kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Översvämningen i Mississippifloden 2011

Översvämningen i Mississippifloden i april och maj 2011 var en av de största som noterats. I april kom enorma mängder regn, genom två större oväder, och därefter drabbades stora delar av regionen runt Mississippifloden av översvämningar. Främst drabbades Illinois, Missouri, Kentucky, Tennessee, Arkansas, Mississippi och Louisiana. Tusentals hem evakuerades och USA:s president Barack Obama deklarerade de västra delarna av Kentucky, Tennessee och Mississippi som federala katastrofområden.

Externa länkar
 NASA; The Weather Channel, 4 maj 2011
 before and after images, IBTimes.com, 12 maj 2011
 animated javascript version, HuffingtonPost.comk, 12 maj 2011

2011 i USA
Översvämningar 2011
Översvämningar i USA
Vapenrock m/1939

Vapenrock m/1939 var en vapenrock som användes inom svenska krigsmakten/försvarsmakten.

Utseende 
Denna vapenrock är av gråbrungrönt ylle och har en mjuk nedvikt krage samt en enradig knapprad om fyra knappar. På framsidan finns två bröstfickor och två större sidofickor.

Användning 
Denna vapenrock användes som en del av uniform m/1939

Varianter

Vapenrock m/1939-1958 
Denna variant av vapenrocken är anpassad till uniform m/1958 och skillnaden består i att man har sytt på två bakfickor och att man tagit bort axelklaffarna. Dessutom hade även armhålorna förstärkts med en tygbit för ökad rörlighet. På denna vapenrock anbringades kragspegel m/1958.

Referenser 

Uniform m/1939
Uniformer m/1958 och m/1959
Nattens begär

Nattens begär (originaltitel Night Pleasures) är en roman från 2002 av Sherrilyn Kenyon. Den gavs ut i svensk översättning 2009 på Schibsted Förlagen.

Boken är den första delen i serien om de Svarta jägarna, och den första boken i serien som getts ut på svenska.

Källor

Skönlitteratur 2002
Amerikansk fantasylitteratur
Regeringen Gillard I

Regeringen Gillard I (engelska: First Gillard Ministry) var Australiens 66:e regering. Den leddes av Julia Gillard från Australian Labor Party.

Gillards ministär tillträdde den 24 juni 2010 då varvid Julia Gillard avlade ämbetsed som premiärminister och Wayne Swan som vice premiärminister. Alla medlemmar i den förutvarande premiärminister Kevin Rudds ministär stannade till att börja med kvar på respektive portfölj. Rudd själv ingick inte i denna regering. En mindre förändring i sammansättningen kungjordes den 28 juni när Simon Crean skulle överta ansvaret för Gillards tidigare utbildnings-, arbets- och sociala integrations-portfölj. Stephen Smith tilldelades handelsportföljen jämte hans utrikesportfölj. Utöver kabinettsministrarna fanns det ett antal biträdande ministrar som ingick i det som kallas ’yttre ministären’ (Outer Ministry).

Efter det federala valet som hölls den 21 augusti ombildades ministären den 14 september 2010 som Regeringen Gillard II.

Kabinettsministrar 
 Parlamentsledamot Julia Gillard, premiärminister, utbildningsminister (till 28 juni 2010), arbetsminister (till 28 juni 2010), minister för social integration (till 28 juni 2010)
 Parlamentsledamot Wayne Swan, finansminister (treasurer, ’skattmästare’), biträdande premiärminister, minister för finansfrågor och avregleringar (fr.o.m. 3 september 2010)
 Senator Chris Evans, minister för invandring och medborgarskap
 Senator John Faulkner, försvarsminister
 Parlamentsledamot Simon Crean, handelsminister (till 28 juni 2010), utbildningsminister (fr.o.m. 28 juni 2010), arbetsminister (fr.o.m. 28 juni 2010), minister för social integration (fr.o.m. 28 juni 2010)
 Parlamentsledamot Stephen Smith, utrikesminister, handelsminister (fr.o.m. 28 juni 2010)
 Parlamentsledamot Nicola Roxon, hälso- och äldreminister
 Parlamentsledamot Jenny Macklin, minister för samhällstjänster, familje-, bostads-, och urbefolkningsfrågor
 Parlamentsledamot Lindsay Tanner, minister för finansfrågor och avreglering (till 3 september 2010)
 Parlamentsledamot Anthony Albanese, minister för infrastruktur, transport, regional utveckling och lokal förvaltning
 Senator Stephen Conroy, minister för bredband, kommunikation och digital ekonomi
 Senator Kim Carr, innovations-, industri-, vetenskaps- och forskningsminister
 Senator Penny Wong, minister för klimatförändring, effektivt energiutnyttjande och vatten
 Parlamentsledamot Peter Garrett, miljö- och kulturminister
 Parlamentsledamot Robert McClelland, justitieminister (attorney-general)
 Senator Joe Ludwig, kabinettssekreterare och minister utan portfölj
 Parlamentsledamot Tony Burke, fiske-, jordbruks- och skogsbruksminister, minister för hållbar befolkning
 Parlamentsledamot Martin Ferguson, energi- och naturresursminister, turistminister
 Parlamentsledamot Chris Bowen, socialminister, minister för finansmarknad, pensioner och bolagsrätt

