kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paradisparakit

Paradisparakit (Psephotellus pulcherrimus) är en utdöd fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar som tidigare förekom i Australien.

Kännetecken 
Fjäderdräkten var mycket färgglad, även jämfört med andra papegojor, en blandning av turkos, blått, scharlakansrött, svart och brunt. Arten uppvisade en könsdimorfism, om än inte lika tydlig som hos den svarthuvade parakiten och gulskuldrade parakiten. Hanens panna var klarröd medan honans panna var gulbrun. Honan hade överlag en mer brunaktig fjäderdräkt än hanen, även om vissa likheter fanns i fjäderdräkten. Svansen var nästan samma längd som kroppen. Trots detta och att arten hade en snabb och böljande flykt så tillbringade den nästan all sin tid på marken.

Paradisparakiter levde i par eller små familjegrupper, vilka gjorde sina bon i ihåliga termitstackar och liknande platser på eller nära marknivån. Häckningen skedde i perioden december till mars, och i boet lades sedan tre till fem ägg. Födan bestod, såvitt är känt, mestadels av gräsfrö.

Utbredning och utdöende 
Fågeln förekom tidigare i gränstrakterna mellan Queensland och New South Wales i östra Australien. Från att ha varit relativt vanligt förekommande i sitt utbredningsområde så började arten bli allt mer sällsynt i slutet av 1800-talet. Arten ansågs vara utdöd 1915 men den sista bekräftade iakttagelsen av en paradisparakit gjordes den 14 september 1927. IUCN kategoriserar arten som utdöd. Det har spekulerats i anledningen till att arten dog ut. Några förklaringar som framförts har varit att arten jagades hårt av fågelsamlare och invasiva arter, som t.ex. katter, överbetning och okontrollerade bränder.

Systematik 
Fågeln placerades tidigare i släktet Psephotus. DNA-studier visar dock att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar.

Referenser

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Utdöda fågelarter
Mulgaparakit

Mulgaparakit (Psephotellus varius) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i det inre av södra Australien (västra Western Australia till centrala New South Wales). Fågeln placerades tidigare i släktet Psephotus. DNA-studier visar dock att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Mulga är ett träd eller en buske i släktet Acacia i Australiens "outback".

Referenser

Externa länkar

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Mörk lori

Mörk lori (Pseudeos fuscata) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Mörk lori är en rätt stor lori med just mörk fjäderdräkt. Den har två tydliga band över bröstet och en röd näbb. Färgen varierar från gul till röd. I den snabba och raka flykten syns lysande gula fläckar i vingarna. Arten är något lik svartlori, brunlori och gulstreckad lori, men utmärker sig genom den röda näbben och avvikande flykt. Arten är mycket ljudlig, med ljusa och ringande skrin.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Nya Guinea, Salawati och Yapen. Den behandlas vanligtvis som monotypisk, men vissa urskiljer underarten incondita för alla populationer utom den på Salawati.

Levnadssätt 
Mörk lori hittas i skogar och skogsbryn i låglänta områden och förberg. Den ses ofta flyga högt upp i stora flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Pseudeos

Pseudeos är ett fågelsläkte i familjen asiatiska och australiska papegojor inom ordningen papegojfåglar: Släktet omfattar här två arter som förekommer på Nya Guinea och i Salomonöarna:
 Mörk lori (P. fuscata)
 Kardinallori (P. cardinalis)

Kardinallory placerades tidigare i Chalcopsitta. DNA-studier visar dock att den står närmast mörk lori.

Referenser 

Östpapegojor
Fågelsläkten
Bergparakit

Bergparakit (Psilopsiagon aurifrons) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Bergparakiten är en mycket liten och rätt långstjärtad grön parakit. Fjäderdräkten är grön, med blåare anstrykning på vingpennor. Fåglar i Peru har gult på ansikte och bröst.

Utbredning och systematik 
Bergparakit delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 P. a. robertsi – norra centrala Peru (Marañóndalen)
 P. a. aurifrons – i kustområden och på näraliggande Andernas västra sluttningarna i centrala Peru
 P. a. margaritae – i Anderna i södra Peru till Bolivia, norra Chile och allra nordvästligaste Argentina
 P. a. rubrirostris – i Anderna i nordvästra Argentina (Catamarca till Córdoba) och näraliggande Chile

Levnadssätt 
Bergparakiten förekommer dels i bergstrakter i Anderna, dels lokalt i kustnära låglänta omrdåen i Peru. Den hittas i klippiga dalar med snåriga buskage, kring närliggande våtmarker och i odlingsbygd. Fågeln ses ofta inte långt från de klippbranter eller sandbankar där den häckar i hålor i kolonier. Den födosöker i buskar och på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Sierraparakit

Sierraparakit (Psilopsiagon aymara) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i Bolivia till nordvästra Argentina och norra Chile. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Sierra är bergskedja på spanska, används för olika bergskedjor i spansktalande länder.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Större tigerpapegoja

Större tigerpapegoja (Psittacella brehmii) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Större tigerpapegoja är en medelstor papegoja med grön kropp, tvärbandad rygg och övergump, brunt ansikte med silvergrå näbb och rött under stjärten. Hanen har en gul halvmåne som kantar det bruna ansiktet och honan har ytterligare tvärbandning undertill. Arten liknar mångfärgad tigerpapegoja men är större samt har grön övergump och bruna kinder. Lätet är ett gnyende nasalt "chew!" eller ett stigande "chuuit!".

Utbredning och systematik 
Större tigerpapegoja delas in i fyra underarter:
 Psittacella brehmii brehmii – förekommer på nordvästra Nya Guinea (bergsskogar på Fågelhuvudhalvön)
 Psittacella brehmii intermixta – förekommer på västra Nya Guinea (Sudirmanbergen, Weylandbergen och Mount Goliath)
 Psittacella brehmii harterti – förekommer på östra Nya Guinea (berg på Huonhalvön)
 Psittacella brehmii pallida – förekommer i berg på centrala Papua Nya Guinea

Fåglar i bergsområdet Schrader Range på östcentrala Nya Guinea urskiljs ibland som underarten buergersi.

Levnadssätt 
Större tigerpapegoja hittas i skog och skogsbryn i medelhöga bergstrakter. Den födosöker på alla nivåer och kan lätt förbises.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dr Alfred Edmund Brehm (1829-1884), tysk zoolog, resande och samlare. Fram tills nyligen kallades den även Brehms tigerpapegoja på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Brunhuvad tigerpapegoja

Brunhuvad tigerpapegoja (Psittacella madaraszi) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Brunhuvad tigerpapegoja är en liten och kompakt papegoja med grön kropp, rött på undergumpen och tvärbandad övergump. Endast hanen har brunt huvud. Arten liknar brun tigerpapegoja, men ses vanligen på lägre höjd. Hanen har större och diffusare senapsgula fläckar på huvudets baksida och honan har grönt huvud och kraft tvärbandning i nacken. Lätet är en dämpad trestavig vissling som börjar ljust, fortsätter mörkt och avslutas på medelhög tonhöjd: "wit-wu-wii".

Utbredning och systematik 
Brunhuvad tigerpapegoja förekommer i bergstrakter på Nya Guinea. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Psittacella madaraszi major – förekommer på västra Nya Guinea (Weylandbergen och Sudirmanbergens nordsluttning)
 Psittacella madaraszi hallstromi – förekommer på Nya Guineas Central Highlands och Hindenburgbergen
 Psittacella madaraszi huonensis – förekommer på nordöstra Nya Guinea (berg på Huonhalvön)
 Psittacella madaraszi madaraszi – förekommer i berg på sydöstra Nya Guinea

Underarterna major och hallstromi inkluderas ofta i nominatformen.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dr Gyula Madarász (1858-1931), ungersk ornitolog och curator på Ungerns nationalmuseums fågelavdelning 1881-1915. Fram tills nyligen kallades den även Madarász tigerpapegoja på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Brun tigerpapegoja

Brun tigerpapegoja (Psittacella modesta) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Brun tigerpapegoja förekommer på västra Nya Guinea och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Psittacella modesta modesta – bergstrakter på Fågelhuvudhalvön)
 Psittacella modesta subcollaris – Sudirmanbergens nordsluttning österut till Hindenburgbergen
 Psittacella modesta collaris – Sudirmanbergens sydsluttning

Underarten subcollaris inkluderas ofta i collaris.

Status 
Arten har ett relativt begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Mångfärgad tigerpapegoja

Mångfärgad tigerpapegoja (Psittacella picta) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Mångfärgad tigerpapegoja är en rätt liten papegojfågel. Den är övervägande grön med senapsbrun hjässa, tvärbandad rygg och övergump samt rött vid näbbroten. Hanen har ett gult halsband och honan även tvärbandat bröst. Fåglar i väst har blåaktig strupe och hanar i öst har brun kind och blått bröst, medan östliga honor har blå kind. Arten liknar större tigerpapegoja men är mindre, med röd övergump i öster och grön kind i väster. Lätet är ett nasalt "coo-wee!" som kan vara både stigande och fallande.

Utbredning och systematik 
Mångfärgad tigerpapegoja delas in i tre underarter:
 P. p. lorentzi – förekommer på västra Nya Guinea (Sudirmanbergen)
 P. p. excelsa – förekommer på i Central Highlands i Papua Nya Guinea
 P. p. picta – förekommer på sydöstra Nya Guinea (Whartonbergen och Owen Stanley-bergen)

Sedan 2014 urskiljer internationella naturvårdsunionen IUCN underarten lorentzi som egen art, "sudirmantigerpapegoja".

Status 
IUCN hotkategoriserar underarterna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Mustaschparakit

Mustaschparakit (Psittacula alexandri) är en asiatisk fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läten 
Mustaschparakiten är en 38 cm lång, rätt satt gräsgrön parakit med rosarött bröst. Huvudet är blågrått med ett svart streck mellan pannan och ögat samt svart på hakan och nedre delen av kinden. På de gröna vingarna syns en gul fläck. Hanen har röd näbb, honan svart. Den för Psittacula-parakiter rätt korta stjärten är blåaktig. Vanligaste lätet är ett kort, nasalt nedåtböjt skri, i engelsk litteratur återgivet som "qwuank".

Utbredning och systematik 
Mustaschparakit delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Psittacula alexandri fasciata – norra Indien till Nepal, Myanmar, Thailand, Indokina och Hainan
 Psittacula alexandri abbotti – Andamanerna
 Psittacula alexandri cala – Simeulue (utanför västra Sumatra)
 Psittacula alexandri major – Lasia Island och Babi Island (utanför Sumatra)
 Psittacula alexandri perionca – ön Nias utanför Sumatra
 Psittacula alexandri alexandri – på Java, Bali och längst ner på södra Borneo
 Psittacula alexandri kangeanensis – Kangeanöarna (Javasjön)
 Psittacula alexandri dammermani – Karimunjawaöarna (Javasjön)

Arten är införd av människan till Singapore, Hongkong och Japan där den etablerat frilevande populationer. Populationen på Borneo är möjligen införd även den.

Levnadssätt 
Mustaschparakiten bebor fuktiga lövskogar, skogsbryn, ungskogar samt kokos- och teakplantage. Den hittas också i mangroveskogar samt i parker och trädgårdar. Födan är dåligt känd men består nektar och blommor. Fågeln häckar i ett trädhål mellan december och april i kontinentala Asien, året runt utom i april på Java.

Status och hot 
Sentida uppgifter visar att mustaschparakiten minskar relativt kraftigt i antal till följd av fångst för burfågelindustrin, förföljelse och habitatförstörelse. Sedan 2013 kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten därför som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn alexandri syftar på Alexander den store som sägs ha exporterat stora antal parakiter från Punjab till europeiska länder där de ansågs vara statusföremål för adel, kungligheter och krigsherrar. Arten namngavs av Carl von Linné 1758 och är världens första fågeleponym.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Smaragdparakit

Smaragdparakit (Psittacula calthrapae) är en asiatisk fågel i familjen östpapegojor som enbart förekommer i Sri Lanka.

Utseende 
Smaragdparakiten är en rätt liten (31 cm) medlem av släktet Psittacula. Grå rygg, blå övergump och kortare stjärt skiljer den från sympatriska arterna halsbandsparakit, plommonhuvad parakit och alexanderparakit. Hanen har grått huvud men grönt ansikte, röd övre näbbhalva och svart undre och svart haka som sträcker sig bakåt som ett ofullständigt halsband. De mittersta förlängda stjärtpennorna är blå med gul spets. Honan är mattare i färgerna och har helsvart näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Sri Lanka. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Barbara Anne Calthrop, den engelske diplomaten och naturforskaren Edgar Layards första fru.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka
Nikobarparakit

Nikobarparakit (Psittacula caniceps) är en stor asiatisk papegojfågel som enbart förekommer i den indiska ögruppen Nikobarerna.

Utseende 
Nikobarparakiten är en stor (56–61 cm) och grön papegojfågel med lång stjärt och grått huvud. Likt lavendelparakiten har den en kraftig svart haklapp som smalnar av bakåt till ett ofullständigt halsband samt ett svart streck från ögat till näbbens övre del, hos nikobarparakiten dock kraftigare. Hanen har röd övre näbbhalva med gul spets och svart undre, medan honan har helsvart näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln har sitt utbredningsområde i den indiska ögruppen Nikobarerna, på öarna Great och Little Nicobar, Menchal samt Kondul.Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Nikobarparakiten har ett mycket litet utbredningsområde och en rätt liten världspopulation bestående av mellan 6.000 och 15.000 häckande individer. Den tros vara under press från habitatförändringar och fångst. Tsunamin 2004 kan möjligen ha orsakat en populationsnedgång. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Nikobarerna
Plommonhuvad parakit

Plommonhuvad parakit (Psittacula cyanocephala) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Plommonhuvad parakit är en 36 cm lång, huvudsakligen grön papegojfågel, med lång, vitspetsad blågrön stjärt. Karakteristiskt är även gul övre näbbhalva. Hos hanen är huvudet plommonrött, hos honan ljusgrått, ljusare än hos himalayaparakiten utan den senares varta hakstreck och halsband. Istället har honan gult halsband och är gul även på övre delen av bröstet.

