenten).

Klockspelsklubbor har huvuden i plast eller metall (oftast mässing). Har man inte klockspelsklubbor kan man i nödfall använda hårda xylofonklubbor, men klockspelsklubbor är att föredra.

Eftersom klangen ligger kvar länge är det svårt att spela snabba melodier utan att ljudet flyter ihop. Därför används inte klockspel särskilt ofta för snabba melodier eller den mest framträdande melodistämman, vilket inte betyder att klockspel sällan används - tvärtom.

Klockspel används både i klassisk musik och annan musik.

Lyrklockspel 

Lyrklockspel är en variant av klockspel som främst används i marscherande musikkårer. Ett lyrklockspel är mindre och har färre stavar. Det hålls i ena handen och spelas med den andra till skillnad från klockspelet som står på ett stativ eller bord.

Vidare läsning

Slagverk
Euro Ice Hockey Challenge

Euro Ice Hockey Challenge, Euro Hockey Challenge, är en serie ishockeyturneringar för landslag som spelas i Europa varje säsong. Euro Ice Hockey Challenge spelades för första gången säsongen 2001/2002, och finns för lag som inte deltar i Euro Hockey Tour. Turneringarna i Euro Ice Hockey Challenge spelas ungefär samtidigt som Euro Hockey Tour, med skillnaden att på Euro Ice Hockey Challenge kan flera turneringar spelas samtidigt.

Källor

Fotnoter

Ishockey i Europa
Ishockeyturneringar
Återkommande sportevenemang med premiär 2001

cs:Euro Hockey Challenge
Laurie Thompson

Laurie Thompson, född 26 februari 1938 i York, England, död 8 juni 2015, var en brittisk universitetslärare och översättare.

Thompson har varit bosatt i Sverige och är framför allt bemärkt för sina översättningar av svensk litteratur till engelska. Han var redaktör för Swedish Book Review 1983-2002 och lärare vid University of Wales i Aberystwyth och  Lampeter.

Bibliografi
Frozen Tracks av Åke Edwardson, 2007
Shadows in the twilight av Henning Mankell, 2007
The man who smiled av Henning Mankell, 2006
Depths av Henning Mankell, 2006
Playing, writing, wrestling, six Swedish writers, 2006
Never End av Åke Edwarson, 2006
Sun and Shadow av Åke Edwarson, 2005
A bridge to the stars av Henning Mankell, 2005
Art goes underground, Art in the Stockholm metro, 2004
I die, but the memory lives on av Henning Mankell, 2004
The Return of the Dancing Master av Henning Mankell, 2003
Popular music from Vittula av Mikael Niemi, 2003
The dogs of Riga av Henning Mankell, 2001
Night watch av Malin Lindroth, 2000
After the campfires av Per Jorner, 1999	
The white lioness av Henning Mankell, 1998
Johnny, my friend av Peter Pohl, 1991
Swedish state cultural policy, 1990
Pithy poems av Stig Dagerman, 1989	
The black period of Adalbert, 1988	
Stig Dagerman, 1983	
Swedish proses, 1982
People and places, 1969

Utmärkelser
1986 Hedersdoktor vid Linköpings universitet
2003 Svenska Akademiens pris för introduktion av svensk kultur utomlands

Källor

Externa länkar
Swedish Book Review

Brittiska översättare
Hedersdoktorer vid Linköpings universitet
Födda 1938 
Män
Avlidna 2015
Engelskspråkiga översättare
Personer från York
Översättare från svenska
Intressedispens

Intressedispens, tidigare regel som tillät överklagande till Högsta domstolen i vissa fall.

Enligt 30:e kap. 13:e § andra punkten Rättegångsbalken (se t.ex. 1920 års lagbok) ägde part i fall, då på grund av bestämmelserna om summa revisibilis eller andra i lagrummet nämnda stadganden hovrätts utslag inte fick överklagas, söka konungens tillstånd till talans fullföljande, där han visar, att sådant för honom skulle ha synnerlig betydelse utöver det mål som det handlar om. 

