kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bill & Melinda Gates Foundation

Bill & Melinda Gates Foundation är världens största välgörenhetsorganisation räknat i kapitaltillgångar och förfogar över cirka 44 miljarder dollar. Denna stiftelse grundades 1994 av IT-miljardären Bill Gates under namnet William H. Gates Foundation, efter Bill Gates far. Dagens namn antogs år 2000 i samband med att stiftelsen slogs samman med Gates Learning Foundation.

Stiftelsen satsar framförallt på sjukvårds- och utbildningsprojekt i utvecklingsländer. Den har gjort stora insatser när det gäller att bekämpa aids bland barn i fattiga länder. Sedan grundandet av stiftelsen är det beräknat att 6,9 miljoner liv har blivit räddade från diverse sjukdomar. År 2006 gick Bill Gates ut i media med att han lämnar sitt arbete på Microsoft för att kunna driva stiftelsen på heltid. År 1999 donerade Bill och hustrun Melinda Gates 5 miljarder USA-dollar till sin stiftelse, vilket var den då största donationen någonsin av en levande människa. 2006 bestämde Warren Buffett att skänka 85 % av sina Berkshire Hathaway-aktier till Bill och Melinda Gates stiftelse och blev därmed världens största gåvogivare. Gåvan var när den annonserades värd ca 44 miljarder dollar.

Bill & Melinda Gates lovade att via fonden skänka 100 miljoner dollar den 5 februari 2020 för behandlingen av covid-19. Den 7 augusti 2020 skänkte fonden 150 miljoner dollar för distribution av vaccinet mot covid-19 till utvecklingsländer. Den 9 december 2020 meddelades det att välgörenhetsorganisation skänker ytterligare 250 miljoner dollar för att bekämpa covid-19.

Referenser

Externa länkar 

 Bill & Melinda Gates Foundation – officiell webbplats

Gates Foundation, Bill & Melinda
Gates Foundation, Bill & Melinda
Intresseorganisationer för barn
Microsoft
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Meatpacking District

Meatpacking District, också känt som Gansevoort Market är ett område på Manhattan i New York. Området sträcker sig ungefär från West 15th Street söderut till Gansevoort Street och från Hudsonfloden österut till Hudson Street. Namnet Meatpacking (köttpackning) kommer från att området var centrum för New Yorks köttindustri där det var fullt av lagerlokaler, slaktare och industriarbetare. Nattetid var gatorna centrum för prostitution och narkotikahandel. Sedan början av 2000-talet har området gentrifierats och är idag fullt av trendiga barer och lyxiga restauranger som ligger vägg i vägg med de återstående slakterierna. 

År 2015 flyttade Whitney Museum of American Art till södra änden av High Line cid Gasevoort Street.

Manhattan
Roskilde stift

Roskilde stift är ett stift inom den danska folkkyrkan. Stiftets huvudsäte är Roskilde domkyrka.

Kontrakt
Roskilde stift omfattar flera kontrakt, på danska provsti:

Holbæk provsti
Kalundborg provsti
Køge provsti
Lejre provsti
Næstved provsti
Ods og Skippinge provsti
Ringsted-Sorø provsti
Roskilde domprovsti
Skælskør provsti
Slagelse provsti
Stege-Vordingborg provsti
Tryggevælde provsti

Biskopar i Roskilde stift

Före reformationen
Gerbrand ca 1022-1029/30
Avaco/Aage ca 1030-senast 1050
Vilhelm ca 1060-1073/74 
Svend Nordmand 1074-1088
Arnold 1088-1124
Peder 1124-1134
Eskil 1134-1137
Ricco/Rike 1137-1138/39
Asker/Asser 1139-1158
Absalon 1158-1191
Peder Sunesen 1191-1214
Peder Jakobsen 1214/15-1224/25
Niels Stigsen 1225-1249
Jacob Erlandsen 1249-1254
Peder Bang 1254-1277
Stig 1278-1280  Osäkert namn
Ingvar 1280-1290  Osäkert namn
Johan / Jens Krag 1290-1300
Oluf 1301-1320
Johan / Jens Hind 1321-1330
Johan / Jens Nyborg 1330-1344
Jakob Poulsen 1344-1350
Henrik Ge(e)rtsen 1350-1368
Niels Jepsen Ulfeldt 1368-1395
Peder Jensen Lodehat 1395-1416
Jens Andersen Lodehat 1416-1431
Jens Pedersen Jernskaeg 1431-1448
Oluf Daa 1449-1461
Oluf Mortensen 1461-1485
Niels Skave 1485-1500
Johan Jepsen Ravensberg 1500-1512
Lage Urne 1512-1529
Joachim Rönnow 1529-1536

Efter reformationen
Från reformationen 1536-1923 hade biskopen titeln 'biskop över Själlands stift' och hade sitt säte i Köpenhamn. Roskilde var dock fortsatt stiftets domkyrka. 

Från 1923 utses åter egna biskopar i Roskilde stift:

Henry Fonnesbech-Wulff 1923-1934
Axel Rosendal 1935-1953
Gudmund Schiøler 1953-1969
Hans Kvist 1969-1980
Bertil Wiberg 1980-1997
Jan Lindhardt 1997-2008
Peter Fischer-Møller 2008-2021
Ulla Thorbjørn Hansen 2021-

Se även
Köpenhamns stift

Källor
Christian Lovén, Florenslängden. Den äldsta förteckningen över de svenska stiften, Strängnäs stiftshistoriska sällskap, Örebro, 2020. 

Stift i Danska folkkyrkan
Roskilde
Slutzky

Naum Slutzky, född 1894 i Kiev, död 1965, var en ukrainsk formgivare. Slutzkys familj flyttade från Lillryssland (nu en del av Ukraina) till Wien 1905. 1912 började Slutzky studera för och arbeta med Josef Hoffmann vid Wiener Werkstätte i Wien. Från 1919 arbetade han som lärare ("Hilfsmeister der Metallabteilung") vid den samma år startade Bauhausskolan i Weimar. Han arbetade senare framför allt som guldsmed och som belysningsformgivare, men är också känd för att ha formgivit ett par tekannor i geometrisk stil. En av dessa (en sfärisk) finns bland annat på Victoria and Albert Museum i London, och en annan, som är unik (cylindrisk, i stål) på Nationalmuseum i Stockholm. 

Slutzky var verksam i Hamburg från 1924 till 1933, då han flydde till Storbritannien. Där arbetade han som lärare i formgivning vid Central College of Arts and Crafts och Royal College of Art, London, och vid College of Arts and Crafts i Birmingham.

Referenser

Noter

Litteratur
Monica Rudolph, "Naum Slutzky - Meister am Bauhaus, Goldschmied und Designer".

Representerade vid Nationalmuseum
Ukrainska formgivare
Pseudonymer
Födda 1894
Avlidna 1965
Män
Personer från Kiev
Yecheng

Yehcheng kan syfta på:

 Ye, Hebei, en historiska kinesisk stad.
 Kargilik, ett härad i Xinjiang i Kina.
 

WP:Projekt Kina
Fiorenzo Magni

Fiorenzo Magni, född 7 december 1920 i Vaiano, provinsen Prato, Toscana, död 19 oktober 2012 i Vaiano, Toscana, var en italiensk professionell tävlingscyklist som duellerade med cyklister som Fausto Coppi och Gino Bartali. Magnis främsta merit är segrarna i Giro d'Italia 1948, 1951 och 1955. Han delar också rekordet för flest antal segrar i Flandern runt med tre vinster.

Italienska tävlingscyklister
Födda 1920
Män
Avlidna 2012
Personer från Prato
Chamberlin

För efternamnet, se Chamberlain.

Chamberlin är ett elektroniskt klaviaturinstrument, nära besläktat med Mellotronen. Instrumentet skapades av Harry Chamberlin 1946.  

