kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bronshjon

Bronshjon (Callidium coriaceum) är en skalbagge i familjen långhorningar. Den lever som larv främst i döda granar och gamla granskogar är därför en viktig livsmiljö för arten.

Kännetecken 
Bronshjon blir 8–14 millimeter lång. Den hör till samma släkte, Callidium, som blåhjon och grönhjon och är liksom dessa en robust byggd och ganska platt långhorning. Arten har dock inte en lika bred kropp som blåhjon och grönhjon, utan är mer långsmal. Som skalbaggens namn antyder har den en bronsaktig färg, med en grönaktigt brun metallglans. Låren, som har en mer blåaktig glans än kroppen och täckvingarna, är påfallande förtjockade, liksom hos blåhjon och grönhjon. I övrigt är skalbaggens ben slanka. Tarserna är bruna. Antennerna är långa, dock inte längre än skalbaggens kropp. Det är hanen som har längst antenner, dessa når nästan till täckvingarnas spets, medan honan som hos många andra långhorningar har kortare antenner.

Larv 
Larven blir upp till 24 millimeter lång och är vit med blekgult huvud och gulbrun behåring. Den har tre par väl synliga ben. På bröstsegmenten finns små fläckar, vilka är blekgula liksom huvudet.

Utbredning 
Bronshjonets utbredning i Europa sträcker sig från Alperna och de östra delarna av mellersta och södra Europa till Baltikum och Ryssland. I Norden förekommer arten i Finland, större delen av Sverige (saknas i de sydvästra delarna) och omkring Oslofjorden i Norge, samt på ett par nordligare lokaler i Norge. I Asien förekommer arten genom Rysslands barrskogar till Sibirien, Mongoliet, norra Kina och Korea.

I Sverige har bronshjon lokalt gått tillbaka starkt då äldre granskogar avverkats och den har svårt att överleva i de skötta kulturskogar som ersatt dem. Arten är inte hotad enligt 2010 års rödlista men kan ses som en signalart för skyddsvärd äldre granskog.

Levnadssätt 
Bronshjonets larvutveckling tar åtminstone två år. Lämpliga yngelträd är gamla granar, gärna bevuxna med hänglavar, som stått döda ett par år och som vuxit långsamt och har tjock bark. Granar som inte är angripna av barkborrar föredras. Sällsynt kan även tall fungera som yngelträd. Larven gnager slingrande gångar under barken som också går in i splintveden. Gångarna är ganska breda, ofta över 10 millimeter. Förpuppningen sker 2–4 centimeter in i veden. De första fullbildade skalbaggarna visar sig i mitten av juni och arten kan sedan påträffas under hela juli. Skalbaggen är främst nattaktiv, men kan ibland även ses på dagen. Den sitter då ofta på bark.

Hot 
För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Noter 

Långhorningar
Gammelskogsarter
Kalasturnén

Kalasturnén var en årlig sommarkonsertturné i Sverige med främst svenska artister och musikgrupper. Kalasturnén grundades 1997 av Pange Öberg som också var arrangör. Från och med 2001 arrangerade United Stage turnén efter att Öberg började arbeta där. Efter 2004 gjorde turnén uppehåll men återkom 2022.

Medverkande artister i urval 

Under 2022 års turné ersatte Emil Jensen både Bob hund och Gina Dirawi på grund av sjukdom på spelningarna i Malmö och Göteborg.

Källor

Fotnoter 

Konsertturnéer
Återkommande evenemang med premiär 1997
Sommar i Sverige
Musikevenemang i Sverige
Stella Parland

Stella Viveca Parland, född 25 mars 1974 i Esbo, död 3 februari 2015 i Helsingfors, var en finlandssvensk författare och teaterrecensent (Hufvudstadsbladet), sondotter till Oscar Parland.

Sedan 2016 delar Svenska Kulturfonden ut Stella Parland-priset:

"… till en konstnär eller en grupp konstnärer för konstnärlig verksamhet av hög kvalitet, till sin karaktär gränsöverskridande vad gäller språk, kultur eller genre och i en anda av humanism, öppenhet och gärna humor eller med anknytning till italiensk kultur”.