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 The Gillard Cabinet med porträtt

Australiens regeringar
Bildanden 2010
Upplösningar 2010
2010 i Australien
Johan Vävare

Johan Anders Mathias Vävare, född 23 december 1960 i Västerås, är en svensk musiker och musikproducent. Vävare spelar bland annat synthesizer och trummor och har medverkat som studiomusiker på skivor av bland andra Reeperbahn, Tomas DiLeva och Mauro Scocco. Han var medlem i Mockba Music tillsammans med bland andra Tom Wolgers. Som producent står han bakom inspelningar med bland andra Ratata, Lustans Lakejer, Bo Kaspers Orkester, Lädernunnan och Ubangi.  Han producerade även Olle Ljungströms två första album som soloartist, Olle Ljungström (1993) och Världens räddaste man (1994).

Vävare har släppt en singel under eget namn där Tomas DiLeva, Lars Demian, Iodine Jupiter med flera medverkade i en nyinspelning av Per-Martin Hambergs Nu tändas åter ljusen i min lilla stad.

Noter

Födda 1960
Män
Svenska musiker under 1900-talet
Levande personer
Svenska musikproducenter
Musiker från Västerås
Emir Dizdarevic

Emir Dizdarevic, född 8 november 1970 i Göteborg, är en svensk idrottsledare. Han var ordförande för Svenska Taekwondoförbundet 2003-2010 samt 2014-2015 och är numera styrelseledamot i Svenska idrottsalliansen sedan 2010.

Han var nominerad till styrelseledamot i Sveriges Olympiska Kommitté 2009 och ingick i observatörsprogrammet vid Olympiska spelen i Peking 2008.

Referenser 
 

Födda 1970
Svenska idrottsledare under 2000-talet
Män
Levande personer
Personer från Göteborg
Irlands finansminister

Irlands finansminister (engelska:Minister for Finance, iriska:An tAire Airgeadais) är ministern i Irlands regering ansvarig för finanspolitiken. Ämbetsinnehavaren är chef för Irlands finansdepartement (engelska: Department of Finance, iriska: An Roinn Airgeadais).

Den nuvarande finansministern är Michael Noonan (TD, ledamot av Dáil Éireann). Den biträdande ministern är minister för offentliga tjänster (Minister of State for Public Service Reform and the Office of Public Works); i regeringen Kenny innehas det ämbetet av Brian Hayes. 

Departementet och ministern kallas ibland Irish Exchequer (eller kort engelska: Exchequer, iriska: Státchiste); ett gammalt uttryck som härstammar från tiden av Chancellor of the Exchequer of Ireland.

Allmänt

Finansministerns ställning är den näst betydande i kabinettet efter Taoiseach, regeringschefen. Ansvaret för finanspolitiken gör posten tung och ministern förutsätts att vara ledamot av Dáil Éireann. Flera finansministrar har avancerat till Taoiseach, nämligen Jack Lynch, Charles Haughey, Albert Reynolds, John Bruton, Bertie Ahern och Brian Cowen. Michael Collins var regeringschef i den provisoriska regeringen samtidigt som han var finansminister innan titeln Taoiseach togs i bruk; detsamma gäller hans efterträdare William Thomas Cosgrave som visserligen var endast tillförordnad finansminister.

Budget
Ministern är ansvarig för att Irland får en statsbudget varje år. Vanligtvis meddelas budgeten i ett tal inför Dáil Éireann den första onsdagen i december. Det går vid behov att hålla talet vid en tidigare tidpunkt, ett sådant exempel är talet tisdagen den 14 oktober 2008 när finanskrisen tvingade ministern att skynda på följande års budget. Ministern presenterar statens intäkter och kostnader i detalj för det kommande året varje år.

