kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Žepa

Žepa (kyrilliska: Жепа) är en ort i kommunen Rogatica i Serbiska republiken i östra Bosnien och Hercegovina. Orten ligger nära gränsen till Serbien, mellan de större orterna Srebrenica, i nordväst, och Višegrad, i sydväst. Žepa ligger vid en flod med samma namn, vilken är en biflod till den betydligt större floden Drina. Orten hade 133 invånare vid folkräkningen år 2013.

Av invånarna i Žepa är 99,25 % bosniaker och 0,75 % kroater (2013).

Orten är känd för sin bro, vilken det även finns en novell (Bron över Žepa) skriven av nobelpristagaren Ivo Andrić.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Republika Srpska
Ida Falander

Ida Amanda Maria Falander, född 6 september 1842 i Stockholm, död där 6 januari 1927, var en svensk xylograf.

Falander studerade xylografi för Carolina Weidenhayn vid Slöjdföreningens skola i Stockholm och teckning vid Konstakademien 1864-1866. Hon antogs som elev 1865 vid den nyinrättade xylografiateljén vid Ny Illustrerad Tidning där hon fick undervisning i reproduktionsxylografi av den från Storbritannien inkallade xylografen Edward Skill. Hon blev snabbt en av de ledande krafterna i ateljén och när Skill avled blev hon föreståndare för ateljén 1874-1877. Hon genomförde en studieresa till England 1870 och medverkade då med illustrationer i Londontidningen The Graphic. Hennes arbete vid  Ny Illustrerad Tidning bestod i dels att undervisa elever i xylografi, dels att utföra illustrationer som publicerades i tidskriften.
Hon lämnade Ny Illustrerad Tidning 1877 och arbetade därefter huvudsakligen som fri illustratör. 

Falander arbetade med främst med porträttbilder och reproduktioner av konstverk, vilket räknas som det mest krävande xylografisysselsättningarna dessutom illustrerade många tidningar och böcker. Sitt största samlade arbete gjorde hon med Porträtter af svenska regenter från Gustaf Wasa till Oscar II utförda i xylografi som utgavs 1893. Hon medverkade som xylograf i ett flertal av Carl Larssons illustrerade arbeten och en betydande del av hennes arbeten ingår i 1870-talsårgångarna av Ny Illustrerad Tidning.   

Falander, som var född i Finska församlingen i Stockholm, var dotter till kofferdiskepparen Carl Falander och Amanda Cecilia Selin.

Falander är bland annat representerad vid Nationalmuseum i Stockholm och Uppsala universitetsbibliotek.

Verk

Referenser

 Svenska män och kvinnor (1944), artikeln signerad Th. N. = Thure Nyman
Svenskt konstnärslexikon del II sid 182, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

 

Kvinnor
Födda 1842
Avlidna 1927
Svenska illustratörer
Konstnärer från Stockholm
Svenska xylografer under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Vasastadens kommunala flickskola

Vasastadens kommunala flickskola var en av Stockholms flickskolor åren 1939-1968. Byggnaden uppfördes åren 1929-1931 efter arkitekt Ragnar Östbergs ritningar.

Skolan bildades 1939 genom kommunaliseringen och sammanslagningen av de privata flickskolorna Åhlinska elementarskolan på Dalagatan, Vasa högre flickskola på Hälsingegatan och Wallinska elementarskolan i Tegnérlunden. 1940 blev huset på Dalagatan huvudskola och expedition, medan de övriga avdelningarna var kvar i tidigare lokaler. 

År 1953 samlades skolan i en nyuppförd byggnad i S:t Eriksparken (arkitekt Paul Hedqvist). Härifrån drev skolan sin verksamhet fram till 1968, varefter namnet ändrades till Rödabergsskolan samtidigt upphörde flickskolan och blev en grundskola för pojkar och flickor i låg- och mellanstadium.

Referenser

Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1939
Utbildningsinstitutioner upplösta 1968
Flickskolor i Stockholm
Joe Ledley

Joseph Christopher "Joe" Ledley, född 23 januari 1987, är en walesisk fotbollsspelare som spelar för Newport County. Han spelar mest som defensiv innermittfältare, men kan också spela på högerkanten. Joe Ledley har representerat Wales U21-landslag och Wales seniorlandslag.

Klubbkarriär
Ledley har varit ett troget "Bluebirds"-fans sedan han var liten. 2004 debuterade han i a-laget mot MK Dons i en match som Cardiff vann med 4-1. Det året gjorde även 1-0 målet i FA-cupsemifinalen mot Barnsley FC. I finalen spelade han då Cardiff föll mot Portsmouth med 1–0, målet gjorde Kanu. Sommaren 2010 lämnade han Cardiff City för Celtic. 

Den 6 december 2019 skrev Ledley på ett korttidskontrakt med Charlton Athletic.

Statistik i Cardiff
Ligan: 229 matcher 27 mål.
FA-cup-statistik: 14 matcher 2 mål.
Liga-cup-statistik: 13 matcher 1 mål.

Källor

Noter

Walesiska fotbollsspelare
Walesiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Cardiff City FC
Spelare i Celtic FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i Derby County FC
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Newcastle United Jets FC
Spelare i English Football League
Spelare i Scottish Premier League
Spelare i Scottish Professional Football League
Spelare i Premier League
Spelare i A-League Men
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1987
Levande personer
Män
Elisabeth Helene von Vieregg

Elisabeth Helene von Vieregg född 4 maj 1679, död 27 juni 1704, var en dansk (ursprungligen tysk) hovdam, senare mätress och slutligen gift genom bigami med kung Fredrik IV av Danmark.

Elisabeth Helene von Vieregg var dotter till Adam Otto von Vieregg til Weitendorff, som 1698–1706 var Preussens ambassadör i Danmark. Hon blev hovfröken åt Sofia Hedvig av Danmark 1699, och senast efter att Fredrik besteg tronen samma år hans älskarinna. Förhållandet hölls i början hemligt, men avslöjades 1701 genom hennes fars brev, som försvarade relationen. Hennes far stödde förbindelsen med tanken att han genom sin dotter kunde få lättare att främja Preussens intressen i Danmark. Huruvida förhållandet hade någon inverkan på faderns intressen som preussisk diplomat är oklart.  

Den 6 september 1703 begick Fredrik bigami då han gifte sig med henne trots att han var gift med Louise av Mecklenburg-Güstrow. Kyrkan godkände vigseln då polygami förekom i bibeln. Hon fick egendomen Antvorskov och titeln grevinna av Antvorskov och blev därigenom officiell mätress. Efter vigseln noterades en benägenhet hos Fredrik IV att söka döma mildare i mål om bigami och förhindra dödsstraff. Elisabeth Helene von Vieregg ska enligt bland andra det brittiske sändebudet David Pulteney ha tillhört den så kallade "Fyrkanten", ett hovparti vid hovet bestående av tidigare monarkers utomäktenskapliga barn och deras lojalister, som under hennes tid leddes av Ulrik Frederik Gyldenløve och hans barn och deras makar. Detta parti brukade stödja sig på mätresser och gynnade Frankrikes intressen i Danmark. Hon betraktades som franskvänlig och tillskrevs av utländska diplomater ha politiskt inflytande, även om det är oklart hur stort hennes inflytande i själva verket var. Enligt Johan Reinhold Patkul samarbetade hon med honom om att skapa en dansk-rysk-sachsisk koalition mot Sverige, en plan som gick i stöpet på grund av hennes död. 

Vieregg dog i barnsäng 1704 och gavs en offentlig begravning.