Sådant tillstånd benämndes ofta intressedispens. 

Angående prövningen av sådan ansökan gäller vad som står i artikeln fattigdispens sagts om den dispensansökan, som där avses; för bifall till ansökan behövdes dock att två ledamöter av dispensavdelningen i Högsta domstolen röstade för bifall.

Processrätt
Fattigdispens

Fattigdispens var en befrielse från avgift i samband med överklaganden.

Som rättegångsbalken löd 1915 stod i 30 kapitlets 19 paragraf att den som ville fullfölja talan mot hovrätts utslag eller beslut skulle betala inte enbart 150 kronor, utan också ett belopp till säkerhet för den kostnadsersättning, som domstolen kan komma att tillerkänna hans motpart.

Om parten på grund av fattigdom ej förmår nedsätta stadgad fullföljdsavgift, äger han utan hinder av detta fullfölja sin talan, om han vid sin missnöjesanmälan (i de fall talan fullföljdes genom revisionsansökning) eller vid sin besvärsskrift (därest talan fullföljes genom besvär) bifogar ett fattigdomsintyg.

Var parten inte i stånd att betala ens det belopp, som skall tjäna motparten till säkerhet för kostnadsersättning, äger han ändå fullfölja talan, om domstolen med hänsyn till omständigheterna i målet finner skäl ge tillstånd därtill. Sådant tillstånd benämndes fattigdispens.

Ansökan om dispens prövades och avgjordes av en avdelning inom Högsta domstolen, bestående av 3 ledamöter (vanligen kallad dispensavdelningen). Yppade sig olika meningar, skulle tillstånd beviljas, om minst en ledamot fann skäl att bifalla ansökningen.

Källor 

 

Processrätt
Ugglan
Juridisk preliminärexamen

Juridisk preliminärexamen (ofta kallad "prillan") var i Sverige en 1904 avskaffad förberedande examen, vilken avlades i fem humanistiska ämnen vid filosofisk fakultet och krävdes för tillträde till juridisk fakultet.

Källor

Akademiska examina
Ugglan
Prillan

Prillan kan avse:
Juridisk preliminärexamen
Prillan, Kungälvs kommun en bebyggelse i Kungälvs kommun
Summa revisibilis

Summa revisibilis (lat., "summa, för vilken vad till högsta instans får göras"), juridik. 

Enligt tidigare regler om summa revisibilis i svensk rätt fick inte alla mål från hovrätt fullföljas till Högsta domstolen. Regeln var att hovrättens slutliga utslag i ett fullföljt tvistemål eller ärende, som handlar om ett belopp som uppenbarligen inte uppgår till 1500 kronor, inte får fullföljas till Högsta domstolen.

Stadgandet var dock inte ovillkorligt; om det för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämpning är av synnerlig vikt att partens talan blir prövad av högsta domstolen (prejudikatdispens), då parten visar att talans fullföljande för honom skulle ha synnerlig betydelse utöver det mål som det handlar om (intressedispens).

Processrätt
Latinska uttryck inom juridiken
Kromfohrländer

Kromfohrländer är en hundras från Tyskland. Den är framförallt en sällskapshund och besitter föga jaktlust . Rasen har även kallats kromfohrländsk terrier. Namnet kommer av kullarna Krom Fohr nära Siegen i södra Nordrhein-Westfalen.

Historia 
Rasen tillkom efter andra världskriget då Ilse Schleifenbaum korsade en upphittad griffon, troligen av franskt ursprung, med en strävhårig foxterrier. 1955 hade stammen konsoliderats så att rasen erkändes av den tyska kennelklubben Verband für das Deutsche Hundewesen.

Egenskaper 
Kromfohrländern är livlig och vaken. Den är lämplig för olika hundsporter, exempelvis agility. Den är familjekär men kan vara reserverad mot främlingar.