Det är tänkt att delas ut var tredje år och hade första året en prissumma på 7 000 Euro.



Verk 
 Dikter om öden och döden, Söderströms, 1999, tillsammans med Annika Sandelin
 Katastrofer och strofer om slummer och stoj, Söderströms, 2003
 Delirium – romanen om en hund, Söderströms 2004
 Gnatto pakpak, Söderströms 2010. Den aviserade uppföljaren Natto pakpak hann hon inte fullborda.
 Glossarium över förgätna fejder, House of Foundation, Norge, 2011
 Missförstånd: En ofärdig roman, Förlaget M, 2018

Verk för scen 
 Kautschuk: En marionettkabaré, 2006
 Kabaré kalla kalkon, 2009

Översättningar 
 Tuula Korolainen: Häxtal (Noitaluvut), för Söderströms 2004
 Laura Ruohonen: Smaskens damaskens (Allakka Pullakka), för Söderströms 2010

Källor

Uppslagsverk

Noter

Externa länkar 
 
 Nekrolog för Stella Parland i Hufvudstadsbladet.

Finlandssvenska författare
Författare från Helsingfors
Födda 1974
Avlidna 2015
Kvinnor
Sjuklönelagen

Sjuklönelagen, egentligen Lag  om sjuklön, är en svensk lag från 1991 som gör gällande att arbetstagare som princip har rätt att vid sjukdom behålla lön och andra anställningsförmåner, så kallad sjuklön. Sjuklönen ska utbetalas av arbetsgivaren för de första 14 dagarna av sjukdomsperioden. Med undantag för en karensdag ska 80 procent av anställningsförmånerna utbetalas under sjukdomsperioden.

Externa länkar
Notiusm: Lag (1991:1047) om sjuklön

Arbetsrätt i Sverige
Sveriges lagar
1991 i Sverige
Politikåret 1991
Ekonomiåret 1991
Juridikåret 1991
Ona i On

Ona i On är ett studioalbum av de polska musikartisterna Sylwia Grzeszczak och Liber. Det släpptes den 21 november 2008.

Låtlista
 Ona i on - 3:56
 Nowe szanse - 3:55
 Żyje się raz - 3:37
 Idę w ciemno - 3:35
 Nasza baśń - 4:44
 Co z nami będzie - 3:14
 Wojna damsko-męska - 3:22
 Bogini - 3:31
 180 stopni - 3:50
 Mijamy się - 3:58
 Czerń i biel - 4:03
 Głośna samotność - 4:37
 O niej i o nim - 4:03

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 2008
Polska musikalbum
Sen o przyszłości

Sen o przyszłości är det första solo-studioalbumet av den polska sångerskan Sylwia Grzeszczak. Det släpptes den 11 oktober 2011. Tre singlar släpptes från albumet. De två första nådde första plats på den polska singellistan.

Låtlista
 Sen o przyszłości - 3:19
 Leć - 3:07
 Karuzela - 3:17
 Bajka - 3:47
 Tęcza - 3:46
 Nie dam się - 3:10
 Imię trawy - 3:19
 Małe rzeczy - 3:17
 Najprzytulniej - 3:25
 Gorszy dzień - 4:31
 За тобой - 3:26

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 2011
Polska musikalbum
Rikard III av Normandie

Rikard III av Normandie, född 997, död 1027, var en fransk vasallmonark som regerande hertig av Normandie. Han var son till hertig Rikard II av Normandie och Judit av Bretagne. Han var gift med Adele av Frankrike. Rikard avled barnlös strax efter att han efterträtt sin far på tronen och efterträddes av sin bror Robert I. Han ryktades ha blivit förgiftad.

Källor 

Hertigar av Normandie
Födda 997
Avlidna 1027
Män
Franz Julius Döteber

Franz Julius Döteber (Tödtebeer), född okänt år, död 1650 i Leipzig, var en tysk arkitekt och bildhuggare. Han var far till Christian Julius Döteber.

