kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stäppmyrkott

Stäppmyrkott (Manis temminckii) är ett däggdjur i familjen myrkottar som förekommer i östra och södra Afrika.

Artpitetet i det vetenskapliga namnet hedrar den holländska zoologen Coenraad Jacob Temminck.

Kännetecken 

Huvudets ovansida, ryggen, kroppens sidor och extremiteternas utsida är liksom hos alla myrkottar täckt med styva fjäll. Fjällen är hos vuxna individer gråbruna och hos ungdjur gulbruna. Den oskyddade huden, till exempel på buken, är vitaktig och täckt med mörka hår. Vid de främre fötterna finns stora grävklor och bakfötterna har korta klor. Stäppmyrkott saknar liksom alla myrkottar tänder och har en lång klibbig tunga. Kroppens längd ligger mellan 40 och 70 centimeter och därtill kommer en nästan lika lång svans. Vikten ligger mellan 7 och 18 kilogram.

Utbredning och habitat 

Artens utbredningsområde sträcker sig från Tchad och Sudan över Kenya och Tanzania till Namibia och norra Sydafrika. Habitatet utgörs av våta och torra skogar samt av savanner med några buskar.

Levnadssätt 

Stäppmyrkott är vanligen aktiv mellan skymningen och gryningen. På dagen vilar den i underjordiska bon som den gräver själv eller övertar från andra djur. Individerna lever främst ensamma och ofta markerar de revirets gränser med vätska från analkörtlarna.

Vid snabba rörelser går den ofta bara på sina bakre extremiteter och håller balansen med svansens hjälp. Den kan också klättra i träd och simma. Vid fara kan den rulla ihop sig. Stäppmyrkottar riktar vid dessa tillfällen sina fjäll upp som med sina vassa kanter är bra försvarsredskap.

Födan utgörs främst av myror och termiter. De använder sina långa klor från de främre fötterna för att bryta upp myrstackar eller trädens bark. Sedan upptar de insekterna med den klippiga tungan. Födan söndersmulas i magsäcken.

Under parningstiden strider hannarna om rätten att para sig. Honan föder efter cirka 130 dagars dräktighet vanligen en enda unge. Ungdjurets fjäll är vid födelsen mjuk liksom hos andra myrkottar, de stelnar efter några dagar. Ungdjuret lever först i boet och klättrar senare på moderns svans vid utflykter. Efter tre månader börjar ungen med fast föda.

Hot 

Stäppmyrkott har bara ett fåtal naturliga fiender, till exempel lejon och hyenor.

Det är inte mycket känt om artens hotstatus då den är aktiv på natten. Stäppmyrkott jagas för köttets och fjällens skull. Fjällen ska ha läkande egenskaper. Den hotas troligen även av skogsskövling samt omvandlingen av levnadsområdet till jordbruksmark. IUCN listar arten trots minskande population som livskraftig (least concern).

Systematik 

Stäppmyrkott bildar tillsammans med jättemyrkott undersläktet Smutsia som ibland klassificeras som självständigt släkte. Smutsia räknas enligt nyare undersökningar som systergrupp till alla övriga myrkottar.

Referenser 
 med följande källor:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder (red.): Mammal Species of the World. 3 upplaga. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, .

Noter

Externa länkar 

Myrkottar
Däggdjur i etiopiska regionen
Unity Dow

Unity Dow, född  23 april 1959 i Mochudi i Bechuanalandprotektoratet, är en botswansk jurist, aktivist och författare. Hon studerade vid universiteten i Botswana, Swaziland och Edinburgh. Vid återkomsten till hembyn kom många och bad henne om råd, vilket fick henne att besluta sig för att bli advokat. Både som advokat och som aktivist kämpar hon för barns rättigheter, mot våldtäkt och för gifta kvinnors äganderätt. Hennes verksamhet har lett till en rad ändringar och tillägg i Botswanas lagar, bland annat att inte endast barn till manliga botswanier blir medborgare i Botswana.

1998–2008 var hon den första kvinnliga domaren i Botswanas högsta domstol, och därefter startade hon sin egen advokatbyrå. I det uppmärksammade målet mellan sanfolket och Botswanas regering 2006 var hon en av de tre inkallade domarna. Målet resulterade i ny lagstiftning, och sanfolket fick tillbaka rätten till sina landområden. Nu är hon inkallad att arbeta som domare i Interim Independent Constitutional Dispute Resolution Court of Kenya. Hon blev 2015 utbildningsminister, Minister of Education and Skills Development i Botswana. Hennes romaner kretsar kring ämnen som komplicerade relationer mellan kulturer, seder och bruk, jämställdhet, kvinnofrågor och fattigdom.