Utseende 
Rasen är en medelstor, lätt rektangulär och strävhårig eller släthårig hund med kraftig benstomme. Färgerna är vit och brun enligt rasstandarden men kan förekomma som vit och tan och även vit och svart i verkligheten.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar
Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Kromfohrländerklubben 

Sällskapshundar
Hundraser från Tyskland
Wong Tai

Wong Tai bodde i Nanhai i Guangdong-provinsen. Hans kunskaper i både kiropraktik och särskilt örtmedicin var välkända. Han var en av fem populära doktorerna i Guangdong-provinsen på den tiden. Wong Tai hade alltid haft ett intresse för Kung Fu och började träna kinesisk kampkonst vid unga år. När Luk Ah Choi kom till Guangdong, åkte Wong Tai för att lära sig den berömda Hung Gar stilen under Luk Ah Choi, som accepterade honom som elev och lärde honom allt han kunde. Wong Tai, i sin tur, förde vidare kunskaperna till sin berömde son Wong Kay Ying, som också tränade under sin fars tränare Luk Ah Choi. Hans kunskaper låg mest inom medicinen, men han sägs vara skicklig i Ng Ying Kuen (de fem formernas teknik). Det sägs också att han var duktig på Moi Fa Jam (plommonblommans nålar) och även Munken Feng I Yuans Luk Da Rue (Feng I Yuans 36 vitala attacker) och även Munken Wang Cheng Nan Da Rue. Munken Feng I Yuans kunskaper var från taoismen och skapade under den tidiga Ming-dynastin, medan Wang Cheng Nans kunskaper utvecklades senare under Ming-dynastin och lärdes ut i Sil Lum Gee i södra Kina.

Wong Tai lärde sig ytterligare Gung Fu vid sitt möte med Hung Hei Gung, under en kort tid. Han lärde sig också mer genom Luk Ah Choi. Det sägs att Wong Tai var en av Luk Ah Choi’s närmaste vänner och följeslagare. Trots att de var nära varandra i ålder, och att Luk Ah Choi var senior till Wong Tai, övervägde vänskapen de flesta aspekterna av det traditionella lärare / studentförhållandet. Genom Luk Ah Choi, lärde sig Wong Tai särskilt Fa Kuen kunskapen och utökade sin kunskap i Ng Ying genom både Luk Ah Choi och Hung Hei Gung. Wong Tai lärde sin son Wong Kay Ying grunderna i Gung Fu och lärde honom särskilt en mer akrobatisk kampkonst vid ung ålder. Det sägs också att Wong Tai vägrade låta sin son bli undervisad av Luk Ah Choi på grund av det politiska klimatet vid den tiden. Han oroade sig över faran sonen skulle utsättas för om Ching-armén upptäckte honom tillsammans med patrioterna. 

Av den här anledningen lade Wong Tai alla sina ansträngningar på att lära sin son medicinska kunskaper och genom denne Wong Kay Ying skulle han bli känd som en av de sex bästa läkarna i Fut Shan; Kuan Chin Chih, Li Tsai Kan, Liang Tsai Hsin och Juan Shi var de andra fem. Wong Tai var själv patriot, men Wong Kay Ying var hans ende son och detta var en tung börda för Wong Tai. Till sist skulle Wong Kay Ying utbildas av Luk Ah Choi, först utan sin fars tillåtelse, men också senare i livet när Wong Kay Ying var mycket äldre. Det finns inget skrivet om när Wong Tai dog, men man tror att han dog på sin födelseort och vid ungefär samma tid som även Luk Ah Choi gick bort.

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män

Hung Gar-mästare
WP:Projekt Kina
Personer från Foshan
Hmongfolket

Hmong, eller Mong, är ett folk som lever i Kina, Laos, Myanmar, Thailand och Vietnam.

De uppgår sammanlagt till 4-5 miljoner och talar främst hmongspråket. Till religiös tillhörighet är de oftast buddhister.

