kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Etiopientermitskvätta

Etiopientermitskvätta (Myrmecocichla melaena) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer som namnet avslöjar i Etiopien, men även i Eritrea, i klippiga bergstrakter ovan 1800 meters höjd. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Etiopientermitskvättan är en 20 cm lång helsvart fågel, förutom vitt på basen av handpennornas innerfan som formar en stor fläck synlig i flykten. Även näbb och ben är svarta. Könen är lika, ungfågeln något mattare. Sången beskrivs både som en mjuk ramsa och ljusa tjirpande toner som upprepas. Lätet är en kort genomträngande vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Östafrika på högplatån i Eritrea och norra Etiopien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Termitskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Arten hittas bland klippor och raviner över 1800 meters höjd. Den föredrar områden nära vattenfall, men kan också ses i buskiga områden ovan bergsklyftor långt från vatten. Fågeln håller sig huvudsakligen till exponerade berghällar. Födan är dåligt känd, men den har setts bära insekter för att mata sina ungar. Den har noterats bygga bo i juni och december, i norra Etiopien dock maj–juni och nyligen flygga ungar har setts i augusti. Boet placeras i en skreva i en klippvägg.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som lokalt frekvent förekommande.

Taxonomi och namn 
Etiopientermitskvättan beskrevs som art av Eduard Rüppell 1837, under namnet Saxicola melaena. Artepitetet är en latinisering av grekiska melas eller melaina som betyder "svart".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Vitskuldrad termitskvätta

Vitskuldrad termitskvätta (Myrmecocichla nigra) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. F

Utseende och läte 
Vitskuldrad termitskvätta är en knubbig mörk tätting. Hanen är svart med vit skuldra, honan genomgående mörkgrå. Sången är en varierande sprudlande blandning av visslande och skallrande ljud, avgivna från sittplats eller i sångflykt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer fläckvist från sydöstra Nigeria söderut till södra Angola och södra Zambia, österut till södra Sydsudan, sydvästra Kenya och östra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Termitskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Arten hittas i gräsmarker, öppet skogslandskap och jordbruksbygd. Den ses framför allt i områden rika på termitbon.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Kongotermitskvätta

Kongotermitskvätta (Myrmecocichla tholloni) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer lokalt i gräsmarker i Centralafrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Kongotermitskvättan är en udda och mycket distinkt skvätta. Fjäderdräkten är mestadels gråbrun, med vitt på strupe, övergump och undersidan av stjärten samt vita vingfläckar som är tydliga i flykten. I kroppsbyggnad och beteende liknar den vitskuldrad termitskvätta, men den gråvita fjäderdräkten är helt annorlunda. Den gladlynta sången som ofta avges i en ryttlande sångflykt alternerar mellan ljusare visslande toner och mörkare tjirpande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Centralafrika från Gabon till södra Angola, Centralafrikanska republiken och västra Kongo-Kinshasa. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Termitskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Kongotermitskvättan hittas lokalt i gräsmarker, vanligen i par eller smågrupper. Den ses hoppa runt på marken eller sitta på låga utkiksplatser.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar François-Romain Thollon (1855-1896), fransk botaniker och samlare av specimen i Elfenbenskusten, Nigera, Gabon och Kongoriket.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Hereroflugsnappare

Hereroflugsnappare (Namibornis herero) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hereroflugsnapparen är en skvättliknande brun flugsnappare med mörk ansiktsmask, ljust ögonbrynsstreck och mycket svag streckning undertill. Sången är dämpad men distinkt, en fyrtonig serie med sorgsamma visslingar.

Utbredning och systematik 
Hereroflugsnapparen förekommer i sydvästra Afrika från sydvästligaste Angola till västra Namibia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Hereroflugsnapparen placeras vanligen som ensam art i Namibornis. Den ansågs tidigare vara besläktad med stenskvättor med tanke på läten, beteende och utseende på ungfåglarna. Dock har den likheter med flugsnappare i släktet Bradornis i fråga om boets utseende, boplats, äggens utseende och tiggläte hos ungarna. DNA-från 2016 visade dock på nära släktskap med flugsnapparna i släktet Melaenornis. Vissa, som eBird/Clements, inkluderar den därför till och med i Melaenornis.

Levnadssätt 
Hereroflugsnapparen hittas mycket lokalt en specifik miljö: band av något lummigare skogslandskap kring foten av förkastningsbranter vid Namiböknens kant. Den ses vanligen i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn syftar på Herero, ett folkslag i Namibia.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Koboltniltava

Koboltniltava (Niltava davidi) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Koboltniltavan är en stor (18 cm) och kraftigt byggd flugsnappare med rätt kort näbb. Hanen liknar praktniltavan med mörkblå ovansida, glänsande blå hjässa, svartaktig strupe och rostorange undersida. Koboltniltavan har dock blåglans endast på främre delen och på sidorna av hjässan, bröstet är mer rödbrunt och buk samt undergump mer åt beige. Även honan liknar hona praktniltava med brun dräkt, vitt halsband och blå fläck på halssidan, men är en nyans mörkare både ovan och under samt har mindre inslag av rödbrunt på vingar och stjärt.

Läten 
Bland lätena hörs ett högfrekvent och mycket tunt, upprepat "siiiii" samt ett metalliskt och vasst "tit tit tit" eller "trrt trrt tit tit trrt trrt...".

Utbredning och systematik 
Koboltniltavan häckar i centrala och södra Kina (från Sichuan söderut till Yunnan och Guizhou samt även Guangxi, Hainan och nordvästra Fujian) samt i nordvästra Vietnam i västra Tonkin. Vintertid ses den i Laos, Vietnam (söderut till centrala Annam, sydvästra Kambodja och möjligen sydöstra Thailand. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig i södra Kina och ovanlig i norra Vietnam.

Levnadssätt 
Koboltniltavan förekommer i städsegrön skog upp till 1700 meters höjd, under flyttningen även i parker och trädgårdar. Den ses oftast ensam eller i par, födosökande i tät undervegetation efter små ryggradslösa djur och småfrukter. Inget är känt om dess häckningsbiologi.

Namn 
Niltava kommer från namnet på praktniltavan (N. sundara) på nepalesiska, Niltau. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar franska munken och naturforskaren Armand David.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Aragon, Aude

Aragon är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Alzonne som ligger i arrondissementet Carcassonne. År  hade Aragon  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Aragon

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Större niltava

Större niltava (Niltava grandis) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Större niltava är som namnet antyder störst bland niltavorna, med kroppslängden 20–22 cm störst bland de asiatiska flugsnapparna. Förutom storleken ger fågeln ett trögt och satt intryck. Hanen är helt blå i olika nyanser: mörkblå ovan, ljusare på nacke, hjässa och övergump samt blåsvart under. Honan är brun med ljusblå fläck på sidan av halsen och beigeaktig strupe. Sången är en stigande serie med tre till fyra visslande toner. Bland lätena hörs raspiga och skallrande ljud, men även ett mjukt "chu-ii".

Utbredning och systematik 
Större niltava delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Niltava grandis grandis – förekommer i Himalaya (Nepal till norra Myanmar, södra Kina och norra Indokina)
 Niltava grandis griseiventris – förekommer i södra Kina (sydöstra Yunnan)
 Niltava grandis decipiens – förekommer på Malackahalvön och Sumatra
 Niltava grandis decorata – förekommer i södra Laos (Langbian Plateau)

Levnadssätt 
Större niltava förekommer i tät, högvuxen och fuktig bergsskog på mellan 900 och 2565 meters höjd. Den ses mestadels i skogens mellanskikt för att ibland falla ner till marken. Fågeln lever av små till medelstora ryggradslösa djur och bär, ibland även stora syrsor och små ormar. Den häckar mellan februari och juli och bygger ett rätt stort skål- eller kupolformat bo som placeras upp till sex meter ovan mark bland mossa på ett träd eller en stenbumling, bland stenar eller i ett hål i en vägg eller jordbank. Arten är stannfågel och höjdledsflyttare som söker sig till lägre regioner vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt ovanlig till ganska vanlig.

Namn 
Niltava kommer från namnet på praktniltavan (N. sundara) på nepalesiska, Niltau.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre niltava

Mindre niltava (Niltava macgrigoriae) är en tätting i familjen flugsnappare som förekommer i Syd- och Sydostasien.

Utseende 
Mindre niltava är som namnet antyder minst i släktet, med sin kroppslängd på 11–14 cm endast hälften så stor som större niltava. Hanen är mörkblå med lysande blått på pannan och i en fläck på halssidan. Honan är brun med en otydlig blå halsfläck och rostfärgade vingar och stjärt. Den saknar hona praktniltavans ljusa ovalformade halsfläck.

Utbredning och systematik 
Mindre niltava delas in i två underarter med följande utbredning:
 Niltava macgrigoriae macgrigoriae – förekommer i Himalaya från Nepal till södra Kina och nordöstra Indien (Darjeeling)
 Niltava macgrigoriae signata – förekommer från östra Himalaya till Bhutan, norra Myanmar, nordvästra Thailand och Indokina

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig till vanlig eller ovanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jane Grant McGrigor (död 1902), dotter till brittiska generalmajoren James McGrigor (1771-1858).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Argeliers

Argeliers är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Ginestas som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Argeliers  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Argeliers

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Sumatraniltava

Sumatraniltava (Niltava sumatrana) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sumatraniltavan är en medelstor (15 cm) och kraftig flugsnappare. Hanen är lysande marinblå ovan med mörkare ansikte och orangefärgad undersida. Honan är genomgående brun med grått på undersidan och grå anstrykning på nacke och vingar. Sången består av en entonig böljande serie visslingar likt turkosflugsnapparen, men även en snabb serie med böjda och gnissliga toner. Bland lätena hörs ett hårt "chik".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på Malackahalvön och Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sumatraniltavan hittas i bergsskogar, vanligen över 1500 meters höjd på Malackahalvön och från 1000 meter upp till trädgränsen på Sumatra. Den ses enstaka eller i par, utanför häckningstid även som en del av kringvandrande artblandade flockar. Arten födosöker i de medelhöga till låga trädskikten, i skuggad undervegetation och på marken. Den är rätt skygg och svår att få syn på, men kan ses när den gör utfall från flygande insekter från sittplats. Den kan också röra sig ut i det öppna vid vägkanter och stigar.

Häckning 
fågeln häckar mellan december och maj. Det skålformade boet av mossa placeras lågt, högst tre meter ovan mark, i en skreva eller ett hål i ett mosstäckt träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Argens-Minervois

Argens-Minervois är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Lézignan-Corbières som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Argens-Minervois  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Argens-Minervois

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Praktniltava

Praktniltava (Niltava sundara) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Praktniltavan är en stor (15-18 cm), kraftig och färgglad flugsnappare med rundat huvud, ganska kort stjärt, och bred näbb. Hanen har lysande blå hjässa och halsfläck. Den är svart på strupen och i ansiktet, medan resten av ovansidan är mörkblå. Undersidan är orange, hela vägen till undre stjärttäckarna. Honan är gråbrun med en ovalformad vitaktig strupfläck.

Läten 
Bland lätena hörs tunna och metalliska "tsi tsi tsi tsi...", hårda "tic" och "trrt".

Utbredning och systematik 
Praktniltava delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Niltava sundara whistleri – västra Himalaya från Pakistan till norra Indien (Kumaon)
 Niltava sundara sundara – östra Himalaya till sydöstra Tibet, södra Kina (norra Yunnan) och norra Laos
 Niltava sundara denotata – sydvästra Kina till norra Myanmar, flyttar till norra Thailand och norra Laos

Den har tidigare behandlats som samma art som en eller båda av sumatraniltava (Niltava sumatrana) och koboltniltava (Niltava davidi).

Levnadssätt 
Praktniltavan förekommer i undervegetation i städsegrön skog, blandskog och lövskog. Den lever av små ryggradslösa djur och larver. Fågeln häckar mellan april och augusti. Arten är stannfågel eller höjdledsflyttare, där de som häckar i Himalaya rör sig till lägre nivåer vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig och lokalt förekommande i norra Pakistan, vanlig i Nepal, ganska vanlig i norra Indien och Bhutan, ovanlig i Kina samt ganska vanlig i Burma.

Namn 
Niltava kommer från namnet på arten på nepalesiska, Niltau, medan sundara kommer av sundar, "vacker" på hindi.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Kinesisk niltava

Kinesisk niltava (Niltava oatesi) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer bergsskogar från östra Himalaya till södra Kina. Kinesisk niltava och taiwanniltavan behandlades fram tills nyligen som en och samma art, Niltava vivida.

Utseende och läte 
Kinesisk niltava är en stor (18–19 cm), långvingad niltava med toppig hjässa. Hanen är koboltblå på ovansidan, svart på ansikte och strupe och orange undertill. Den saknar praktniltavans blåglans på hjässa och nacke. Vidare går den orange färgen på bröstet karakteristiskt upp som en kil i den svarta strupen. Honan är brungrå med beigefärgad strupe utan praktniltavans ovalformade ljusa strupfläck.

Sången består av en kort serie med en till tre ljusa visslingar, följt av en kvitter med först höga sedan lägre toner: "tseeoo tyüdü tswee-prrit". Bland lätena hörs klart visslande "yiyou-yiyou" och hårda, genomträngande och metalliska "pit".

Jämfört med taiwanniltavan (N. vivida) är kinesisk niltava större med blekare hondräkt och avvikande sång, med kortare fraser samt färre toner och mindre variation i varje fras.

Utbredning och systematik 
Kinesisk niltava förekommer från östra Himalaya till södra Kina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fram tills nyligen behandlades oatesi som underart till Niltava vivida. När arterna delades upp flyttades det svenska trivialnamnet från vivida till oatesi, samtidigt som den senare döptes om till taiwanniltava.

Levnadssätt 
Kinesisk niltava bebor tempererad städsegrön skog och bergsbelägen blandskog på mellan 750 och 2565 meters höjd. Födan är dåligt känd men tros inkludera små ryggradslösa djur. Den har också noterats äta frukt. Uppgifter om dess häckningsbiologi saknas. Fastlandspopulationen är flyttfågel.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen kategoriserar kinesisk niltava som livskraftig. Fågeln beskrivs som ovanlig i södra Kina och sällsynt i nordöstra Indien.

Namn 
Niltava kommer från namnet på praktniltavan (N. sundara) på nepalesiska, Niltau.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Armissan

Armissan är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Coursan som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Armissan  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Armissan

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Svartvit stenskvätta

Svartvit stenskvätta (Oenanthe albonigra) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer året runt i torra och klippiga miljöer från Iran till Pakistan samt på sydöstra Arabiska halvön. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och levnadssätt 
Svartvit stenskvätta är en 17 centimeter lång tätting med den för släktet typiska "T-formade" stjärtteckningen, det vill säga svart ändband och centrala stjärtfjädrar på den i övrigt vita stjärten. Denna art är svart ovan och vit under. 

Den skiljer sig från picata-formen av orientstenskvättan, som den delar utbredningsområde med, genom rundare huvud, mer satt form, större näbb och att det svarta är glansigt istället för matt. Vidare sträcker sig det svarta på strupen inte lika långt ner samt att det vita på övergumpen når längre upp på ryggen.

Läte 
Sången är ljudlig, ringande och melodisk, påminnande om buskskvätta. Locklätet är vasst, ljust och kort, medan varningslätet är hårt och raspigt.

Utbredning och systematik 
Svartvit stenskvätta förekommer i klippterräng på östra Arabiska halvön (Oman och Förenade Arabemiraten) samt från södra Iran till Afghanistan och Pakistan. Tillfälligt har den påträffats i Bahrain, Kuwait, Saudiarabien och Qatar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Stenskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Svartvit stenskvätta hittas i bergssluttningar och klippblocksströdda kullar med endast lite växtlighet, ända ner till havsnivån. Den ses ofta sitta på hus och ledningar. Arten häckar i ett hålutrymme i en klippa eller i talussluttningar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig, dock fåtalig i Pakistan. Beståndet i Förenade Arabemiraten uppskattas till 1 000–10 000 par.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Arques, Aude

Arques är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Couiza som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Arques  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Arques

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude