kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jon Ersson

Jonas Eriksson Nyholm, född 24 november 1854 i Koldemo, Arbrå socken, Gävleborgs län, död där 3 november 1939
var en svensk hemmansägare och spelman.

Han var spelkamrat till Lillback Olof Olsson vilken oftast spelade andrastämman - sekunden. De var väldigt samspelta och behärskade det sätt att sekundera som var vanligt i Alfta- och Arbråtrakten. Ersson och Olsson var viktiga traditionsbärare och arvet förvaltas nu av bl.a. Ulf Störling och Vänster-Olle Olsson (son till "Olles Jonke").

Se även
Folkmusik från Hälsingland

Externa länkar
Sida om äldre Voxnadalsspelmän

Referenser
Sven Härdelin, Thore Härdelin (d.y.), Hugo Westling och Emil Olsson: "Spelmanslåtar från Hälsingland" (1968) (Sonet), musikalbum med skriftlig info
Erik Löf, Lars Fredriksson m.fl.: "Fiddle Tunes from Hälsingland" (2003) (Hurv), musikalbum med skriftlig info
Sida om äldre Voxnadalsspelmän

Noter 

Män
Födda 1854
Avlidna 1939
Svenska fiolspelmän
Hälsingespelmän
Malassezia

Malassezia är namnet på ett släkte jästsvampar som huvudsakligen lever parasitiskt på att spjälka fett i överhuden på många djurarter.

Släktet utgörs av 10 kända arter, bland andra följande:
Malassezia globosa
Malassezia restricta
Malassezia furfur

Svampar
Parasiter
Teknisk Tidskrift

Teknisk Tidskrift (december 1870–mars 1872: Illustrerad Teknisk Tidning), grundad 1871 av Wilhelm Hoffstedt, föregångaren till tidningen Ny Teknik, har sedan grundandet ansetts som en av de främsta facktidskrifterna i Sverige för publicering av nya rön inom teknik- och ingenjörsvetenskap. Den gavs ut som en egen publikation till och med 1977, därefter som en rubrik i Ny Teknik.

Tidskriften blev senare uppdelad i en allmän del och olika fackavdelningar för maskinteknik, elektroteknik, kemi och bergsteknik (motsvarande metallurgi), skeppsbyggnad, arkitektur samt väg- och vattenbyggnad. Fackavdelningarna motsvarade de olika medlemsavdelningarna av Svenska Teknologföreningen och hade även sin motsvarighet i undervisningsstrukturen på Kungliga Tekniska högskolan. Fackavdelningen för Arkitektur och dekorativ konst (1901–1922) utvecklades senare till den fristående tidskriften Arkitektur. Teknisk Tidskrifts allmänna avdelning utkom en gång i veckan och fackavdelningarna en gång i månaden. Hösten 1967 bytte veckoupplagan namn till Ny Teknik och fick en mer populärvetenskaplig inriktning.

Teknisk Tidskrifts förlag bytte 1967 namn till Ingenjörsförlaget och 1990 till E+T Förlag (Ekonomi & Teknik Förlag AB), efter samgåendet med Affärsvärldens förlag. I oktober 2005 såldes E+T Förlag till finska Talentum Oy, utgivare av affärstidningen Talouselämä.

Källor

Externa länkar

Teknisk tidskrift – digitaliserade årgångar på runeberg.org

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1871
Tidskrifter nedlagda 1977
Tekniktidningar
Malassezia globosa

Malassezia globosa är en art av jästsvampar som tillhör släktet Malassezia och som ofta återfinns som parasit i epidermis hos människor. Malassesia globosa har 4285 gener, vilket är det lägsta antalet som påträffats hos en svampart.

Svampar
Parasiter
The Prince and the Pauper

The Prince and The Pauper är en amerikansk komedi- och familjefilm från 2008 med Dylan och Cole Sprouse i huvudrollerna.

Handling 
Tom Canty (Dylan Sprouse), som bor med sin farfar Pop (Ed Lauter) i Palm Beach, drömmer om att bli en berömd skådespelare, precis som hans idol Eddie Tudor (Cole Sprouse) är. På fritiden sitter han gärna i trädgården och övar repliker med Miles (Vincent Spano), som en gång var en skådespelare men slutade på grund av att han inte gillade den han blev som person.När Eddie Tudor kommer till Palm Peach för att spela in "Spy Teen 3" smyger Tom in till filminspelningen och träffar Eddie. Efter att ha bytt kläder för skojs skull upptäcker de att de ser nästan exakt likadana ut, så Eddie, som mer än allt annat skulle vilja vara ett normalt barn, och Tom, som älskar skådespeleri, byter platser för en eftermiddag.

Men när ingen tror dem när de gång på gång berättar vilka de egentligen är, så är Tom, som inte hade en aning om hur svårt skådespelarlivet kunde vara, fast i Eddies ställe, och Eddie fast i Toms ställe, där han måste jobba hårdare än han trott att ett normalt barn var menat att jobba. När filminspelningen flyttar till Miami vet ingen av dem hur de ska bära sig åt för att ta sig tillbaka till sina rätta platser.

Om filmen 
Denna film är baserad på boken med samma namn, av Mark Twain.

Rollista (urval) 
 Cole Sprouse - Eddie Tudor
 Dylan Sprouse - Tom Canty 
 Kay Panabaker - Elizabeth 
 Vincent Spano - Miles 
 Ed Lauter - Toms morfar "Pop" 
 Dedee Pfeiffer - Harlin
 Sally Kellerman - Jerry

Externa länkar 
 
 Sprouse Movies Officiell webbplats för att promota Dylan och Cole Sprouse i The Prince and The Pauper

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska familjefilmer
Filmmusik av Dennis McCarthy
Filmer 2008
Mirna

Mirna kan avse: 

 Mirna (flod) – en flod i landskapet Istrien i Kroatien
 Mirna Peč –en kommun i Slovenien
 miRNA – enkelsträngande RNA-molekyler, se mikroRNA
Ola Persson i Rinkaby

Ola Persson, i Rinkaby, född 3 april 1846 i Rinkaby församling, Kristianstads län, död 29 september 1932 i Rinkaby församling, var en svensk hemmansägare och riksdagspolitiker.

Persson var fram till 1882 handlare och hemmansägare i Rinkaby församling. Som riksdagsman var han ledamot av andra kammaren 1894-1901, invald i Villands härads valkrets, och var ledamot av Bevillingsutskottet 1899-1901. Persson räknades, trots sin korta riksdagsmannabana som en betydande kraft inom Lantmannapartiets moderat-liberala läger. 1901 avsade han sig mandatet, sedan han blivit ordförande i Riksbankens avdelningskontor i Kristianstad. Han var mångårig ledamot och från 1908 vice ordförande i länets landsting och verkställande direktör i Sveriges bränneriidkareförening, styrelseledamot av ett flertal lokala affärsföretag och ledamot av kyrkomötena 1908, 1909, 1910 och 1915.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Män
Födda 1846
Avlidna 1932
Personer från Rinkaby socken, Skåne
Mirnyj

Mirnyj (ryska Ми́рный) är en rysk stad i Sacha, Sibirien. Befolkningen uppgick till 34 354 invånare i början av 2015. I stadens utkant finns världens näst största dagbrott som ett resultat av brytning av diamanter. Dagbrottet är cirka 525 meter djupt och cirka 1 250 meter i diameter.

Källor 

Orter i Sacha
Rävekärr

Rävekärr är ett bostadsområde i sydvästra delen av kommundelen Östra Mölndal (motsvarande Stensjöns distrikt) i Västra Götalands län, som ligger ett par kilometer söder om Mölndals centrum. Området består till stor del av gråa, karakteristiska kvadratiska radhus, även kallade "lådhus". I anslutning till området ligger Fågelbergskyrkan. Sydöst om bostadsområdet ligger de två sjöarna Horsikan och Rävekärrs Långevatten.

Historia 
Området är uppkallat efter hemmanet Rävekärr. En av gårdarna var Rävekärrs prästgård, som var belägen där Fågelbergskyrkan numera ligger. Den siste prästen flyttade från prästgården 1978, varefter den användes som församlingslokal fram till 1983. Prästgården revs den 19 januari 1984.

Den södra gränsen för Rävekärr gick tidigare vid Alebäcken, men när bostadsområdet uppfördes under åren 1969–1974 kom det att uppföras även söder om bäcken, det vill säga inom området Sandbäck.

Mölndalsbostäder uppförde ett antal lägenheter i området, i vilka inflyttning skedde 1973. Rävekärrsskolan och daghemmet var klara i december 1974.

Området avgränsas av Fågelbergsgatan i norr, Jons kulle i öster, Rävekärrsleden i söder och Kålleredsbäcken i väster.

Kända personer från Rävekärr 
Björn Goop
Tomas von Brömsen

Referenser

Noter

Källor 
 
 
 

Mölndal
Stenberget

Stenberget kan avse:

 Stenberget, Eslöv – en byggnad i Eslöv
 Stenberget, Nyhammar – en ortsdel av Nyhammar i Dalarna
 Stenberget (naturreservat) – ett naturreservat i Skurups kommun
 Stenberget, Tyringe - ett villaområde på en höjd över Finjasjöbygden i Tyringe, Skåne län.
Rinkaby församling, Lunds stift

Rinkaby församling var en församling i Lunds stift och i Kristianstads kommun. Församlingen uppgick 2002 i Gustav Adolf-Rinkaby församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen utgjorde till 1618 ett eget pastorat för att därefter till 1681 vara annexförsamling i pastoratet Viby (Gustav Adolf) och Rinkaby. Från 1681 till 1856 var församlingen annexförsamling i pastoratet Åhus, Gustav Adolf och Rinkaby för att därefter till 1962 åter vara annexförsamling i pastoratet Gustav Adolf och Rinkaby. Från 1962 till 2002 var församlingen annexförsamling i pastoratet Fjälkinge, Nymö, Gustav Adolf och Rinkaby. Församlingen uppgick 2002 i Gustav Adolf-Rinkaby församling.

Kyrkoherdar

Kyrkor
Rinkaby kyrka

Se även
Rinkaby socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kristianstads kommun
Ulf Gärdenfors

Ulf Gärdenfors, född 1 oktober 1953 i Forsakar, Degeberga, Skåne, fil.dr i systematisk zoologi (1986), docent i ekologi (1998), professor i naturvårdsbiologi (2006) vid Sveriges lantbruksuniversitet, ställföreträdande chef för ArtDatabanken sedan 1996. 

Gärdenfors disputerade på en taxonomisk-biologisk avhandling om parasitstekelgruppen bladlussteklar (Braconidae, Aphidiinae), forskade därefter på bland annat markförsurningens inverkan på landmollusker och hur snäckornas uppväxtmiljö speglas i skalens kemiska innehåll. Han forskade även på landlevande snäckors samförekomst med andra organismgrupper i skog. Gärdenfors deltog aktivt i utvecklande och testande av Internationella naturvårdsunionens (IUCN) så kallade rödlistningskriterier för att bedöma arters utdöenderisk och han ledde den internationella processen för att anpassa kriterierna till nationell och regional nivå.

Tillsammans med Fredrik Ronquist tog han 1999 initiativet till att skapa det Svenska artprojektet med Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna, och är ordförande i artprojektets styrgrupp. Bror till Peter Gärdenfors, farbror till Simon Gärdenfors.

Svenska professorer i biologi
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Födda 1953
Män
Levande personer
Bodens södra skjutfält

Bodens södra skjutfält är ett militärt skjutfält som är beläget söder om Luleälven, strax söder om Bodens stad och ligger inom Bodens kommun, Piteå kommun, Luleå kommun och Älvsbyns kommun.