Hmong räknas i Kina som en del av minoritetsgruppen Miao. 

Under Vietnamkriget slogs den vietnamesiska Hmong-minoriteten på amerikanernas sida, vilket ledde till att när USA drog bort sina styrkor från landet 1973 kom Hmong-folket i Vietnam att diskrimineras och förföljas av landets kommunistiska regim. Därför har en stor del av Hmongbefolkningen i Vietnam idag emigrerat till USA.

Hmongfolket förekommer i Clint Eastwoods film Gran Torino från 2008. De förekommer även i säsong 2 av Grey's Anatomy där en ung sjuk flicka är hmong. En vanlig ceremoni utförs på programmet som en del av historien. I TV-serien House, säsong 8, avsnitt 18, behandlar House och hans team en pojke från Hhmongfolket. I flera scener förekommer inslag med stark och dramatisk anknytning till Hhmongkulturen.

Etniska grupper i Asien
August Ewe

Nils August Ewe, ursprungligen Persson, född 27 oktober 1875 i Tranås, Skåne, död 3 januari 1956 i Malmö, var en svensk arkitekt. Han är känd för sitt mångåriga samarbete med arkitektkollegan Carl Melin.

Biografi
August Ewe studerade vid Tekniska Elementarskolan i Malmö 1898 och Technische Hochschule Charlottenburg (Bauakademie) i Berlin 1899–1902. Arbetade för Salomon Sörensen 1898–1904. Studerade vidare vid Konstakademien i Stockholm 1905. Drev arkitektkontor i Malmö 1905–56, med Carl Melin 1905–24, och med sonen Bengt Ewe 1938–56. 

Tillsammans med Melin drev Ewe ett av södra Sveriges mest framgångsrika arkitektkontor under perioden. De erhöll priser i flera arkitekttävlingar och fick också en mängd uppdrag runt om i södra Sverige, avseende såväl villor, flerbostadshus och kontorshus (särskilt bankbyggnader) som offentliga byggnader såsom stadshus, rådhus, kyrkor och skolor. Deras tidiga byggnader uppfördes företrädesvis med putsade fasader i en återhållsam jugendstil. Under 1910-talet märks mer och mer influenser av nationalromantisk med fasader i mörkrött tegel och med förebilder i lokal arkitektur. Ewe och Melin ritade också ett antal nödbostäder och arbetarbostäder, vilket kan ses i ljuset av första världskrigets bostadskris. Under den senare delen av 1920-talet kännetecknas Ewes verk av en stram nyklassicism.

Byggnader i urval

Flerbostadshus "Miljonpalatset", Drottningtorget Malmö 1906 (med Carl Melin)
Bank AB Södra Sverige (senare Handelsbanken) Oskarshamn, 1907-09 (med Carl Melin)
Folkbadhuset, Drottninggatan, Malmö 1909 (med Carl Melin)
Fastigheter på Amiralsgatan och Henrik Smithsgatan, Malmö 1907-1913 ( med Carl Melin)
Varuhus Th. Wessel & Vett, Södergatan/Stora Nygatan, Malmö 1911 (rivet, med Carl Nelin)
Restaurant “Kungsparken”, Slottsgatan, Malmö 1913 (med Carl Melin)
“Grand Hotel Fersen”, (idag flerbostadshus) Fersens väg, Malmö 1913 ( med Carl Melin)
Bank “Oxie Härads sparbank”, Stortorget, Malmö 1916 ( med Carl Melin)
Stadshus, Amiralsgatan, Malmö 1922 (med Carl Melin)
Nässjö stadshus, Stadshus, 1912 (med Carl Melin)
Gotlands bank (senare Handelsbanken) Hemse, Gotland, 1912-13 (med Carl Melin)
Trelleborg, Post och telegrafkontor, 1913 (med Carl Melin)
Visby, Bank “Bank AB Södra Sverige”, 1907 (med Carl Melin)
Ystad, Butikshus för August Schultz, 1910 (med Carl Melin)
Louise och Sigurd Hedbergs stiftelse, Nordlinds väg, Malmö, 1917 (uppfört 1928, med Carl Melin)
Ystad Saltsjöbad, 1927
“Källängens läroverk”, Klerkgatan, Malmö 1933
“Borgarskolan”, Regementsgatan, Malmö 1934
Ystad, Bibliotek och museum, 1935
Fosie församlingshus, Malmö, 1939-1940 (nuvarande Heliga Trefaldighetskyrkan, Eriksfälts församling)

