kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John Martin (senator)

John Martin, född 12 november 1833 i Wilson County, Tennessee, död 3 september 1913 i Topeka, Kansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Kansas i USA:s senat 1893–1895.

Martin flyttade 1855 till Kansasterritoriet. Han studerade juridik och inledde 1856 sin karriär som advokat. Han var postmästare i Tecumseh 1858–1859. Han flyttade 1861 till Topeka där han fortsatte som advokat. Han kandiderade utan framgång i guvernörsvalet i Kansas 1876.

Martin tjänstgjorde som domare 1883–1885. Han förlorade guvernörsvalet 1888 mot republikanen Lyman U. Humphrey. Vid tidpunkten av guvernörsvalet 1888 fanns det i Kansas en populär republikansk guvernör som också hette John Martin. Demokraten Martin efterträdde 1893 Bishop W. Perkins i USA:s senat. Han efterträddes 1895 som senator av Lucien Baker.

Martin avled 1913 och gravsattes på Topeka Cemetery i Topeka.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Kansas
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Wilson County, Tennessee
Födda 1833
Avlidna 1913
Män
Bandidas

Bandidas är en amerikansk westernkomedifilm från 2006 i regi av Joachim Rønning och Espen Sandberg.

Handling
Filmen utspelar sig i Mexiko på 1880-talet. Två kvinnor, María Álvarez och Sara Sandoval, möts då deras fäder blir anfallna och skjutna. María Álvarez är en fattig bondflicka och Sara Sandoval är en överklasstjej som precis kommit hem från Europa där hon studerat. För att hämnas sätter de två kvinnorna igång att råna banker för att stjäla tillbaka pengar till de fattiga mexikanarna som förlorat sin mark.

I rollerna
Penélope Cruz - María Álvarez 
Salma Hayek - Sara Sandoval 
Steve Zahn - Quentin Cooke 
Dwight Yoakam - Tyler Jackson 
José María Negri - Padre Pablo
Audra Blaser - Clarissa Ashe
Sam Shepard - Bill Buck  
Ismael 'East' Carlo - Don Diego Sandoval

Referenser

Externa länkar

Filmer 2006
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska westernfilmer
George Wassouf

George Wassouf, född 1961 i Syrien, är en sångare som sjunger en blandning av modern pop och folkmusik.Ihab hadrous

Källor 

Män
Födda 1961
Levande personer
Syriska sångare
Michail Vladimirskij-Budanov

Michail Flegontovitj Vladimirskij-Budanov (ryska: Михаил Флегонтович Владимирский-Буданов), född 15 maj 1838 i guvernementet Tula, död 24 mars 1916 i Kiev, var en rysk historiker.

Vladimirskij-Budanov blev 1875 professor i historia vid Kievs universitet och redaktör för Nestorsällskapets publikationer samt av akter rörande sydvästra Rysslands koloniserande. Han författade en historik om Kievuniversitetet (1884) samt arbeten om folkbildningen i Ryssland efter 1600-talet, en rysk rättshistoria (1886; sjätte upplagan 1909) och studier över gamla ryska statsinstitutioner (bland annat bojarska duma och zemskij sobor). Dessutom skrev han en studie över tysk rätt i Polen och Litauen (1868) och en krestomati i rysk rätt (1875; femte upplagan 1908).

Källor

Externa länkar
 Vladimirsky-Budanov, Mikhail Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies 

Ryska historiker
Ryska professorer
Födda 1838
Avlidna 1916
Män
Personer från Tula oblast
Ugglan
Personer verksamma vid Kievs universitet
Anna Koblanck

Anna Koblanck, född 1972 på Öland, är en svensk journalist bosatt i Johannesburg och sedan 2004 Dagens Nyheters korrespondent i Afrika.

Anna Koblanck har en fil kand i statsvetenskap och nationalekonomi från Oxford University, och en journalistutbildning från JMK, Stockholms universitet. Hon har tidigare arbetat på Dagens Nyheters ekonomiredaktion, Finanstidningen och nyhetsbyrån AFX News. 

