kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carlo Cadorna

Carlo Cadorna, född 8 december 1809 i Pallanza, död 2 december 1891 i Rom, var en italiensk greve och statsman. Han var bror till Raffaele Cadorna den äldre.

Cadorna var ursprungligen advokat och liberal tidningsredaktör och tillhörde Vincenzo Giobertis närmaste umgängeskrets. Han blev senare en av Camillo di Cavours främsta medhjälpare. Han blev medlem av deputeradekammaren 1848 och var en tid dess president. År 1858 blev Cadorna senator och var 1848–1849 samt januari–juli 1859 undervisningsminister, och 1864–1868 prefekt i Turin, samt januari–september 1868 inrikesminister. Åren 1869–1875 var Cadorna italienskt sändebud i London. Han utgav flera historiskt-politiska skrifter, bland annat om Cavours kyrkopolitik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 

Italiens inrikesministrar
Italiens undervisningsministrar
Alumner från universitetet i Turin
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Verbania
Födda 1809
Avlidna 1891
Män
Svensk uppslagsbok
Raffaele Cadorna den äldre

Raffaele Cadorna den äldre, född 9 februari 1815 i Milano, död 6 februari 1897, var en italiensk greve och militär. Han var bror till politikern Carlo Cadorna och far till generalen Luigi Cadorna.

Cadorna deltog som ingenjörsofficer i 1848 års krig mot Österrike och var 1860 toskansk krigsminister. Som generallöjtnant kuvade Cadorna upproret i Palermo 1866 och inryckte 1870 i Kyrkostaten, där han 20 september samma år besatte Rom. År 1871 blev han senator och tog 1877 avsked ur sin krigstjänst. Cadorna utgav 1889 La liberazione di Roma nelll'anno 1870 ed il plebiscito.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 

Italienska generaler
Italienska senatorer
Italienska militärer under 1800-talet
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Milano
Födda 1815
Avlidna 1897
Män
Svensk uppslagsbok
Jiao Liuyang

Nation: 

Jiao Liuyang (pinyin: Jiāo Liúyáng), född 6 augusti 1991 i Harbin, Heilongjiang, är en kinesisk simmare. Innan hon deltog i OS 2008, deltog hon i VM 2007 i Melbourne, där hon slutade på 4:e plats i damernas 200 m fjärilsim (2:07:22).

Källor

Kinesiska simmare
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska silvermedaljörer 2008
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kina
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Personer från Harbin
Kvinnor
Födda 1991
Levande personer
WP:Projekt Kina
Världsmästare i simning
Sofia Linnea (1988)

Sofia Linnea är en replik av en vedjakt, den största modellen av de olika roslagsskutorna. Sofia Linnea har hemmahamn i Stockholm. Namnet Sofia Linnea hedrar den sista seglande vedjakten Sofia av Länna och den senast byggda vedjakten Greta Linnea av Yxlan.

Bygget av Sofia Linnea 
Vedjaktens historia höll på att ta slut 1946. Då avtacklades Sofia av Länna efter 63 år under segel. Hon var den sista seglande vedjakten.

På 1970-talet, 30 år senare, träffade skärgårdskonstnären Björn Lindroth båtbyggaren Börje Andersson i Roslags-Kulla (ca 15 km nordost om Åkersberga). De började diskutera möjligheten att bygga en vedjakt.

Einar Telander, pensionerad skeppsbyggare och fartygsprojektör hos Grängesbergsbolaget med malmfartyg och tankers på meritlistan, kom i kontakt med Björn Lindroth i början av 1980-talet och engagerades för bygget. Gamla bilder av vedjakter och Sjöhistoriska museets modell av Greta Linnea studerades nogsamt. Göran Forss, modellbyggare vid museet, hjälpte Einar Thelander att mäta upp modellen. Tusentals mått togs under hösten 1984 och våren 1985.

För att finansiera bygget bildades ett rederi, Rederiaktiebolaget Sofia Linnea. 300 aktier à 5 000 kr såldes. En av aktieägarna är kung Carl XVI Gustaf.