Chamberlin har en pianoliknande klaviatur. Till varje tangent finns en magnetisk bandslinga kopplad med förinspelat ljud av exempelvis instrument, ljudeffekter eller dylikt. När man trycker ner en tangent läser ett tonhuvud av bandslingan och ljudet spelas upp genom en förstärkare. När man släpper tangenten avstannar ljudet och bandslingan spolas tillbaka. Varje bandslinga är några sekunder lång (på de flesta modeller var de 8 sekunder).

Det råder viss osäkerhet varifrån idén till Mellotronen härstammar, men ofta talas det om att Chambelins medarbetare Bill Fransen (ibland beskriven som hans trädgårdsmästare, ibland som en av hans anställda) i början av 1960-talet tog med sig Chamberlins design till England och där sålde idén utan Chamberlins vetskap. Detta ledde senare till en finansiell uppgörelse mellan Chamberlin och företaget som producerade Mellotronen.

Royalty-pengarna som Chamberlin fick från Mellotron finansierade hans fortsatta produktion av instrument som han byggde i sitt garage, och senare i en fabrik i Ontario, Kalifornien. 1981 (kort före hans död), upphörde produktionen och vid det laget hade företaget skapat runt 700 olika ljudrelaterade produkter. Harry Chamberlins son, Richard, sålde senare original-bandslingorna och ritningarna av Chamberlinklaviaturen till Mellotrons.

Chamberlin model M1, som var en senare modell av instrumentet, anses ha ett överlägset ljud och vara mer tillförlitlig än Mellotronen. Överlag är Chamberlinens bandslingor inspelade med mycket mindre kompression vilket resulterar i ett mer dynamiskt ljud med mer vibrato. Många menar idag att ett flertal kända inspelningar där Mellotronen anges som instrument, egentligen skulle vara inspelade på en Chamberlin. 

Grupper och musiker som bevisligen har använt sig av Chamberlin är Ambrosia och David Bowie på skivan Low från 1977. Musikproducenten Jon Brion använde sig av instrumentet på ett flertal av kompositionerna till filmen I Heart Huckabees från 2004.

Den svenske tonsättaren Jan Bark spelade in kompositionen "Ach Chamberlin" på en Chamberlin. Stycket som spelades in på San Francisco Tape Music Center 1965 är en hyllning till den brittiske politikern Neville Chamberlain som en kort tid före andra världskrigets utbrott återvände till Storbritannien med ett löfte från Adolf Hitler om fred.

Källor
Chamberlin på Engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
 Bilder och mer information av en Chambelin

Elektroniska musikinstrument
Isländska kyrkan

Isländska kyrkan, Þjóðkirkjan, är Islands evangelisk-lutherska statskyrka. Till den hör cirka 58,6 % av islänningarna. Kyrkans ledare är Islands biskop, som residerar i Reykjaviks domkyrka, Agnes M. Sigurðardóttir.

Den isländska kyrkan har sitt ursprung i den Norska kyrkan och Nidaros stift, även om den formellt sedan Islands självständighet 1944 är en utbrytning ur den Danska folkkyrkan, eftersom landet dessförinnan hade tillhört Danmark.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Statsreligion
Lutherska samfund i Europa
Kristendom på Island
Jinyang

Jinyang är ett härad i Liangshan, en autonom prefektur för yi-folket i Sichuan-provinsen i sydvästra Kina.

WP:Projekt Kina
RIF

RIF eller Rif kan stå för:

 IATA:s kod för Richfield Municipal Airport i Richfield, Utah, USA
 Ramnäs IF
 Renju International Federation
 Riksförbundet för fältarbete
 Rinia IF, en idrottsförening i Falkenberg
 Rättsliga och inrikes frågor inom Europeiska unionen
 Rådet för rättsliga och inrikes frågor, en av konstellationerna inom Europeiska unionens råd
 Röbäcks IF, idrottsförening i Umeå
 Rölanda IF, en fotbollsförening i Dals-Eds kommun
 Rörsjöstaden IF, en fotbollsförening i Malmö

Geografi

Island 

 Rif, Island, ort,

Italien 

 Rif (ort i Italien), Veneto, Provincia di Belluno,

Marocko 

 Rifbergen 

Robotskapade Islandförgreningar
Robotskapade Italienförgreningar
Nichlas Falk

Nichlas Falk, född 3 februari 1971, är en svensk före detta ishockeyspelare (forward och back) som spelade sammanlagt 16 säsonger för Djurgårdens IF.