Döteber uppges ha varit verksam i Doberan i Mecklenburg-Schwerin 1622–34 och i Leipzig efter 1636. Han tycks ha varit mest betydande som stenhuggare och träskulptör. Endast två fullt säkra arbeten av honom är kända, gravmonument över Daniel von Behr med en i trä skulpterad ryttarstaty under en baldakin (1620-talet) och ett gravkapell över hertig Fredrik Adolf (1634, båda i domkyrkan i Doberan).

Källor

Tyska arkitekter under 1600-talet
Tyska skulptörer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1650
Män
Ugglan
Samtal med en ängel

Samtal med en ängel är en novellsamling sammanställd av Nick Hornby, utgiven i svensk översättning av Kerstin Gustafsson 2002. 

Det engelska originalet Speaking with the angel gavs ut 2000. Samlingen består av noveller skrivna av bland andra Colin Firth, Helen Fielding, Zadie Smith och Robert Harris. Hornbys egen novell i boken heter Tuttjesus (NippleJesus).

Innehåll 
 Nick Hornby: Förord
 Robert Harris: Premiärministerns frågestund
 Melissa Bank: The Wonder Spot
 Giles Smith: Sista beställningen
 Patrick Marber: Peter Shelley
 Colin Firth: Ingentingavdelningen
 Zadie Smith: Jag är den ende
 Nick Hornby: Tuttjesus 
 Dave Eggers: När jag hade kastats i floden och innan jag drunknade 
 Helen Fielding: Luckybitch 
 Roddy Doyle: Slaven 
 Irvine Welsh: Katolsk skuld (Erkänn att du njuter av det) 
 John O'Tarrell: Gå i motvind

Referenser 

Brittiska noveller
Skönlitteratur 2000
Novellsamlingar
Engelskspråkig skönlitteratur
Frank Dandy

Frank Dandy (tidigare Frank Dandy Superwear) är ett svenskt modemärke, specialiserade inom underkläder. 
Frank Dandy startade 2003 och hade 2011 över 200 återförsäljare, främst i Sverige. De säljer även under egen webbplats försäljning över internet där de är störst i de nordiska länderna, USA och Japan.
Frank Dandy har under åren gjort en rad olika kollektionssamarbeten med bland andra Leo Lyxxx, Super Mundane och Non Violence Movement. Frank Dandy har utöver det ett eget sortiment bestående av Bamboo Collection, The Originals, St Paul samt bassortimentet Legend.

Källor

Externa länkar
 Frank Dandy (officiell webbplats)

Svenska klädmärken
Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid

Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid från vikingatid till reformationstid är ett bokverk som presenterar artiklar på svenska, danska och norska av forskare inom olika kulturhistoriska specialiteter. Verket utkom med 22 band under perioden 1956 - 1978. 

Geografiskt omfattar verket de fem nordiska länderna och tar upp andra ämnen, bland annat från tysk kultur, i den mån det har påverkat livet i Norden. 

Verket var först och främst avsett som ett referensverk för bibliotek, museer och arkiv. 

Verket har hög vetenskaplig nivå och artiklarna är signerade av författarna. Det finns många hänvisningar till annan litteratur, medan statistik och kartor saknas, i de inledande banden saknas även avbildningar.

Ledningskommittén med en redaktör från varje land bestod bl.a. av Johannes Brøndsted, Bernt Hjejle, Lis Jacobsen, Peter Skautrup, John Danstrup (redaktör 1951-57) och Allan Karker (redaktör 1957-78) från Danmark, Kristján Eldjárn, Þorkell Jóhannesson, Magnús Már Lárusson (redaktör) och Ólafur Lárusson från Island, Trygve Knudsen, Hallvard Lie, Johan Schreiner, Didrik Arup Seip och Finn Hødnebø (redaktör) från Norge, Ingvar Andersson, John Granlund (redaktör), Dag Strömbäck, Bengt Thordeman och Elias Wessén från Sverige samt Gunvor Kerkkonen (redaktör), Aarno Maliniemi och Carl Axel Nordman från Finland.

Facklitteratur
Svenskspråkiga uppslagsverk
Arkeologi
Etnologi
Folkminnen
Nordens historia
Medeltiden
The Original Disco Man

The Original Disco Man är ett musikalbum av James Brown som lanserades 1979 på skivbolaget Polydor. Albumet var något av en reaktion på att James Browns funkmusik vid 1970-talets slut övergetts till förmån för discomusik. Skivan producerades av Brad Shapiro, och inte James Brown själv vilket brukade vara fallet. Shapiro skrev också merparten av skivans låtar. Musiken är discoinspirerad, men fortfarande rotad i funk. Trots uppoffringarna blev skivan bara en medelstor framgång, men har senare setts som ett av James Browns starkaste 1970-talsalbum. Skivans inledande låt "It's too Funky In Here" släpptes som singel från skivan. Musikkritikern Robert Christgau kallade låten för "årets discoskiva" i sin recension av albumet, och skivan som helhet fick A- i betyg.

Låtlista
(kompositör inom parentes)
"It's too Funky In Here" (B. Shapiro/G. Jackson/R. Miller/W. Shaw) - 6:30
"Let the Boogie do the Rest" (B. Shapiro/R. McCormick) - 7:22
"Still" (B. Anderson) - 6:05
"Star Generation" (B. Shapiro/R. McCormick) - 8:07
"Women Are Something Else" (B. Shapiro/R. McCormick) - 6:00
"The Original Disco Man" (B. Shapiro) - 6:55

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #152
Billboard R&B Albums, USA: #37

Källor

Musikalbum 1979
Åsa Bergenheim

Åsa Ingrid Katarina Bergenheim, född Sjöberg 12 mars 1954 i Karlstad, är en svensk pedagog, idéhistoriker och akademisk ledare. Hon var rektor vid Karlstads universitet åren 2011 till 2017.

Åsa Bergenheim är ursprungligen utbildad lärare. Hon doktorerade 1994 med avhandlingen Barnet, libido och samhället: om den svenska diskursen kring barns sexualitet 1930-1960, och har därefter fokuserat sin forskning kring makt och kön, framför allt incest, sexuella övergrepp och våldtäkt.

Bergenheim är professor både i idéhistoria och i pedagogiskt arbete vid Umeå universitet. Vid detta universitet var hon även prorektor 2005–2010.

Kontrovers
Bergenheims utnämnande av Olav Thon till hedersdoktor vid Karlstads universitet har kritiserats för att vara omotiverat.

Bibliografi (i urval)
 
 
 
 
 
Bergenheim, Åsa (2020). Den liderliga häxan: häxhammaren och de svenska häxprocesserna.

Källor

Svenska professorer i idéhistoria
Svenska professorer i pedagogik
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Personer verksamma vid Umeå universitet
Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Forskare från Karlstad
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Azzedine Alaia

Azzedine Alaïa, född 26 februari 1940 i Tunis, Tunisien, död 18 november 2017 i Paris, var en tunisisk-fransk modeskapare.

Han flyttade till Paris 1956 och arbetade hos Christian Dior, Guy Laroche och Thierry Mugler, innan han öppnade en egen ateljé. Hans kläder har burits av bland andra Grace Jones, Tina Turner, Raquel Welch, Madonna, Janet Jackson, Brigitte Nielsen, Naomi Campbell, Stephanie Seymour, Shakira, Miley Cyrus, Victoria Beckham, Carla Bruni och Michelle Obama.

Han utnämndes till riddare av Hederslegionen av den franska regeringen 1998.

En utställning kallad "Azzedine Alaïa in the 21th century" hölls i början av 2012 på Groninger Museum i Nederländerna.