Med finansiering säkrad började Börje Andersson och hans fru gå ut och fälla timmer i sina ägda skogar i Roslags-kulla. Kölsträckning samt resning av stävar ägde rum den 25 januari 1986. 29 månader senare, den 9 juli 1988 skedde sjösättningen i Östanå färjeläge.

Ansvarig för påmastning och riggning var engelsmannen Mike Walder. Hans medhjälpare var ett gäng experter från flera nationer. Segel i linne på 300 m² syddes av en segelmakare i södra England.

Bygget finns dokumenterat med ett stort antal bilder i Sjöhistoriska museets samlingar. 

Den 18 augusti 1988 premiärseglades den återskapade vedjakten Sofia Linnea från Ljusterö till Linds båtvarv i Skurusundet. Rorsman var Carl Wistedt, som seglat i dessa vatten i många decennier med sina sandkilar.

Tekniska data 
Masten (inklusive toppstång) är närmare 30 m hög. Gaffelbommens längd är 16 m. Segelytan uppgår totalt till ca 300 m², varav storseglet svarar för drygt hälften, toppseglet för ca 35 m² samt fock och klyvare för ca 50 m² vardera.

Skrovet är byggt av ek och furu.

Ägande 
Sofia Linnea ägs av Rederi AB Sofia Linnea, men hyrs ut till Föreningen Sofia Linnea, som ansvarar för att Sofia Linnea hålls seglande och väl underhållen. Föreningen Sofia Linnea är ett ideellt kulturprojekt med målsättning att levandegöra en sjöfartsepok i Stockholms historia och samtidigt föra vidare en tradition och ett seglingskunnande från segelsjöfartens tidevarv. Föreningen har ett tusental medlemmar.

Sofia Linnea idag 
Till skillnad från originalet är Sofia Linneas lastrum ombyggt med kojplatser för ett tiotal passagerare. Hon används som föreningsfartyg och seglar med föreningens medlemmar hela somrarna, vilket gör henne till en inte ovanlig syn i Stockholms skärgård. Sofia Linnea är medlem i Sveriges Segelfartygsförening .

Bilder

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Se även
roslagsskuta
vedjakt
Johanna av Stockholm

Svenska segelfartyg
Fartyg sjösatta 1988
Replikafartyg
O3

O3 kan syfta på:

 O3 – en gas bestående av tre syreatomer per molekyl, se Ozon
 O3 (ringväg) – en ringväg i Köpenhamn
 Oskarshamn 3 - ett block i Oskarshamns kärnkraftverk i Sverige
Jerzy Kawalerowicz

Jerzy Franciszek Kawalerowicz, född 19 januari 1922 i Gwoździec, Polen, död 27 december 2007 i Warszawa, var en polsk filmregissör som debuterade med sin första film 1952. 1955 blev han ledare över filmproduktionsgruppen vid namn Kadr. Han har blivit känd för psykologiskt intima filmer.

Utvald filmografi 
Gromada (1952)
Celuloza (1953) 
Pod gwiazdą frygijską (1954)
Cień (1956)
Krigets rätta ansikte (Prawdziwy koniec wielkiej wojny, 1957)
Nattåg (Pociąg, 1959)
Nunnan och djävulen (Matka Joanna od Aniołów , 1961)
Faraon (1966)
Maddalena (1971)
Presidentens död (Śmierć prezydenta , 1978)
Spotkanie na Atlantyku (1980)
Austeria (1983)
Jeniec Europy (1989)
Bronsteins Kinder (1991)
Quo Vadis? (2001)

Referenser 
Jerzy Kawalerowicz på Nationalencyklopedin.

Noter

Män
Födda 1922
Avlidna 2007
Polska filmregissörer
Georges Cadoudal

Georges Cadoudal, född 1 januari 1771, död 25 juni 1804, var en fransk kontrarevolutionär.

