kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henrik Dam

Carl Peter Henrik Dam, född i Köpenhamn 21 februari 1895, död där 17 april 1976, var en dansk biokemist, professor i biokemi och fysiologi vid Polyteknisk Læreanstalt i Köpenhamn 1941–1965. År 1944 tilldelades han hälften av 1943 års Nobelpriset i fysiologi eller medicin för gemensamt arbete med Edward Doisy för upptäckten vitamin K och  dess roll i människans fysiologi.

Biografi
Dam tog en grundexamen i kemi vid Köpenhamns polytekniska institut (numera Danmarks tekniska universitet) 1920 och utsågs till biträdande instruktör i kemi vid Skolan för jordbruk och veterinärmedicin. År 1923 blev han instruktör i biokemi vid Köpenhamns universitets fysiologiska laboratorium. Han studerade mikrokemi vid Universitetet i Graz under Fritz Pregl 1925, men återvände till Köpenhamns universitet, där han utnämndes till biträdande professor vid Institutet för biokemi 1928 och biträdande professor 1929. Under sin tid som professor vid Köpenhamns universitet tillbringade han en tid utomlands, och lämnade 1934 in en avhandling med titeln Nogle Undersøgelser över Sterinernes Biologiske Betydning (Vissa undersökningar om sterinernas biologiska betydelse) till Köpenhamns universitet för disputation till doktorsexamen i biokemi.

Åren 1942 och 1945 var Dam en senior forskare vid University of Rochester. Det var under denna period som han tilldelades Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1943. År 1951 var han en av sju nobelpristagare som deltog i det första Lindaumötet med Nobelpristagare.

Forskning
Dam ägnade sig åt biokemiska och näringsfysiologiska frågor som K- och E-vitaminernas verkningssätt, blodets koagulering och bildning av gallsten.

Hans huvudexperiment byggde på utfodring av kycklingar med en kolesterolfri diet till. Han replikerade från början experiment som rapporterats av forskare vid Ontario Agricultural College (OAC). McFarlane, Graham och Richardson, som arbetade med kycklingfoderprogrammet på OAC, hade använt kloroform för att ta bort allt fett från kycklingfodret. De märkte att kycklingar, som bara matats med fettutarmat foder utvecklade blödningar och började blöda från fjäderfästen. Dam fann att dessa defekter inte kunde återställas genom att tillsätta renat kolesterol till fodret. Det verkade som om - tillsammans med kolesterolet - en andra förening hade extraherats från maten, och denna förening kallades koaguleringsvitamin. Det nya vitaminet fick bokstaven K eftersom de första upptäckterna rapporterades i en tysk tidskrift, där det betecknades som Koagulationsvitamin.

Se även
 University of Rochester

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Noter

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1943
 Nobelprize.org, Henrik Dam - biografi

Nobelpristagare i medicin
Födda 1895
Avlidna 1976
Män
Danska fysiologer
Danska biokemister
Personer från Köpenhamn
Alumner från Danmarks Tekniske Universitet
Joseph Erlanger

Joseph Erlanger, född den 5 januari 1874 i San Francisco, död den 5 december 1965 i Saint Louis, var en amerikansk fysiolog.

Biografi 

Erlanger avlade sin kandidatexamen i kemi vid University of California, Berkeley och tog sin doktorsexamen 1899 vid Johns Hopkins University. Efter en kortare karriär vid detta lärosäte hade han tjänst som professor vid Washington University i St. Louis under åren 1910 – 46.

År 1944 erhöll han tillsammans med Herbert Spencer Gasser Nobelpriset i medicin eller fysiologi för upptäckten av olika typer av nervfibrer.

Den 22 januari 2009 uppkallade den Internationella astronomiska unionen en krater på månen efter honom.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974

Externa länkar
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1944
 Nobelprize.org, Joseph Erlanger – biografi

Nobelpristagare i medicin
Födda 1874
Avlidna 1965
Personer från San Francisco
Män
Amerikanska professorer
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från University of California, Berkeley
Lokalradio i Sverige

Lokalradio är en folklig benämning på Sveriges radios regionala radiostationer samt de kommersiella radiostationer som började sända i Sverige 1993.  SR:s lokala stationer är i praktiken regionala länsradiostationer, men brukar ändå kallas lokalradio. De kommersiella radiostationerna - den privata lokalradion - startades för att erbjuda ett lokalt alternativ, men i dag är nästan samtliga PLR-stationer ägda av två radiobolag, MTG och SBS, som täcker hela Sverige och har ett mycket begränsat lokalt innehåll. De enda lokalt förankrade lokalradiostationer som nu finns kvar är närradio - cirka 170 närradiostationer i ungefär samma antal kommuner. De drivs till övervägande del som icke-kommersiell föreningsradio.