Lista över Irlands finansministrar

*=minister för offentliga tjänster samtidigt som finansminister

Källor

Externa länkar
Irlands finansdepartement 

Finansminister
Copa Sudamericana 2004

Copa Sudamericana 2004 var den tredje upplagan av turneringen. Alla länder i CONMEBOL skickade representationslag, där alla länder fick två platser var förutom Argentina och Brasilien. Argentina fick sex platser och Brasilien fick 12 platser tilldelade sig. Dessutom fick Cienciano från Peru en gratisplats på grund av att de var regerande mästare.

Deltagande lag

Första omgången

Andra omgången

Tredje omgången

Slutspel

Källor

2004 i Sydamerika
Fotbollssäsongen 2004
2004
Mehmet III

Mehmet III, född 1566, död 1603 var Osmanska rikets härskare och sultan från 1595 till sin död.

Biografi
Han var son till sultan Murad III och Safiye Sultan och efterträdde fadern vid dennes död.

Modern kom att utöva ett starkt inflytande över den svage och viljelösa Mehmet III, som i stort sett styrdes av henne och hennes gunstlingar. 1596 ledde Mehmet III ett krig mot Ungern. Under Mehmets regering inträffade 1603 ett uppror bland soldaterna, sipahi, vilket undertrycktes med hjälp av janitsjarerna och kom att för framtiden orsaka stridigheter mellan dessa båda grupper.

För att säkra sin maktställning lät han dräpa sina 19 bröder och sju av faderns fruar som var gravida.

Det av Murad III påbörjade kriget mot Österrike fortsatte under hans styre, men på det hela olyckligt för turkarna. I Asien måste Mehmet III:s vesirer kämpa mot flera farliga uppror, bland annat bland kurder och turkmener. Även i Konstantinopel förekom flera uppror. Mitt under dessa oroligheter dog Mehmet III och lämnade riket i ett högst brydsamt läge åt sin fjortonårige son, Ahmed I.

Källor

Externa länkar 

Födda 1566
Avlidna 1603
Osmanska rikets sultaner
Män
Marko Leino

Marko Leino, född 8 september 1967 i Hyvinge, Finland, är en finsk författare, filmmakare och poet. I sitt hemland är han kanske mest känd för den kontroversiella porträtteringen av backhopparen, tillika nationalhjälte, Matti Nykänen, i filmen Matti (2006). Han har också skrivit pjäser, deckare och barnböcker. 1999 mottog han Kalevi Jäntti-priset för sin debut, novellsamlingen Miehen tehtävä.

Bibliografi (på svenska) 
 Fälla (2011)

Källor

Noter 

Finländska författare
Finländska manusförfattare
Födda 1967
Män
Levande personer
Personer från Hyvinge
Karin Slaughter

Karin Slaughter, född 6 januari 1971 i Georgia, är en bästsäljande amerikansk deckarförfattare. Hennes första roman, Blindbock (2001), blev en stor internationell framgång och översattes till nästan 30 olika språk, och nominerades till Crime Writer's Association Dagger Award, för bästa thrillerdebut 2001. Fraktur, andra boken i serien om Will Trent, var en bästsäljare i bland annat Storbritannien, Holland och Australien. Totalt har Karin Slaughter sålt mer än 16 miljon böcker världen över.

Numera bor Slaughter i Atlanta.

Bibliografi (på svenska) 
2003 – Blindbock (ursprungstitel Blindsighted)
2004 – Hjärtslag (ursprungstitel Kisscut)
2005 – Kall blek fruktan (ursprungstitel A Faint Cold Fear)
2009 – Triptyk (ursprungstitel Triptych)
2010 – Fraktur (ursprungstitel Fractured)
2015 – De vackraste (ursprungstitel  Pretty Girls)
2016 – De fångade (ursprungstitel The kept woman)
2017 – Den goda dottern (ursprungstitel The good daughter)
2017 – De fördärvade (ursprungstitel Cop town)
2018 – Bilder av henne (ursprungstitel Pieces of Her)
2019 – Den sista änkan (ursprungstitel The Last Widow)
2020 – Den tysta kvinnan (ursprungstitel The Silent Wife)
2023 – Efter natten (ursprungstitel After That Night)

Källor 

Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska författare
Björn Magnusson Staaf

Björn Magnusson Staaf, född 1962, är en svensk arkeolog, museolog, universitetslärare och författare. 