Cadoual var av enkel härkomst men hade fått en god uppfostran. Han upptog 1793 som glödande anhängare av kyrkans och kungadömets sak mot den franska revolutionen en kamp, som han förde till sitt livs slut. Cadoudals förslagenhet och outtröttlighet gjorde honom till en av den franska kontrarevolutionens största hjältar. Han räknades snart som en av ledarna för chouanerna, och när flertalet kontrarevolutionärer 1795 efter de militära nederlagen tröttnat, organiserade han och Louis-Auguste-Victor de Ghaisnes de Bourmont det uppror, som 1799 var nära att besegra revolutionen. Napoleon Bonapartes statskupp minskade utsikterna, och besegrad av Napoleon måste Cadoudal 1800 fly till England, varifrån han koncentrerade sina ansträngingar på att ta livet att kejsaren. Han stod inte främmande för det 1801 gjorda försöket att med en helvetsmaskin bringa förste konsuln om livet, och 1803 begav sig själv tillsammans med general Jean-Charles Pichegru till Paris för att företa ett attentat mot Naopoleon. Detaljerna är inte kända, men försöket avslöjades och Cadoudal avrättades 1804.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Upprorsledare
Personer i Frankrike under 1700-talet
Födda 1771
Avlidna 1804
Män
Svensk uppslagsbok
Minnestavla

Minnestavla är en tavla som ska påminna eller informera om en intressant händelse.

Offentliga minnestavlor 
En offentlig minnestavla är en tavla med inskription om historisk eller på annat sätt intressant händelse eller epok, ofta försedd med namn på den eller dem tavlan tillägnas och/eller de som står för denna tillägnan. Dessa är ofta uppsatta på in- eller utvändig vägg till lokal som besöks av allmänheten, såsom kyrkor, äldre byggnader etcetera.

Privata minnestavlor 
På landsbygden i vissa delar av Sverige från 1700-talets slut till sent 1800-tal förekom minnestavlor i hemmen. Dessa lät man tillverka i samband med olika bemärkelsedagar i familjen. Det var handgjorda bilder som kunder bestå av enkla teckningar, dikter och namn i samband med bröllop, födelsedagar, namnsdagar eller för att hedra minnet av någon bortgången.

Orden minnestavla,  bröllopstavla, födelsedagstavla, namnsdagstavla och begravningstavla är alla moderna benämningar. Allmogen i Sydsverige använde istället ord som brudskrift, brudönskan eller bröllopsstycke för det som vi idag kallar bröllopstavla. Begravningstavlorna talade man om som likbrev, sorgebrev eller döingastycke.

Se även 
Epitafium
Plakett
Blå plakett
Minnesmärke
Snubbelsten

Minnesmärken
Kyrklig interiör
Pang Jiaying

Nation: 

Pang Jiaying (pinyin:Páng Jiāyíng, född 6 januari 1985 i Shanghai) är en kinesisk simmare som vunnit fyra olympiska medaljer mellan 2004 och 2008.

Referenser

Fotnoter 

Födda 1985
Kinesiska simmare
Olympiska silvermedaljörer 2004
Olympiska silvermedaljörer 2008
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Kinesiska olympiska bronsmedaljörer
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kina
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kina
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Världsmästare i simning
Kvinnor
Levande personer
Personer från Shanghai
WP:Projekt Kina
New England Journal of Medicine

The New England Journal of Medicine (N. Engl. J. Med. eller NEJM) är en engelskspråkig referentgranskad medicinsk tidskrift publicerad av Massachusetts Medical Society. Det är den äldsta kontinuerligt utgivna medicinska tidskriften i världen och är den mest lästa, citerade och inflytelserika allmänna medicinska tidskriften i världen. Tidskriftens impact factor 2014 var 55,873 enligt Thomson ISI.

Källor

Medicinska tidskrifter
Cárdenas, Kuba

Cárdenas är en kommun och stad på Kubas nordkust, ungefär 120 kilometer öster om Havanna. 2007 hade staden 153 087 invånare, med en befolkningstäthet på 182,1 km2. Staden ligger i provinsen Matanzas.

Kända personer från Cárdenas 

 Emilio Bobadilla
 Elián González

Referenser 

Svensk uppslagsbok, 1930.

Indelningar i Matanzas (provins)
Långt QT-syndrom

Långt QT-syndrom är ett samlingsnamn för en grupp sjukdomar som påverkar det elektriska retledningssystemet i hjärtat. Det medför en ökad risk att drabbas av allvarliga hjärtrytmstörningar, som i värsta fall kan ge hjärtstopp. Det finns dels ärftliga varianter av långt QT-syndrom, som Romano-Wards syndrom och Jervell-Lange-Nielsens syndrom, och förvärvade varianter som kan bero på exempelvis elektrolytrubbningar (rubbningar i koncentrationen av vissa joner i blodet) eller läkemedel. Diagnosen ställs med EKG. Namnet långt QT-syndrom kommer av EKG-bilden, där den så kallade QT-tiden är förlängd.