Spelarkarriär
Falks moderklubb är Huddinge IK. Han spelade i klubbens A-lag som då spelade i dåvarande division 1. Säsongen 1990/1991 spelade han för det svenska junior ishockeylandslaget. Inför säsongen 1995/1996 värvades han till Djurgårdens IF. Han spelade sammanlagt 751 SHL och 115 slutspelsmatcher. Han spelade fyra finaler, och var med och vann två SM-guld med Djurgården (1999/2000, 2000/2001). Han representerade Sveriges herrlandslag i ishockey vid ett flertal tillfällen. Bland hans största meriter i internationella idrottssammanhang kan ishockey-VM 1998 nämnas, då han var med och erhöll en guldmedalj. Han har även vunnit silver och brons med det svenska ishockeylandslaget. 

I en match mot Linköpings HC den 26 januari 2008, spelade han sin 588 match för Djurgården och passerade därmed Jens Öhlings rekord för flest spelade matcher för klubben. Den 30 januari 2010 spelade han sin 700 match i Djurgården mot Rögle BK, Falk gjorde dessvärre inga poäng men DIF vann matchen med 6-2.

Den 19 april 2011 meddelade Falk officiellt att han lägger av som ishockeyspelare. "Jag känner att det får räcka nu", sa Falk till Aftonbladet.

Den 7 april 2013 meddelas att Falk är åter i moderklubben Huddinge IK, som heltidsanställd A-lagstränare och sportchef med övergripande ansvar för klubbens senior- och juniorverksamhet.

Inför säsongen 2016/2017 värvades han som assisterande tränare i Södertälje SK. I oktober 2017 blev det officiellt att Falk tar över huvudansvaret som ansvarig tränare i Södertälje.

Karriärstatistik

Meriter
SM-guld med Djurgårdens IF 2000, 2001
 A-landskamper: 114
 VM-guld 1998
 VM-silver 1997
 VM-brons 1999, 2002
 SM-silver med Djurgårdens IF 2010

Klubbar
Huddinge IK 1988/1989-1994/1995 (moderklubb)
Djurgården Hockey 1995/1996-2011

Referenser 

Födda 1971
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Djurgården Hockey
Män
Levande personer
Spelare i Huddinge IK
Världsmästare i ishockey
Idrottare från Stockholm
Wolframit

Wolframit, volframit, tillsammans med scheelit, den ekonomiskt viktigaste mineralen i volframatgruppen med den kemiska sammansättningen (Fe,Mn)W[[Syre|O4]] (jämför ferberit (FeWO4) och hübernit (MnWO4)). Wolframit har ett monoklint kristallsystem; en relativ densitet på 7–7,5; en hårdhet på 4–4,5; glansen är metallisk till kådartad; och färg samt streck i svart till brunt.

Wolframit förekommer i kvartsådror och pegmatiter associerade med granitintrusioner. Associerade mineral inkluderar kassiterit (tennsten), scheelit, vismut, kvarts, pyrit, blyglans, zinkblände och arsenikkis.

Historiska fyndorter finns i Böhmen, Sachsen och Cornwall. I Kina finns omkring 60 procent av världens volframstillgångar, men produktion finns även i Portugal, Ryssland, Australien, Thailand, Korea, Bolivia och USA.

Wolframit har mycket hög smältpunkt (omkring 3 400 °C) och används till glödtrådar och många specialverktyg. Under andra världskriget användes volfram till pansar och volframitmalm var av stor strategisk betydelse. Sedan dess har användningen av kompositpansar bestående av utarmat uran gjort att volframit minskat i betydelse.