År 2004 valdes hon in i den internationella människorättsjuristkommissionens direktion; International Commission of Jurists (ICJ).

Bibliografi 

 Far and Beyon'''
 The Screaming of the Innocent Juggling Truth The Heavens May Fall Saturday is for Funerals''

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Botswanska författare
Engelskspråkiga författare
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
Kvinnohistoria
Riddare av Hederslegionen
Paulina Chiziane

Paulina Chiziane, född 1955 i provinsen Gaza, är en moçambikisk författare.

Hon föddes i provinsen Gaza i södra Moçambique men växte upp i huvudstaden Maputo. När hon debuterade 1990 var hon landets första kvinnliga romanförfattare. Hon har hittills (2010) gett ut fem romaner, hittills ingen översatt till svenska.

För romanen Niketche (namnet på en erotisk dans), som skildrar kollisionen mellan de patrilinjära traditionerna i söder och de mer matrilinjära i norr och tar upp frågor kring polygami, fick hon det prestigefyllda moçambikiska José Craveirina-priset 2003. Hennes böcker tar upp sociala problem som kvinnors rättigheter och politiska värderingar.

Källor
 

Moçambikiska författare
Portugisiskspråkiga författare
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Hästutrustning

Hästutrustning är den utrustning på hästen som är avsedd för dess användning som ridhäst eller draghäst.

Termen ridtyg används särskilt för ridhästens remtyg det vill säga betsel, stigläder med stigbyglar, förbygel och svanskappa, men används ibland i utvidgad betydelse för samtliga persedlar som begagnas för en häst vid ridning, alltså även för till exempel sadel och schabrak.

Sele är den utrustning som är avsedd för hästens användning som dragare.

Hästutrustning
Miguel Gullander

Miguel Gullander är en svensk-portugisisk författare. Han lämnade Sverige för att arbeta i Afrika 2001, och har varit lärare i portugisiska i Fogo och Maputo. Han är bosatt i Benguela, Angola, där han arbetar på universitetet Agostinho Neto.

Gullander debuterade 2005 med romanen Balada do Marinheiro-de-Estrada och följde upp 2009 upp med Perdido de Volta. Han har tidigare översatt vikingasagor från svenska till portugisiska, och zenpoesi från engelska.

Källor
 

Svenska författare
Portugisiska författare
Födelseår saknas
Män
Levande personer
Piet Grobler

Piet Grobler, född 26 september 1959, är en sydafrikansk illustratör. Han växte upp på en bondgård i Limpopoprovinsen i norra Sydafrika under apartheid. Han läste teologi och arbetade som präst i Nederländska reformerta kyrkan till 1989, då han flyttade till Stellenbosch och studerade journalistik och design på Cape Technicon Art School. Han blev sedermera en framgångsrik tidningstecknare. 

Grobler har illustrerat ett femtiotal barnböcker med texter av kända barnboksförfattare från olika delar av världen. Fram till 2010 har han bott i Stellenbosch med familj, ateljé och galleri, där han haft workshops i illustration för både barn och professionella vuxna. Han är bosatt i Ely, Storbritannien och håller kurser på universiteten i närheten.

Källor
 
 Biografi på egna webbplatsen

Externa länkar 
 Piet Groblers officiella webbplats

Sydafrikanska författare
Födelseår saknas
Män
Levande personer
Sydafrikanska reformerta präster
Sydafrikanska illustratörer
Helon Habila

Helon Habila är en nigeriansk författare. Han föddes 1967 i Kaltungo i östra Nigeria, ett tidvis oroligt område med en kristen och en muslimsk befolkning. Han studerade vid universitetet i Jos och blev efter examen 1995 lärare i engelsk litteratur till 1999 då han flyttade till Lagos. Han blev kolumnist för Hints Magazine och konstredaktör på tidskriften Vanguard och deltog i Lagosavdelningen av nigerianska författarförbundet. 

År 2001 belönades han med The Caine Prize for African Writing för novellen "Love Poems" (första delen av Waiting for an Angel) och fick ett bokkontrakt. Romanen Waiting for an Angel från 2002 belönades med Commonwealth Literary Prize i Afrika för bästa debutroman och hans andra roman, Measuring Time, kom 2007.