Utbredning och systematik 
Plommonhuvad parakit förekommer  på indiska subkontinenten och Sri Lanka. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Lavendelparakit

Lavendelparakit (Psittacula derbiana) är en asiatisk fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Lavendelparakiten är en stor och grön parakit med en kroppslängd på 46-50 cm. Näbben är röd ovan med gul spets, medan undre näbbhalvan är svart. Från nacken och bakåt är den grön med gulaktig anstrykning på mellersta vingtäckarna. Undersidan är lila förutom gröna lår och undergump. Stjärten är blå centralt och grön på kanterna, under gulaktig. 

Det mestadels lila huvudet är pregnant tecknat med ett smalt svart pannband som sträcker sig bakåt och övergår i ljusturkos kring ögat. Från undre näbbhalvan till under örontäckarna syns även ett bredare svart band. Honan saknar det turkosa inslaget kring ögat och har en helsvart näbb, medan ungfåglarna är mattare i allmänhet med grönt huvud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydvästligaste Kina till sydöstra Tibet och nordöstra Assam i Indien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Lavendelparakiten hittas i barr- och blandskog med tall och ek, i alpina rhododendronsnår och i uppodlade dalar på mellan 1250 och 4000 meters höjd. Den lever av frön från tallen Pinus tabulaeformis, korn, poppelhängen och odlad frukt. Den betraktas som ett skadedjur som förstör mognande skördar som majs. Fågeln lever troligen också av ryggradslösa djur, knoppar och bär. Lavendelparakiten har setts häcka i juni i sydöstra Tibet och lägga två till fyra ägg. Den häckar i trädhål, helst Populus ciliata. Den verkar vara stannfågel i sydöstra Tibet men förekommer i nordöstra Indien endast sommartid. I övriga utbredningsområdet rör den sig till lägre nivåer men kan ses upp till 3300 meters höjd.

Status och hot 
Lavendelparakiten rapporteras vara relativt vanlig i sitt utbredningsområde men tros minska relativt kraftigt i antal till följd av fångst för burfågelindustrin. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad (NT).

Namn 
Arten är uppkallad efter Edward Smith-Stanley, 13:e earl av Derby. Fram tills nyligen kallades den även derbyparakit på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Den har även kallats kinaparakit.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i palearktiska regionen
Rodriguesparakit

Rodriguesparakit (Psittacula exsul) är en utdöd fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Den förekom tidigare på ön Maskarenerna men är försvunnen, senast rapporterad 1875. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhuvad parakit

Gråhuvad parakit (Psittacula finschii) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Den förekommer i bergstrakter i delar av Sydostasien. Arten minskar kraftigt i antal, så pass att IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Utseende och läten 
Gråhuvad parakit är en 36-40 cm lång huvudsakligen grön parakit. Huvudet är grått, näbben rödgul, ovansidan gulgrön och den långa gröna stjärten har gul spets. Den är mycket lik himalayaparakiten, men är mindre, med längre stjärt, något blekare grått huvud, gulare undersida och mörkare, blågröna undre vingtäckare. Det vanligaste lätet är en påstridig, stigande och behaglig vissling som i engelsk litteratur återges "pweEEh!".

Utbredning och systematik 
Gråhuvad parakit förekommer från norra Indien (Västbengalen) till södra Kina, Myanmar och Indokina. Den ses även mycket sällsynt i Bangladesh. Tidigare behandlades den som underart till himalayaparakiten men de förekommer inom 25 km från varandra i norra Bengalen och sydöstra Bhutan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Gråhuvad parakit tros minska relativt kraftigt i antal till följd av habitatförlust och fångst för vidare försäljning inom burfågelindustrin. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar däför arten som nära hotad.

Levnadssätt 
Denna art frekventerar ek-, teak-, ceder- och tallskogar, öppna skogklädda sluttningar och odlingsbygd med höga träd upp till 3800 meters höjd. I stora delar av Sydostasien är den begränsad till lokaler intill större områden med ostörd skog. Den livnär sig på knoppar, frön, frukt och blommor. I centrala och södra Myanmar häckar den mellan januari och mars. Ett beskrivet bo 12 meter upp i ett träd av arten Xylia dolabriformis hade fyra ägg i sig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar den tyske zoologen Otto Finsch (1839-1917).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen