kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Division II i fotboll 1944/1945

Division II i fotboll 1944/1945 bestod av fyra serier med 10 lag i varje serie. Det var då Sveriges näst högsta division. Varje serievinnare gick till kvalspel för att eventuellt flyttas upp till Allsvenskan och de två sämsta degraderades till Division III. Det gavs 2 poäng för vinst, 1 poäng för oavgjort och 0 poäng för förlust.

Serier

Norra 

Djurgårdens IF gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och Hallstahammars SK och Gefle IF flyttades ner till division III. De ersattes av Ludvika FFI från Allsvenskan och från division III kom Långshyttans AIK och Västerås IK.

Östra 

Åtvidabergs FF gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och IF Verdandi och Nyköpings AIK flyttades ner till division III. De ersattes av Hagalunds IS och BK Derby från division III.

Västra 

Tidaholms GIF gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och IFK Trollhättan och Skogens IF flyttades ner till division III. De ersattes av Deje IK och Göteborgs FF från division III.

Södra 

Jönköpings Södra IF gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och Bromölla IF och Höganäs BK flyttades ner till division III. De ersattes av Landskrona BoIS från Allsvenskan och från division III kom Malmö BI och Kalmar AIK.

Kvalspel till Allsvenskan 

Djurgårdens IF och Jönköpings Södra till Allsvenskan 1945/46. Åtvidabergs FF och Tidaholms GIF fick fortsätta spela i division II.

Källor 
 Svenskfotboll.se (kval till allsvenskan)

Referenser

1944 i Sverige
1945 i Sverige
1944/1945
Fotbollssäsongen 1944/1945
Primaballerina

"Primaballerina" är en sång från 1969, ursprungligen framförd av den svenska sångerskan Siw Malmkvist och skriven av Hans Blum. Den var Västtysklands bidrag till Eurovision Song Contest 1969. Siw Malmkvist var den andra av tre kvinnliga skandinaviska  sångare att representera Västtyskland i tävlingen under övergången mellan 1960- och 70-talen, den första var norskan Wenche Myhre 1968 med "Ein Hoch der Liebe" och den tredje danskan Gitte Hænning med "Junger Tag 1973. Siw Malmkvist hade tidigare representerat sitt hemland Sverige i Eurovision Song Contest 1960 med "Alla andra får varann".

Om låten 
"Primaballerina" är en midtempo-"schlagerlåt". Den sjungs till en porslinfigur på en klocka .

I Västtysklands nationella final 
Tre sångare deltog i Västtysklands nationella final av Eurovision Song Contest 1969, och alla framförde de tre låtar. Det var den tredje låten som framfördes av Siw Malmkvist och den sjunde låten som totalt framfördes i första röstningsomgången, efter Peggy March med “Aber die Liebe bleibt bestehn” och Rex Gildo med “Festival der jungen Liebe” och första i andra omgångens omröstning kvarstod bara tre låtar. I finalomgången fick låten sju poäng av 13 möjliga, och låten skickades därmed till Eurovision Song Contest i Madrid.

I Eurovision Song Contest 
Låten var 13:e ut den kvällen, efter Norges Kirsti Sparboe med "Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli" och före Frankrikes Frida Boccara med "Un jour, un enfant". I slutet av omröstningen hade den fått åtta poäng, och placerade sig på nionde plats av 16 (delad med Sveriges Tommy Körberg med "Judy min vän"). Den efterträddes av  Västtysklands låt i Eurovision Song Contest 1970 av Katja Ebstein med "Wunder gibt es immer wieder".

Andra versioner

Andra versioner av Siw Malmkvist 
Siw Malkvist spelade in låten I tvåa andra språkversioner, på sitt modersmål svenska  och på spanska. Titeln behölls i båda versioner.

Coverversioner 
Flera coverversioner av låten spelades in: 

 Den estniske sångaren Heli Lääts spelade in en cover på låten som “Kaunid Baleriinid” på estniska. En dansremix släpptes också.
 Två nederländska sångare spelade in låten på nederländska: Imca Marina och Patricia Dee.
 Den finländske sångaren Robin spelade in låten på finska som “Prinsessa”. 
 Paul Mauriat spelade in en instrumental version av låten.

Släpp och kommersiell framgång 
Låten släpptes på vinylsingel med “Mir fehlt der Knopf am Pyjama” som B-sida. Den gick in på de västtyskla singellistorna med topplaceringen #13. Det är Siw Malmkvists tredje sista singel på listorna i dag (2010). Den var mest framgångsrika västtyska bidrag sedan “Zwei kleine Italiener” i Eurovision Song Contest 1962 och den andra mest framgångsrika någonsin då den kom. Låten släpptes även på flera av Siw Malmkvists greatest hits-samlingsskivor och på tyska Eurovision Song Contest-samlingsskivor.

Externa länkar 
 Siw Malmkvists diskografi
 Primaballerina på diggiloo.net

Källor 

Bidrag till Eurovision Song Contest 1969
Musiksinglar 1969
Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest
Tyskspråkiga sånger
Zoran Kalinić

Zoran Kalinić, född 20 juli 1958 i Subotica i Jugoslavien, är en jugoslavisk bordtennisspelare och tidigare världs- och europamästare i dubbel.

Kalinić spelade sitt första världsmästerskap 1977 och 1995, 19 år senare, sitt 10:e och sista. Under sin karriär tog han 4 medaljer i VM, varav 1 guld och 3 silver.

Han deltog i två OS, båda gångerna åkte han ut i första omgången i singelspelet.

Meriter 
Bordtennis VM
 1977 i Birmingham
 8:e plats med det jugoslaviska laget
 1979 i Pyongyang
 9:e plats med det jugoslaviska laget
 1981 i Novi Sad
 7:e plats med det jugoslaviska laget
 1983 i Tokyo
 1:a plats dubbel (med Dragutin Surbek)
 9:e plats med det jugoslaviska laget
 1985 i Göteborg
 6:e plats med det jugoslaviska laget
 1987 i New Delhi
 4:e plats med det jugoslaviska laget
 1989 i Dortmund
 2:a plats dubbel (med Leszek Kucharski)
 2:a plats mixed dubbel  (med Gordana Perkucin)
 13:e plats med det jugoslaviska laget
 1991 i Chiba
 2:a plats med det jugoslaviska laget
 1995 i Tianjin
 7:e plats med det jugoslaviska laget
 Bordtennis EM
 1980 i Bern
 kvartsfinal mixed dubbel 
 1982 i Budapest
 1:a plats dubbel (med Dragutin Surbek)
 kvartsfinal mixed dubbel 
 1984 i Budapest
 kvartsfinal singel
 1:a plats dubbel (med Dragutin Surbek)
 1986 i Prag
 3:e plats dubbel (med Dragutin Surbek)
 kvartsfinal mixed dubbel 
 1990 i Göteborg
 kvartsfinal dubbel
 1994 i Birmingham
 1:a plats dubbel (med Calin Kreanga)
 1996 i Bratislava
 3:e plats dubbel (med Calin Kreanga)
 Europa Top 12
 1980 i München: 12:e plats
 1982 i Nantes: 7:e plats 
 1983 i Cleveland: 8:e plats 
 1984 i Bratislava: 7:e plats
 1985 i Barcelona: 10:e plats
 1988 i Ljubljana : 11:e plats
 Balkan Championships - guldmedaljer
 Singel - 1980, 1982, 1983, 1985
 Dubbel – 1979, 1982, 1991
 Mixed dubbel – 1980, 1981, 1982, 1983, 1985
 Lag -  1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985

Källor 

 Svenska Bordtennisförbundets webbplats
 Zoran Kalinić i ITTF-Databank

Referenser

Externa länkar 
 ITTF.com

Jugoslaviska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Europamästare i bordtennis
Födda 1958
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande i bordtennis vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 som oberoende olympiska deltagare
Tävlande i bordtennis vid olympiska sommarspelen 1992
Tamiops

Tamiops är ett släkte i ekorrfamiljen med fyra arter som förekommer i östra och sydöstra Asien. Med sina 5 svarta längsgående strimmor på ryggen liknar de jordekorrar i utseende men de är inte närmare släkt med dessa. Ett närmare släktskap består däremot till praktekorrar och ibland listas arterna till detta släkte. Kroppslängden ligger mellan 10 och 16 centimeter och därtill kommer en 8 till 11 centimeter lång svans. Pälsens grundfärg är gråbrun och mellan de svarta strimmorna finns 3 ljusare strimmor. På undersidan förekommer ljusbrun till vit päls och vikten varierar mellan 40 och 85 gram.

Dessa ekorrar lever i träd. Beroende på utbredningsområde förekommer de i tropisk regnskog eller tempererade skogar. De vilar i trädens håligheter. Födan utgörs som hos flera andra ekorrar huvudsakligen av frön, nötter och frukter samt ibland av insekter. Arterna letar på dagen efter föda. En hona var dräktig med tre ungar.

Arterna är:
 Tamiops macclellandi (Horsfield 1840), Himalaya, bergstrakter i Sydostasien
 Tamiops rodolphii (Milne Edwards 1867), Kambodja och angränsande regioner av Thailand, Laos och Vietnam
 Tamiops swinhoei (Milne Edwards 1874), södra Kina, norra Myanmar och Vietnam; samt en isolerad population i Hebei
 Tamiops maritimus (Bonhote 1900), sydöstra Kina, Taiwan, Vietnam, Laos

I vissa zoologiska affärer säljs dessa ekorrar som sällskapsdjur. Där kallas de ofta för "jordekorrar" på grund av att skillnaden till de äkta jordekorrarna för lekman är svårt att upptäcka.

Internationella naturvårdsunionen listar alla arter som livskraftiga (Least Concern).

Referenser 
 med följande källa:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter 

Ekorrar
Sciuridae
Donnerska institutet

Donnerska institutet för religionshistorisk och kulturhistorisk forskning är ett privat forskningsinstitut i Åbo, Finland.

Institutet hör till Stiftelsen för Åbo Akademi och grundades 1959 som resultat av en omfattande donation av Uno och Olly Donner. Donationens syfte är "... att på strängt vetenskaplig grund befrämja religionshistorisk och kulturhistorisk forskning ...". For att tillgodose detta syfte skall Donnerska institutet upprätthålla ett vetenskapligt specialbibliotek, benämnt Steinerbiblioteket, stöda forskning inom institutets område genom stipendier, samt anordna symposier och seminarier.

Styrelsen 
Institutets styrelse består av tre medlemmar med personliga ersättare, vilka väljs tre år i taget sålunda att Stiftelsens för Åbo Akademi delegation, Humanistiska fakultetens vid Åbo Akademi fakultetsråd och Historisk-filosofiska sektionsstyrelsen vid Uppsala universitet var och en väljer en medlem och en suppleant. Institutet har en personal på fem personer, verksamheten leds av en institutsföreståndare.

Konferenser 
Institutet har sedan 1962 regelbundet arrangerat nordiska religionsvetenskapliga konferenser. Tidpunkten för den första konferensen står i samband med att det året därförinnan hade upprättats en professur i religionshistoria vid Humanistiska fakulteten vid Åbo Akademi med medel från Donnerska institutet. Fram till år 1978 arrangerades dessa konferenser vartannat år, efter 1978 vart tredje år, sedan 2007 varje år. Temat för konferensen 2010 var Religion and the Body. Språket är numera engelska och deltagarna kommer från alla världsdelar.

Publikationer 

Institutet utger en egen skriftserie, Scripta Instituti Donneriani Aboensis, i vilken konferensföredragen publiceras. I serien har hittills (2010) utkommit 22 volymer. Distributör är Tibo Trading. Recensions- och bytesexemplar kan erhållas från Donnerska Institutet.

Källor

Externa länkar  

 Donnerska institutet 
 
 

Åbo Akademi 
Utbildning i Åbo
Avestavallen

Avestavallen är en idrottsarena i Avesta i Dalarna som är byggd 1957. Den är hemmaplan för Avesta AIK, Avesta BK, Avesta DFK och IK Stål. Det går in ungefär 5 000 åskådare vilket gör den till den absolut största arenan i Avesta. Publikrekordet ligger på 4 498 åskådare som såg matchen mellan Avesta AIK och IK Brage i division 2 1961.

Källor

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sportanläggningar i Avesta kommun
Sportanläggningar invigda 1957
Sport i Avesta
1957 i Sverige
Söderhällgården

Söderhällgården är ett folklivsmuseum i Älvkarleö i Älvkarleby kommun, norra Uppland, som grundades under 1950-talets senare hälft. Grundaren hette Sven Söderhäll och han samlade på sig föremål och ställde därpå i ordning ett antal kulturhistoriska miljöer. 1977 totalförstördes hela museet i en brand. 

Idag är allting återuppbyggt och svenska kulturmiljöer exempelvis kolarkoja, fotografiateljé från sekelskiftet och ett finrum förberett för husförhör finns att se på museet. Museet har även en hantverksproduktion av tomtedockor och andra kultursouvenirer. Verksamheten drivs och ägs idag av Bengt Söderhäll.

Källor 
 

Museer i Uppsala län
Älvkarleby kommun
Reggio

Reggio kan syfta på:

 Hertigdömet Reggio – ett hertigdöme i norra Italien regerat av Hertigdömet Modena och Reggio
 Reggio Calabria (provins) – en provins i regionen Kalabrien
 Reggio di Calabria – en kommun i provinsen
 Reggio Emilia (provins) – en provins i regionen Emilia-Romagna
 Reggio nell'Emilia – en kommun i provinsen
ISO 9001

ISO 9001 är en internationell standard i ISO 9000-serien för fastställande av kvalitetsledning som organisationer kan certifiera sig mot.

Sammanfattning 
ISO 9001 bygger på ett antal grundläggande principer och används av miljontals organisationer världen över. Sammantaget handlar standarden om att organisationen ska utgå från kundernas behov och se över de interna arbetssätten för att minska kostnader.  Uppfyller organisationen alla krav kan den bli certifierad.
Förutom de positiva effekterna av ett fungerande kvalitetsledningssystem såsom effektivisering och ökad lönsamhet, används ISO 9001  också mer och mer i upphandlingsförfaranden.

ISO 9001 sju principer 
ISO 9001 innehåller femtioåtta krav som baseras på sju principer i den nya versionen av ISO 9001 som uppdaterades 2015:
 Kundfokus
 Ledarskap
 Medarbetarnas engagemang
 Processinriktning
 Förbättring
 Faktabaserade beslut
 Relationshantering

Tillvägagångssätt 
När organisationens ledningssystem uppfyller kraven i ISO 9001, kan organisationen anlita ett ackrediterat certifieringsorgan för att göra en revision och kontrollera att kraven verkligen är uppfyllda. Därefter kan certifieringsorganet utfärda ett certifikat. 
Certifikatet gäller en fastställd period varefter det måste förnyas.