Habila har varit stipendiat vid University of East Anglia där han skrev sin doktorsavhandling om Dambudzo Marechera. Efter en tid som stipendiat vid University of Iowa blev han den första Chinua Achebe-stipendiaten vid Bard College i New York. Sedan 2007 undervisar han vid George Mason University.

Utgivet på svenska
I väntan på en ängel (Waiting for an Angel), översättning: Åsa Larsson (Bokförlaget Tranan, 2006)
Mäta tid (Measuring Time), översättning: Jan Ristarp (Bokförlaget Tranan, 2010)

Källor

Noter 

Nigerianska författare
Engelskspråkiga författare
Personer från Gombe (delstat)
Födda 1967
Levande personer
Män
Alumner från University of East Anglia
Ondjaki

Ndalu de Almeida, född 1977, är en författare från Angola, som skriver under pseudonymen Ondjaki. 

Han var tidigare bosatt i Angolas huvudstad Luanda men flyttade sedan till Rio de Janeiro i Brasilien. Han har skrivit poesi, barn- och ungdomsböcker, noveller, romaner, dramatik och filmmanus. Han läste sociologi på universitetet i Lissabon och skrev som examensarbete en studie över den angolanske författaren Luandino Vieira. Han debuterade 2002 med kortromanen O Assobiador (Visslaren), som 2003 följdes upp med barndomsmemoaren Bom dia camaradas (God morgon kamrater). Sammanlagt har han hittills (2010) skrivit fyra romaner, tre novellsamlingar, två diktsamlingar och tre barnböcker. Böckerna har översatts till franska, spanska, italienska, tyska, engelska, kinesiska och svenska.

Källor

Noter

Externa länkar

Angolanska författare
Portugisiskspråkiga författare
Födda 1977
Män
Levande personer
Författare av barn- och ungdomslitteratur
Hermann Fehling (kemist)

Hermann Christian (von) Fehling, född 9 juni 1811 i Lübeck, död 2 juli 1885 i Stuttgart, var en tysk kemist. Han var far till läkaren Hermann Fehling.

Fehling var 1839-82 professor vid Polytechnikum i Stuttgart. Han medverkade till den analytiska kemins utveckling och är mest känd för reagensvätskan Fehlings lösning. Han var utgivare av Neues Handwörterbuch der Chemie.

Källor

Tyska professorer i kemi
Personer verksamma vid Stuttgarts universitet
Kemister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Lübeck
Födda 1811
Avlidna 1885
Män
Salmonsens
Båtnäbb (olika betydelser)

Båtnäbb är ett trivialnamn som tilldelats ett antal obesläktade fågelarter:

 Båtnäbb eller båtnäbbshäger (Cochlearius cochlearius), en sydamerikansk häger
 Båtnäbbar (Machaerirhynchus), släkte inom familjen monarker med de två arterna
 Gulbröstad båtnäbb (Machaerirhynchus flaviventer)
 Svartbröstad båtnäbb (Machaerirhynchus nigripectus)

Se även
 Båtnäbbad myrtörnskata (Clytoctantes alixii)
 Båtnäbbstyrann (Megarynchus pitangua)
 Båtnäbbad todityrann (Hemitriccus josephinae)
Dracula II: Ascension

Dracula II: Ascension är en amerikansk skräckfilm från 2003 i regi av Patrick Lussier, med Jason Scott Lee, Craig Sheffer och Diane Neal i rollerna.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 2003
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska vampyrfilmer
Filmmusik av Marco Beltrami
New Orleans på film
Filmatiseringar av Dracula
Brahetrolleborg

Brahetrolleborg är ett slott i Sallings härad på Fyn.

Brahetroppeborg var ursprungligen ett cistersienserkloster, "Insula Dei" eller Holmekloster. Efter reformationen blev det kronogods. Fredrik II sålde det 1568 till Henrik Rantzau till Breitenburg, ståtållare över hertigdömena. Han var en av Danmarks rikaste ädlingar och ägde 21 gods. Efter freden med Sverige 1571 började han bygga upp ett större bibliotek på Brahetrolleborg. Sedan ståthållaren på Köpenhamns slott Franz Rantzau 1633 drunknat i vallgraven till Rosenborg kort före sitt giftermål med kungens dotter gick herrgården arv till hans systerdotter Sophia Rantzau, gift med Laurids Ulfeldt. Hon avled dock inom kort utan barn, och godet tillföll hennes mor, Anne Lykke. 1655 gick sedan godset i arv till hennes brorson, Kai Lykke. Den rike ädlingen blev dock anklagade för majestätsbrott, dömdes till döden men rymde. Han benådades senare, men alla hans gods konfiskerades. Fredrik III gav bort godset till Christopher Gabel, men köpte snart tillbaka det och sålde det istället till Brigitta Brahe, som 1692 lät inrätta det till Baroni, och samtidigt gav slottet dess nuvarande namn.

Hennes släkt innehade det inte länge. 1721 återgick det till kronan. 1722 lät Fredrik IV:s gunstling Christian Ditlev Reventlow köpa slottet, och det förblev sedan i släktens ägo i över 200 år.

Huvudbyggnadens västra flygel är en återstod av klostret, den östra uppfördes 1620. Kvar från klostertiden är även slottskyrkan, som senare gjordes till sockenkyrka.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.
 Nordiska Taflor Pittoreska utsigter från Sverige, Norge och Danmark i träsnitt med text band 1.

Slott i Danmark
Byggnader och anläggningar på Fyn
Fåborg-Midtfyns kommun
Magazine

Magazine var en engelsk postpunk-grupp från Manchester, aktiv 1977-1981, startad av Howard Devoto efter att denne lämnat Buzzcocks. I originalupplagan ingick även John McGeoch (gitarr), Barry Adamson (basgitarr), Martin Jackson (trummor) och Bob Dickinson (keyboards). Bandet fick skivkontrakt med Virgin Records 1977 och debuterade 1978 med singeln "Shot By Both Sides"  som fick bra kritik och gick in på brittiska singellistan. Dickinson hade då redan hoppat av bandet och ersattes av Dave Formula (keyboards). Magazine var ett av de första postpunkbanden som förenade punkens nerv och energi med artrock. Gruppen återförenades 2009 och splittrades åter 2011.

Medlemmar 
Senaste medlemmar
Howard Devoto – sång (1977–1981, 2009–2011)
Dave Formula – keyboard (1977–1981, 2009–2011)
John Doyle – trummor (1978–1981, 2009–2011)
Noko (eg. Norman Fisher-Jones) – gitarr (2009–2011)
Jon "Stan" White – basgitarr (2010–2011)

Tidigare medlemmar
John McGeoch – gitarr (1977–1980; död 2004)
Barry Adamson – basgitarr (1977–1981, 2009–2010)
Martin Jackson – trummor (1977–1978)
Bob Dickinson – keyboard (1977)
Paul Spencer – trummor (1978)
Robin Simon – gitarr (1980)
Ben Mandelson – gitarr (1981)

Diskografi 
Studioalbum 
 1978 – Real Life
 1979 – Secondhand Daylight
 1980 – The Correct Use of Soap
 1981 – Magic, Murder and the Weather
 2011 – No Thyself

Livealbum
1980 – Play (Live at Melbourne Festival Hall)
1990 – BBC Radio 1 in Concert
2009 – Play+ (2 CD version) 
2009 – Real Life & Thereafter (DVD/CD)
2009 – Live and Intermittent

Singlar
1978 – "Shot by Both Sides" / "My Mind Ain't So Open"
1978 – "Touch and Go" / "Goldfinger"
1978 – "Give Me Everything" / "I Love You You Big Dummy"
1979 – "Rhythm of Cruelty" / "TV Baby"
1980 – "A Song from Under the Floorboards" / "Twenty Years Ago"
1980 – "Thank You (Falettinme Be Mice Elf Agin)" / "The Book"
1980 – "Upside Down" / "The Light Pours Out of Me"

EPs
1980 – Sweetheart Contract 
1981 – About the Weather 

Samlingsalbum
1982 – After the Fact
1987 – Rays and Hail 1978–1981: the Best of Magazine
1991 – Scree – Rarities 1978–1981
2000 – Where The Power Is
2000 – Maybe It's Right to Be Nervous Now
2008 – The Complete John Peel Sessions
2009 – Touch & Go: Anthology 02.78–06.81

Källor
Magazine biography Allmusic.com

Externa länkar

Magazine på MySpace

Brittiska punkband
Musik från Manchester
Musikgrupper bildade 1977
Musikgrupper upplösta 1981
Musikgrupper bildade 2008
Brittiska musikgrupper
Otto Brahm

Otto Brahm, född 5 februari 1856, död 28 november 1912, var en tysk teaterledare och litteraturhistoriker.

Brahm grundade 1889 i Berlin den så kallade Freie Bühne, och ledde 1894–1904 Deutsches Theater samt från 1904 Lessingtheater i Berlin. Som teaterledare förde Brahm en framstående såväl modern som klassisk repertoar, och skapade särskilt på Deutsches Theater en berömd ensemble med den modernare naturligare spelstilen, och bildade en epok i modern tysk teater.

Bland hans övriga betydelsefulla insatser märks hans framföranden av Gerhart Hauptmanns tidigare verk. Brahm utgav Das deutsche Ritterdama de 18. Jahrhunderts (1880), Heinrich von Kleist (1884), Friedrich Schiller (1888-92) med flera. Brahms Kritische Schriften utgavs efter hans död i två band (1913-14).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Tyska litteraturvetare
Tyska teaterchefer
Födda 1856
Avlidna 1912
Män
Svensk uppslagsbok
Teaterchefer under 1800-talet
Teaterchefer under 1900-talet
James Braid

James Braid kan syfta på:

 James Braid (golfspelare) (1870–1950)
 James Braid (läkare) (1795–1860)
Hinrichs

Hinrichs:
 Denise Hinrichs
 Hermann Friedrich (Wilhelm) Hinrichs

Efternamn
Svartfläckig glatthaj

Svartfläckig glatthaj (Mustelus punctulatus) är en haj som finns i och omkring Medelhavet.

Utseende 
Svartfläckiga glatthajen är en långsmal haj, vanligtvis grå med svarta prickar och ljusare buk. Likt de flesta hundhajar har den platta tänder som sitter tätt ihop så de bildar en nästan slät yta, troligen avsedd att krossa bytesdjurens skal med. Honan blir könsmogen vid en längd av omkring 60 cm, hanen vid 50 till 55 cm. Maxlängden är omkring 1 m. Arten är lik sin nära släkting sydlig hundhaj och förväxlas ofta med denna.

Vanor 
Arten lever på kontinentalhyllans bottnar, och går ner till omkring 200 m över sand- och grusbottnar, gärna bevuxna med sjögräs. Litet är känt om artens biologi, men med anledning av tändernas utseende antar man att den lever på kräftdjur. Den föder troligtvis levande ungar, med en längd av strax över 30 cm vid födseln.

Utbredning 
Den svartfläckiga glatthajen finns i Medelhavet (dock med undantag av Svarta havet) och i Nordafrika till Västsahara. Den förefaller att vara sällsynt i norra Medelhavet, men vanligare i södra delen, och mycket allmän vid Tunisiens och Libyens kuster.

Referenser 

Gråhajartade hajar
Ludwig Karl Wilhelm von Gablenz

Ludwig Karl Wilhelm von Gablenz, född den 19 juli 1814 i Jena, död (genom självmord) den 28 januari 1874 i Zürich, var en österrikisk friherre och general. 

Gablenz blev först officer i sachsisk tjänst och ingick 1833 i österrikiska armén, deltog under 1848 års krig i Italien i en mängd drabbningar och utnämndes efter slaget vid Custoza till major. Som stabschef vid Schlicks armékår utvecklade han stor verksamhet under kriget i Ungern 1848-49.

Under de närmast följande åren användes han mest i diplomatiska värv, men deltog i 1859 års italienska fälttåg och ställdes 1864 i spetsen för den österrikiska armékår, som deltog i kriget mot Danmark. Efter fördraget i Gastein 1865 blev han ståthållare i det av Österrike förvaltade Holstein.

Han utmärkte sig där genom mildhet och tillmötesgående, men vid fredsbrottet 1866 utrymde han Holstein och trädde i spetsen för 10:e armékåren, med vilken han vann slaget vid Trautenau (27 juni), österrikarnas enda seger under hela fälttåget. 1871 tog han avsked ur krigstjänsten.

Källor 

Födda 1814
Avlidna 1874
Österrikiska generaler
Österrikisk adel
Män
Personer från Jena
Personer som begått självmord
Parisiska Evangeliska Missionssällskapet

Det Parisiska Evangeliska Missionssällskapet (franska: Société des missions évangéliques de Paris), också känt som SMEP eller Mission de Paris, var ett protestantiskt missionssällskap, som bildades 1822. Det var knutet till den franska reformerta kyrkan. Det upplöstes 1970 och ersattes av två nya organisationer: 

CÉVAA Communauté évangélique d'action apostolique (senare Communauté d'Églises en Mission), en federation av systerkyrkor 

DÉFAP, Département évangélique français d'action apostolique (senare Service protestant de mission), en missionsorganisation för dessa kyrkor

Källor

Externa länkar
 La Cévaa, communauté d'Églises en mission
 Le Défap, Service Protestant de Mission

Kristna missionsorganisationer
Protestantism i Frankrike
Religiösa organisationer bildade 1822
Religiösa organisationer upplösta 1970
Organisationer i Paris
James Braid (läkare)

James Braid, född 19 juni 1795 och död 25 mars 1860, var en brittisk läkare.

Braid upptäckte 1841 att ett långvarigt betraktande av ett glänsande föremål kunde framkalla egendomliga sömnliknande tillstånd (braidism), vilket han ansåg vara en från mesmerismen skild företeelse, som han kallade hypnotism. Han använde denna metod för behandling av nervösa störningar.

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Noter

Litteratur 
 Yeates, L.B.: James Braid: Surgeon, Gentleman Scientist, and Hypnotist. Ph.D. Dissertation. School of History and Philosophy of Science, Faculty of Arts & Social Sciences, University of New South Wales, 2013.

Brittiska läkare
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1795
Avlidna 1860
Män
Kompassrosen

Kompassrosen är ett stipendium som delas ut årligen av Konungens Stiftelse Ungt Ledarskap till 3–5 unga ledare som visat prov på ett gott värdebaserat ledarskap karaktäriserat av mod, omtanke och handlingskraft. Stipendiaterna representerade, till 2017, varsin samhällssektor: privata sektorn, offentlig sektor och ideell sektor. Stipendiet ändrades från 250 000 kronor till 50 000 kr år 2017 och ska användas till fortsatt ledarutveckling. Stipendiet har delats ut sedan 2007.

Stipendiater

2023 

 Andreas Magnusson
 Gabriella Kärnekull Wolfe
 Hilda Silvergran
 Mohamed Khalil 
 Rasmus Häggkvist

2022 

 Hanna Larsson
 Helen Izzeddine
 Linda Hjort

2021 

 Eleonora Svanberg
 Muna Idow
 Emina Sesto

2020 

Frida Caballero
Oliver Titikic
Victoria Söderlund
Omar Alshogre

2019 

 Shanga Aziz
 Alexandra Tecle
 Hamza Mostafa

2018 
 Gustav Plantin
 Omid Mahmoudi
 Paulina Olsson
 Julius Kramer

2017 
 Afnan Khabiri
 Aliya Sabir
 Andra Farhad
 Louise Lindén

2016 
 Ideell sektor – Hannah Stanton
 Offentlig sektor – Mariam Johansson
 Näringsliv – Emma Knaggård Wendt

2015 
 Ideell sektor – Emma Arnesson 
 Offentlig sektor – Petra Elio Serti
 Näringsliv – Anas Hsissen

2014 
 Ideell sektor – Cecilia Andrén-Nyström
 Offentlig sektor – John Franco 
 Näringsliv – Michel Issa

2013 
 Ideell sektor – Eli Blondin
 Offentlig sektor – Farid Nolen
 Näringsliv – Julia Kalthoff

2012 
Ideell sektor – Julia Mjörnstedt
Offentlig sektor – Thea Wedin
Näringsliv – Arvid Morin

2011 
Ideell sektor – Martin Björgell
Offentlig sektor – Jeanette Mikkelsen
Näringsliv – Cecilia Bergman

2010 
Ideell sektor – Anders Josefsson
Offentlig sektor – Sofia Barakat
Näringsliv – Nino Jahangiri

2009 
Ideell sektor – Madeleine Sundell
Offentlig sektor – Hanna Bjäregård
Näringsliv – Veronica Hedenmark

2008 
Ideell sektor – Admir Lukacevic
Offentlig sektor – Fahrudin Zedjnic
Näringsliv – Robert Kusén

2007 
Ideell sektor – Oscar Schröder
Offentlig sektor – Malin Lotterberg
Näringsliv – Imran Ahmad

Referenser

Noter

Externa länkar
Stiftelsen Ungt Ledarskaps webbplats

Priser i Sverige
Ledarskapspriser

Stipendier