Litteratur
Tykesson, Tyke & Magnusson Staaf, Björn Arkitekterna som formade Malmö Stockholm 1996

Källor
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Externa länkar

Ewe, August
Ewe, August
Ewe, August
Män
Personer från Tranås socken
Škoda Roomster

Škoda Roomster är en familjebil av LAV/MPV-typ som presenterades 2006. Modellen baserades på en konceptbil med samma namn som 2003 visades på IAA i Frankfurt.

Roomster återfinns endast i ett karosseri; som högbyggd kombi med fem dörrar och en flexibel inredning. Dess form, som kan beskrivas som annorlunda, har banat väg för utformningen av Škoda Fabia II från 2007. Roomster delar också många tekniska lösningar med Fabia. Den erbjuds med sex motorer från en 1,2 liters bensinmotor med tre cylindrar till en fyrcylindrig 1,9 liters turbodieselmotor; samtliga välkända från andra produkter inom Volkswagengruppen.

Roomster
Framhjulsdrivna fordon
Flickan i Havanna

"Flickan i Havanna" är en visa med text av Evert Taube publicerad 1922 i samlingen Flickan i Havanna och ett par visor till. Evert Taube själv sjöng in den på grammofonskiva den 8 oktober 1921.

Enligt Evert Taube själv var inspirationen till visan en färggrann bild av en flicka på insidan av locket till en låda havannacigarrer. Bilden kom för honom 1921 i Florens där han skrev den ”på barriären till Ponte Vecchio, när jag såg en dam som vinkade åt en roddare på Arno.”

Musiken är den frireligiösa sången ”Är du glad, av hjärtat nöjd” från 1873, med musik av Horatio Richmond Palmer och svensk text av Teodor Trued Truvé. Även frasen "sjung av hjärtat, sjung" är hämtad från denna sång.

"Flickan i Havanna" har i två olika omgångar legat på Svensktoppen. En inspelning av Lill Lindfors låg på listan under perioden 19 mars–17 april 1966, med sjundeplats som högsta placering. En inspelning av Sven-Bertil Taube låg på listan under perioden 25 mars–29 april 1979, med sjätteplats som högsta placering. Även Olle Adolphson och Lasse Tennander har gjort insjungningar av sången.

Sveriges dåvarande jämställdhetsminister Margareta Winberg menade i november 2002 att Taube i många visor förstärker den brist på jämställdhet som fortfarande råder i Sverige och världen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Myggans nöjeslexikon

Svensktoppsmelodier 1966
Svensktoppsmelodier 1979
Sånger 1922
Sånger skrivna av Evert Taube
Musik om prostitution
Bryan Clay

Bryan Ezra Tsumoru Clay, född 3 januari 1980 i Austin, Texas, är en amerikansk friidrottare (mångkamp). Clay vann silvret vid de olympiska spelen 2004 i Aten efter den tjeckiska världsrekordshållaren Roman Šebrle. Clay fick sin revansch vid världsmästerskapen 2005 i Helsingfors, då han vann guld före just Šebrle. Clays personliga rekord på 8 820 poäng är satt vid tävlingen i OS 2004. Han vann vifd OS 2008 i Peking.

Källor

Friidrottsstatistik

Födda 1980
Amerikanska mångkampare
Olympiska silvermedaljörer 2004
Olympiska guldmedaljörer 2008
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Världsmästare i tiokamp
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Austin, Texas
Idrottare från Texas