Sveriges Radios lokala kanaler
I Sveriges Radio P4 sänds under delar av dygnet lokala radioprogram. Alla dessa kanaler sänds även över webben:

SR Blekinge
SR Dalarna
SR Gotland
SR Gävleborg
SR Göteborg
SR Halland
SR Jämtland
SR Jönköping
SR Kalmar
SR Kristianstad
SR Kronoberg
SR Malmö
SR Norrbotten
SR Sjuhärad
SR Skaraborg
SR Stockholm
SR Sörmland
SR Uppland
SR Värmland
SR Väst
SR Västerbotten
SR Västernorrland
SR Västmanland
SR Örebro
SR Östergötland

Se även
Lokalradio

Källor

Externa länkar
Lokal radio och TV i Sverige

Radio i Sverige
Ekesberget Skidanläggning

Ekesberget är en skidanläggning vid orten Ekshärad i Värmland.

Vintersportanläggningar i Sverige
Ekshärad
Sportanläggningar i Hagfors kommun
Carl Jóhan Jensen

Carl Jóhan Jensen, född 2 december 1957 i Torshamn, är en färöisk författare.

Jensen föddes i Tórshavn och växte upp på Tinghúsvegin. Han studerade vid barn- och realskolan i kommunen. År 1973 flyttade han till Danmark för att studera på studentskolan och tog 1976 examen därifrån. Samma år som examen flyttade han tillbaka till Färöarna. Han arbetade som journalist på flera tidningar. Därefter studerade han både det färöiska och nordiska språken på Färöarnas universitet och tog examen från detta år 1981. Han fortsatte sitt studerande med språk, och studerade isländska fram till 1987. Han tillbringade ett år i Australien tillsammans med sin fru Kate Sanderson. Han nominerades för Nordiska rådets litteraturpris 1998 och 2007.

Han var ordförande för Rithøvundafelag Føroya 1991–1992.

Bibliografi

Priser
 2006 - Färöarnas litteraturpris
 1989 - Färöarnas litteraturpris

Källor
 Bokasolan.fo - Carl Jóhan Jensen

Färöiska författare
Färöiskspråkiga författare
Färöiska romanförfattare
Födda 1957
Män
Levande personer
Personer från Torshamn
Picsearch

Picsearch är ett svenskt företag som utvecklar och tillhandahåller visuella söktjänster, både för sin egen webbplats och andra webbplatser - deras egen bildsökmotor, och för licenskunder. Picsearch levererar bildsök till bland annat MSN och Eniro. Picsearch är en av världens tre största bildsökmotorföretag, deras största konkurrenter är Google och Yahoo.

Söktjänsterna från Picsearch baseras på tre principer: relevans, familjevänlighet och användarvänlighet. Picsearch stödjer sökningar på alla språk som använder de största skriftspråken, bland dem det latinska alfabetet, det kyrilliska alfabetet, det arabiska alfabetet och kinesiska skrivtecken.

Specialiserade sökmotorer, som till exempel inom bildsök, är bland de snabbast växande söktjänsterna på internet. Bara under 2005 ökade antalet bildsökningar med 91 procent.

Picsearch arbetade år 2007 för att bli världens första koldioxidfria sökmotor.

Historia 
Picsearch började som en idé hos två studenter på Linköpings tekniska högskola, Linköpings universitet. Vanlig textsök, som var vad som fanns på den tiden, var otillräcklig för att hitta relevant information på internet, ansåg de, eftersom så mycket information på nätet är visuell. Det borde finnas ett sätt att enkelt söka bland den informationen. De utvecklade en ny teknik, och nya algoritmer (patentsökta), för att indexera bilder och hantera stora datamängder och de utvecklade en storskalig bildsökmotor.

Företaget grundades 2000, och är baserat i Stockholm. Den första officiella versionen av bildsökmotorn lanserades sommaren 2001.

Egenskaper 
Genom att använda Picsearch egen teknologi, kan användare söka efter bilder på internet och resultatet fås som en uppsättning tumnagelbilder, sorterade efter relevans. När användaren klickar på en tumnagelbild så länkas hen till originalhemsidan där bilden finns. Genom avancerad sökning kan användaren justera sina sökvillkor för att passa de egna behoven genom att välja att söka efter bilder, animationer, färg, svart/vitt, och sätta önskemål på bildstorlek i pixel.

Picsearch stödjer sökningar på alla språk som använder alla de största skriftspråken, bland dem samtliga språk som använder det latinska alfabetet, ryska som använder det kyrilliska alfabetet, språk som skrivs med arabiska och hebreiska skrivtecken och, sedan mars 2006 har Picsearch fullt stöd för kinesiska skrivtecken vilket innebär att Picsearch ger sökresultat för sökningar på kinesiska och japanska.

Filter 
Familjefiltren planerades för redan från början och integrerades i Picsearch hela indexeringssystem. Stötande material elimineras genom de särskilt designade filtren innan de ens kan nå databasen. Trots detta så är ingen filtreringsprocess felfri och därför finns en "ta-bort"-service för att anmäla och ta bort enskilda stötande bilder.

Picsearch samarbetar bland annat med ECPAT mot barnpornografi.

Referenser

Externa länkar 
 Picsearch bildsök

Sökmotorer
Ad nauseam

Ad nauseam är ett latinskt uttryck som betyder 'till illamående', exempelvis använt i meningen "saken har diskuterats ad nauseam". Argumentum ad nauseam eller argumentum ad infinitum är argumentationsfel som görs då någonting antas vara sant för att det har upprepats tillräckligt många gånger, ibland av flera olika personer och tills ingen längre orkar säga emot.

Ad nauseumargumentation förutsätter ofta att om någonting sagts tillräckligt många gånger måste det ligga någon sanning i det, vilket förstås är möjligt men inte nödvändigt. Detta gör att argumentationsfelet ligger nära både argumentum ad populum, som säger att någonting är sant om tillräckligt många tror på det, och traditionsargumentet, som säger att någonting är sant om det funnits tillräckligt länge.

Exempel 
 "Människor har trott på Gud i tusentals år, därför måste han finnas."
 Att tillräckligt många tror någonting kan betyda att det är sant, men behöver inte nödvändigtvis göra det.
 "Tidningar har rapporterat om fattigdom hela året, den måste vara ökande."
 Det kan finnas andra anledningar till att media rapporterat mer om det än att fattigdomen ökar, exempelvis ett ökat intresse från läsarna.

Referenser 

Latinska ord och uttryck
Argumentation
Argumentationsfel
Pingus

Pingus är en fri klon av det klassiska datorspelet Lemmings och utvecklat av Ingo Ruhnke. Det använder pingviner istället för lämmlar som spelfigurer. Det är licenserat under GNU GPL-licensen. Det erbjuder i dagsläget enbart single player. 

Spelets senaste stabila version är 0.7.2 och kan laddas ned utan kostnad via dess officiella webbplats.

Historia
Spelets första version kom år 1998. Version 0.6.0 utgavs i april 2003. 0.7.0 släpptes i augusti 2007. Fram till version 0.7.2 var Pingus endast tillgängligt för GNU/Linux men finns nu också till Windows och andra Unixliknande operativsystem.

Spelupplevelse
Målet i Pingus är att leda en grupp av ett visst antal små pingviner från början av en bana och fram till utgången. För att klara det här måste spelaren hjälpa pingvinerna ta sig förbi olika typer av hinder genom att klicka med musen, till exempel låta dem gräva med borrmaskin (grävare) i marken så att de kan ta sig ned till utgången nedanför eller förse pingvinerna med var sin propeller (svävare) så att de inte slår ihjäl sig då de ska förflytta sig nedåt. Ett annat hjälpmedel kallas bankare då pingvinerna med sina bara händer forcerar sig igenom en isvägg, stenvägg eller liknande. Andra hjälpmedel, för att nämna några, är bombare (pingvinen begår självmord för att skapa hål i omgivningen), blockare (den spärrar vägen för sina kamrater), byggare (pingvinen bygger en ansats att gå på), tunnlare (figuren använder en hacka för att göra tunnlar i miljön) och hoppare (pingvinen hoppar över fallgropar och avgrunder). 