2004 gav Anna Koblanck ut reportageboken Några dagar till, om en ung hivsmittad kvinnas kamp för livet i Botswana. Boken har även översatts till engelska.

Kvinnor
Födda 1972
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Afrikakorrespondenter
Svenska journalister under 2000-talet
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från Stockholms universitet
Ryskt parti

Ryskt parti är en schacköppning som inleds med dragen:

1. e4 e5
2. Sf3 Sf6

Öppningen karaktäriseras av den symmetriska uppställningen. Ryskt parti har rykte att vara en tråkig öppning och ett remivapen för svart, men det finns angreppsmöjligheter i vissa varianter. I världseliten är det främst Vladimir Kramnik som spelat ryskt.

Ryskt parti finns med redan i Göttingenmanuskriptet från slutet av 1400-talet men öppningen har fått sitt namn av de ryska spelarna Alexander Petrov och Carl Jaenisch som analyserade den i mitten av 1800-talet. I många länder heter öppningen Petrovs (eller Petroffs) försvar.

Varianter
Vit har två huvuddrag; 3.Sxe5 (klassiska varianten) och 3.d4 (Steinitzvarianten). Andra drag, som 3.Sc3 och 3.Lc4, leder ofta via dragomkastning till andra öppningar.

Klassiska varianten (3.Sxe5)

Efter 3.Sxe5 är 3...Sxe4? ett känt nybörjarfel. 4.De2 vinner dam efter 4...Sf6?? 5.Sc6+ eller bonde efter 4...De7 5.Dxe4 d6 6.d4 dxe5 7.dxe5.

Huvudvarianten fortsätter i stället 3.Sxe5 d6 4.Sf3 Sxe4 5.d4 d5 6.Ld3 (se diagram).
Vits mål är nu att försöka driva bort den starka svarta springaren med drag som Te1 och c4.
Svart fortsätter normalt med 6...Sc6, 6...Ld6 eller 6...Le7.

Vit har flera alternativ till huvudvarianten: 
 Offret 4.Sxf7 kallas Cochranegambit. Det är mycket ovanligt men spelades av Veselin Topalov mot Vladimir Kramnik 1999.
 I stället för 5.d4 kan vit spela 5.Sc3 (som beskrivs nedan) och 5.De2 De7 6.d3 Sf6 (som är remibetonat).

Sc3-varianten

Den här varianten uppkommer efter 3.Sxe5 d6 4.Sf3 Sxe4 5.Sc3 och har blivit ett vanligare sätt att bemöta ryskt. Svart kan backa med 5...Sf6 6.d4 Le7 men vanligen följer 5...Sxc3 6.dxc3 Le7 7.Le3 (se diagram).

Vits mål är snabb utveckling, lång rockad och angrepp på kungsflygeln. Även svart rockerar ibland långt för att undvika det angreppet.

En vanlig fortsättning är 7...Sc6 8.Dd2 Le6 9.0–0–0 Dd7.

Steinitzvarianten (3.d4)
Steinitzvarianten är inte lika vanlig. Huvudspåret är 3.d4 Sxe4 4.Ld3 d5 5.Sxe5 Sd7 6.Sxd7 Lxd7. 

Svart kan också slå på d4 tredje draget, t ex 3... exd4 4. e5 Se4 5. Dxd4 d5 6. exd6 Sxd6.

Referenser

Schacköppningar
Massagefåtölj

En massagefåtölj eller massagestol är en sittmöbel som är utformad för att användas i massage. De finns i två huvudsakliga varianter, traditionella och mekaniska.

Traditionella massagefåtöljer/-stolar

Massagestol är en ergonomiskt utformad stol för att sätta en person som kommer att få massage, den har en funktion som liknar ett massagebord. Stolarna kan vara antingen stationära eller bärbara modeller. Olika stolar har olika funktioner, och många är justerbara till kundernas önskemål och storlekar. 

Massagefåtölj''' är en stol som gör det lättare för terapeuter att manövrera än massagebänkar och klienter behöver inte klä av sig för att få massage i en stol. 

 Mekaniska massagefåtöljer Mekaniska massagefåtölj är en robotliknande massagestol som innehåller interna elmotorer och redskap för att massera den person som sitter i den. De flesta mekaniska massagefåtöljer har någon form av regulator att variera typ, läge, intensitet eller massage. Masserarstolar är stolar som liknar vilstolar. Det finns många olika typer och märken, inklusive Office-stil stolar som går på batterier inuti varan. Ett billigare alternativ är en separat massagedyna som kan användas på en befintlig stol. Några populära märken runt om i världen är Family Inada, Omega, Kyokei, Human Touch, Sanyo, Panasonic, SHSS, Osim, OTO, VGO, Ogawa. Masserande stolar är stolar som varierar mycket i pris, stil och intensitet, från billiga "vibrerar bara" stolar till full intensitet Shiatsu modeller för personer som behöver så nära en verkligt uppfriskande massage som möjligt.

 Hur fungerar mekaniska massagefåtöljer De flesta massagefåtöljer använder en kombination av motorer, kugghjul, skummrullar och vibrerande motorer. De mest simplaste massagefåtöljerna använder en rad små vibrerande kugghjul. För att skapa dessa vibrationer används ett viktat kugghjul. Vikten är inte centrerad, vilket skulle göra kugghjulet obalanserat. När elmotorn roterar kugghjulen snabbt skapas en vibration. En massgefåtölj behöver flera av dessa anordningar för att generera de vibrationer som behövs för att täcka stora ytor.''

Referenser

Noter

Övriga källor 

 ^ "En massagefåtölj som anpassar sig" 10 april 2018. Läst 11 april 2018

Sittmöbler
Massage
Alan Walters

Alan Arthur Walters, född 17 juni 1926, död 3 januari 2009, var en brittisk nationalekonom. Han blev under Margaret Thatchers regim chefsrådgivare i ekonomiska frågor. Det var till stor del hans kritik mot EMU, som gjorde att Storbritannien hölls utanför EMU.

Walters föddes i Leicester, Storbritannien. Som ung kom han att jobba som springpojke och sedan maskinopperatör. Kriget gjorde honom dock till soldat i tre år. Han kom att studera statistik vid University College, Leicester, för att sedan studera vid Nuffield College, Oxford, där han tog en MA-examen i nationalekonomi. Han lämnade Nuffield 1951 och fick undervisa statistik vid Birmingham University, där han senare blev professor i ekonometri och statistik. Han var professor vid London School of Economics 1967 till 1976. Han var även professor vid Johns Hopkins University, i USA. Därtill var han rådgivare till världsbanken.

Han var en monetarist och frihandelsvän. Hans kritik mot EMU och ERM, Walterkritiken - går ut på att ett enskilt land som är med i EMU inte kan höja räntan i en högkonjunktur som går mot överhettning. När inflationen då stiger betyder det att realräntan istället går ned vilket förstärker överhettningen. Under 1970-talet hjälpte han Edward Heath vilket gjorde att han 1981 blev han tillfrågad om han ville bli en ekonomisk rådgivare åt Margaret Thatcher. Han åkte även till Chile för att hjälpa Juntan.

Hans far hette James Arthur Walters och modern Claribel Walters. Han gifte sig med Margaret Patricia Wilson, med smeknamnet Paddie. Han hade en dotter från ett tidigare äktenskap. Han adlades 1983.