Källa
''Den här artikeln har, helt eller delvis, översatts från engelskspråkiga Wikipedia

Tunisiska modeskapare
Avlidna 2017
Födda 1940
Män
Riddare av Hederslegionen
Personer från Tunis
Max Duttenhofer

Max Wilhelm von Duttenhofer, född 20 maj 1843 i Rottweil, död 14 augusti 1903 i Tübingen, var en tysk industriman.

Duttenhofer studerade sprängämnenas kemi och övertog ledningen av krutbruken i Rottweil, inrättade 1877 en ny krutfabrik vid Düneberg nära Hamburg, och grundlade 1884 - efter köp av flera sydtyska krutbruk - det mäktiga bolaget Rheinisch-Westfälische Pulver-Fabriken i Köln med filial i Sankt Petersburg. På tillskyndan av Alfred Krupp hade han emellertid 1882 påbörjat framställning i stor skala av prismatiskt krut, och 1887 fick han patent på ett nytt röksvagt krut, framställt av nitrocellulosa.
 
År 1889 fick Duttenhofer till stånd en kartell mellan samtliga mer betydande sprängämnesfabriker i Tyskland med stöd även av de mäktiga krut- och sprängämnesbruken i Glasgow. Han bidrog i hög grad till att utveckla denna industri, både som fabrikant och industriell organisatör och att 1898 genom en miljondonation grundlägga ett centrallaboratorium för vetenskapliga och tekniska sprängämnesundersökningar i Neubabelsberg. Han var även mycket verksam för utvecklingen av den tyska motor- och bilindustrin. Han adlades 1896.

Källor

Tyska företagsledare
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Födda 1843
Avlidna 1903
Män
Personer från Rottweil
Salmonsens
Isla Grande de Tierra del Fuego

Isla Grande de Tierra del Fuego är huvudön i ögruppen Eldslandet. Öns area är cirka 47 000 km². Den västra delen tillhör Chile och den östra Argentina. Namnet är spanskt och kan översättas till "Eldslandets stora ö".

Källor
 http://www.ne.se/eldslandet

Chiles öar
Öar i Eldslandet (argentinsk provins)
Patagonien
Dappy

Costadinos "Dappy" Contostavlos, född 11 juni 1987 i London, är en brittisk rappare av grek-cypriotisk härkomst.
Costadinos Contostavlos är en av medlemmarna i hiphop-gruppen N-Dubz. De övriga medlemmarna är hans kusin, sångerskan Tulisa Contostavlos, och rapparen Fazer (Richard Rawson).

Födda 1987
Brittiska rappare
Levande personer
Män
Mononymt kända personer
Prince R380

Prince R380 är en sportvagn, tillverkad av den japanska biltillverkaren Prince Motor Company 1965. Bilen vidareutvecklades senare till Nissan R380-II

Bakgrund
Under 1960-talet, före formel 1-eran, kördes Japans Grand Prix med standardvagnar i olika storleksklasser. Prince Motor Company hade stora förhoppningar på sin nya Skyline GT S54 inför loppet  men fick se sig slagna av en Porsche 904. Eftersom Porschen var en sportvagnsprototyp förklädd till GT-vagn beslutade Prince att ta fram en liknande bil till efterföljande år.

Utveckling
Prince saknade erfarenheter av att bygga rena tävlingsbilar och köpte därför ett chassi från Brabham som studieobjekt. Företagets chefsingenjör Shinichiro Sakurai utgick från detta och tog fram en passande, täckt kaross. Motorn var även den avsedd enbart för racing. Det var en rak sexa på två liter med dubbla överliggande kamaxlar och fyra ventiler per cylinder. Motorn kom senare att användas även i Skyline GT-R.

Sedan Prince gått samman med Nissan vidareutvecklades bilen under Nissan-namnet med ny kaross och starkare motorer.

Tekniska data

Tävlingsresultat
Till Princes förtret ställdes Japans Grand Prix in . Prince passade istället på att sätta en rad hastighetsrekord detta år.

 återkom Japans Grand Prix. Prince tog en dubbelseger i loppet med Yoshikazu Sunako på första plats före Hideo Oishi.

