kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Luyas

The Luyas är ett kanadensiskt indieband från Montréal i Québec, bildat 2006. Bandet består av Jessie Stein, Pietro Amato (från Arcade Fire), Mathieu Charbonneau, Sarah Neufeld och Stefan Schneider.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Jessie Stein - sång, gitarr, moodswinger (2006-idag)
 Pietro Amato - valthorn (2006-idag)
 Mathieu Charbonneau - Wurlitzer (2006-idag)
 Sarah Neufeld - fiol (2009-idag)
 Mark "Bucky" Wheaton - trummor (2012-idag)
Tidigare medlemmar
 Stefan Schneider - trummor (2006-2012)

Diskografi 
Studioalbum 

EP
2011 - Daytrotter Session

Singlar
2009 -  Tiny Head / Spherical Mattress
2011 - Twin Sister / The Luyas (delad singel)

Video
 Views of Montreal: The Luyas, 2009, por Vincent Moon (Take-Away Show #99)

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kanadensiska indierockgrupper
Musikgrupper från Montreal
Musikgrupper med syskon
Musikgrupper bildade 2006
Björklidens gårdsmuseum

Björklidens gårdsmuseum är beläget vid Åsättra på norra Ljusterö, Stockholms skärgård. Museet består av två avdelningar, gårdsmuseet som visar ett självförsörjande skärgårdshem i början av 1900-talet med föremål från den familj som 1943 flyttade från en liten isolerad ö mellan Ljusterö och Ingmarsö till det som idag är museum.

Den teletekniska delen visar delar av Telehistoriskas samlingar med telefonväxlar från tidigt 1900-tal till de mer "moderna" från 80-talet, större delen av växlarna är i funktion där man kan provringa och se vad som händer. Där finns även en handfull datorer och en fungerande biograf med teknik från 1940-50-talet.

Externa länkar
Björklidens gårdsmuseums webbplats

Byggnader och anläggningar i Österåkers kommun
Museer i Stockholms län
Telekommunikationsmuseer
Teknikmuseer i Sverige
Lokalhistoriska museer i Sverige
Butrus Al-Bustani

Butrus Al-Bustani, född 1819 och död 1883, var en arabisk filolog och skriftställare.

Al-Bustani föddes i Libanon av maronitiska föräldrar, övergick till protestantismen och blev dragoman vid amerikanska konsulatet i Beirut och föreståndare för en gosskola. Al-Bustanis främsta vetenskapliga arbete är ett stort arabiskt lexikon, Muhit al-muhit (1867-69). 1870 startade han tidningen al-Djanna, som snart följdes av tidskriften al-Djinan, och påbörjade 1876 en arabisk encyklopedi, Da irat al maarif, som efter hans död fortsattes av sonen Salim och 1898 fullbordades av brorsonen Sulaiman, som även är bekant för en översättning av Iliaden.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Libanesiska författare
Födda 1819
Avlidna 1883
Män
Arabiskspråkiga författare
Franz Jonas

Franz Jonas, född 4 oktober 1899 i Wien, död 24 april 1974 i Wien, var en österrikisk socialdemokratisk politiker.

Biografi
Jonas var sättare till yrket och tillhörde socialdemokraterna (SPÖ). Efter andra världskriget blev han inblandad i Wiens kommunalpolitik och var stadens borgmästare 1951–1965. Under åren 1965 - 74 var han den sjunde i ordningen som Österrikes förbundspresident.

Jonas var en ivrig anhängare av esperanto och från och med 1923 var han en lång tid lärare i språket. Enligt uppgift ledde han på perfekt esperanto 1970 World Congress of Esperanto i Wien.

År 1966 tilldelades han stora korset av Kungliga Norska Order of St Olav med kedja, och 1969 Pierre de Coubertin-medaljen.

Källor

Personer i Österrike under 1900-talet
Österrikes förbundspresidenter
Födda 1899
Avlidna 1974
Män
Personer från Wien
Borgmästare i Wien
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Hamburgreglerna

Hamburgreglerna är FN:s internationella konvention om sjötransport av gods av 1978. Hamburgreglerna har inte godkänts av någon betydande sjöfartsnation (inklusive de nordiska länderna, Tyskland, Frankrike, Stor-Britannien och USA). Konventionen är dock ikraft i och med att bland annat ett flertal afrikanska stater samt vissa forna sovjetstater (dock inte Ryssland) godkänt konventionen. Konventionen hade som mål att ersätta Haagreglerna.