Historik
Bakgrunden till skjutfältet går tillbaka till 1894, då staten började förvärva mark till Bodens fästning. Under 1980-talet byggdes skjutfältet om, för att möta nya behov inom Försvarsmakten. Skjutfältet har sedan det började användas bland annat varit huvudskjutfält för de fältartilleriförband som utbildats i Boden, bland annat Norrbottens artillerikår (A 5) och senare Bodens artilleriregemente (A 8).

Verksamhet
Skjutfältet har en areal på 15.000 hektar och förvaltas av Norrbottens regemente (I 19) men nyttjas även av andra förband i området som Artilleriregementet (A 9) och Norrbottens flygflottilj (F 21) samt av gästande förband från övriga delar av Sverige.

Referenser

Noter

Externa länkar
Norrbottens regementes skjutfält och avlysningar

Svenska militära övningsfält
Bodens kommun
Piteå kommun
Luleå kommun
Älvsbyns kommun
Javier Sánchez

Javier Sánchez Vicario, född 1 februari 1968 i Pamplona, Spanien, är en spansk högerhänt tidigare professionell tennisspelare med störst framgångar i dubbel.

Tenniskarriären
Javier Sánchez blev professionell spelare på ATP-touren 1986. Han vann under karriären 4 singel- och 26 dubbeltitlar. I singel rankades han som bäst som nummer 23 (juni 1994) och i dubbel som nummer 9 (april 1990). Sánchez upphörde med spel på touren säsongen 2000. Han vann totalt $4,427,811 i prispengar.
 
Som singelspelare var Sánchez måttligt framgångsrik. Som ett kuriosum kan nämnas att han i sin allra första singelfinal på ATP-touren (Madrid 1987) förlorade mot sin bror Emilio Sánchez med siffrorna 3-6, 6-3, 2-6. Detta var första gången under den öppna eran (sedan 1968) som två bröder varit finalmotståndare i en större turnering på touren.De båda möttes genom åren sammanlagt 12 gånger, Emilio vann 10 av dessa möten. 

Åtta av dubbeltitlarna vann han tillsammans med argentinske spelaren Luis Lobo. Tre titlar vann han med sin äldre bror Emilio Sánchez. Till skillnad från sin bror nådde Javier Sánchez aldrig någon final i Grand Slam-turneringar.

Spelaren och personen
Javier Sánchez föddes in i en mycket framgångsrik tennisfamilj. Hans syskon Arantxa Sánchez Vicario och Emilio Sánchez var också professionella toppspelare i tennis.

Titlar på ATP-touren
Singel
1988 - Buenos Aires
1989 - Bologna
1994 - Bologna
1996 - Tel Aviv  
Dubbel
1987 - Sao Paulo, Madrid
1988 - Buenos Aires, Bologna
1989 - Bologna, Hamburg, Kitzbuhel, München
1990 - Athen, Barcelona, Kitzbuhel
1991 - Umag, Indian Wells, Schenectady
1992 - Barcelona
1994 - Athen, Nice
1995 - Gstaad, Umag
1996 - Barcelona
1997 - Sydney utomhus, Scottsdale, Hamburg, Bukarest
1998 - Long Island
1999 - Umag

Externa länkar
ATP, spelarprofil

Spanska tennisspelare
Män
Födda 1968
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Spanien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1988
Personer från Pamplona
Forskningsreaktor

En forskningsreaktor är en kärnreaktor som används för forskningsändamål. Till skillnad från kommersiella kärnkraftverk används den inte för el- eller värmeproduktion.

Användningsområden
Forskningsreaktorer används ofta för att producera neutroner. Neutronerna används för neutronaktivering, analys av materialegenskaper, produktion av radioisotoper och för utbildning.