Källor

Noter 

Födda 1926
Avlidna 2009
Brittiska nationalekonomer
Penningteoretiker
Alumner från University of London
Män
Mellan attentaten

Mellan attentaten är Aravind Adigas uppföljare till romanen Den vita tigern. Handlingen utspelar sig i den indiska staden Kittur tiden mellan morden på Indira Gandhi (1984) och hennes son Rajiv Gandhi (1991). I fjorton sammanlänkande berättelser skildrar Adiga ett mikrokosmos av landet, då han ger röst åt människor i olika klass och kast, samt med olika social och religiös bakgrund.

Externa länkar

Indisk skönlitteratur
Skönlitteratur 2010
1980-talet i skönlitteratur
1990-talet i skönlitteratur
Erik Dahlbäck

Erik Dahlbäck, kallad Kapten, född 1944 i Södertälje, är en svensk musiker (trumslagare). 

Han var medlem i Gårunt show 1965–1970 och har bland annat spelat med pianisten Per Henrik Wallin, trumpetaren Rolf Ericson och basisten Red Mitchell. Dahlbäck har varit med i Fläsket brinner sedan starten 1970. 

Erik Dahlbäck är bror till komikern Bernt Dahlbäck och son till dragspelaren Allan Dahlbäck och Astrid, född Wikström. Han har tre barn musikaliskt verksamma, nämligen producenten och musikern Andreas Dahlbäck, housediskjockeyn John Dahlbäck och sångerskan och songwritern Erika Gellermark, och två döttrar verksamma inom media, Jenny Grewdahl och Anna Dahlbäck. 

Erik Dahlbäck är idag (2012) fortfarande aktiv, och spelar bland annat med det gamla proggbandet Fläsket brinner.

Externa länkar
Erik Dahlbäck på Discogs

Svenska trummisar
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Personer från Södertälje
Födda 1944
Levande personer
Män
Grinds tull

Grinds tull var en historisk stadstull i Stockholm. Tullen låg vid nuvarande Östgötagatan i höjd med Bondegatan på Södermalm. Tullen var en del av den 1622 beslutade "Lilla tullen" som skulle uttas från svenska städer. Efter 1660 flyttades tullen till Söder skans längre söderut och fick då namnet Skanstull.

Västertull, som låg ungefär vid dagens korsning mellan Ringvägen och Hornsgatan, var den västra tullporten till och från Södermalm fram till 1652. Därefter ersattes Västertull av Hornstull  när en flottbro till Liljeholmen och den "Nya landsvägen" (nuvarande Södertäljevägen) anlades.

Efter år 1622 började Stockholm uppföra ett tullstaket kring stadens norra och södra bebyggelse. En karta från 1642 visar att bebyggelsen på Södermalm inte sträckte sig längre söderut än till sjön Fatburen och dagens Bondegatan.  På samma karta ser man även en antydan till ett rakt tullstaket i trakten öster om Fatburen. Gatunätet är fortfarande det medeltida virrvarr av vägar.

På en Stockholmskarta från 1660/70-talet är tullstaketet runt Södermalm fullbordat och gaturegleringen genomförd (observerar att kartan är ursprungligen sydorienterad och vänd med norr uppåt). Intressant är i detta sammanhang placeringen av de 1622 beslutade tullstaketen. Dessa ingick i en vid cirkel runt malmarna och Ladugårdslandet med samma avstånd från tornet av Slottet Tre Kronor. Formen är en regelbunden polygon helt enligt tidens ideal för stadsplaneringar i renässansens stil. Tullstaketen blev således en del av den tidiga Stadsplaneringen i Stockholm.

Södermalms första tullstaket sträckte sig från Skinnarviksberget i sydvästlig riktning till Västertull, som låg ungefär vid dagens korsning mellan Ringvägen och Hornsgatan, ett område som även kallas Hornskroken. Sedan fortsatte staketet söder om Fatburssjön till Grinds tull, som låg ungefär i hörnet mellan nuvarande Östgötagatan (som hette fram till 1885 Tullportsgatan) och Bondegatan. Öster om Grinds tull böjde staketet av i rät vinkel norrut, passerade Danviks tull, några kvarter öster om Katarina kyrka, och slutade på Katarinabergets höjd. På 1642 års karta redovisas två portar i tullstaketet, den ostligare anses vara Grinds tull. På kartan från 1660-talet visas dock Grinds tull där Göta landsväg (numera Götgatan) lämnade staden.

Efter år 1660 hade Södermalms bebyggelse överskridit tullstaketet och tullstationen flyttades till Södermalms sydligaste spets där det fanns en nyanlagd befästning (Söder skans), tullen fick därför heta Skanstull. Här passerade Göta landsväg det smala näs mellan Årstaviken och Hammarby sjö.

Referenser

Noter

Tryckta källor

 
Södermalm
Gustaf Alsterberg

Anders Gustaf Alsterberg, född 27 mars 1892 i Sundals-Ryr, död 26 april 1970 i Eksjö, var en svensk växtfysiolog.

Alsterberg blev filosofie doktor i Lund 1922, docent i allmän fysiologi samma år. Förutom arbeten i fysiologi och limnologi, bland vilka kan nämnas Die respiratorischen Mechanismen der Tubificiden (1922), Die Sinnesphysiologie der Tubificiden (1924), Die Nahrungscirkulation einiger Binnenseetypen (1924), har Alsterberg utarbeteat nya attenanalytiska metoder, särskilt för bestämning av syre, nitrat, nitrit, svavelsyrlighet och sulfit i naturliga och förorenade vatten.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1892
Män
Svenska limnologer
Avlidna 1970
Peter Altenberg

Richard Engländer, mest känd under sin pseudonym Peter Altenberg, född 9 mars 1859, död 8 januari 1919, var en österrikisk författare.

Engländer var bosatt i Wien. Engländers diktart var den korta skissen, den koncentrerade realistiska stämningsbilden. Hans samling Wie ich es sehe (1896) är översatt till svenska (Min syn på livet, 1908).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 

Österrikiska poeter
Tyskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Poeter under 1900-talet
Österrikiska författare under 1800-talet
Österrikiska författare under 1900-talet
Författarpseudonymer
Författare från Wien
Födda 1859
Avlidna 1919
Män
Samuel Butler

Samuel Butler kan syfta på flera personer, bland andra:

*Samuel Butler (1612–1680), författare till Hudibras
Samuel Butler (1774–1839), biskop av Lichfield
Samuel Butler (1835–1902), författare till Erewhon
Lunden, Skövde

Lunden är en stadsdel i Skövde, Västra Götalands län cirka 2,5 kilometer från centrum. Lunden består största delen av vita lägenhetshus. Men norra delen av Lunden ligger i folkmun "Villa-Lunden" där det enbart är villor.

I stadsdelen finns en vårdcentral, en förskola, en skola och en fritidsgård.

Referenser

Stadsdelar i Skövde
Benjamin Franklin Butler

Benjamin Franklin Butler kan syfta på bland andra:

*Benjamin Franklin Butler (1795–1858), amerikansk jurist
 Benjamin Franklin Butler (1818–1893), amerikansk politiker
Smithton

Smithton kan syfta på:

Geografi

Australien 

 Smithton (ort i Australien), Tasmanien, Circular Head,

USA 

 Smithton, Illinois, ort, Saint Clair County, 
 Smithton (ort i USA, Missouri), Pettis County, 
 Smithton, Pennsylvania, ort, Westmoreland County, 

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Flemington

Flemington kan syfta på:

Geografi

Australien

 Flemington, Victoria

USA

 Flemington, Georgia
 Flemington, Missouri
 Flemington, New Jersey
 Flemington, Pennsylvania
 Flemington, West Virginia
Karl vom Stein zum Altenstein

Karl vom Stein zum Altenstein, född 1 oktober 1770 i Schalkhausen vid Ansbach, död 14 maj 1840 i Berlin, var en preussisk friherre och statsman.

Biografi
Altenstein blev 1808 efter Heinrich Friedrich Karl vom und zum Steins avgång finansminister och medverkade vid Berlinuniversitets grundande. Han fick redan 1810 avsked från detta ämbete, då han inte kunde finna någon utväg att skaffa de krigskontributioner fransmännen krävde, utan föreslog, att Schlesien i stället skulle erbjudas Frankrike. 

Mera betydelsefull var Altensteins verksamhet såsom kultusminister (1817-38), varunder han genom undervisningslagen av 1819 lade grundvalen till det preussiska undervisningsväsendet. De sista åren av hans ämbetstid upptogs av svåra stridigheter mellan regeringen och dels gammallutheranerna, dels de romersk-katolska biskoparna.

Källor 

 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Preussens finansministrar
Preussens kultusministrar
Tyska friherrar
Tyska politiker under 1800-talet
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Jena universitet
Födda 1770
Avlidna 1840
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Aleksandr Nelidov

Aleksandr Ivanovitj Nelidov (ryska: Александр Иванович Нелидов), född 1837 i Kisjinev, död 17 september 1910 i Paris, var en rysk diplomat.

Nelidov inträdde vid ännu ej fyllda 20 år i tjänst vid ryska utrikesministeriet, specialiserade sig på orientaliska ärenden och blev 1875 ambassadråd i Konstantinopel. Under rysk-turkiska kriget 1877–78 åtföljde han överbefälhavaren storfurst Nikolajs stab som högkvarterets kanslidirektör och ledde i denna egenskap de förhandlingar, som resulterade i freden i San Stefano (3 mars 1878). 

Nelidov deltog samma år i Berlinkongressens arbeten, blev 1879 ryskt sändebud i Dresden och 1883 ambassadör i Konstantinopel. Han förvärvade där stort inflytande hos Höga porten, förflyttades 1897 till Rom och 1903 till Paris, där han efterträdde furst Urusov och under rysk-japanska kriget hade en ganska svår uppgift att fylla vid sina strävanden att bibehålla fransmännens förtroende till Rysslands militära och ekonomiska styrka orubbat och trygga den fransk-ryska alliansens fortsatta bestånd. Han uppges ha haft stor andel i biläggandet av den rysk-brittiska konflikt Doggers bank-episoden framkallat, och han presiderade 1907 vid andra Haagkonferensen.

Källor

Noter

Ryska diplomater
Födda 1837
Avlidna 1910
Män
Personer från Chișinău
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Petromani

Petromani är ett begrepp som beskriver en nationell mentalitetsförändring kopplat till stora inkomster från oljeproduktion i oljeproducerande länder i tider av högt oljepris. Begreppet myntades av statsvetaren Terry Karl vid Stanford University, som tyckte sig se ett genomgående drag av försämrad omdömesförmåga och nationellt högmod i flera länder med stora oljeinkomster. Begreppet fick uppmärksamhet i Norge när författaren och journalisten Simen Sætre 2009 gav ut boken Petromania. En reise gjennom verdens rikeste oljestater, där han jämförde Norge med oljeproducerande länder där petromanins uttryck är tydligare. Boken baserade sig på resor till Qatar, Kuwait, Förenade arabemiraten, Turkmenistan, Venezuela, Gabon, Kongo-Brazzaville och Angola under perioden september 2007 till mars 2008.

Sætre konstaterade i sin bok att petromanin har tagit sig olika uttryck i olika länder. I flera av staterna vid Persiska viken har man lanserat stora byggprojekt av extrem karaktär, medan Venezuela under president Hugo Chavez har velat se sig som politisk motkraft till USA. Även i Norge har olika former av byggprojekt, inte minst för offentliga institutioner, blivit vanligare.

Källor 

Petroleum
Politiska begrepp
Socialpsykologi
Pål Ross

Pål Erik Arthur Pedro Ross, född 31 oktober 1961 i Stockholm, är en svensk arkitekt. Han är känd för att rita exklusiva villor med mycket inslag av runda former.

Biografi
Ross föddes i Stockholm men kommer ursprungligen från en småländsk industrifamilj. Hans morfar, disponent Erik Bengtson, drev metallduksväveriet AB Maskinduksverken i den småländska bruksorten Bruzaholm, cirka 20 km öster om Eksjö, och Pål Ross var inriktad på att ta över verksamheten så småningom. Hans mor, Lillebil BdR, är konstnär och influerade Ross att kombinera sitt teknikintresse med det estetiska uttrycket.

När familjeföretaget såldes föll hans yrkesval på arkitektur. Mellan 1987 och 1992 gick Pål Ross arkitekturlinjen på Kungliga Tekniska högskolan (KTH) och examinerades i komplexa byggnadsverk 1992.

Ross grundade 1996 tillsammans med sin hustru Deirdre Ross en arkitektur- och designstudio som de fortfarande driver och verkar i. Företaget hade 2014 ett tiotal anställda och har utfört uppdrag åt exempelvis Mikael Persbrandt, Maria Lundqvist och Anders Bagge.

Ross förebilder inom arkitektur är bland andra Erik Asmussen, Frank Lloyd Wright, Frank Gehry och Ralph Erskine.

Utmärkelser
 2009 - Villa Victor i Östersund  utses av tidningen Vi i villa till Sveriges vackraste villa.

 2010 - Heimbygdas Byggnadsvårdspris för bästa nybyggnad.

 2013 - Villa Äntligen utsågs till Årets Haningebyggnad.

 2013 - Best Architecture Single Residence Sweden av International Property Award förVilla Victor.

 2013 - utnämnd till ledamot av Konstnärsklubben.

Referenser

Externa länkar

 Intervju med ägarna till "Villa Victor" på ltz.se
 Om jättevillor, Persbrandt och ministern på realtid.se

Män
Födda 1961
Levande personer
Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Svenska arkitekter under 2000-talet
Axel Lutteman

Axel Hugo Isidor Lutteman, född 27 september 1880 i Katarina församling i Stockholm, död 6 april 1920 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk präst.

Lutteman blev teol. kand. i Uppsala 1903, komminister i Köping 1912-17, förste sekreterare i Svenska kyrkans diakonistyrelse 1917-20. År 1920 blev han teol. lic.

Han var ursprungligen en av förgrundsgestalterna i den svenska ungkyrkorörelsen. Han gjorde emellertid upp med denna för att inta en tydligt högkyrklig hållning. I boken Det andliga nutidsläget och kyrkan markerade han tydligt sitt avstånd till Einar Billings och Manfred Björkquists teologi.

Han var starkt engagerad i den tidiga högkyrkligheten och inför bildandet av  det högkyrkliga Societas Sanctæ Birgittæ och var tilltänkt som dess förste ledare, men avled blott en kort tid innan sammanslutningen konstituerades.. Lutteman var i sin samtid också känd för tolkningen av och uppmärksamheten på socialismen som religion genom sina artiklar i Vår Lösen. Bilden bestämdes av ungsocialismen och den hätska antireligiositeten. 

Han var gift med Ester Lundström och bror till Anna Lutteman.

Referenser 
 Tradition i rörelse. Ett sekels kultursamtal i Vår Lösen. Red: Anne-Marie Thunberg. Stockholm 2000
 Carl Sjösvärd Birger, ''Den katolicerande riktningen i vår kyrka. Högkyrkl rörelse och identitet i Svenska kyrkan 1909–1946. 2022.

Noter

Vidare läsning

Se även

Svenska präster under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1880
Avlidna 1920
Män
Superbike-VM 1988

Superbike-VM 1988 var det första världsmästerskapet i Superbike, och amerikanen Fred Merkel blev första mästaren.

Delsegrare

Slutställning 

Superbike-VM-säsonger
Motorsportevenemang 1988