Se även 
 Margareta von der Saale

Noter

Referenser 
 Dansk biografisk leksikon
 Til venstre hånd: danske kongers elskerinder Av Michael Bregnsbo

Kvinnor
Danska mätresser
Födda 1679
Avlidna 1704
Danska hovdamer
Personer som dött i barnsäng
Gillis Valckenier

Gillis Valckenier, född 25 augusti 1623 i Amsterdam, död 6 november 1680, var borgmästare i Amsterdam och nederländsk statsman. Under den nederländska stormaktstiden regerade Valckenier, efter Johan de Witts och Cornelis de Graeffs död, tillsammans med Vilhelm III av Oranien.

Tillsammans med Raadpensionaris De Witt, Andries de Graeff och Gaspar Fagel slöt Gillis Valckenier det beständiga påbudet - Eviga ediktet (1667) - vilket undertecknades för att förhindra att Huset Oraniens inflytande återupprättades. Under samma tid kom en majoritet av provinserna i Nederländerna överens om att generalkaptenen eller generalamiralen av Nederländerna inte kunde vara ståthållare i någon provins. Dessutom avskaffade provinsen Holland själva ämbetet ståthållare. Andra provinser följde snart efter.

William Temple skrev i Observations upon the United Provinces på den Republiken Förenade Nederländerna: Den turkiska sultanen var inte mer inflytelserik i sitt land, än Valckenier i Amsterdam, (klär sig och uppträder som ett affärsbiträde).

Källor
 Israel, Jonathan I. (1995) The Dutch Republic – Its Rise, Greatness, and Fall - 1477-1806 Clarendon Press, Oxford, 
 Burke, P. (1994) Venice and Amsterdam. A study of seventeenth-century élites.

Externa länkar
 Gillis Valckenier, målning av Wallerant Vaillant in Amsterdams Historisch Museum

Födda 1623
Avlidna 1680
Nederländska politiker
Män
Personer från Amsterdam
Pontus Grate

Claes Georg Pontus Grate, född 5 november 1922 i München, död 28 oktober 2018 i Sofia distrikt i Stockholm, var en svensk konsthistoriker och museiman. Han var son till skulptören och konstnären Eric Grate och gift med Elisabeth Grate, som driver Elisabeth Grate bokförlag.

Pontus Grate studerade konsthistoria vid Uppsala universitet på 1950-talet och disputerade 1959 på en avhandling om de franska konstkritikerna Gustave Planche och Théophile Thoré, Deux critiques d'art de l'epoque romantique Gustave Planche et Théophile Thoré. Grate blev docent samma år. 

Grate anställdes 1954 vid Nationalmuseum. På 1960-talet var han under ett år gästprofessor i konsthistoria vid University of California, Berkeley. Åren 1969–1977 var han direktör för Svenska institutet i Paris och svensk kulturattaché;  1971–1977 var han också chef för Svenska kulturhuset där. Åren 1977–1988 återvände han till Nationalmuseum, först som föreståndare för målerisamlingarna och från 1982 fram till sin pension 1988 som museidirektör.

Han skrev artiklar och böcker om bland andra drottning Kristina, Henri de Toulouse-Lautrec, sin far Eric Grate, samt fransk 1700-talskonst, som han var specialiserad på. Grate översatte även ett flertal böcker och artiklar från franska till svenska, bland annat verk av Anatole France, Jean Giono, Michèle Desbordes, Noëlle Châtelet och Nobelpristagaren Patrick Modiano.

Pontus Grate tilldelades 1995 Zibetska priset av Svenska Akademin.

Bibliografi (i urval) 
 1978 - Eric Grate (tillsammans med Ragnar von Holten)
 1981 - Rumlande ryssar och tatarer
 1986 - Föreningen Nationalmusei vänner 75 år: gåvor 1961-1986
 1988-1996 - French paintings
 1998 - Från Ulriksdal till Bellmansro: konstnärer i Nationalstadsparken under 300 år (tillsammans med Eva Nordenson)
 1999- Toulouse-Lautrec och la Belle époque
 2005 - Eric Grate och antiken

Översättningar (i urval)
 Gustave Flaubert: Tre berättelser (Trois contes) (översatt tillsammans med Michaëla Reuterswärd, Tiden, 1951)
 Patrick Modiano: Lilla smycket (La petite bijou) (Elisabeth Grate bokförlag, 2012)

Källor 
http://libris.kb.se/
Nationalencyklopedin på Internet, läst 14 juli 2009
Noter

Män
Födda 1922
Svenska konsthistoriker
Svenskt museifolk
Svenska översättare
Översättare från franska
Avlidna 2018
Personer från München
Charlotte Helene von Schindel

Charlotte Helene von Schindel, född 1690, död 1752 i Flensburg i Danmark, var mätress till kung Fredrik IV av Danmark.

Schindel var dotter till den tyske adelsmannen Wiglas von Schindel (död 1695) från Schlesien. Hon var husfröken, dvs hovdam åt en adelsdam, åt Elisabeth Helene von Vieregg, och hennes mor hade vårdnaden om kungens utomäktenskapliga son Fredrik Gyldenlöve. Hon inledde ett förhållande med Fredrik IV efter Viereggs död 1704. Paret brevväxlade 1708-09, och deras förhållande är säkert bekräftat från 1709. Kungen gav henne grevskapet Frederiksholm, vilket var ett offentligt erkännande av henne som mätress. År 1709 planerade kungen att gifta sig med henne, liksom han hade gjort med hennes företrädare Vieregg, men dessa planer väckte stort motstånd från kyrkan då de blev kända. Kungen rådfrågade prästerskapet om även kungar var underställde förbudet mot bigami, och fick svaret att polygami var förbjudet för alla. Äktenskapsplanerna blev därför uppgivna. Hon födde 1710 en dotter, som avled efter några månader. Enligt det brittiske sändebudet var hon ansvarig för att hovpartiet Gyldenlöve återigen favoriserades av monarken, sedan det förlorat inflytandet efter Viereggs död.  

Då Frederik IV år 1711 inledde ett förhållande med Anna Sophie Reventlow, upphörde relationen, och Charlotte Helene von Schindel fick befallning att lämna hovet och bosätta sig på sitt gods på Själland. Hon reste dock i stället till Fyn, där hon hävdade att hon var gravid med kungens barn. Det visade sig dock att hon inte var gravid, och hon fick ändå ge sig av till sitt gods på Själland. Hon tackade också nej till kungens erbjudande om ett arrangerat äktenskap. Schindel levde ett livligt sällskapsliv på sitt gods och inledde ett förhållande med Ernst G. Bülow, amtmand på Antvorskov, som hon också fick ett barn med. Paret misslyckades med att hålla födseln hemlig, och då kungen fick höra talas om saken fick de genast tillstånd att gifta sig, vilket de gjorde den 9 februari 1716. 

Strax därefter förlorade hon sitt grevskap men fick som ersättning ett underhåll. Omgiftet av en tidigare mätress betraktades som besvärligt eftersom det lätt skapades rykten om att hennes barn var monarkens, och hela affären tilldrog sig så mycket uppmärksamhet att paret fick order att lämna Danmark. De bosatte sig då i Holstein. Efter makens död 1721 levde hon med sin syster i Schlesien och därefter i Berlin, innan hon bosatte sig i Flensburg i Danmark 1750.

Källor 
 
 http://www.denstoredanske.dk/Danmarks_geografi_og_historie/Danmarks_historie/Danmark_1536-1849/Charlotte_Helene_von_Schindel
 Til venstre hånd: danske kongers elskerinder Av Michael Bregnsbo

Danska mätresser
Kvinnor
Födda 1690
Avlidna 1752
Danska hovdamer
Marie-Louise af Forsell

Ej att förväxla med Louise af Forselles
Marie-Louise af Forsell, född 3 april 1823, död 5 december 1852, var en svensk dagboksförfattare. Hon skrev dagbok från sexton års ålder 1838 till sin död, och hennes dagbok anses ge en värdefull personhistorisk tidsbild från mitten av 1800-talet. Hennes utförliga dagböcker från 1842–1852 utgavs i fyra volymer 1914–1917 av Syster Heijkenskjöld och blev en succé.

Biografi
Hon var dotter till översten, statistikern, kartografen, topografen och överdirektör för Generallantmäterikontoret Carl af Forsell och Clementina Magdalena Geijer. 

Marie-Louise af Forsell delade sin barndom mellan föräldrahemmet i Stockholm morfaderns Yxe bruk i Bergslagen. Hon utbildades vid en flickpension i Stockholm. 

Hon började skriva dagbok vid sexton års ålder. Den första delen, En resa i familjevagn år 1842 skildrar hennes resa med familjen och ger en personhistorisk skildring av en ogift överklassfrökens sällskapsliv, fokuserat på visiter hos släkt och vänner på herrgårdarna längs vägen. Andra delen, Sällskapslif och hemlif i Stockholm på 1840-talet, skildrar hennes sällskapsliv som ogift kvinna på societetens äktenskapsmarknad i Stockholm. 

Hon gifte sig 1847 med löjtnant Berndt Otto Nycander (1811–1869), efter att ha varit förälskad även i skådespelaren Johan Jolin. Äktenskapet präglades av skillnaderna mellan den sakligt vetenskaplige maken och den litterära och svärmiskt religiösa Marie-Louise, och hon tycks ha stått närmast sin son. Forsell uttrycker vantrivsel över de hushållssysslor som distraherade henne från litteraturen. Hon fick fyra barn. Efter giftermålet beskrev hon sitt intresse för samtida överklasskvinnors välgörenhetsarbete i Stockholm, som Lotten Wennbergs. 

Den tredje utgåvan av dagböckerna, Herrgårdslif i Bergslagen för sjuttio år sedan, beskrev hon herrgårdslivet på morfaderns herrgård Yxe, där hon, hennes mor och mostrar och kvinnliga kusiner (som kallade sig "yxinnor"), tillbringade sina dagar med handarbete, pianospelning, konversation, promenader, läsning av romaner och undervisning, samt sällskapsliv på herrgårdarna omkring med baler, middagar, bjudningar, tillfälliga långväga besök och familjefester, och ger en värdefull beskrivning av 1840-talets nöjesliv i den svenska herrgårdsklassen.

Den sista utgåvan, I Stockholm och på sommarnöje 1849–1852 från 1917, beskriver främst hennes liv som gift societetskvinna i Stockholm och på landet och beskriver familjelivet, kyrko- och teaterbesök och välgörenhetsarbete och resor till bad- och kurorterna i Porla och Marstrand. Hon födde under dessa år tre barn, men kände rädsla inför sina förlossningar, som också påverkade hennes hälsa, och skrev inför den sista: ”med hemsk rysning motser jag nu döden”. Hon avled under födelsen av sitt fjärde och sista barn.

Bibliografi

Referenser

 Svenska män och kvinnor (1944)

 

Kvinnor
Födda 1823
Avlidna 1852
Svenska dagboksskrivare
Personer som dött i barnsäng
Dagboksskrivare under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Lista över småplaneter (216001–216500)

Detta är en lista över småplaneter.

Källor 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (215001)-(216916), IAU, Minor Planet Center, Läst 14 juli 2009

Småplaneter 216001
Ögondroppar

Ögondroppar är en typ av medicin som används vid behandling av ögonsjukdomar i ögats främre delar det vill säga bindhinnan, hornhinnan och regnbågshinnan, samt vid glaukom. 

Exempel på medicin som säljs som ögondroppar är antibiotikan Kloromycetin vars handelsnamn är Kloroamfenikol. 

Ögondroppar används vid lokal behandling av allergisk bindhinneinflammation. Ofta används läkemedelstypen antihistamin men även kromoglikat och nedokromil kan användas.

Referenser
 

Ögonsjukdomar
Lista över småplaneter (14001–14500)

Detta är en lista över numrerade småplaneter, nummer 14001–14500.

Källor 
 "Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (10001)-(15000)", IAU, Minor Planet Center. Läst 2 februari 2013.

Småplaneter 014001
Partido Nacional de Honduras

Partido Nacional de Honduras (PNH) är ett borgerligt parti i Honduras, bildat 1902 genom samgående av Manuelistas och Progressiva partiet. PNH är medlem av Internationella demokratiska unionen och observatör av Kristdemokratiska internationalen.

Partiet är det äldsta i landet och dominerar sedan många år tillbaka honduransk politik, tillsammans med ärkerivalerna i Partido Liberal de Honduras. Ricardo Maduro (2002-06) var den senaste honduranske presidenten som tillhörde partiet.

Referenser

Externa länkar 
 PNH:s officiella webbplats

Politiska partier bildade 1902
Politiska partier i Honduras
Konservativa partier
Liberalkonservativa partier
Vasa högre flickskola

Vasa högre flickskola var en privat flickskola i kvarteret Resedan i Stockholm, aktiv från 1878 till 1939. Byggnaden uppfördes 1929–31 efter arkitekt Ragnar Östbergs ritningar.

Skolan grundades 1878 av Matilda Moll (1855–1936) under namnet Matilda Molls skola, och inhystes i hyrd lokal på Malmskillnadsgatan. Därifrån flyttades den först till Norra Blasieholmshamnen, därefter till Riddargatan för att 1888 flyttas till Humlegårdsgatan 29. Efter att Moll 1890 hade gift sig med hovpredikanten Henrik Afzelius (1849–1914) bytte skolan namn till Afzelii elementarskola för flickor. Skolan ombildades senare till aktiebolag och fick i och med det namnet Vasa högre flickskola.

I och med kommunaliseringen 1939 uppgick Vasa högre flickskola, tillsammans med Wallinska elementarskolan och Åhlinska elementarskolan, i den nybildade Vasastadens kommunala flickskola. Perioden 1992–2016 fanns Judiska Museet i byggnaden.

Adresser
1888–1903 Humlegårdsgatan 29
1903–1922 Biblioteksgatan 32
1915–1928 Floragatan 18
1930–1939 Hälsingegatan 2 (nyuppförd skolbyggnad i hörnet Odengatan/Hälsingegatan)

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Vasastan
Byggnader ritade av Ragnar Östberg
Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1878
Utbildningsinstitutioner upplösta 1939
Flickskolor i Stockholm
Fjortonfläckig nyckelpiga

Fjortonfläckig nyckelpiga (Calvia quatuordecimguttata), även skrivet som 14-fläckig nyckelpiga, är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen nyckelpigor.

Kännetecken 
Den fjortonfläckiga nyckelpigan har den för nyckelpigorna typiska breda, ovala och välvda kroppsformen och en längd på cirka 4,5 till 6 millimeter. Täckvingarna är vanligen gulbrunaktiga med ljusare, vitaktiga fläckar. På varje täckvinge finns sju fläckar, varav fyra är parvis placerade i en rad på ömse sidor av sutur, sömmen mellan täckvingarna. Sammantaget uppgår antalet fläckar på täckvingarna därför till fjorton, vilket också artens trivialnamn syftar på. Även halsskölden är gulbrunaktig, med vitaktiga bakhörn, och det är också antenner och ben.

Utbredning 
Den fjortonfläckiga nyckelpigan förekommer i den palearktiska regionen, i Europa och delar av norra Asien, samt i Nordamerika. Den saknas dock i dessa områdens allra nordligaste trakter.

Levnadssätt 
Den fjortonfläckiga nyckelpigan kan hittas i både torrare och mer fuktiga miljöer, exempelvis skogsbryn och ängar. Dess föda både som larv och imago består av till stor del av bladlöss, men även av bladloppor. Övervintringen sker som fullbildad skalbagge i jorden.

Referenser 
 Denna artikel är baserad på en översättning från tyska Wikipedia 14 juli 2009

Externa länkar 

Nyckelpigor
Thea Hökerberg

Eva Dorothea (Thea) Hökerberg, född 24 december 1843 i Nikolai församling, Örebro,  död 7 april 1924 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, var en svensk skolledare, översättare och författare.

Hökerberg var dotter till landssekreteraren Gustaf Fredrik Hökerberg (1804–1874) och Emma Fredrika Elers (1821–1874) samt syster till bokförläggaren Lars Hökerberg (1851–1924). Hon var föreståndare för Karlshamns elementarskola för flickor. Hon skrev en barnbok och var också verksam som översättare från norska och franska. Hökerberg gravsattes i Gustav Vasa kyrkas kolumbarium i Stockholm.

Bibliografi
 En saga om lille Sven (med illustrationer av Jenny Nyström, Hökerberg, 1896). Nya uppl. 1907, 1924

Översättningar till svenska
 Anders J. Eriksholm: Johannes: några blad ur ett ungdomslif (Hökerberg, 1904)
 Clara Tschudi: Goethes moder (Goethes moder) (Hökerberg, 1917)
 Clara Tschudi: Drottning Hortense : Napoleon I:s fosterdotter och Napoleon III:s moder (Hökerberg, 1918)
 Frédéric Loliée: En kejsardröm: Napoleon III: en levnadsteckning (Hökerberg, 1919)
 Julli Wiborg: Karen Vangen längtar ut i världen (Hökerberg, 1922)
 Olai Aslagsson: Som fåraherde på öde vidder (Hökerberg, 1922)
 Julli Wiborg: Karen Vangen ute på egen hand (Hökerberg, 1923)
 Julli Wiborg: Karen Vangens friare: flickroman (Hökerberg, 1924)

Källor
 . Läst 9 juni 2014
 Libris
 Hökerberg, Eva Dorotea på SvenskaGravar.se

Noter 

Kvinnor
Födda 1843
Avlidna 1924
Svenska författare under 1800-talet
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från norska
Översättare från franska
Författare från Örebro
Gravsatta i Gustaf Vasa kyrkas kolumbarium
Vävnadsfaktor

Vävnadsfaktor (Faktor III) deltar i blodkoagulering genom att binda och aktivera Faktor VII och startar därmed koagulationen i det externa systemet. Vävnadsfaktor finns i alla kroppens vävnader, framför allt i hjärna och lungor. Molekylvikten är 200 000 till 300 000.

Blodkoagulering
Blodproteiner
Otto Frostman

Otto Albin Frostman, född 3 januari 1907 i Munkarp, Malmöhus län, död 29 december 1977 i Stockholm, var en svensk matematiker.

Frostman avlade studentexamen i Eslöv 1926. Han blev filosofie magister vid Lunds universitet 1929, filosofie licentiat där 1933, filosofie doktor och docent i matematik där 1935. Frostman blev lektor i Halmstad 1941 och i Lund 1945. Han var professor i matematik vid Stockholms universitet 1952–1973. År 1945 invaldes Frostman som ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund och 1952 av Vetenskapsakademien. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1957 och kommendör av samma orden 1970. Frostman vilar på Torrlösa kyrkogård.

Källor 

 
 Riddare av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1962
 Svenska Dagbladet den 7 juni 1970, sidan 10
 
 
 Otto Albin Frostman på Gravar.se

Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenska lektorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska matematiker under 1900-talet
Personer från Munkarps socken
Födda 1907
Avlidna 1977
Män