Design
Forskningsreaktorer har mindre effekt jämfört med kärnkraftverk som används för elproduktion. Den termiska effekten i de flesta forskningsreaktorer ligger mellan 10 kW och 10 MW medan motsvarande för kärnkraftverk som används för elproduktion är cirka . Forskningsreaktorer är enklare än strömproducerande reaktorer och drivs med lägre temperatur på kylvattnet. De behöver avsevärt mindre bränsle och det bildas mindre mängd fissionsprodukter. Många forskningsreaktorer använder anrikat uran, ofta upp till 20 %. Det arbetas internationellt dock för att minska bruket av höganrikat uran både i forskningsreaktorer och andra reaktorer. Precis som andra reaktorer kräver de kylning och en moderator. Kylning kan ske med naturlig konvektion av kylmedlet om reaktoreffekten är låg.

Svenska forskningsreaktorer
Sverige har genom åren haft ett antal forskningsreaktorer, men sedan 2005 är samtliga tagna ur drift.
Sveriges första kärnreaktor R1 byggdes i berget under KTH i Stockholm, togs i drift i juli 1954 och användes fram till 1970.  Övriga reaktorer byggdes i anläggningen Studsvik nordost om Nyköping. Den första reaktorn i Studsvik R0 var en nolleffektsreaktor som blev kritisk 1959. Den användes fram till 1972. De två reaktorerna R2 för produktion av isotoper och Asea-byggda R2-0 delade samma bassäng och togs i drift 1960. De stängdes för gott i juni 2005. FR-0 var en reaktor med snabba neutroner, som togs i bruk 1964, och var i drift fram till 1971. Vidare fanns i Studsvik Zebran, Tryckzebran och KRITZ. 
Zebra (Zero Energy Bare Reactor Assembly) uppfördes ursprungligen intill R1 på KTH men flyttades till Studsvik 1959. Reaktorn modifierades och fick beteckningen TZ (Tryckzebra). Syftet med reaktorn var att studera reaktorhärdar med olika typer av bränsle och moderatorförhållanden. KRITZ var en modifierad version av TZ och togs i drift 1969. Dessa reaktorer revs i början på 1980-talet.

Internationella samarbeten kring forskningsreaktorer 
Mellan 1959 och 1973 pågick ett internationellt samarbete mellan Storbritannien, Sverige, Norge och Schweiz för att studera olika typer av bränslen och nya material som torium. En reaktor, kallad Dragon, började byggas vid Winfrith i Dorset, England 1959 och var klar 1962. Dragon var en HTGR Hög Temperatur Gaskyld Reaktor (PIN-in-block) med en termisk effekt på 20 MWt. Som bränsle användes en blandning av torium, uran och belagda bränslepartiklar, dicarbides (Th + 235U).

Referenser

Reaktortyper
Arjeplogs tingslag

Arjeplogs tingslag (före en tidpunkt omkring 1940  benämnt Arjeplogs lappmarks tingslag) var ett tingslag i Norrbottens län i mellersta Lappland. Arjeplogs tingslagsområde låg i Pite lappmark. Ytan var 1934  14 665 km², varav land 12 967 och där fanns då 3 944 invånare. Tingsställe var Arjeplogs kyrkby.

Tingslaget upplöstes 1942 och verksamheten överfördes till Arvidsjaurs och Arjeplogs tingslag.

Tingslaget hörde till 1720 till Västerbottens lappmarkers domsaga, 1720-1742 Södra lappmarkens domsaga, 1742-1820 Västerbottens södra kontrakts domsaga, 1821-1831 till Lappmarksjurisdiktionens domsaga, 1832-1876 till  Västerbottens norra domsaga och från 1877 till Piteå domsaga

Socknar 
Arjeplogs tingslag bestod av följande socknar:
Arjeplogs socken

Se även
Lappland för full historik om tingslagen i Lappland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Piteå tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Norrbottens län
Jokkmokks socken

Jokkmokks socken ligger i Lappland och motsvarar området som sedan 1971 utgör Jokkmokks kommun, från 2016 inom distrikten Jokkmokk, Porjus och Vuollerim.

Socknens areal var den 1 januari 1961 19 474,04 kvadratkilometer, varav 18 143,64 km² land. År 2000 fanns här 5 782 invånare. Tätorterna Vuollerim och Porjus, orten Kvikkjokk samt tätorten och kyrkbyn Jokkmokk med sockenkyrkorna Jokkmokks gamla kyrka och Jokkmokks nya kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Jokkmokks socken bröts 1607 ut ur Luleå socken. 1696 utbröts Kvikkjokks församling som 1923 införlivades igen, 11 oktober 1742 utbröts Gällivare socken.

När 1862 års kommunreform genomfördes i Lappland 1874 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Jokkmokks församling och för de borgerliga frågorna till Jokkmokks landskommun. Ur församlingen utbröts 1962 Porjus församling och Vuollerims församling som 2006 återuppgick till denna församling. Landskommunen ombildades 1971 till Jokkmokks kommun.

1 januari 2016 inrättades distrikten Jokkmokk, Porjus och Vuollerim, med samma omfattning som motsvarande församlingar hade 1999/2000 och fick 1962, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Lappland.

Geografi
Jokkmokks socken ligger kring Stora Lulevatten, Virihaure, Saggat och Skalka samt Luleälvens övre lopp. Socknen har i öster skogsbygd och i övrigt en högfjällsbygd med höjder som i Sarektjåkkå når 2 089 meter över havet.

Här finns nationalparkerna Sareks nationalpark och Stora Sjöfallets nationalpark.

Fornlämningar 
Cirka 150 boplatser från stenåldern är funna. Över 440 fångstgropar har påträffats.

Namnet
Namnet, tidigast belagt från mitten av 1500-talet, kommer från ett samiskt vinterviste Jåhkånåmåhkke. Förleden innehåller jåhkå, 'bäck', efterleden måhke, 'krok', krök'. Orten ligger vid en krok av Luleälven.

Namnet skrevs vid folkräkningarna 1890 och 1900 Jockmocks socken och vid folkräkningen 1910 Jokkmokks socken.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av "finsk, svensk eller lapsk stam".

Se även 
Jokkmokks tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Jokkmokks kommun
Socknar i Lappland, Sverige
Komiža

Komiža (italienska: Comisa) är den näst största staden på ön Vis i Kroatien. Staden har 1 677 invånare och befinner sig på den västra delen av ön.

Se även 
Vis (stad) 

Orter i Split-Dalmatiens län
Sandy Row

Sandy Row är en gata i Belfast i Nordirland. Den är belägen i stadens centrum och är mestadels en affärsgata, medan bostadshusen mest ligger på tvärgator. De boende i området runt Sandy Row är till övervägande del protestantisk arbetarklass. Vägen var även en viktig plats under The Troubles i Nordirland. Sandy Row är en populär turistattraktion för dem som vill se väggmålningarna och det som hänt under The Troubles. Det närliggande Hotell Europa blev bombat 33 gånger av Provisional IRA mellan 1972 och 1994. Det var känt som de mest bombade hotellet i Europa. Det närliggande Grand Opera House blev också bombat ett flertal gånger.

Referenser 

Belfast
Gator i Storbritannien
Hundfiskar

Hundfiskar (Umbridae) är ett familj av ordningen gäddartade fiskar som består av tre släkten med tillsammans sju arter.

Beskrivning och utbredning
Fiskarnas kropp är täckt av stora runda fjäll. Stjärtspolen har en avrundad form. Dessa 8 till 33 centimeter långa fiskar livnär sig av mindre ryggradsdjur, insekter, kräftdjur och blötdjur.

De har ett glest utbredningsområde i Nordamerika som omfattar Alaska, delstaten Washington, regionen vid de Stora sjöarna och floder som flyttar från Appalacherna till Atlanten. Dessutom finns en art, Ungersk hundfisk (Umbra krameri), som förekommer i Europa. Den lever i Donaus flodområde från Wien till flodmynningen. Hundfiskarnas habitat är mindre floder med många vattenväxter. På grund av att deras gälar inte kan täcka djurens behov av syre andas de även med hjälp av simblåsan. Hundfiskar lägger rommen på vattenväxter eller rötter som sedan bevakas av hanen.

Fossila hundfiskar hittades från eocen i Europa och från oligocen i Nordamerika.

Släkten och arter 
 Dallia  Bean, 1880.  3 arter
 Dallia admirabilis  Chereshnev i Chereshnev & Balushkin, 1980 
 Dallia delicatissima  Smitt i Nordenskiöld, 1881 
 alaskasvartfisk (Dallia pectoralis)  Bean, 1880 

 Novumbra  Schultz, 1929.  1 art
 olympisk hundfisk (Novumbra hubbsi)  Schultz, 1929 

 Umbra  Kramer i Scopoli, 1777.  3 arter
 ungersk hundfisk (Umbra krameri)  Walbaum, 1792 
 randig hundfisk (Umbra limi)  (Kirtland, 1841) 
 dvärghundfisk Umbra pygmaea  (DeKay, 1842)

Se även
Kvitt eller dubbelt (där hundfisken blev en slamkrypare)

Referenser

Noter

Externa länkar 

FishBase - Hundfiskar (en.)

Gäddartade fiskar

de:Hundsfische
Biševo

Biševo (italienska: Busi), är en liten ö i den dalmatiska i skärgården i Kroatien. Ön, som har 19 invånare (2001), är mest känd för Blå grottan (Modra špilja) som är ett populärt utflyktsmål och som årligen besöks av många turister från hela världen. I Blå grottan kan de besökande turisterna se ett intressant naturfenomen. Arrangörerna låter turisterna åka in i den becksvarta grottan i små ekor. Mitt på dagen studsar solens strålar i havsbottnen och upp i grottan vilket färjar vattnet azurblått i grottan.

Se även 

Kroatiens öar
Vis (stad)

Vis (stad) (italienska: Lissa) är huvudorten på ön Vis i den dalmatiska skärgården i Kroatien. Byn, som ligger på öns nordkust har 1 960 invånare och är starkt präglad av turismen med gästhamn och restauranger.

Se även 
 Komiža 

Orter i Split-Dalmatiens län
Pjål, Gnäll och Ämmel

Pjål, Gnäll och Ämmel  är ett album av Skäggmanslaget (Thore Härdelin (d.y.), Wilhelm Grindsäter och Petter Logård) som släpptes 1970. Innehåller traditionsspel av låtar efter Hälsingespelmännen Erik Ljung "Kusen", Thore Härdelin (d.ä.), Carl Sved, From-Olle, Hultkläppen och Stig Bergkvist samt dalalåtar efter Präst Olof Eliasson, Jonas Röjås, Pekkos Per, Dansar Edvard och Hjort Anders Olsson. Den sista låten bryter dock av rejält då den fått ett rockackompanjemang av progg-gruppen Contact. Andra gästmusiker är Marie Selander och Kjell Westling. 

Ingår i Sonets folkmusiksatsning under 1960- och 1970-talet. Katalognr. SLP 2522. Finns även på CD.

Låtlista
 "Ryttarpolskan efter Erik Ljung "Kusen"" 
 "Persapojkarnas polska efter Erik Ljung "Kusen""
 "Kringpolska efter Carl Sved"
 "Siljasången efter Präst Olof Eliasson"
 "Polska från Enviken efter Jonas Röjås"
 "From-Olles polska efter Thore Härdelin (d.ä.)"
 "Pekkos Pers storpolska"
 "Loka-Britas polska efter Erik Ljung "Kusen"" 
 "Hins polska efter Stig Bergkvist"
 "Visa från Malung efter Dansar Edvard"
 "Bytt-Lasses brudmarsch efter Hultkläppen"
 "Polska efter Erik Ljung "Kusen""
 "Järvsöpolska efter Hjort Anders Olsson"
 "Gråtlåten, polska efter Hjort Anders Olsson"

Se även
Folkmusik från Hälsingland

Externa länkar

Svensk mediedatabas

Album av Skäggmanslaget
Musikalbum 1970