Se även 

 Maganmineral
 Järnmineral
 Volframmineral
 Konfliktresurs
 Lista över mineral

Mineral
Willem de Vlamingh

Willem de Vlamingh, född 28 november 1640 på Vlieland, död omkr. 1698, var en flamländsk sjökapten som utforskade Australiens sydvästra kust under slutet av 1600-talet.

År 1696 lämnade de Vlaminghs expedition Amsterdam för att kartlägga den sydvästra kusten av Nya Holland (nuvarande Australien) till förmån för de skepp som seglade på Indiska oceanen, samt för att söka efter överlevande från fartyget Ridderschap van Hollants förlisning 1694. Tre fartyg stod under hans befäl: flaggskeppet Geelvink samt Nyptangh och Wezeltje.

Den 29 december 1696 upptäckte de Vlamingh ön Rottnest, vilken han namngav efter att ha observerat råttliknande djur, som i själva verket är quokkas, en sorts pungdjur. Den 10 januari 1697 upptäckte han floden Swan River, vilken han namngav efter de svarta svanar som vistas i och omkring floden.

Referenser 
Wikipediadeltagare 2005, Willem de Vlamingh. Hämtad 17 juni 2006, från http://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Willem_de_Vlamingh&oldid=28015543

Födda 1640
Avlidna 1698
Nederländska upptäcktsresande
Män
Alexandra Astin

Alexandra Louise Astin, född 27 november 1996, är dotter till skådespelaren Sean Astin och Christine Harrell. 

Hon har bland annat varit med i Peter Jacksons Sagan om konungens återkomst och spelade då Samwise Gamgis (Sean Astin) dotter Elanor Gamgi.

Filmografi 
2003 - Sagan om konungens återkomst - Elanor Gamgi 
2018 - Apocalypse Society - Marie

Källor 
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1996
Levande personer
Skådespelare från Kalifornien
Just My Luck

Just my luck är en amerikansk komedifilm från 2006.

Handling
Unga Ashley har alltid tur medan Jake alltid har otur. När de två träffas på en maskerad och kysser varandra byter lyckan plats. Jakes band får skivkontrakt och spelningar medan Ashley förlorar jobbet. Nu måste hon hitta den mystiske mannen hon kysste. För att komma in på maskeraden går Jake in bakvägen, där han blir uppfattad som en dansare...Dagen efter förstår Ashley att han har tagit hennes tur. Hon och hennes väninnor börjar leta bland dem som dansade på maskeraden, men eftersom han inte står med på listan blir det uppdraget inte så lätt....

Skådespelare
Lindsay Lohan - Ashley Albright
Chris Pine - Jake Hardin
Samaire Armstrong - Maggie
Carlos Ponce - Antonio
Tovah Feldshuh - Madame Z
Antonino Camaj - Michael
Bree Turner - Dana
Faizon Love - Phillips
Missi Pyle - Peggy
Tom Fletcher - Medlem i McFly
Danny Jones - Medlem i McFly
Harry Judd - Medlem i McFly
Dougie Poynter - Medlem i McFly

Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska filmer 2006
Filmer i regi av Donald Petrie
Engelskspråkiga filmer
Azurit

Azurit, kopparlasur, karbonatmineral med den kemiska sammansättningen Cu3(CO3)2(OH)2. 

Azurit har fått sitt namn efter det arabiska namnet för blå. Det förekommer ofta tillsammans med det gröna mineralet malakit, båda som produkter av vittring och oxidation av kopparsulfidmineral.

Egenskaper 
Azurit kristalliseras till det monoklina kristallsystemet med ljust till mörkt blå, prismatiska kristallformer men är vanligare i massiv form. 

Det har en hårdhet på 3,5–4 och en relativ densitet på 3,77–3,89.

Användning 
Azurit används som smycke och är även populärt mineral bland samlare.

