kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aktiebolaget M.G. Stenius

Aktiebolaget M.G. Stenius var ett finländskt bolag som sysslade med tomtspekulering och verkade 1895-1938. Bolaget grundade bland annat Haga villastad och Munksnäs. 

Företaget grundades av trädgårdsmästaren Mårten Gabriel Stenius. Han föddes 1844 i Kontiolax (dog 1906) och tog en trädgårdsmästarexamen i Köpenhamn år 1871. Hans första stora uppdrag var Observatoriebergen i Åbo och samma år, 1873, grundade han en handelsträdgård i Alkärr i Kampen i Helsingfors. Handelsträdgården blev stadens ledande inom branschen och Stenius specialitet var rosor. Hans intresse var byggnadsverksamhet och han byggde förutom växthus också ett litet villasamhälle på Rönnskär utanför Helsingfors. År 1886 köpte han 167 hektar av Backas hemman i Lillhoplax för sin odlingsverksamhet. Trots att Stenius tjänade mycket pengar var han ingen affärsman. De vinster han gjorde plöjde han genast ner i dyra nyanläggningar som gav liten utdelning. 

Under åren som gick hade Mårten Gabriel Stenius blivit mycket skuldsatt. Hans banker rådde honom år 1895 att ombilda firman till ett aktiebolag för att få nytt kapital och Aktiebolaget M.G. Stenius grundades i juli samma år, vars delägare var Finlands Bank, Nordiska föreningsbanken och Kansallis-Osake-Pankki. Bankerna drog sig snart ur och affärsmännen Julius Tallberg och Herman Renlund, samt senare Leopold Lerche blev delägare. År 1910 köpte också Eliel Saarinen in sig i bolaget. 

Stenius drog sig tillbaka från posten som bolagets direktör år 1904 och koncentrerade sig på att utveckla Haga villastad som han grundat på sina marker söder om Hoplax station. Lerche blev direktör och han insåg den potential det fanns i de stigande priserna på byggnadsmark utanför Helsingfors. Flera andra jordspekulationsbolag kring Helsingfors hade grundats i samma syfte: år 1906 AB Grankulla och AB Parkstad-Vanda, år 1907 AB Brändö Villastad och Boxbacka AB. Under Lerches ledning köptes Korpas skattehemman, 175 hektar, i Lillhoplax år 1906 och år 1911 kom bolaget över hela terrängen för Haga villastad genom ett markbyte med Helsingfors stad. Mårten Gabriel Stenius son, Sigurd Stenius, blev direktör år 1908 och förblev det tills bolaget avvecklades år 1938.

Sitt största jordförvärv, 517 hektar, gjorde M.G. Stenius år 1910 då bolaget köpte största delen av Munksnäs gårds marker av släkten Ramsay. Eliel Saarinen fick i uppdrag att planera det nyförvärvade området och hans storslagna planer, Munksnäs-Haga-planen, presenterades år 1915. År 1918 köpte bolaget alla aktier i AB Alberga Oy och kom över 285 hektar mark. Samma år köptes också 160 hektar i Bredvik. Efter dessa köp ägde M.G. Stenius totalt 1 300 hektar mark. Bolagets ägare sålde sina aktier till Helsingfors stad, som på så sätt fick dessa 1 300 hektar, efter "vattenkrisen" i Munksnäs år 1938. Om vattenkrisen kan läsas i historieavsnittet i artikeln Munksnäs.

Källor

Ej längre existerande finländska företag
Företag bildade 1895
Företag upplösta 1938
Kansallis-Osake-Pankki

Kansallis-Osake-Pankki (KOP) var en finländsk bank 1889–1995.

Kansallis-Osake-Pankki tillkom under en epok då finskhetsrörelsen befann sig i ett expansivt skede; skapandet av en "nationell" finsk bank ansågs därför önskvärt. Ett flertal av Finlands mest bemärkta män hade på olika sätt anknytning till banken. Juho Kusti Paasikivi var dess koncernchef 1914–1934. Banken utvecklades med tiden till landets största affärsbank, men råkade i svårigheter under bankkrisen i början av 1990-talet och uppgick 1995 (bolaget fusionerat 1996) i sin främsta konkurrent Merita (Föreningsbanken i Finland), som in sin tur gick samman med Nordbanken. KOP hade 1992 övertagit Arbetarsparbankens rörelse.

Källor

Ej längre existerande finländska banker
Banker bildade 1889
Föreningsbanken i Finland

Föreningsbanken i Finland (FBF), (1862–1919 Finska föreningsbanken, 1919–1975 Nordiska föreningsbanken, NFB) På finska Suomen Yhdyspankki. SYP, tidigare Pohjoismaiden Yhdyspankki, PYP,  var Finlands första affärsbank. Banken grundades 1862. År 1995 slogs Föreningsbanken ihop med Kansallis-Osake-Pankki (KOP) till Merita Bank, som 1998 slogs ihop med Nordbanken och bildade efter ännu ytterligare några sammanslagningar Nordea. Föreningsbankens huvudkontor låg i Helsingfors på Alexandersgatan. Den första huvudkontorsbyggnaden, som är ritat av den finländske arkitekten Gustaf Nyström, stod färdig 1898. 1936 restes en ny byggnad på samma gata ritad av Ole Gripenberg.

Verkställande direktörer 
 Henrik Borgström d.y. (1862–1865)
 August Törnqvist (1865–1867)
 Leo Mechelin (1867–1872)
 Jean Cronstedt (1872–1907)
 Alfred Norrmén (1907–1913)
 August Ramsay (1913–1919)
 Leonard von Pfaler (1919–1928)
 Alexander Frey (1928–1945)
 Rainer von Fieandt (1945–1955)
 Göran Ehrnrooth (1955–1970)
 Mika Tiivola (1970–1989)
 Ahti Hirvonen (1989–1992)
 Vesa Vainio (1992–1995)

Externa länkar
 

Ej längre existerande finländska banker
Banker bildade 1862
Banker upplösta 1995
KOP

KOP eller kop kan syfta:

 KOP – en bank fram till 1995 i Finland, se Kansallis-Osake-Pankki
 Kop – en vanlig benämning på berg med platt topp i södra Afrika, se Kopje
 The Kop – det vardagliga namn eller begreppet på ett antal läktare på sportarenor, framför allt i Storbritannien, se Spion Kop (arena)
Boro F1

Boro var ett nederländskt formel 1-stall som tävlade säsongerna 1976 och 1977.


Historik
Ensign sponsrades 1975 av det nederländska larmtillverkarföreteget HB Bewaking och tävlade med bilen Ensign N175 som bland andra kördes av ett par nederländska förare. Stallet förlorade sedan sina sponsorer vilket medförde att HB Bewaking tog hand om bilen och Ensign fick bygga en ny bil. Den gamla bilen döptes om till Boro och stallet dök upp säsongen  med Larry Perkins som förare. 

Boro debuterade i  och körde sedan ytterligare fem lopp i Europa. Bilen var tillförligt men inte tillräckligt snabb, varför Perkins misslyckades kvala in till loppet i Monaco. Efter loppet i Sverige återkom inte Boro förrän i Nederländerna
och sedan i Italien. Perkins lämnade stallet och gick till Brabham. Säsongen  deltog man endast i loppen i Nederländerna
och Italien med Brian Henton som chaufför, i det första diskvalificerades han och till det andra kvalificerade han sig inte. Därefter lades stallet ner.

F1-säsonger

Källor

Nederländska racingstall
Formel 1-stall
And the Forests Dream Eternally

And the Forests Dream Eternally är en EP av det polska black metal-bandet Behemoth. Den släpptes 1995 och var bandets första skiva som gavs ut av ett skivbolag, det italienska Enthopy Records. Albumet återutgavs 1997 av Last Episode Records tillsammans med låtarna från EP:n Forbidden Spaces av det polska black metal-bandet Damnation, där Nergal, Behemoths sångare, deltar som basist. Också 2005 släpptes en nyutgåva av And the Forests Dream Eternally, denna gång med de tre låtarna från EP:n Bewitching the Pomerania som bonusspår.

Låtlista
 "Transylvanian Forest" – 5:35
 "Moonspell Rites" – 6:01
 "Sventevith (Storming Near the Baltic)" – 5:59
 "Pure Evil and Hate" – 3:08
 "Forgotten Empire of Dark Witchcraft" – 4:11

Bonuslåtar 2005
6. "With Spell of Inferno (Mefisto)"
7. "Hidden in the Fog"
8. "Sventevith Storming Near the Baltic"

Banduppsättning
Adam "Nergal" Darski - sång, gitarr
Adam "Baal" Muraszko - trummor
"Frost" - gitarr

Källor 
Delar av artikeln har följande källor:

Externa länkar

Album av Behemoth
EP-skivor 1993
Polska EP-skivor
Stand! (sång)

"Stand!" är en låt inspelad med den amerikanska soul- och funkgruppen Sly and the Family Stone som släpptes som singel 1969. Låtens titel och text är en uppmaning till lyssnaren att stå upp (stand!) för sig själv, sina åsikter och sin tro. Som de flesta låtar som spelats in med Sly and the Family Stone är det Sly Stone som ensam stått för låtskrivandet.

B-sidan av singeln "I Want to Take You Higher", var också en hit i slutet av 1969.

När världens största musiktidkrift, Rolling Stone, 2004 publicerade listan The 500 Greatest Songs of All Time placerade sig denna låt på plats 241.

Instrumentation
 Solosång av Sly Stone
 Körsång av Rosie Stone, Freddie Stone, Larry Graham, och Little Sister (Vet Stone, Mary McCreary, Elva Mouton)
 Piano av Rosie Stone
 Gitarr av Freddie Stone
 Bas av Larry Graham
 trummor av Greg Errico
 Blåsinstrument av Jerry Martini (tenorsaxofon) och Cynthia Robinson (trumpet)
 Skriven och producerad av Sly Stone

Sly and the Family Stone
Musiksinglar 1969
Ralikgruppen

Ralikgruppen utgör den västra ögruppen i Marshallöarna i norra Stilla havet.

Historia
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. De upptäcktes 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar och besöktes även av Álvaro de Saavedra kring 1529. Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget förvaltade öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea.

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919. Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA.

I maj 1979 bildades den autonoma republiken Marshallöarna med lokalt självstyre och den 21 oktober 1986 blev landet självständigt.

Geografi
Ögruppen ligger ca 200 km väster om Rataköarna och sträcker sig cirka 1300 km i nordvästlig riktning. Raliköarna omfattar 15 atoller och tre öar.

 Ailinginaeatollen
 Ailinglapalapatollen
 Bikiniatollen
 Ebonatollen
 Enewetakatollen
 Jabatön
 Jaluitatollen
 Kwajaleinatollen
 Kiliön
 Laeatollen
 Libön
 Namorikatollen
 Namuatollen
 Rongelapatollen
 Rongrikatollen
 Ujaeatollen
 Ujelangatollen
 Wothoatollen

Ögruppen har cirka 20 000 invånare. Många öar är obebodda och några öar som Bikiniatollen är ej beboeliga efter en rad kärnvapenprov under 1940- och 50-talet.

Namnet kommer från det marshalliska ordet ralik för "solnedgång".

Referenser

Externa länkar
 om Raliköarna
 karta över Raliköarna
 om Raliköarnas historia

Marshallöarnas geografi
Mikronesien
Elvan Abeylegesse

Elvan Abeylegesse, född den 11 september 1982 i Addis Abeba, Etiopien, sedan 1999 bosatt i Turkiet, är en turkisk friidrottare (medel- och långdistanslöpare). Abeylegesses födelsenamn är Hewan Abeye, men efter en tävling i Istanbul valde hon att flytta till Turkiet, fick turkiskt medborgarskap och bytte namn.