Ackrediterade certifieringsorgan i Sverige i Swedacs ackrediteringsregister 
 FirstCert AB
 Rise Research Institutes of Sweden
 A.g.R Certification Sweden AB
 AAA Certification AB
 BMG TRADA Certifiering AB
 Bureau Veritas certification Sverige AB
 C1 Certification AB
 DNV GL Business Assurance Sweden AB
 Ernst & Young CertifyPoint AB
 Intertek Certifikation AB
 LRQA Sverige AB
 Qvalify AB
 Scandinavian Business Certification AB
 Svensk Brand- och Säkerhetscertifiering AB
 Svensk Certifiering Norden AB
Det finns även företag som verkar i Sverige som är ackrediterade för SS-EN ISO 9001 fast från ett annat EU-lands myndighet: 
 TÜV NORD Sweden AB

Se även 
 ISO 9004
 Lista över ISO-standarder
Svenska institutet för standarder
 ISO

Referenser

Externa länkar 
 Svenska institutet för standarder, SIS 
 ISO, International Organization for Standardization 

ISO-standarder
Certifiering
Körsbärsrödgump

Körsbärsrödgump (Euproctis similis) är en nattfjäril som hör till familjen tofsspinnare.

Kännetecken 
Hanen har ett vingspann på mellan 25 och 35 millimeter. Honan är något större med ett vingspann på 30 till 44 millimeter. De är snövita med en guldgul bakkroppsspets. Antennerna är kamtandade, hanarnas betydligt bredare ån honornas. 

Larven har en svart grundfärg och är iögonfallande med dubbla orange ränder på ryggen och även orange ränder på sidorna. Den har även två rader med vita fläckar och långa gråsvart hår. De blir 30 till 43 millimeter långa som fullvuxna.

Utbredning 
Körsbärsrödgumpen finns i större delen av Europa. I Norden finns den i Danmark, södra Sverige och sydligaste Finland. Den finns österut ända fram till Stilla havet och i Japan.

Levnadssätt 
Körsbärsrödgumpen lever i ljusa lövskogar, buskmarker och hagar. Den är nattaktiv och kan lockas till ljuset från kvicksilverlampor. Flygtiden är från mitten av juli till mitten av augusti. Honan lägger cirka 200 ägg, oftast i bara en grupp, på undersidan av värdväxtens blad. De täcks med guldgul ull från bakkroppen. Larven övervintrar i en barkspringa eller i ett hoprullat blad där de spinner en övervintringskammare. De lever främst på rosväxter och salix arter men även på andra buskar och träd. Larverna vaknar när löven börjar slå ut på våren och är fullvuxna ungefär vid månadsskiftet maj-juni. De förpuppar sig då mellan hopspunna blad och efter två till tre veckor kläcks puppan och den fullvuxna fjärilen kryper ut. 

Både larver, kokonger och den fullvuxna fjärilen kan orsaka irritation i huden på människor.

Källor

Externa länkar 

Tofsspinnare
Insekter i palearktiska regionen
Deep Blue (musikalbum)

Deep Blue är metalcore-bandet Parkway Drives tredje studioalbum, utgivet i juni 2010. Albumet är inspelat i Los Angeles, Kalifornien. Inspelningen ägde rum mellan den 28 mars och den 18 april 2010.

Albumet är producerat av Joe Barresi (Bad Religion) till skillnad från de tidigare albumen Killing with a Smile och Horizons som producerades av Adam Dutkiewicz.

Låtlista 
"Samsara" - 1:45
"Unrest" - 2:19
"Sleepwalker" - 4:01
"Wreckage" - 3:21
"Deadweight" - 3:47
"Alone" - 4:30
"Pressures" - 3:22
"Deliver Me" - 4:13
"Karma" - 3:49
"Home Is for the Heartless" (feat. Brett Gurewitz från Bad Religion) - 4:08
"Hollow" (feat. Marshall Lichtenwaldt från The Warriors) - 3:00
"Leviathan I" - 3:49
"Set to Destroy" - 1:34

Musikalbum 2010
Album av Parkway Drive
David Schwarz

David Schwarz, född 9 december 1928 i Polen, död 7 november 2008, var en svensk-polsk samhällsdebattör och redaktör. Under andra världskriget placerades han i koncentrationslägren Buchenwald, Nordhausen, Dora och Bergen-Belsen. Liksom många andra interner i koncentrationslägren drabbades han av både tyfus och tuberkulos. Schwarz var dock mer lyckligt lottad än många andra drabbade och lades först in på ett sanatorium i Tyskland och flyttades senare till ett annat i Italien, där han vistades fram till 1950.
När det italienska sanatoriet stängdes skickades Schwarz istället till Sverige, där han behandlades på olika platser fram till 1954. När Schwarz tillfrisknat levde han inledningsvis på statliga bidrag men kom senare att studera vid Stockholms universitet. Med tiden blev invandrarfrågan det centrala i hans liv, en fråga varigenom Schwarz kom att ha ett betydande inflytande på den svenska samhällsutvecklingen. Som flitig debattör i dagspressen och som redaktör för tidskriften Invandrare och minoriteter  var han från 1960-talet djupt engagerad i svensk invandringspolitik.  

Den 21 oktober 1964 publicerade David Schwarz en artikel i Dagens Nyheter, rubricerad Utlänningsproblemet i Sverige. Den blev upptakten till en omfattande debatt i Sverige om invandrarnas villkor och hur de assimilerades in i det svenska samhället. 

Schwarz var under de följande åren mycket aktiv och tongivande i offentliga diskussioner om invandringspolitiken. Han har beskrivits som "den förste som utifrån ett immigrantperspektiv startade en debatt om flyktingarnas situation i samhället".

Han publicerade flera böcker, bland andra Svensk invandrar- och minoritetspolitik 1945-1968 (1971), Invandrar- och minoritetsforskning m m, en bibliografi (1973),  och Kan invandrarna bli svenskar? (1973). Hans roll som samhällsdebattör har beskrivits av författaren Henrik Román i boken En invandrarpolitisk oppositionell (1994).

Referenser 

 Svanberg, Ingvar och Tydén, Mattias (2005). Tusen år av invandring, en svensk kulturhistoria.

Externa länkar

Födda 1928
Män
Avlidna 2008
Personer i Polen under andra världskriget
Svenska redaktörer
Förintelseöverlevare
Ecker

Ecker är ett efternamn, bland annat tillhörande:

 Alexander Ecker, tysk anatom och antropolog född 1816
 Danny Ecker, tysk friidrottare (stavhopp) född 1977
 Heidemarie "Heide" Ecker-Rosendahl, tysk före detta friidrottare (längdhopp och mångkamp) född 1947

Tyska efternamn
Attityder

Attityder är ett album av Pugh Rogefeldt, det åttonde, utgivet 1978.

Låtlista

Listplaceringar

Källor

Album av Pugh Rogefeldt
Musikalbum 1978
Svenskspråkiga musikalbum
Egron-Lundgrensmedaljen

Egron-Lundgrensmedaljen eller Egron Lundgrens medalj, är ett pris som Konstakademien i Stockholm delar ut till framstående svenska akvarellmålare. Priset instiftades 1876 till minne av konstnären Egron Lundgren som dog året innan. 

Fram till 1903 delades dock medaljen bara ut ett fåtal gånger. Georg von Rosen och Albert Gellerstedt fick den 1887, August Malmström 1899 och Carl Larsson 1903. Anders Zorn tilldelades medaljen redan 1885, men på grund av hans förhållande till Kungliga Akademien för de fria konsterna, avsade sig han priset. På grund av allt detta slutade man helt att dela ut medaljen, men priset återupptogs 1947 då den tilldelades Axel Sjöberg. Medaljen är i guld och med utmärkelse följer också en summa pengar ur fonden Egron Lundgrens prismedel. Några kända konstnärer som därefter fått priset är Oskar Bergman (1957), Birgit Broms (2006), Eva Lange (2015) och Lars Lerin (2019).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Konstpriser och -stipendier i Sverige
Haustra

Haustra (singularis haustrum) är små fickor på kolon. Detta ger kolon sitt karakteristiska segmenterade utseende.

På grund av att taenia coli som löper längs hela kolon är kortare än tarmen, kommer kolon att bli påslik mellan taenia och ge upphov till flera haustra. Mellan närliggande haustra finns semi-månformade veck, kända som plicae semilunares coli.

Haustrakontraktioner är långsamma rörelser som sker var 25:e minut. Ett haustrum sträcks ut, vilket stimulerar muskler att kontrahera, och därigenom trycka innehållet till nästa haustrum.

Externa länkar
 Radiology at anatrad.com

Mag- och tarmsystemet
Het (musikalbum)

Het är Pugh Rogefeldts åttonde studioalbum, utgivet 1981. Albumet producerades av Bengt Palmers och spelades in med Björn Norén som ljudtekniker. Albumet utgavs ursprungligen på LP men utkom på CD 2001.

Låtlista

Medverkande 
 David Carlson – bakgrundssång
 Sten Forsman – bas
 Hempo Hildén – trummor, bakgrundssång
 Caj Högberg – bas
 Ahmadu Jah – slagverk
 Leif Larsson – keyboards
 Peter Milefors – trummor
 Björn Norén – ljudtekniker
 Bengt Palmers – producent
 Pugh Rogefeldt – sång, gitarr, flöjt, munspel, slagverk

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Album av Pugh Rogefeldt
Musikalbum 1981
Svenskspråkiga musikalbum
Album producerade av Bengt Palmers
Diane Birch

Diane Birch, född 24 januari 1983 i Michigan, är en amerikansk sångerska som gjorde debut med skivan Bible Belt 2009. Den innehåller bland annat låtarna "Valentino", "Nothing But a Miracle" och "Fools".

Diskografi 
Studioalbum

EPs

 (med Phenomenal Handclap Band)

Singlar
2009 – "Nothing But a Miracle" (#29 på Billboard Alternative Songs)
2009 – "Valentine"
2010 – "This Corrosion"
2011 – "Wind Up Bird Song"
2014 – "All the Love You Got"
2016 – "Nite Time Talking"

Externa länkar 

Officiell webbplats
Diane Birch på IMDb

Amerikanska sångare
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Face

Face är Pugh Rogefeldts tionde album, utgivet 1983.

Låtlista
Wild Horse
The Chute
My Little Girl
Rocks in My Head
Jump on Me
Mechanical Love
Are You Ready?
Tobacco Road
U137

Listplaceringar

Källor

Album av Pugh Rogefeldt
Musikalbum 1985
Engelskspråkiga musikalbum
Acta Apostolicae Sedis

Acta Apostolicae Sedis (ungefär Nyheter från den Heliga stolen), förkortat AAS, är den officiella tidning där Heliga stolen publicerar sina rättsakter. Utgivningen började i januari 1909 efter att dekretet Promulgandi Pontificias Constitutiones utlysts den 29 september 1908 av påve Pius X.  Tidningen innehåller alla viktiga förordningar, encyklikor, beslut från kongregationerna och meddelanden om kyrkliga utnämningar. Lagar som trycks träder i kraft tre månader från dagen för publicering om inte annat uttrycks i respektive lag. Skriften ersatte en liknande publikation som hade funnits sedan 1865, med namnet Acta Sanctae Sedis.

Acta Apostolicae Sedis publiceras på latin, men sedan 1929 finns ett tillägg på italienska som kallas Supplemento per le leggi e disposizioni dello Stato della Città del Vaticano (ung. tillägg till Vatikanstatens lagar och förordningar) vilken innehåller rättsakter för Vatikanstaten.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Heliga stolen
Kanonisk rätt
Officiella tidningar
Romersk-katolska tidningar och tidskrifter
Vatikanstatens administration
NKR

NKR, NKr eller nkr kan avse

 NKR – den engelskspråkiga förkortningen för "Republiken Nagorno-Karabach", se Nagorno-Karabach
 nkr – språkkod enligt ISO 639-3 för ett polynesiskt språk talat på atollen Nukuoro i Mikronesien, se Nukuoro (språk)
 NKr – den valuta som används i Norge, se Norsk krona