Pigment 
Uppslammad naturlig azurit har under namnet bergblått eller mineralblått (cendres bleues) använts som pigment i färg med olika bindemedel. Den ersattes senare av ultramarin och på konstgjord väg framställt bergblått. Det syntetiska pigmentet går ofta under namnet blå verditer och har i den internationella pigmentdatabasen Colour Index beteckningen Pigment Blue 30 (PB30) samt nummer 77420.

När azurit blandas med olja blir den något grönare och när den blandas med äggula grågrön. I äldre målningar kan man se att azurit fått en grön ton eftersom den ombildats till malakit.

Bilder

Se även
 Lista över mineral

Källor

Externa länkar 

Mineral
Karbonater
Ädelstenar
Färgämnen och pigment
Édouard Schuré

Édouard Schuré, född 21 januari 1841 i Strasbourg, död 7 april 1929 i Paris, var en fransk författare och esoteriker.

Biografi 
Han skrev böcker om musikalisk historia, muskdraman samt om mysticism, noveller och dramer. Han var vän med Richard Wagner.

Schuré förde i sin bok Les grands initiés (1889) fram tanken att den antika världens stora profeter och andliga lärare alla var invigda i ett hemligt brödraskap som förvaltade de eviga visheten. I mysteriernas form hade de förmedlat sanningen till ett fåtal invigda. En av dessa adepter var Kristus. Schuré var för övrigt en av de första som lanserade tanken att Jesus hade tagit del av hemlig undervisning hos esséerna, en judisk riktning som esoterikerna anser sig befryndad med.

Skrifter i urval 
 Histoire du drame musical. 1, La musique et la poésie dans leur développement historique (1876) ; 2, Richard Wagner, son œuvre et son idée (1895)
 Souvenirs sur Richard Wagner (1900)
 Légendes d'Orient et légendes d'Occident (1910)
 Les grands initiés: esquisse de l'histoire secrète des religions (1889)
 La vie mystique (1893)
 Les enfants de Lucifer (pjäs, 1900)
 Léonardo de Vinci (1905) 
 La prêtresse d'Isis  (roman, 1907)
 L'Âme des temps nouveaux (1909)
 From Sphinx to Christ: an occult history (ca 1913)
 La druidesse: précédée d'une étude sur le réveil de l'âme celtique (1914)
 Merlin l'enchanteur

På svenska 
 Pytagoras' lif och lära (översättning Gunilla von Düben, Skoglund, 1909)
 Hermes och Mose (översättning Gunilla von Düben, Skoglund, 1910)
 Österland och Västerland (översättning Anna Bagge, Wahlström & Widstrand, 1924)
 Tre stora siare: Orfeus, Platon, Jesus (översättning Thorborg Claesson, Almqvist & Wiksell, 1924)

Referenser

Webbkällor 

 

Franska författare
Franskspråkiga författare
Esoteriker
Födda 1841
Avlidna 1929
Män
Alumner från Strasbourgs universitet
Isyxa

Isyxa är ett verktyg som används vid bergsklättring på snö och is. Den liknar en hacka och används för att hugga bort is, när klättraren vill få bättre fäste. Den kan också användas vid förankring när man säkrar någon eller något med rep. 

Isyxor delas oftast in i tekniska och alpina isyxor. Den tekniska isyxan är generellt kortare, skaftet är böjt och den har en mer aggressiv böjning på yxbladet.

Se även 
 Ishacka

Referenser 

Redskap
Klättring
Karl Johan Gabrielsson

Karl Johan (K. J.) Gabrielsson, (Karolus) född den 20 juni 1861 i Fredsbergs socken, död den 31 oktober 1901 i Stockholm, var en svensk diktare, tidningsman och partiman. Han räknas som en av de tidiga proletärförfattarna.

Biografi
K. J. Gabrielsson föddes under fattiga förhållanden som son till en rallare. Han växte upp i stor fattigdom och arbetade först som rallare och blev senare stenhuggeriarbetare i Stockholm. Gabrielsson lockades av den unga arbetarrörelsen, blev socialist och skrev för tidningen Social-Demokraten. Han blev 1894 redaktör för partiets nya veckotidning Folkbladet. Han var omvittnat energisk och lärde sig bl.a. flera språk på egen hand.  K. J. Gabrielsson var för många mest känd under signaturen Karolus. Han dog 1901 av lungsot efter en längre tids sjukdom. Karolus' dikter utgavs av partiet 1902.