Referenser 

Arytmier
Department of Eagles

Department of Eagles är en amerikansk indierockduo från New York. Bandet består av Daniel Rossen och Fred Nicolaus. Rossen är också medlem i bandet Grizzly Bear.

Diskografi
Studioalbum
 2003 - The Whitey on the Moon UK / The Cold Nose
 2008 - In Ear Park
EP
 2002 - Mo' 'Tussin EP
 2003 - The Noam Chomsky Spring Break EP
 2006 - A Johnny Glaze Christmas: Classical Snatches and Samples a Go-Go 2003-2005
Singlar
 2008 - No One Does It Like You / Too Little Too Late
Samlingsalbum
 2010 - Archive 2003-2006

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska indierockgrupper
Caesarius från Heisterbach

Caesarius från Heisterbach, född omkring 1170 och död omkring 1240, var en tysk munk.

Caesarius inträdde 1199 som munk i cistencienserklostret Heisterbach nära Bonn, där han 1228 valdes till prior. Det mest berömda bland Caesarius många verk är Dialogus magnus visionum atque miraculorum. Libri XII, en samling berättelser om helgon och demoner med uppbyggligt och underhållande syfte, vilke redan under medeltiden vann stor spridning. Caesarius utabetade även en levnadsteckning över Engelbert, ärkebiskop av Köln.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Tyska författare
Tyska munkar
Födda 1100-talet
Avlidna 1200-talet
Män
Personer i Tyskland under 1200-talet
Leone Caetani

Leone Caetani, hertig av Sermoneta, född 12 september 1869 och död 25 december 1935, var en italiensk Islamforskare.

Caetani har bland annat utgett Annali dell'islam 1-10 (1905-26), vars fram till 1930 utkomna delar omfattar tiden till 665 e. Kr. Verket är stort anlagt, och traditionerna om Muhammeds liv och den äldsta islam ägnas ett ingående studium. Caetani skrev även den populärvetenskapliga Studi di storia orientale 1-3 (1911-14) med samma ämne.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Födda 1869
Avlidna 1935
Män
Italienska hertigar
Islamologer
Italienska religionshistoriker
Something, Something, Something, Dark Side

"Something, Something, Something, Dark Side" är ett specialavsnitt av Family Guy. Där iklär sig karaktärerna från den animerade tv-serien roller från Rymdimperiet slår tillbaka (Star Wars Episode V: The Empire Strikes Back) och ger sin version av filmen. Something, Something, Something, Dark Side är uppföljaren till Blue Harvest som sändes 2007 och parodierade Stjärnornas krig (Star Wars Episode IV: A New Hope). Avsnittet sändes för första gången i USA i maj 2010.

2011 kom en uppföljare som avhandlade Jedins återkomst (Star Wars Episode VI: The Return of the Jedi) med Episode VI: It's a Trap.

Avsnitt av Family Guy
TV-avsnitt 2010
Star Wars-parodier
Jacob L. Devers

Jacob Loucks Devers, född den 8 september 1887, död den 15 oktober 1979, var en amerikansk general under andra världskriget. 

Devers utexaminerades från United States Military Academy i West Point som artilleriofficer och tjänstgjorde vid västfronten under första världskriget. Under mellankrigstiden arbetade han med artilleriets tekniska utveckling och hade höga stabstjänster bland annat i Panama. 1943 blev Devers chef för de amerikanska trupperna i Storbritannien. Därefter följde tjänsten som sekond i medelhavet under den engelske generalen Maitland Wilson. Med Korsika som bas ledde han Operation Dragoon, landstigningen i Sydfrankrike och blev därefter en av tre armegruppchefer i Frankrike. I denna egenskap besatte han sydvästra Tyskland.

Devers avslutade sin militära bana som chef för de amerikanska markstridskrafterna.