Abeylegesse blev femma vid friidrotts-VM 2005 på distansen 5 000 meter. Hon blev bronsmedaljör vid EM i Göteborg 2006. Vid VM 2007 i Osaka slutade Abeylegesse tvåa efter Tirunesh Dibaba på den dubbla distansen (10 000 meter). Hon deltog i Olympiska sommarspelen 2008, där hon sprang 10 000 meter på 29.56,34. Hon blev dock slagen med två sekunder av Dibaba och slutade på andra plats. Samma sak hände sedan på 5 000 meter där hon åter slutade på andra plats efter Dibaba. 

Hon deltog inte vid VM 2009 utan nästa större mästerskap blev EM 2010 i Barcelona där hon vann guld på 10 000 meter och silver på 5 000 meter. 

Abeylegesse har även tävlat som terränglöpare och vann EM i terräng som junior. 

Från juni 2004 till juni 2006 var Abeylegesse världsrekordhållare på 5 000 meter innan etiopiskan Meseret Defar slog världsrekordet.

I augusti 2015 meddelade det turkiska friidrottsförbundet att ett anti-dopingtest som Abeylegesse tagit under VM 2007 hade omtestats och visat sig positivt för en förbjuden substans. Den 29 mars 2017 bekräftade IAAF omtestet och diskvalificerade Abeylegesses resultat från 25 augusti 2007 till 25 augusti 2009 samt beslutade om avstängning i två år. Därmed fråntogs hon de två silvermedaljer hon vunnit i OS 2008. 

Abeylegesses silvermedalj från 5 000 meter i EM i Barcelona 2010 korrigerades 2013 till en guldmedalj, sedan Alemitu Bekele Degfas resultat diskvalificerats.

Personliga rekord 
 1 500 meter – 3.58,28 från 2004
 3 000 meter – 8.31,94 från 2002
 5 000 meter –  14.24,68 från 2004
 10 000 meter – 30:21.67 från 2006

Källor
Profil på IAAF.org

Noter

Kvinnor
Födda 1982
Turkiska medeldistanslöpare
Turkiska långdistanslöpare
Europamästare i långdistanslöpning
Världsrekordhållare på 5 000 meter löpning
Levande personer
Olympiska silvermedaljörer 2008
Turkiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Turkiet
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Turkiet
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Addis Abeba
Boro

Boro kan syfta på:

 Boro (textil) –  japanska trastextilier
 Borofolket – en tibetoburmansk folkgrupp på indiska halvön
 Boro (språk)
 Boro F1 – ett tidigare formel 1-stall
 Borohus – ett husföretag
 Team Boro HC – en ishockeyklubb i Vetlanda
 The Boro – ett smeknamn på fotbollsklubben Middlesbrough FC

Geografi

Australien 

Boro, New South Wales – en plats i Australien

Burkina Faso 

 Boro (ort), Centre-Ouest,

Indonesien 

 Desa Boro (administrativ by i Indonesien, Jawa Timur, lat -7,50, long 112,70), 
 Desa Boro (administrativ by i Indonesien, Jawa Timur, lat -8,12, long 112,45), 
 Desa Boro (administrativ by i Indonesien, Nusa Tenggara Barat), 

Robotskapade Burkina Fasoförgreningar
Robotskapade Indonesienförgreningar
Jean-Louis Pascal

Jean-Louis Pascal, född 4 juni 1837 i Paris och död 17 maj 1920 i samma stad, var en fransk arkitekt.

Pascal studerade vid École des Beaux-Arts i Paris för Émile Gilbert och i Charles August Questels ateljé, vilken han sedan ledde under lång tid. Han studerade senare även i Italien och Grekland. Bland hans verk märks medicine fakultetens hus i Bordeaux, slottet Le Doux i Corrèze, monumenten över Regnault i École de beaux-arts och över Michelet på Père Lachaise. Han arbetade också vid bygget av Charles Garniers operahus på 1860-talet. Pascal vann Prix de Rome 1866.

Pascal ritade på 1870-talet det ovala tidskriftsrummet (la salle des périodiques) i Bibliothèque nationale i Paris tillsammans med Alfred Recoura.

Noter 

Födda 1837
Avlidna 1920
Franska arkitekter under 1800-talet
Män
Kommendörer av Hederslegionen
Arkitekter från Paris
Charles-Auguste Questel

Charles-Auguste Questel, född 1807 i Paris, död 1888 i Paris, var en fransk arkitekt. I Questels ateljé studerade bland andra den svenske arkitekten John Smedberg.

Byggnadsverk
Saint Paul, Nîmes (1835–49)
Palais de Justice, Nîmes (1838) 
Restaurerade Saint-Martin-d'Ainay i Lyon 
Hôpital, Gisors, Eure (1859–61)
Hôtel de la Préfecture, Grenoble (1862–7) 
Musée Bibliothèque, Grenoble (1863–70)
Hôpital Sainte-Anne à Paris 14 (1863-69)

Externa länkar 
 

Franska arkitekter under 1800-talet
Arkitekter från Paris
Födda 1807
Avlidna 1888
Män
Klaus Röder

Klaus Röder, född 7 april 1948 i Stuttgart i Tyskland, tysk musiker och medlem av gruppen Kraftwerk 1974–1975.

Källor

Externa länkar
Hemsida för Klaus Röder

Födda 1948
Kraftwerk
Tyska electronicamusiker
Män
Levande personer
Personer från Stuttgart
Motorvägar i Italien

Italiens motorvägar eller Autostrada som de heter på italienska, brukar nämnas som de första motorvägarna i världen. De första motorvägarna byggdes nämligen i Italien redan under 1920-talet och den första sträckan var mellan Milano och Varese som öppnades för trafik 1924. Projektet leddes av ingenjör Piero Puricelli. Idag har Italien ett av Europas bästa motorvägsnät. Alla motorvägar är avgiftsbelagda, undantaget vissa ringleder runt större städer samt kortare sträckor som ansluter till motorvägar i andra länder. Max tillåten hastighet är 130 km/h.

Historia 
Mellan 1920 och 1940 byggdes 1300 km motorvägar som knöt samman de flesta av de större städerna i Italien.

Det italienska motorvägsnätet, La rete autostradale italiana, är det italienska nationella systemet för motorvägar. Den totala längden av systemet är ca 6.400 km och kontrolleras av de statligt ägda ANAS. 

Italien är det land som var först i världen med motorvägar som skulle användas rent praktiskt. Redan under 1920-talet byggdes det motorvägar som påminner om den standard som än idag klassas in som motorväg. Italien har också under mycket lång tid haft ett välutbyggt motorvägsnät som når ut till de flesta viktigare orter i landet. Motorvägsnätet är också utbyggt i stort sett i hela Italien. Även Sicilien har motorvägar men dessa är inte sammansatta med övriga Italien då det fortfarande saknas en fast förbindelse mellan Sicilien och fastlandet. En bro över Messinasundet har tidigare planerats men dessa har skjutits upp på obestämd framtid. Sardinien saknar motorvägar. Från Italien går det dessutom motorvägar ut till grannländerna i norr. Motorvägarna är normalt avgiftsbelagda i Italien.

Det finns dessutom fyrfiliga motortrafikleder i Italien, som är gratis, till exempel E45 Cesena - Rom och på Sardinien.

Motorvägssträckor i Italien

Referenser

Externa länkar
www.autostrade.it

Se även 
Motorväg
Adriatisk-joniska motorvägen
Fimbrie

Fimbrier (lat. fimbriae) även kallade pili är trådformade utskott av protein som förekommer på ytan av många gramnegativa bakterier men även hos grampositiva bakterier och gör att de lättare fäster sig vid varandra eller andra organismers cellyta. Utskottens tjocklek varierar mellan tre och fem nm och längden kan vara upp till några μm, vilket är mindre än en annan typ av utskott, flageller, som också kan förekomma hos bakterier och som i sin tur skiljer sig helt från flageller hos eukaryota celler.

Bakteriologi
Dracula: Resurrection

Dracula: Resurrection är ett äventyrsspel som baseras på den klassiska legenden om Dracula. Det är från 1999 till Playstation och Windows. Spelaren kontrollerar Jonathan Harker.

Referenser

Datorspel 1999
Playstation-spel
Windows-spel
Äventyrsspel
Dracula-bearbetningar
Datorspel som utspelar sig i Transsylvanien
Datorspel som utspelar sig under 1900-talet (decennium)
Yrjö Lindegren

Yrjö Lorenzo Lindegren, född 13 augusti 1900 i Tammerfors, död 12 november 1952 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt.

Biografi
Yrjö Lindegren avlade studentexamen 1920 och utexaminerades som arkitekt från Tekniska högskolan 1925. Samma år grundade han sin egen arkitektbyrå. Åren 1937–1940 var han chefredaktör för tidskriften Arkitekten. Lindegrens mest kända verk är Helsingfors stadion (1938) som han ritade tillsammans med Toivo Jäntti och som 1950–52 utvidgades till Helsingfors Olympiastadion. I samma monumentala stil uppförde han andra idrottsanläggningar, bland annat i Björneborg, Varkaus och Tammerfors.

Yrjö Lindegren vann guld i stadsplanering vid konsttävlingarna vid Olympiska spelen i London 1948 för en idrottsanläggning i Varkaus.

År 1952 tilldelades han professors namn.

Verk i urval
Ormhuset i Kottby i Helsingfors, 1951

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1900
Avlidna 1952
Finländska arkitekter under 1900-talet
Finländska innehavare av professors namn
Män
Personer från Tammerfors
Playstation Eye

PlayStation Eye (varumärkt PLAYSTATION Eye) är en digitalkameraenhet som tillbehör för TV-spelskonsollen PlayStation 3 och efterföljaren till EyeToy för PlayStation 2. PlayStation Eye är konstruerad så att den ska kunna urskilja objekt även i svagt belysta miljöer till skillnad från föregångaren. Kameran förmår att registrera bilder i två olika lägen, 320 × 200 pixlar @ 120Hz respektive 640 × 400 pixlar @ 60Hz.

Se även 
Dreameye
EyeToy
Xbox Live Vision

Externa länkar 
 PlayStation.Blog entries av PlayStation Eye-designern Richard Marks
 PlayStation Eye-trailer med spelen Operation Creature Feature, The Trials of Topoq och Aqua Vita
 PlayStation Network showcase med spelen Aqua Vita och Sky Blue

Tillbehör till Playstation 3
Sund-Jarenleden

Sund-Jarenleden är en allmän färjeled som går över Stora Le i Nössemarks socken i Dalsland. Sträckan är en kilometer och överfarten tar knappa 10 minuter. Det går en-två turer per timme i varje riktning. Tack vare färjeleden förkortas körsträckan mellan Bengtsfors och Halden i Norge med mer än två mil. .

Färjeleden trafikeras av den lindragna färjan Lee-Flora, som tar 21 bilar. Färjan är byggd i Smögen 1972 och drivs av ett dieselhudrauliskt system med omega-framdrift. Lee-Flora genomgick en större modernisering och ombyggnad under 2009. Då ersattes den av den tillfälliga pontonfärjan M/S VV-ponton 100 SHXP.

Källor 

Allmänna färjeleder i Sverige
Dals-Eds kommun
Transport i Västra Götalands län
Formering

Uppslagsordet ”Formation” leder hit. För låten av Beyoncé, se Formation (låt).
Formering eller formation, det sätt på vilket trupper är uppställda eller de positioner örlogsfartyg och stridsflygplan i samma styrka intar i förhållande till varandra. Forntidens täta formeringar för strid har på grund av den vapentekniska utvecklingen ersatts av mer utspridda formeringar där enheterna har en friare placering i förhållande till varandra. Ofta använder man då termen stridgruppering.

Formeringar till lands
Falangen, en formering med stor bredd och ett djup av flera led. Först använd i de antika grekiska arméerna.
Cuneus, en  kilformad gruppering under antiken, lämplig för att anfalla och bryta igenom fiendens led liksom den vikingatida svinfylkingen. 
Tercio, en spansk formering som användes från 1500-talet till 1700-talet.
 Fyrkant, en historisk formering i strid där infanteri ställde sig tätt tillsammans i välordnad kvadratisk form för att lättare kunna stå emot kavalleriattacker.
 Linje, en grupp soldater är formerade så att de står bredvid varandra. Kavallerianfall genomfördes till exempel ofta på linje.
 Testrudo, en grupp soldater formerade som en fyrkant samtidigt som de höll sköldar över sig. Testrudon användes av romarna under belägringar eftersom den skyddade mycket bra mot pilar.

Formeringar till sjöss
Linje, en formering där fartygen seglar efter varandra. Den vanligaste formeringen för linjeskeppen.
Flankformering, där fartygen bildar en sned linje i förhållande till kursen. 

Militär taktik
Militära termer och begrepp
Ayalongrottan

Ayalongrottan är en ficka som legat isolerad från omvärlden i ca 5 miljoner år vilket har fått till följd att de djur som funnits där utvecklat till helt unika arter. Grottan finns i närheten av Ramla i Israel och är ca 2,5 km lång.

Se även
Movilegrottan

Grottor i Centrala distriktet
Grottor med endemiska livsformer
Karstgrottor
Günter Werno

Günter Werno , född 1965 i Neunkirchen, är keyboardist i det tyska progressive metalbandet Vanden Plas från Kaiserslautern. Han har också varit regissör i musikalerna Abydos och Rocky Horror Picture Show.

Werno har även spelat med Michael Kiske i projektet "Place Vendome".

Externa länkar
Günter Werno på Vanden Plas webbplats

Födda 1965
Progressiv metal
Tyska musiker
Män
Levande personer
Hot Fun in the Summertime

Hot Fun in the Summertime är en singel släppt 1969 av den amerikanska soul- och funkgruppen Sly and the Family Stone. Singeln släpptes precis innan bandets uppmärksammade spelning på Woodstockfestivalen samma sommar, en spelning som utökade deras fanskara väsentligt. Texten till "Hot Fun in the Summertime" tillägnas alla de roliga sakerna man kan göra under sommaren. Låten var tänkt att ingå på en planerad LP tillsammans med låtarna "Everybody is a Star" och  "Thank You (Falettinme Be Mice Elf Agin)", men albumet färdigställdes aldrig och låtarna släpptes istället på gruppens samlingsskiva, Greatest Hits som utkom i slutet av 1970. 

Som B-sida på singeln låg låten "Fun", en låt som också fanns med på gruppens tredje album, Life som släpptes 1968.

När världens största musiktidkrift, Rolling Stone, 2004 publicerade listan The 500 Greatest Songs of All Time placerade sig denna låt på plats 247.

Instrumentation
 Solo- och körsång av Sly Stone, Rosie Stone, Freddie Stone och  Larry Graham
 Gitarr av Freddie Stone
 Bas av Larry Graham
 Trummor av Greg Errico
 Blåsinstrument av Jerry Martini (tenorsaxofon) och Cynthia Robinson (trumpet)
 Skriven och producerad av Sly Stone

Sly and the Family Stone
Musiksinglar 1969