Första strofen ur dikten Skulle jag glömma, jag?:

Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Solna kommun, kv 10 B, nr 323. Graven är ovårdad.

Kuriosa

Första majmärket för år 1938 tillägnades K. J. Gabrielsson

Bibliografi

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Personer inom svensk arbetarrörelse
Svenska socialdemokrater
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska poeter
Födda 1861
Avlidna 1901
Män
Personer från Fredsbergs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
David Palffy

David Palffy, född 1969, är en kanadensisk skådespelare. Han är gift med Erica Durance.

Externa länkar 
 

Kanadensiska skådespelare
Födda 1969
Män
Levande personer
Brasiliens Grand Prix 1979

Brasiliens Grand Prix 1979 var det andra av 15 lopp ingående i formel 1-VM 1979.

Resultat
 Jacques Laffite, Ligier-Ford, 9 poäng
 Patrick Depailler, Ligier-Ford, 6 
 Carlos Reutemann, Lotus-Ford, 4 
 Didier Pironi, Tyrrell-Ford, 3 
 Gilles Villeneuve, Ferrari, 2 
 Jody Scheckter, Ferrari, 1 
 Jochen Mass, Arrows-Ford
 John Watson, McLaren-Ford
 Riccardo Patrese, Arrows-Ford
 Jean-Pierre Jabouille, Renault
 Emerson Fittipaldi, Fittipaldi-Ford
 Elio de Angelis, Shadow-Ford
 Derek Daly, Ensign-Ford
 Jan Lammers, Shadow-Ford
 Clay Regazzoni, Williams-Ford

Förare som bröt loppet
 Alan Jones, Williams-Ford (varv 33, bränslesystem)
 Hans-Joachim Stuck, ATS-Ford (31, styrning) 
 René Arnoux, Renault (28, snurrade av)
 James Hunt, Wolf-Ford (7, styrning) 
 Patrick Tambay, McLaren-Ford (7, kollision)
 Niki Lauda, Brabham-Alfa Romeo (5, växellåda)
 Nelson Piquet, Brabham-Alfa Romeo (5, olycka)
 Mario Andretti, Lotus-Ford (2, bränsleläcka)
 Jean-Pierre Jarier, Tyrrell-Ford (0, elsystem)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Hector Rebaque, Rebaque (Lotus-Ford)
 Arturo Merzario, Merzario-Ford

VM-ställning

Källor 

 

1979 i Brasilien
Brasiliens Grand Prix
Svante Ödman

Svante Ödman, född 5 oktober 1836 i By socken, Värmlands län, död 17 februari 1927 i Lund, var en svensk psykiater.

Ödman blev student i Uppsala 1854, medicine kandidat 1861 och medicine licentiat vid Karolinska institutet i Stockholm 1865. Han var biträdande läkare vid Stockholms hospital (Konradsberg) 1865–71, överläkare vid Härnösands hospital 1871–81, vid Lunds hospital 1881–1901, även vid Lunds asyl från 1891 samt t.f. överläkare vid Malmö hospital 1884–1901. Åren 1893–1901 var han e.o. professor i psykiatri vid Lunds universitet, där han blev medicine hedersdoktor 1889. Han invaldes som ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1895.

Ödman verkade med kraft för modernisering av den svenska sinnessjukvården och Lunds hospital blev därigenom föregångare vad gäller friare vårdformer med övervakning och sängläge som viktigaste inslag. Ödman intresserade sig också för patienternas nutrition och införde regelbundna vägningar av de intagna.

Källor

Svenska professorer i psykiatri
Personer verksamma vid Lunds universitet
Alumner från Karolinska Institutet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Födda 1836
Avlidna 1927
Män
Personer från Säffle
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ugglan