Generaler i USA:s armé
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Personer från York, Pennsylvania
Födda 1887
Avlidna 1979
Män
Alumner från United States Military Academy
Martianus Capella

Martianus Min(n)e(i)us Felix Capella var en romersk grammatiker och senantik författare i andra hälften av 400-talet, född i Madaura (M'Daourouch, Algeriet), vilket hade varit Apuleius hemstad, i provinsen Africa.

Capella var till en början sakförare, sedan romersk prokonsul. Omkring 470 skrev han Satiricon, ett encyklopediskt verk, som inleds av en allegorisk roman, Satyra de nuptiis Philologiæ et Mercurii. De två första böckerna, som skildrar Mercurius giftermål med nymfen Philologia, innehåller den egentliga allegorien; de sju senare böckerna behandlar de sju fria konsterna och vetenskaperna. Arbetet, som är avfattat dels på vers, dels på prosa, åtnjöt stort anseende som lärobok under medeltiden.

Se även
Trivium

Källor

Externa länkar 

Senantiken
Afrikanska författare
Romerska författare
Retoriker
Utbildningshistoria
Ugglan
Daisuke Takahashi

Daisuke Takahashi, född 16 mars 1986 i Kurashiki, Japan, är en japansk konståkare.

Tävlingsmässiga höjdpunkter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Män
Födda 1986
Japanska konståkare
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 2010
WP:Projekt Japan
Per Peterson

För andra personer med detta namn, se Per Petersson.
Per Artur Peterson, född 1944 i Kalmar, är en svensk medicinsk forskare och företagsledare. 

Peterson studerade för läkarexamen och doktorerade i medicinsk biokemi vid Uppsala universitet där han 1981 blev professor i membranbiologi. Han var också chef för Wallenberglaboratoriet.

Omkring 1986 flyttade Peterson till USA och Scripps Research Institute i La Jolla, Kalifornien, där han blev chef för institutionen för molekylär immunogenetik och 1987 utsågs till ordförande i styrelsen för den immunologiska institutionen. 

1994 blev Peterson vice president för läkemedelsforskningsavdelningen vid R.W. Johnson Pharmaceutical Research Institute, ett forskningsinstitut i Johnson & Johnson-koncernen. Han var ledamot av styrelsen för det amerikanska bioteknikföretaget Invitrogen, som efter en företagsfusion 2008 heter Life Technologies, där Peterson fortsatt som styrelseledamot. 

Peterson invaldes 1994 som ledamot av Vetenskapsakademien. Ett stort antal av Petersons tidigare doktorander har blivit professorer och fem av dem är liksom Peterson ledamöter av Vetenskapsakademien.

Källor 
Sveriges statskalender 1984, Stockholm: Liber förlag, 1984, sid. 500, .

Externa länkar 

Svenska professorer i biologi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1944
Levande personer
Personer från Kalmar
Ivar Werner

Ivar Werner, född 30 januari 1923 i Karlstads stadsförsamling, Karlstad, död 19 april 2004 i Helga Trefaldighets församling, Uppsala län, var en svensk överläkare och professor. Han var från 1976 professor i geriatrik vid Uppsala universitet.

Referenser

Noter

Källor
 Sveriges statskalender 1984, Stockholm: Liber förlag, 1984, sid. 500, .

Svenska professorer i geriatrik
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Män
Födda 1923
Avlidna 2004
Forskare från Karlstad
Svenska forskare under 1900-talet
Julius Rietz

August Wilhelm Julius Rietz, ursprungligen Ritz, född den 28 december 1812 i Berlin, död den 12 september 1877 i Dresden, var en tysk dirigent, kompositionslärare och tonsättare. Han var bror till Eduard Ritz.

Rietz studerade violoncell för Romberg och komposition för Zelter, blev vid 16 års ålder orkesterspelare, 1834 teaterkapellmästare i Düsseldorf och 1847 i Leipzig, övertog ledningen av Singakademie där samt blev 1848 Gades efterträdare som dirigent för gewandhauskonserterna och (efter Mendelssohn) kompositionslärare vid konservatoriet. 

År 1860 kallades han till hovkapellmästare i Dresden, där han strax efteråt även blev ledare av konservatoriet (till hans elever hörde svensken Ludvig Norman). Rietz blev 1859 hedersdoktor vid Leipzigs universitet, 1874 generalmusikdirektor och 1865 ledamot av Musikaliska akademien i Stockholm. Rietz kritiska förmåga gjorde sig gällande i reviderade editioner av arbeten av Bach, Händel, Mozart, Beethoven och Mendelssohn. 

Som tonsättare röjer han fullständig behärskning av medlen och i en del av sina kompositioner (Konzertouvertüre, Lustspielouvertüre, Symphonie in Es, Schillers Dithyrambe) även en viss kraft; i allmänhet ger han dock intryck av att vara osjälvständig efterliknare av Mendelssohn. Han skrev flera operor, musik till skådespel av Goethe, Calderón, Immermann och Tieck, mässor, motetter, manskörer, varjehanda instrumentalmusik och så vidare.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska dirigenter
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musikpedagoger
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Hedersdoktorer vid Leipzigs universitet
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Berlin
Födda 1812
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Karl Immermann

Karl Leberecht Immermann, född den 24 april 1796 i Magdeburg, död den 25 augusti 1840 i Düsseldorf, var en tysk författare.

Biografi
Immermann studerade i Halle, deltog i Napoleonkrigen, bland annat i slagen vid Ligny och Waterloo, inträdde 1817 i preussisk statstjänst och blev 1819 auditör i Münster. Där gjorde han bekantskap med den spirituella grevinnan Elisa von Ahlefeldt, och ett kärleksförhållande utvecklade sig mellan dem som fick till följd att hennes redan förut disharmoniska äktenskap med friskareanföraren general von Lützow upplöstes.

År 1824 flyttade Immermann som kriminaldomare till Magdeburg och 1827 som medlem av Oberlandesgericht till Düsseldorf, dit han även följdes av grevinnan Ahlefeldt, som uppehöll sig i hans omedelbara närhet, ända till dess han 1839 gifte sig med Marianne Niemeijer. I Düsseldorf fann Immermann en omgivning, ägnad att utveckla de skaldeanlag, som redan under hans vistelse i Münster väckt uppmärksamhet (lustspelet Die Prinzen von Syrakus, 1821, Gedichte, 1822, sorgespelen König Periander und sein Haus, 1823, Cardenio und Celinde, 1826, med flera).

Åren 1835–1838 ledde han stadens teater, som han sökte lyfta till rangen av mönsterscen och där han verkligen åstadkom ovanligt stora resultat med jämförelsevis små medel. Immermann stod i sin diktning avgjort under romantikens inflytande, men har likväl berett väg för verklighetsskildringen genom aktuella och realistiskt sedda noveller.

Mysteriedramat Merlin (1831) är en faustiad efter Faust i stora mått, trilogin Alexis (1832), om Peter den stores son, är ett betydande historiskt skådespel, där folkets naturliga utveckling sätts som det högsta.

Romanen Die Epigonen (1836) har visserligen en del ärvda romantiska insatser, men får betydelse av den med kraft genomförda skildringen av striden mellan den nya maskinindustrin och de gamla stånden, särskilt adeln, ett motiv, som han redan förut skämtsamt vidrört i den behagfulla komiska hjältedikten Tulifäntchen (1830).

Högst nådde Immermann i den omfattande, löst komponerade humoristiska romanen Münchhausen. Eine Geschichte in Arabesken (1839, flera upplagor), vilken angrep som tidens grundfel en inre osanning, ett dilettantiskt spel i ärvda eller inbillade roller. En av romanens delar, den realistiska landtidyllen Der Oberhof, har framför allt blivit populär och gjort epok som allmogeskildring.

Sysselsatt med en omdiktning av Tristan und Isolde (1842; 2:a upplagan 1854) och utgivandet av de som tidsmålning viktiga Memorabilien (3 band, 1840-43), bortrycktes Immermann plötsligt av nervfeber. Gesammelte Schriften
utkom 1835-43 i 11 band och 1883 i 20 band.

Referenser

Noter

Tyska författare under 1800-talet
Tyskspråkiga författare
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska domare
Alumner från Wittenbergs universitet
Personer från Magdeburg
Födda 1796
Avlidna 1840
Män