Se även 
Haagreglerna

Sjörätt
Internationella konventioner
Gabriel Falkenberg af Trystorp

Gabriel Falkenberg af Trystorp, född 13 februari 1716 i Stockholm, död 24 februari 1782 i Årdala församling, var en svensk friherre och ämbetsman. 

Gabriel Falkenberg, som tillhörde Lagmansö-grenen av ätten Falkenberg, var son till Gabriel Henriksson Falkenberg.  Hans karriär startade med att han blev kammarherre 1746. 1748 övergick han i tjänst som lagman och senare även landshövding i Skaraborg efter sin far. 1761 blev han också landshövding i Västmanlands län.

Han gifte sig den 3 november 1752 med Beata Catharina Ribbing, dotter till Conrad Ribbing och av Olof von Dalin besjungen i strofen "Carin, som Stenhammar eger".

Utmärkelser
1772 - Kommendör med stora korset av Vasaorden

Källor  
 Rulers - landshövdingar i Sverige
 Gabriel Falkenberg af Trystorp

Landshövdingar i Västmanlands län
Landshövdingar i Skaraborgs län
Lagmän i Värmland
Svenska friherrar
Rectores illustres vid Lunds universitet
Män
Födda 1716
Avlidna 1782
Kommendörer av Vasaorden
Personer under frihetstiden
Ämbetsmän från Stockholm
Gabriel
Ludvig av Frankrike

Ludvig av Frankrike eller Louis de France kan syfta på bland andra:

Ludvig den fromme (död 840)
Ludvig den stammande (död 879)
Ludvig III av Frankrike (död 882)
Ludvig IV av Frankrike (död 954)
Ludvig V av Frankrike (död 987)
Ludvig VI av Frankrike (död 1137)
Ludvig VII av Frankrike (död 1180)
Ludvig VIII av Frankrike (död 1226)
Ludvig IX av Frankrike (död 1270)
Ludvig X av Frankrike (död 1316)
Ludvig XI av Frankrike (död 1483)
Ludvig XII av Frankrike (död 1515)
Ludvig XIII av Frankrike (död 1643)
Ludvig XIV av Frankrike (död 1715)
Ludvig XV av Frankrike (död 1774)
Ludvig XVI av Frankrike (avrättad 1793)
Ludvig XVII av Frankrike (död 1795)
Ludvig XVIII av Frankrike (död 1824) 
Ludvig XIX av Frankrike (död 1844)
Ludvig av Frankrike (1244–1260)
Ludvig av Frankrike (1263–1276)
Ludvig av Frankrike (1661–1711)
Ludvig av Frankrike (1682–1712)
Ludvig av Frankrike (1707–1712)
Ludvig av Frankrike (1729–1765)
Géraud de Cordemoy

Géraud de Cordemoy, född 6 oktober 1626 i Paris, död 8 oktober 1684 i Paris, var en fransk filosof, historiker och advokat, känd för sitt arbete inom metafysik och språkfilosofi.

Biografi
Cordemoy tillhörde en gammal adelsfamilj från Royat. Hans far var filosofie magister vid universitetet i Paris. Liksom sonen arbetade han som advokat. Den unge Cordemoy umgicks i huvudstadens filosofiska kretsar, med män som Emmanuel Maignan och Jacques Rohault. 

I egenskap av vän och skyddsling till Bossuet, som även han beundrade Descartes, utsågs han på samma gång som Fléchier till lärare åt Dauphin, son till Ludvig XIV. Han invaldes i Franska akademien 1675. 

Cordemoy är känd för att ha omprövat den cartesianska teorin om orsakssamband, genom att införa en tillfällig orsak i ett system vars tankar i huvudsak överensstämmer med cartesianismen. Han räknas därför, tillsammans med Arnold Geulincx och Louis de La Forge, som grundare av den så kallade ockasionalismen.

Bibliografi
Discours de l’action des corps (1664) 
Traité de l'esprit de l'homme et de ses facultez et fonctions, et de son union avec le corps. Suivant les principes de René Descartes (1666)
Le discernement du corps et de l'âme, en six discours, pour servir à l'éclaircissement de la physique (1666). Digitaliserad text
Discours physique de la parole (1668). Digitaliserad text
Copie d'une lettre écrite à un sçavant religieux de la Compagnie de Jésus, pour montrer: I, que le système de M. Descartes et son opinion touchant les bestes n'ont rien de dangereux ; II, et que tout ce qu'il en a écrit semble estre tiré du premier chapitre de la Genèse (1668). Digitaliserad text
Lettre d'un philosophe à un cartesien de ses amis (1672)
Discours sur la pureté de l'esprit et du corps et par occasion de la vie innocente et juste des premiers Chrétiens (1677)
Histoire de France, depuis le temps des Gaulois et le commencement de la monarchie, jusqu'en 987 (2 band, 1687–1689). Kompletterad och publicerad av hans son, Louis-Géraud de Cordemoy.
Dissertations physiques sur le discernement du corps et de l'âme, sur la parole, et sur le système de M. Descartes (1689–1690)
Divers traitez de métaphysique, d'histoire et de politique (1691). Digitaliserad text
Les Œuvres de feu monsieur de Cordemoy (1704). Publicerad av hans son, Louis-Géraud de Cordemoy. Innehåller: Six Discours sur la Distinction et l'Union du Corps et de l'Ame Digitaliserad text; Discours physique sur la Parole Digitaliserad text; Lettre sur la conformité du système de Descartes avec le premier chapitre de la Genèse; Deux petits traités de métaphysique; Divers petits traités sur l'histoire et sur la métaphysique Digitaliserad text; Divers petits traités sur l'histoire et sur la politique.
Œuvres philosophiques. Avec une étude bio-bibliographique, Presses Universitaires de France, Paris, 1968.

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Franska filosofer under 1600-talet
Franska historiker 
Franska advokater
Ledamöter av Franska Akademien
Forskare från Paris
Födda 1626
Avlidna 1684
Män
Jungfrufjärden

Jungfrufjärden är en fjärd i Stockholms skärgård som sträcker sig från Edesön utanför Dalarö i väster till Mörtö-Bunsö i öster. I söder begränsas den av Ornö och Kymmendö och i norr skiljs den från Nämdöfjärden av öarna Stora och Lilla Husarn samt Rögrund.

Landsortsleden passerar över Jungfrufjärden där den rundar fyren Fjärdhällan.

Källor

Externa länkar
Jungfrufjärden VISS

Fjärdar i Stockholms skärgård
Värmdö kommun
Haninge kommun
Louis de La Forge

Louis de La Forge, född 24 november 1632 i La Flèche, död 1666 i Saumur, var en fransk filosof.

Louis de La Forge var son till en läkare och själv medicine doktor. Han var vän med René Descartes, vars system han antog. Han vidareutvecklade detta som en av grundarna av ockasionalismen.

Bibliografi 
 Traité de l’esprit de l’homme et de ses facultés ou fonctions et de son union avec le corps, utgiven av Abraham Wolfgang, Hildesheim; New York, Georg Olms Verlag, 1984

Källor

Noter

Franska filosofer
Franska läkare
Födda 1632
Avlidna 1666
Män
Personer från La Flèche
Angelo Comini

Angelo Comini, född 1839 i Artegna i nuvarande Italien, död 1916, var en italiensk arkitekt och byggmästare verksam i Salzburger Land, Österrike mellan 1879 och 1915.

Under sin produktiva period kom han att uppföra 100 större hotellbyggnader i den välkända kurorten Bad Gastein. Dessa stenpalats utgör en stor kontrast till den omgivande alpnaturen. Cominis byggnadsverk är uppförda på delvis brant, mycket kuperad terräng med höjdskillnader inom orten på upp till 100 meter. 

Angelo Comini tog med sig över 400 italienska gästarbetare till Bad Gastein och inhyste dessa i vad som kom att bli en "italiensk enklav" i en för övrigt tysktalande bygd.
Sedan början av 1990-talet står flera av dessa stenpalats tomma, företrädesvis de som är belägna vid Bad Gasteins berömda vattenfall. Husen ägs idag av den i Wien bosatte affärsmannen, Franz Duval. Duval har vid ett flertal tillfällen blivit uppvaktad av köpare till de imponerande byggnaderna, som utgör en stor del av Bad Gasteins centrala delar, men inte visat intresse för en försäljning eller utveckling av dessa fastigheter.

Angelo Cominis byggnadsverk, belägna i Bad Gasteins övre del, med välkända hotell såsom Salzburger Hof, Wildbad, Gisela och Post, drivs idag av Janus Ges m b H och har genomgått ett investeringsprogram de senaste åren på ca 50 miljoner euro.

Källor

Män
Italienska arkitekter under 1800-talet
Födda 1839
Avlidna 1916
Personer från provinsen Udine
Örngrund

Örngrund är en fyr i Mysingen i Stockholms södra skärgård. Grundet den står på upptäcktes 1857 då det norska skeppet Piren grundstötte här. Grundet upplodades av lotsåldermannen och några lotsar från Landsort och befanns vara 14 fot (drygt 4 meter). Grundet kom att kallas Örngrund eftersom det antogs att det var här som skeppet Lybska Örn gick på grund och sjönk 1576.

Källor

Fyrar i Stockholms skärgård
Sportgastein

Sportgastein, 1590 - 2686 meter över havet är en vintersportort i Alperna.

Beläget mitt i Alpernas största nationalpark Hohe Tauern, har området kommit att bli känt som ett s.k. "Freeriders Paradis" då offpist-möjligheterna är mycket omfattande. Sportgastein är öppet från slutet av november till början av maj och tillhör Bad Gasteins kommun i  Österrike.
Vintersportorter i Österrike
Esprit Fléchier

Valentin Esprit Fléchier, född den 10 juni 1632 i Pernes (grevskapet Avignon), död den 16 februari 1710 i Montpellier, var en fransk andlig talare. 

Fléchier var en tid lärare i retorik i Narbonne och vann som predikant i Paris (sedan 1660) stort rykte. Han blev 1673 medlem av Franska akademien samt 1685 biskop i Lavaur och 1687 i Nîmes. Som liktalare ansågs Fléchier överlägsen Bossuet i språkets korrekthet, men underlägsen honom i tankerikedom och förmåga att rycka åhörarna med sig.

Han utgav Mémoires sur les grands jours tenus à Clermont en 1665, Vie de Théodose le grand (1679; ny upplaga 1892), Oraisons funèbres (1681; flera upplagor), som bland annat innehåller liktal över Bossuet och Turenne, Panégyriques des saints (1690; flera gånger omtryckt) och Histoire du cardinal Ximenès (1693; flera gånger omtryckt), varjämte han författade franska och latinska dikter, efter hans död utgivna i Œuvres posthumes (1712). Hans Œuvres complètes utkom i 10 band 1782 (ny upplaga 1826).

Källor

Noter

Franska biskopar
Ledamöter av Franska Akademien
Födda 1632
Avlidna 1710
Män
Personer från Avignon
Bisaccia

Bisaccia  är en stad och kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien i södra Italien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Andretta, Aquilonia, Calitri, Guardia Lombardi, Lacedonia, Scampitella samt Vallata.

Staden ligger i ett bistert klimat på en höjd av 860  m ö.h. Den plats där Bisaccia nu ligger har varit bebyggd sedan bronsåldern. På kullen där gamla kyrkogården i Bisaccia ligger har man återfunnit spår av hyddor från cirka 1400 f.Kr. På 800-talet f.Kr. skapades byarna Cairano och Bisaccia av Oliveto-Cairano-kulturen. På bronsåldern ersattes invånarna i Lacedonia och Bisaccia av nya invånare. Från den här perioden finns spår av en nekropolis.

Samniterna byggde staden Romulea på den plats där Bisaccia idag ligger. Samniterna hade samlat sina rikedomar i Romulea och romarna attackerade och rånade staden 293 f.Kr.. Hirpinerna (en samnitisk stam) ville bli oberoende av Rom och revolterade flera gånger mot dem, bland annat under andra puniska kriget och pyrriska kriget. Efter nederlaget efter slaget vid Capua straffades hirpinerna, och däribland Romulea 209 f.Kr.

För att trygga sin närvaro i staden byggde romarna en arx (citadell), ur vilket staden fick sitt moderna namn (Bis arx). Sedan är det tyst kring staden fram till den longobardiska invasionen. Longobarderna erövrade Hirpinien, inklusive Bisaccia, 591 och Bistacca kom att bli en del av den lombardiska administrativa delen Conza. Longobaderna styrde Bisaccia fram tills normanderna, under Robert Guiscard, mellan 1076 - 1079 erövrade hela lombardernas Conza-område. Under den normandiska perioden var Bisaccia en förläning. Som en följd av äktenskapet mellan normandernas drottning Constance av Sicilien och den tysk-romerske kejsaren Henrik VI blev hela Kungariket Sicilien del av det Tysk-romerska riket.

Bisaccia var också inblandad i turerna kring Manfred av Sicilien, och en konsekvens av detta var att påven åter gjorde Bisaccia till en förläning. Under medeltiden var Bisaccia biskopssäte under fyra sekel. Från fjorton-femtonhundratal fram till 1861 var Bisaccia del av först Kungariket Neapel, sedan Bägge Sicilierna.

Bisaccia var inte direkt drabbad av jordbävningen 1980, men fick ta del av återuppbyggnadspengar. Pengarna användes bland annat till att bygga en ny del av staden, där flerparten av invånarna nu bor. Den gamla delen av staden har avfolkats mycket på grund av emigration (framförallt till andra europeiska länder) och migration (inom Italien, exempelvis Turin.)

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Romulea

Bisaccia kan avse:

Romulea – en stad byggd av Samniterna, se dagens Bisaccia
Romulea (växter) – ett släkte av irisväxter
Trevico

Trevico  är en stad och kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien i södra Italien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Carife, Castel Baronia, San Nicola Baronia, San Sossio Baronia, Scampitella, Vallata, Vallesaccarda. Vissa källor utpekar den som den hirpinska staden Trivicum.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Ferrazzano

Ferrazzano  är en stad och kommun i provinsen Campobasso, i regionen Molise i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Campobasso, Campodipietra, Gildone samt Mirabello Sannitico.

Staden är en medeltida by som ligger på en kulle. Staden har ett litet slott. Den amerikanska skådespelaren Robert De Niros förfäder, (Giovanni di Niro och Angelina Mercurio) emigrerade till USA från Ferrazzano 1887.

Referenser

Externa länkar 
 Ferrazzanos officiella webbplats

Orter i Molise
Kommuner i provinsen Campobasso
Murgantia

Murgantia kan syfta på:

 Murgantia, Samnium – en stad i Samnium
 Murgantia – en arkeologisk plats på Sicilien, se Morgantina
Murgantia (djur) – ett släkte av insekter
Obersalzberg

Obersalzberg är en 1000 meter hög bergvägg ovanför Berchtesgaden i bayerska Alperna i Tyskland, nära gränsen till Österrike. Det är ett bergsområde där Adolf Hitler lät bygga sin bostad Berghof. Obersalzberg bestod av flertal nazistiska byggnader under Hitlers storhetstid och han lade ner mycket resurser på området.

Historia 

Redan innan Hitler dömdes till fängelse 1924 efter Ölkällarkuppen hade han fattat intresse för bergsområdet och hade planer på att återvända dit när hans fängelsetid var över. Om det var av strategiska eller estetiska skäl är okänt. Efter Hitlers fängelsetid hade han skrivit klart den första delen av Mein Kampf och den andra delen skrevs i Obersalzberg.

Efter att ha skrivit klart Mein Kampf och blivit ledare för Tyskland köpte han ett ställe i Obersalzberg som han döpte till Berghof. Det skulle fungera som bostad åt honom men även användas som regeringshögkvarter. Tehus, så som Mooslahnerkopf Teehaus och Kehlsteinhaus, byggdes enligt order från Hitler. Kehlsteinhaus är även känt som Eagle's Nest, eftersom det användes av de amerikanska militära styrkorna efter andra världskrigets slut.

1935 utrymde Hitler alla invånare i Obersalzberg, byggde ett bunkersystem under jorden och satte ut ett antal säkerhetsposter. Efter detta inbjöds nazistiska koryféer såsom Hermann Göring, Martin Bormann och Eva Braun att bo där på heltid. 1938 anlades en järnvägsstation för att Hitlers många beundrare skulle kunna ta tåget och få se honom.

Under 1944 vistades Hitler för sista gången i Obersalzberg och redan 25 april 1945 bombades stora delar av bergsområdet av Royal Air Force. De hade träffat en överenskommelse med den bayerska styrelsen och fick därmed tillåtelse att bomba. Området var säkrat och hade restriktioner fram till 1949.

Fram till 1996 användes dock Obersalzberg av den amerikanska militären som utpost. De byggde om Platterhof Hotel och döpte om det till General Walker Hotel. Men sedan USA lämnat Obersalzberg år 1996 revs det gamla hotellet året 2000. Eftersom Bayern tänkte förhindra att Obersalzberg skulle bli en minnes- och samlingsplats för nazister upprättades 1999 ett museum, Dokumentationszentrum Obersalzberg, där det gamla nazistiska gästhuset en gång legat. Dessutom byggdes ett nytt hotell (idag Kempinski Hotel Berchtesgaden).

Lista över byggnader i Obersalzberg 

Berghof (Hitlers privata hem)
Kehlsteinhaus ("Eagle's Nest")
Platterhof (Senare känt som General Walker Hotel)
Mooslahnerkopf Teehaus (Ett av Hitlers två kända tehus)
Partei-Gästehauses (Idag känt som Dokumentationszentrum Obersalzberg)
Kamphäusl (Här skrev Hitler del två av Mein Kampf)
SS Kaserne (Kasernerna)
Gärtnerei (Växthuset)
Pension Moritz
Hotel zum Türken
Gutshof (Idag SkyTop Lodge, golfbana, restaurang)
Martin Bormanns, Hermann Görings och Albert Speers hus.

Källor 
http://www.letsgo-europe.com/Germany/eagles_nest/
http://www.thirdreichruins.com/obersalzberg.htm
https://web.archive.org/web/20100528134827/http://www.scrapbookpages.com/eaglesnest/berghof.html

Noter 

Nazityskland
Berg i Tyskland
Bayerns geografi
Baselice

Baselice är en stad och kommun i provinsen Benevento, i regionen Kampanien i södra Italien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Castelvetere in Val Fortore, Colle Sannita, Foiano di Val Fortore, San Bartolomeo in Galdo, San Marco dei Cavoti.

Referenser

Externa länkar 
 Baselices officiella webbplats
 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Benevento
Jacques Rohault

Jacques Rohault, född 1618 i Amiens, Frankrike, död 27 december 1672 i Paris, var en fransk filosof, fysiker och matematiker, anhängare av cartesianismen. Han hade vuxit upp med den konventionella skolastiska filosofin men anslöt sig till och populariserade den nya cartesianska. Hans Traité de physique (Paris, 1671) blev en standardlärobok i stora delar av Europa.

Biografi
Rohault var son till en rik vinhandlare och utbildades i Paris. Efter att ha vuxit upp med sin tids konventionella skolastiska filosofi antog och populariserade han den nya cartesianska fysiken. Hans onsdagsföreläsningar i Paris blev hyllade när de började på 1650-talet och lockade särskilt Pierre-Sylvain Régis.

Vetenskapligt arbete

Rohault höll fast vid den mekanistiska filosofin och gav stöd till dess "korpuskulära" eller atomiska förklaringsform, förutsatt att "små figurerade kroppar" var den underliggande fysiska verkligheten. Hans Traité de physique blev en standardlärobok i ett halvt sekel. Den följde det prejudikat som Henricus Regius satte för att skilja fysik från metafysik. Den inkluderade också teorin om gravitation av Christiaan Huygens, som ges i form av ett experiment. Översättningen av Samuel Clarke (ursprungligen till latin) fick en oberoende status, och många utgåvor, genom dennes anteckningar som påstods korrigera den med hänvisning till Isaac Newtons teorier. Rohaults experimentella inriktning förblev populär, trots kritiken av hans teorier.

Traité de physique hänvisade till en modell av ögat som Rohault hade arbetat med. Ett brett spektrum av experiment som användes av Rohault inkluderade några som nämns av Descartes och två välkända av Blaise Pascal, men också andra som tagits från män inom medicinen, som Gaspard Asselli, Louis Gayant, William Harvey, Jean Pecquet och Nicholas Steno.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Franska filosofer
Franska fysiker
Franska matematiker
Födda 1618
Avlidna 1672
Män
Castel di Sangro

Castel di Sangro är en kommun i provinsen L'Aquila, i regionen Abruzzo i Italien. Kommunen har  invånare (2022) och gränsar till kommunerna Montenero Val Cocchiara, Rionero Sannitico, Rivisondoli, Roccaraso, San Pietro Avellana, Scontrone samt Vastogirardi.

Castel di Sangro ligger strategiskt som en ingång till regionen Abruzzo, vilket innebär att det har varit en viktig genomfartsort. Under antiken låg caracenernas stad Aufidena här.

Castel di Sangro har ett fotbollslag som under en kort period, under slutet av 1990-talet, var framgångsrikt. Den amerikanska författaren Joe McGinniss skrev boken The Miracle of Castel di Sangro om lagets första säsong i serie B.

Referenser 

Orter i Abruzzo
Kommuner i provinsen L'Aquila
Antoine Arnauld

Antoine Arnauld kan syfta på flera medlemmar av familjen Arnauld:

 Antoine Arnauld (1560-1619), advokat
 Antoine Arnauld (1612-1694), kallad Grand Arnauld, den föregåendes son
 Antoine Arnauld (1616-1698), kallad abbé Arnauld, den föregåendes brorson