För att skynda på spelets gång går det att med en speciell knapp spola fram skeendet. En liten karta i vänstra hörnet hjälper till att ge spelaren en överblick över banans terräng. Om spelsituationen blir alltför hopplös har spelaren tillgång till en funktion som får alla pingviner på banan att explodera varefter spelaren kan starta om den aktuella banan från början.

Banor
Pingus innehåller 21 stycken banor och, sedan version 0.7.2, 8 stycken extrabanor med halloweentema. De flesta banor utspelar sig i olika typer av is-, grott- eller snömiljöer.

Källor

Externa länkar

 Pingus officiella webbplats

Fria datorspel
Linuxspel
Windows-spel
Datorspel 1998
Kannibalfilm

Kannibalfilm är en exploateringsfilmsgenre med inriktning på urbefolkningar som utövar kannibalism. Majoriteten av filmer producerades i Italien mellan 1978 och 1981.

Definition av genren 
Att kannibalism förekommer i en film gör den alltså inte per automatik till en kannibalfilm, filmer som Motorsågsmassakern och När lammen tystnar definieras till exempel inte som kannibalfilmer trots att kannibalism utgör en betydande del av handlingen. Kriteriet är istället att filmen huvudsakligen utspelar sig i en djungel där en kannibalstam hotar en grupp människor eller ibland en ensam person, som i Mannen som kom från floden. I alla kannibalfilmer visas inte ens kannibalism utövas, det är dock alltid ställt utom tvivel att stammen i fråga är kannibaler.

Andra mycket vanligt inslag i kannibalfilmer är scener där djur dödas på riktigt, ofta i vad som ska föreställa primitiva ritualer eller i kamp med andra djur som arrangerats av filmteamet. Kannibalfilmer innehåller vanligtvis även mycket naket och sex, inte sällan i form av våldtäktsscener och kastreringsscener.

Kontrovers 
På grund av väldigt grafiska sex- och våldsscener och framförallt scener där djur dödas så är filmerna ofta väldigt kontroversiella och utsatta för hård censur.

Cannibal Holocaust, som får anses vara det mest kända verket inom genren, beslagtogs till och med av Italienska myndigheter och regissören Ruggero Deodato arresterades tio dagar efter premiären för man trodde att filmen var en snuff-film. Ruggero Deodato som riskerade livstid i fängelse tvingades visa upp rollbesättningen och avslöja hur vissa specialeffekter arrangerats, inte minst den ökända scenen där gruppen finner en ung infödingskvinna som pålats på en strand. Ruggero Deodato friades till slut från mordmisstankarna men dömdes till fyra månaders villkorlig dom för brott mot Italiens djurskyddslagar. Filmen förblev, på grund av djurplågeriet, totalförbjuden i Italien i ytterligare tre år, till 1984, då Deodato till slut lyckades få över rätten på sin sida och få en censurerad version av filmen utgiven.

Urval av filmer 
Mannen som kom från floden (1972)
Emanuelle and the last cannibals (1977)
De sista kannibalerna (1977)
Bergets grymma hemlighet (1978)
Cannibal Holocaust (1980)
Cannibal Ferox (1981)
Amazonas hemlighet (1988)

Betydande regissörer 
Ruggero Deodato
Umberto Lenzi
Jesús Franco
Joe D'Amato

Se även 
Exploateringsfilm
Kannibalism

Skräckfilm
 
Exploitationfilmer
Karl-Martin Almqvist

Karl-Martin Almqvist, född 24 november 1968, är jazzmusiker, tenorsaxofonist och kompositör.

Karl-Martin Almqvist kommer ursprungligen från Karlstad som han lämnade i 18-årsåldern för studier vid Skurups Folkhögskola, för att senare fortsätta till Musikhögskolan i Malmö. Sina fortsatta studier förlade han till Mannes College of Music i New York. Där studerade han bland annat för George Garzone, Bob Mintzer, Richie Beirach och Reggie Workman. Almqvist bor sedan 1998 i Stockholm. Som solist har han förekommit vid skivinspelningar med en mängd grupper och i olika konstellationer, bland annat:
Bjärv, Norrbotten Big Band, Rigmor Gustafsson, Moksha, Mathias Landaeus "House of Aproximation", Stockholm Jazz Orchestra, Nils Landgren Funk Unit och Jacob Karlzon Big 5.

Karl-Martin Almqvist har gjort ett flertal Europaturnéer och även turnerat i USA, Latinamerika och Asien.

Priser och utmärkelser
1998 – Jazzkatten som ”Årets nykomling”
2008 – Bert Levins stiftelse för jazzmusik

Diskografi
2001 – Karl-Martin Almqvist (Prophone PCD 057)
2004 – Full Circle (Prophone PCD 068)
2006 – Double Door (Prophone PCD 089)
2008 – Stretching a Portfolio (Prophone PCD 090)
2013 – Reruns Volume 1 med Fredrik Carlquist (FJ Jazz)

Födda 1968
Svenska jazzkompositörer
Svenska jazzsaxofonister
Män
Levande personer
Wendy Turnbull

Wendy Turnbull, född 26 november 1952 i Brisbane, Australien, är en australisk högerhänt tidigare professionell tennisspelare, framgångsrik framför allt som dubbelspelare.

Turnbull blev professionell spelare på Virginia Slims Circuit 1975. Hon vann under proffskarriären 13 singel- och 60 dubbeltitlar (varav 5 i mixed dubbel). Hon vann 9 titlar i Grand Slam-turneringar (4 i dubbel och 5 i mixed dubbel), och deltog dessutom i tre singelfinaler i GS-turneringar. I olympiska sommarspelen 1988 vann hon bronsmedalj i dubbel tillsammans med Elizabeth Smylie. 

Turnbull upphörde med internationell tävlingstennis 1989.

Tenniskarriären 
Turnbull spelade sin första singelfinal i en GS-turnering 1977 (US Open). Hon förlorade matchen mot dåvarande världsettan Chris Evert (6-7, 2-6). Säsongen 1979 spelade hon final i Franska öppna, också denna gång mot Evert som vann med 6-2, 6-0. Den sista singelfinalen i GS-sammanhang spelade hon i Australiska öppna mot tjeckiskan Hana Mandlikova. Också denna final förlorade Turnbull (0-6, 5-7).

Tillsammans med australiskan Kerry Reid vann Turnbull med 1978 dubbeltiteln i Wimbledonmästerskapen. Säsongen därpå, 1979, vann hon hela 14 dubbeltitlar, nio av dessa tillsammans med den nederländska spelaren Betty Stöve, däribland Franska öppna och US Open. Säsongen 1981 vann hon sju dubbeltitlar och 1982 fem titlar inklusive US Open med amerikanskan Rosie Casals. Sin sista proffstitel vann Turnbull i dubbeln i Los Angeles med Martina Navratilova.

Mixed dubbeltitlarna vann hon tillsammans med Bob Hewitt (Franska öppna 1979), Marty Riessen (US Open 1980) och britten John Lloyd (Franska öppna 1982 och Wimbledon 1983, 1984). 

Wendy Turnbull deltog i det australiska Fed Cup-laget 1977-88. Hon spelade totalt 62 matcher av vilka hon vann 46. Laget spelade vid flera tillfällen världsfinal under perioden, utan att lyckas vinna cuptiteln. Turnbull noterade flera dubbelsegrar tillsammans med Kerry Reid, Dianne Balestrat och Susan Leo.

Grand Slam-titlar 
 Franska öppna
 Dubbel - 1979
 Mixed dubbel - 1979, 1982
 Wimbledonmästerskapen
 Dubbel - 1978 
 Mixed dubbel - 1983, 1984
 US Open
 Dubbel - 1979, 1982
 Mixed dubbel - 1980

Referenser

Källor 
 WTA, spelarprofil

Australiska tennisspelare
Födda 1952
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Brisbane
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Australien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1988
M-Bahn

M-Bahn (Magnetbahn) är ett spårbundet trafikssystem som testkördes i Berlin från 1984 och som var i passagerartrafik 1989-1991.

Historia 
1975 byggde tekniska universitet i Braunschweig TU Braunschweig en teststräcka för magnetsvävtåg. Tre år senare gick det tyska företaget AEG in i projektet Magnet-Bahn GmbH. AEG:s erfarenhet av automatisering och energiförsörjning visade sig snart vara omistlig och värdefull. M-Bahn utvecklades och planlades genom ett nationellt samarbete mellan AEG, TU Braunschweig och Berlins lokaltrafik BVG. Ytterligare fem år gick innan Västberlins senat gav tillstånd 1983 för byggandet av en kortare magnettågsträcka. 

Den första testkörningen utan passagerare ägde rum den 28 juni 1984. Den reguljära trafikens början försenades av ett brandattentat mot stationen Gleisdreieck 18 april 1987 då två vagnar förstördes och av en olycka 19 december 1988. Ett testtåg körde i för hög fart in i slutstationen Kemperplatz och körde igenom ytterväggen av glas. Hastighetsmätaren hade slagits av för att testa tåget i en högre hastighet än systemet tillät. En vagn förstördes och den andra hängde under flera dagar på sex meters höjd innan den kunde transporteras iväg. Därför fördröjdes den reguljära trafiken till 28 augusti 1989. 

M-Bahns sträckning låg delvis på tunnelbanans sträckning fram till  byggandet av Berlinmuren 1961 mellan Gleisdreieck och Potsdamer Platz men svängde sedan till Bernburger Strasse och Kemperplatz vid Berliner Philharmonie. När muren föll ansågs det viktigare att få till en öst-västlig tunnelbana i Berlin än att hålla igång M-Bahn. 18 juli 1991 följde den slutliga starten för ett nytt trafiksystem genom tillstånd från de tekniskt ansvariga och testkörningarna var officiellt avslutade. M-Bahn var en del av Berlins lokaltrafik med BVG:s vanliga biljettpriser. Redan tretton dagar senare, 31 juli 1991, ställdes trafiken med M-Bahn in för åter kunna köra Berlins tunnelbanas linje U2 som legat vilande så länge Berlin varit en delad stad. 17 september 1991 började man demontera M-Bahnsträckan vilket avslutades i februari 1992. Man hade en idé om att bygga M-Bahn ut till Schönefeld men idén lades senare ner och M-Bahn skrotades. En av vagnarna med en del av originalsträckan finns att beskåda på Verkehrsmuseum Nürnberg.

Källor 
 Denna artikel är, helt eller delvis, en översättning från tyskspråkiga Wikipedia

Externa länkar 
 Berliner Verkehrsseiten: M-Bahn
 Die M-Bahn in Berlin Industriefilm aus 1985 youtube

Transportanläggningar i Berlin
AEG
Berlins senat

Berlins senat (tyska: Senat von Berlin) är den tyska delstaten Berlins regering, under ledning av Berlins regerande borgmästare. Regeringens medlemmar kallas senatorer. Då Berlin är en av Tysklands tre stadsstater är senaten även samtidigt staden Berlins kommunstyrelse.

Historia 
Efter andra världskriget ockuperades Berlin av de fyra segrarmakterna. De hade var sin ockupationszon (sektor) i staden. Dock regerades Berlin till en början som en och samma stad. 1948 delades staden politiskt sedan den sovjetiske kommendanten hade lämnat den allierade kommendanturen och på egen hand utsett en överborgmästare för Östberlin. Därmed var det slut på den gemensamma regeringen mellan väst och öst.

I Västberlin valdes en ny församling av ledamöter och i Östberlin valdes en ny av den sovjetiska ockupationsmakten. Sedan Västberlins delstatsförfattning vunnit laga kraft 1950 fick stadsparlamentet det nya namnet Abgeordnetenhaus med samma status som lantdagarna i Västtyskland. Tidigare hade Berlin haft en magistrat, men nu skapade man istället Berlins senat för Västberlin och istället för en överborgmästare (Oberbürgermeister) fick västra Berlin en regerande borgmästare (Regierender Bürgermeister). Dessa nya beteckningar skulle understryka Berlins status som förbundsland (delstat i Västtyskland). I Östberlin behöll man magistraten och borgmästaren i Östberlin titulerades Oberbürgermeister der Hauptstadt der DDR.

I samband med Berlins återförening återförenades även det politiska styret av staden men borgmästaren har fortsatt bära titeln Regierender Bürgermeister och senaten har även den behållit sitt namn. Under Berlins tid som delad stad var Rotes Rathaus plats för Östberlins magistrat och Västberlins senat satt i Rathaus Schöneberg. 1991 flyttade den återförenade stadsförvaltningen tillbaka till Rotes Rathaus.

Källor 
 Denna artikel är, helt eller delvis, en översättning från tyskspråkiga Wikipedia

Se även 
Regerande borgmästare i Berlin
Berlins magistrat
Senat

Berlin
Regionala regeringar