Referenser

Externa länkar

 Early Datsun.com 
 YouTube-klipp från Japans Grand Prix 1966. 

R380
R380
Historiska tävlingsbilar
Racersportvagnar
Bakhjulsdrivna fordon
Dharmendra

Dharmendra Singh Deol, känd mononymt som Dharmendra, född 8 december 1935 i Punjab, dåvarande brittiska Indien, är en indisk filmskådespelare, producent och politiker. Han har medverkat i mer än 247 filmer. Han har blivit känd för sin medverkan i många actionfilmer och var bland annat med i storfilmen Sholay (1975). Han räknas som en av de stora stjärnorna inom den indiska filmindustrin.

Externa länkar 

Födda 1935
Indiska skådespelare under 1900-talet
Indiska politiker under 2000-talet
Män
Levande personer
Personer från Punjab, Indien
Toyota Tercel

Toyota Tercel var en bilmodell av Toyota som tillverkades i fem generationer mellan åren 1978 och 2000. Storleksmässigt befinner sig bilen mellan Starlet och Corolla. Modellen tillverkades i Takaoka Plant i Toyota City, Japan och delar samma plattform som Toyota Paseo. 

Tercel var den första framhjulsdrivna bilmodellen från Toyota, men hade till skillnad från kommande modeller en längsplacerad motor. Växellådan hamnade på så sätt under golvet, precis som på en bakhjulsdriven bil, men drev på framhjulen. Det här underlättade framtagandet av en fyrhjulsdriven version, Tercel 4WD, som var en kombi med förhöjt tak. Den fyrhjulsdrift som användes i Tercel 4WD var mycket enkel till sin konstruktion, och kopplades in med en spak på govet vid behov. Vid körning på torr asfalt rekommenderades att man kopplade ur fyrhjulsdriften, eftersom den saknade mittdifferential. Bakaxeln var hämtad från bakhjulsdrivna Toyota Starlet.

Namnet Tercel härstammar från det latinska ordet för "en tredjedel" då modellen var något mindre än en Corolla - lika som en "Tercel", vilket refererar till en falkhanne, som är en tredjedel mindre än honan. 

På den svenska marknaden såldes Tercel under perioden 1983–1987 och de sista åren bara som Tercel 4WD. Den ersattes av Corolla E80 och för Tercel 4WD:s del den efterföljande Corolla E90, som även erbjöds som fyrhjulsdriven kombi.

Referenser

Externa länkar

Tercel
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Bygdefotograf

Bygdefotograf var en fotograf på landsbygden under första delen av 1900-talet. 

För det mesta hade en bygdefotograf ett annat yrke vid sidan av fotograferandet. Bygdefotograferna cyklade ofta runt på landsbygden för att söka motiv och människor som kunde tänkas vilja beställa en bild. Dessa fotografer hade i regel ingen ateljé och framkallade sina bilder i primitiva mörkrum. Kunskapen att ta bilder, framkalla och kopiera kunde man läsa sig till i handböcker eller genom korrespondensinstitut.

Ett exempel på en bygdefotograf var skomakaren Martin Malmkvist 1883-1952 som var bosatt i Höör i mitten av 20-talet. Hans efterlämnade glasnegativ, som hittades 1966 på en vind i Höör, har skänkts till Höörs kommuns arkiv. I november 2011 utkom En bygdefotografs vardagsbilder från 20-talets Skåne, en fotobok med 160 bilder försedda med kulturhistoriska kommentarer av Christina Lindvall-Nordin och Staffan Nordin. 

Kulturhistoria
Fotografi efter genre
Historiska yrken
Mons Aslaksen Somby

Mons Aslaksen Somby, född den 13 februari 1825 i Kautokeino, död den 14 oktober 1854 i Alta, var en av de fem samer som dömdes till döden efter Kautokeinoupproret och en av de två som faktiskt avrättades. Den andre var Aslak Jacobsen Hætta. Somby var renskötare och gift med Inger Johannesdatter Hætta.

Mons Somby betraktades som en av ledarna för upproret, som ägde rum den 8 november 1852. I domen förklarades han skyldig till delaktighet i mord, delaktighet i mordbrand och delaktighet i rån. Enligt domen hade Mons Somby varit mycket aktiv i att misshandla länsman Lars Johan Bucht med en gärdsgårdsstör. I samband med detta dödades Bucht av Aslak Jacobsen Hætta. Mons Somby ansågs också ha varit en av dem som utdelat dödande slag mot huvudet på handelsmannen Carl Johan Ruth.

Eftersom Mons Somby ansågs vara den som tillsammans med Aslak Jacobsen Hætta bar det största ansvaret för händelserna dömdes han till döden. Målet togs upp i norska Högsta Domstolen, som avkunnade sin dom den 14 februari 1854. Domstolen fann inga skäl att benåda Mons Somby. Den 14 oktober 1854, samma dag som avrättningen skulle verkställas, träffade prosten Jacob Wetlesen Mons Aslaksen Somby och Aslak Jacobsen Hætta för ett samtal i Alta, där de hölls i förvar. Prästen fann att de dömda inte var helt övertygade om att de faktiskt skulle bli avrättade, varför han tog dit skarprättaren som fick visa upp sin yxa. Prästen förklarade att detta var den yxa som de skulle avrättas med. Mons Somby svarade då att ingen hade rätt och makt därtill. Han sade också att Guds ande hade sagt åt honom att han skulle dräpa de orättfärdiga. Några timmar senare avrättades Mons Somby och Aslak Hætta genom halshuggning.

Mons Sombys och Aslak Hættas kroppar begravdes på kyrkogården i Kåfjord, men de avhuggna skallarna fördes till Anatomiska institutet vid Oslo universitet. På 1970-talet framfördes krav om att skallarna skulle återföras och begravas. De ansvariga på universitetet ställde sig länge negativa till detta, men 1997 begravdes båda skallarna vid Kåfjords kyrka. Paul-Anders Simmas film Ge oss våra skelett handlar om denna sak.

Se även
Kautokeinoupproret (film)

Noter 

Personer som blivit avrättade av Norge under 1800-talet
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Samer i Norge
Födda 1825
Avlidna 1854
Personer i samisk historia
Personer från Kautokeino kommun
Män
Otto Wiedfeldt

Otto Wiedfeldt, född 16 augusti 1871 i Thüritz, Altmark, död 5 juli 1926 i Essen, var en tysk industriman och diplomat.

Wiedfeldt innehade 1902–08 kommunalstatistiska befattningar i Essen och Dresden, väckte uppmärksamhet genom framgångsrik förlikningsmannaverksamhet i arbetstvister vid Kruppverken och var 1908–10 föredragande råd i riksinrikesministeriets arbetsdepartement. Han var därefter 1910–13 ministerialdirektor i japanska järnvägsministeriet, anställdes 1914 åter i tyska riksinrikesministeriet och inlade under första världskriget stora förtjänster om livsmedelsransoneringen. År 1918 var han ledare för den tyska delegationen till Ukraina, som skulle ordna livsmedelsimport därifrån till Tyskland. Efter novemberrevolutionen blev han en av direktörerna i firman Krupp och deltog som expert i förhandlingarna med ententemakterna i Spa 1920. 

Wiedfeldt blev 1922 tysk ambassadör i Washington, D.C., men återvände redan sommaren 1923 till hemlandet för att efterträda den av fransmännen under Ruhrockupationen fängslade Gustav Krupp von Bohlen und Halbach som Kruppverkens verkställande direktör. Som sådan reorganiserade han dessa verks fredsproduktion, koncentrerande denna på inbringande industrigrenar och reducerande antalet arbetare. Han tillhörde Deutsche Volkspartei, men tog ej någon mera framträdande del i partipolitiken.

Källor

Personer inom Tysklands näringsliv
Tyska diplomater
Födda 1871
Avlidna 1926
Män
Personer från Sachsen-Anhalt
Ugglan