Magnusson Staaf avlade 1987 Master of Arts-examen vid UCLA och disputerade 1996 vid Lunds universitet på avhandlingen An essay on copper flat axes. Han har tidigare arbetat vid Riksantikvarieämbetet och Malmö Museer samt varit stadsantikvarie i Lund och därvid parallellt biträdande chef för Kulturen, men är sedan 2008 knuten till Institutionen för kulturvetenskaper vid Lunds universitet där han är universitetslektor och ämnesansvarig för ämnet museologi. Han utnämndes till docent i arkeologi 2011. Han har även varit ordförande för Svenska Arkeologiska Samfundet och för  Kulturportal Lund.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 2014)
 1997 - Lengertz litteraturpris
 2010 - Lengertz litteraturpris

Bibliografi i urval
 An essay on the theory of history in Swedish archaeology (Lund 1994)
 Arkitekterna som formade Malmö – en modern stad växer fram 1878-1945 (Malmö 1996; tillsammans med Tyke Tykesson)
 An essay on copper flat axes (Stockholm 1996; doktorsavhandling)
 Malmös möte med renässansen (Malmö 1999; tillsammans med Anders Reisnert och Eva Björklund)
 Näset – nutidsarkeologiska promenader längs en skånekust 1977, 1988, 1999 (Malmö 2000; tillsammans med Åke Hedström).
 Rapport om rapporter – en diskussion kring kvalitetsbedömningar av arkeologiska rapporter (Stockholm 2002; med Anders Gustafsson)
 Illusion och verklighet – landskapet som rekonstruktion (Uppsala 2005; med Åsa Klintborg Ahlklo)
 Långhuslandskapet – en studie av bebyggelse och samhälle från stenålder till järnålder (Malmö 2006; med Nils Björhem)
 Malmö i skimmer och skugga – stadsbyggnad & arkitektur 1945-2005 (Malmö 2009; med Tyke Tykesson)
 Staden vid kusten – arkeologiska berättelser i Citytunnelns spår (Malmö 2010)
 Lund just då! – Om en parodisk Lundaguide från 1890 (Lund 2014, med Sven Bjerstedt och Fredrik Tersmeden)
 Lunds universitet under 350 år – Historia och historier (Lund 2016, med Fredrik Tersmeden med flera; redaktör: Petra Francke)

Källor 
 Lärarpresentation från Institutionen för kulturvetenskaper, Lunds universitet
 "Grattis Björn Magnusson Staaf du är nybliven docent i arkeologi!" (ursprungligen från Otlet, officiell blogg för masterprogrammet i ABM vid Institutionen för Kulturvetenskaper 2011-05-17; arkiverad version hos Internet archive)
 Författaruppgifter till debattartikeln "Kontroll över kulturarvet SD:s medel för att nå makt" i Dagens Nyheter 2010-10-02
 Björn Magnusson Staaf i Libris

Noter

Svenska arkeologer
Svenska stadsantikvarier
Museologer
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1962
Män
Levande personer
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Alumner från University of California, Los Angeles
Objet petit a

Inom Jacques Lacans psykoanalytiska teori står objet petit a (franska, ungefär "objekt lilla a") för det ouppnåeliga begäret och jagets konstruktion av den andre. Lacan själv argumenterade för att begreppet inte bör översättas från franskan. 

Bokstaven "a" står för "autre" (andre), ett koncept Lacan utvecklat från det freudianska "objekt" och Lacans egen utveckling av begreppet "den andre".

Källor  

Psykoanalys
Poststrukturalism
Jacques Lacan
Mats Lundegård

Mats Evald Lundegård, född 13 december 1937 i Maria Magdalena församling, Stockholm, död 7 mars 2021 i Stockholm, var en svensk journalist, översättare och författare. Han var son till Erik Lundegård.

1993 mottog han Stora journalistpriset med motiveringen "För hans berättarkonst och bredd som allmänreporter. Han har förmågan att se och skildra det mänskliga och nära i stora politiska skeenden, senast i artiklarna från det forna Jugoslavien."

Den 29 juni 2000 var han sommarpratare i Sveriges Radio. 

Lundegård slutade på Dagens Nyheter i slutet av 2013 och verkade därefter som bloggare. Han avled den 7 mars 2021 i sviterna av Covid-19.

Bibliografi 
 1995 – Mayday, Mayday

Priser och utmärklser 
 1993 - Stora journalistpriset
 2002 - Jolopriset

Referenser

Externa länkar 
Mats Lundegårds blogg

Födda 1937
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Sommarvärdar 2000
Avlidna 2021
Personer som avlidit av covid-19
Debattörer om Estoniakatastrofen
Vinnare av Stora journalistpriset
Journalister från Stockholm
Stäket redutt

Stäket redutt var en skans vid Baggenstäkets södra sida i nuvarande Nacka kommun. Skansen anlades som en redutt genom  Baltzar von Dahlheim initiativ 1719-1743 och fick sin slutgiltiga utformning till Finska kriget 1808-1809. Resterna av anläggningen finns fortfarande bevarade på Skogsö kyrkogård (Saltsjöbadens kyrkogård) intill Skogsö kapell.

Historik
År 1676 fick fortifikationsingenjören Johan Peter Kirstenius (son till Petrus Kirstenius) av Erik Dahlbergh uppdraget att ordna befästningsverk vid Baggenstäket. På norra sidan om Baggenstäket byggdes några mindre skansar, som spelade en viss roll för utgången av slaget vid Stäket sommaren 1719. Vid södra sidan fanns vid detta tillfälle inget försvarsverk och eftersom man kunde befara ett nytt ryskt angrepp fick "hjälten från Stäket",  Baltzar von Dahlheim, i uppdrag att låta uppföra en ny större skans på Skogsösidan av Stäket.

Från början bestod anläggningen bara av risknippen, så kallade faschiner. 1723 beslutade defensionskommissionen efter ett besök på platsen att redutten skulle moderniseras med jordvallar och kompletteras med en vaktbyggnad av sten på höjden bakom. Den fick formen av en romb och från sin position kunde man bestryka hela Baggenstäket samt skjuta mot alla väderstreck.

Redutten nyttjades under hela 1700-talet, exempelvis lånades den ut till ryssarna i samband med Dalupproret 1743, men fick sin slutliga form till Finska kriget 1808-1809. Under 1800-talets andra hälft uppgjordes flera förslag till modernisering av anläggningen men det saknades pengar och man satsade istället på Vaxholms yttre befästningslinje. I 1914 års befästningsplan fanns Baggenstäket ej med längre.

Vid en undersökninga av RAÄ 1981 angavs skansens mått med 65x50 meter i nord-syd riktning med jordvallar 4-8 meter höga och  5-10 meter breda. Skansens inre mått är cirka 30x30 meter och begränsas på utsidan genom djupa vallgravsliknande diken, som är 5-10 meter breda och 1-2 meter djupa. Dessa har troligen uppkommit när material tagits till skansen. I sydväst har vallen en cirka  3 meter bred öppning. Vaktbyggnaden finns inte längre kvar, på dess plats står idag Skogsö kapell.

Nutida bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

  RAÄ-nummer Nacka 166:1 , undersökning från 1981

Externa länkar

Se även 
 Historiearvsmuseet i Nacka
 Slaget vid Stäket
 Stora nordiska kriget

Nacka kommun
Stockholms fasta försvar
Peter Eskilson

Peter (Per) Eskilson, född 28 september 1820 i Billeberga socken, Malmöhus län, död 29 januari 1872 på Bärmö gård vid Sigtuna, var en svensk militär och genremålare. Han var främst känd som genremålare med motiv hämtade från svensk allmoge och ur Bellmans dikter.

Biografi
Peter Eskilson var son till lantbrukaren Eskil Pehrsson och Elna Esbjörnsdotter. Eskilson valde först att arbeta som militär och blev underofficer vid Göta artilleriregemente och därefter som bokhållare på Göteborgs arbetsinrättning. Efter att han flyttat till Stockholm sökte han in vid Konstakademiens principskola där han studerade 1850–1853. Han debuterade 1853 i akademiens utställning med tavlan Köksinteriör. Han uppmärksammades av konstmecenaten Bengt Erland Dahlgren som hjälpte honom att resa till Tyskland 1853 för att studera vid Adolf Tidemands ateljé. Där fick han sällskap av bland annat Bengt Nordenberg, Kilian Zoll Anders Gustaf Koskull och Alexander Rudbeck. Förutom undervisningen de fick av Tidemand fick de även utföra undermålningen på Tidemands bondeskildringar. Eskilsons försök att etablera sig som framgångsrik målare i Tyskland uteblev så han återvände missmodig till Sverige 1859. Han drev 1860–1865 en fotograferingsateljé i Stockholm samtidigt som han var verksam som konstnär, bland målningarna från denna tid märks tavlan Skolscen som ingick i H. M. Konungens samlingar. När hans ekonomi förbättrats avslutade han verksamheten som fotograf och inriktade sig helt på konsten. Han medverkade bland annat i den skandinaviska konstutställningen i Stockholm 1866 med tre verk där kritiken blev mycket god och hans genombrott var säkrat. Bland verken fanns ett Bellmansmotiv Movits målare, det område som han sedan med förkärlek skulle behandla. Han blev agré vid Konstakademien 1866 och året efter blev hans mest produktiva år med ett stort antal tavlor sålda till museum och samlare. 1871 flyttade han från Stockholm till Bärmö, nära Sigtuna, och avled där 1872.Eskilson är representerad vid Nationalmuseum, Övedsklostersamlingen, Norrköpings konstmuseum och Lunds universitets konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 160-161, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Födda 1820
Avlidna 1872
Svenska målare under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Billeberga socken
Män
Esko Almgren

Esko Kalevi Almgren, född 2 juli 1932 i Kotka, är en finländsk politiker. Han var ordförande för Finlands kristliga förbund 1982–1989. Han var ledamot av Finlands riksdag 1979–1991 samt elektor i 1978 och 1988 års presidentval. Almgren är medlem i Frikyrkan i Finland och har varit styrelseledamot i sitt kyrkosamfund 1967–1975 och 1994–1997.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

Finlands riksdag 

Födda 1932
Finländska partiledare
Ledamöter av Finlands riksdag för Kristdemokraterna
Religiösa personligheter i Finland
Män
Levande personer
Personer från Kotka
Simon the Sorcerer II: The Lion, the Wizard and the Wardrobe

Simon the Sorcerer II: The Lion, the Wizard and the Wardrobe (oftare enbart kallat Simon the Sorcerer II) är ett äventyrsspel som utvecklades av Adventure Soft, och släpptes 1995. Det är det andra spelet i Simon the Sorcerer-serien, och är en uppföljare till Simon the Sorcerer.

Datorspel 1995
Windows-spel
Peka-och-klicka-äventyrsspel
Amigaspel
MS-DOS-spel
Macintosh-spel
IOS-spel
Odd kikinaskald

Odd kikinaskald (Oddr kíkinaskáld) var en isländsk furstelovskald verksam hos den norske kungen Magnus den gode. Då kung Magnus dog under härtåg i Danmark år 1047, diktade Odd ett arvkväde efter honom, av vilket två strofer har bevarats därför att de av Snorre Sturlason kommit att infogas i Magnus den godes saga. Den första strofen handlar om slaget vid Åros (Århus) men tycks även anspela på slaktningen vid Lyrskogsheden; den andra strofen beskriver den sorg som kungens folk kände då Magnus var död och hans lik skeppades hem till Norge:

Även en lausavísa som Odd diktade kort efter Magnus död finns bevarad.

I Skáldatal uppges att Odd också diktat ett kväde om kung Harald Hårdråde, men detta är nu restlöst förlorat.

Vad Odds tillnamn kíkinaskáld egentligen betyder tycks vara oklart.

Källor

Litteratur 
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, I, 2 utg., København 1920, sid 613.

Externa länkar 
 Originaltexten till samtliga bevarade strofer av Odd kikinaskald

Norröna skalder
Män
Födda okänt år
Avlidna 1000-talet
Jonathan Marks

Jonathan M. Marks, född 1955, är en antropolog vid University of North Carolina at Charlotte.

Marks studerade vid Johns Hopkins University i Baltimore och University of Arizona med inriktning mot genetik och antropologi. Han doktorerade 1984 och forskade sedan i genetik vid UC-Davis från 1984-1987 och undervisade därefter vid Yale i 10 år och vid Berkeley i 3 år. Han bosatte sig sedan i Charlotte där han nu är professor vid University of North Carolina-Charlotte.

Han har fått många forskningsartiklar och essäer publicerade. Han är en tydlig kritiker av vetenskaplig rasism, och har argumenterat mot idén att "ras" är en naturlig kategori. Enligt Marks syn är "ras" en blandning av mönster i biologisk variation mönster av uppfattade skillnader.

Han sitter också i styrelsen för Indigenous Peoples Council on Biocolonialism, Nixon, Nevada.

Böcker
 Evolutionary Anthropology (1991, with Edward Staski)
 Human Biodiversity (1995) 
 What It Means to be 98% Chimpanzee (2002) 
 Why I Am Not a Scientist (2009)

Referenser

Externa länkar
Faculty webpage

Amerikanska antropologer
Födda 1955
Levande personer
Män
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från University of California, Davis