kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
David Smith

David Smith kan syfta på:

 David Smith (kanotist) – australisk kanotist, olympier och olympisk medaljör
 David L. Smith – amerikansk programmerare
 David R. Smith – amerikansk fysiker
 David Smith (friidrottare) – brittisk släggkastare och olympier
 David Smith (regissör) – brittisk filmregissör
 David Smith (seglare) – amerikansk seglare, olympisk guldmedaljör 1960
 David Smith (skulptör) – amerikansk modernist
 David Smith (botaniker) – brittisk botaniker (född 1930), Linnean Medal 1989
 David Smith (volleybollspelare) – amerikansk volleybollspelare, olympisk bronsmedaljör 2016
Johan Vising

Per Johan Vising, född den 20 april 1855 i Överlännäs i Västernorrlands län, död den 20 september 1942 i Göteborg, var en svensk professor samt rektor vid Göteborgs högskola 1899–1909.

Biografi
Vising avlade mogenhetsexamen 1874 vid Härnösands högre allmänna läroverk, skrevs samma år in vid Uppsala universitet där han 1877 blev filosofie kandidat, filosofie licentiat där 1880, filosofie doktor där 1882 samt docent där samma år. Han blev lektor i Vänersborg 1883, vid Lunds katedralskola 1886, docent i franska språket där 1886, professor i nyeuropeisk lingvistik (med undervisningsskyldighet i romanska språk) vid Göteborgs högskola 1890 (tillträdde 1891), rektor där 1899–1909 samt emeritus 1922. 

Vising var ordförande i styrelsen för Göteborgs stadsbibliotek 1899–1926, ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1892, dess sekreterare 1899–1907 och dess ordförande 1908–1909 (hedersledamot 1927), ledamot av Humanistiska vetenskapssamfundet i Lund 1922, ledamot av Spanska historiska akademin 1914, och lärare i franska vid Handelshögskolan 1923–1932. Den 6 mars 1934 blev Vising hedersledamot av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien.

Vising gravsattes den 24 september 1942 på Östra kyrkogården i Göteborg.

Utmärkelser
Vising var kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, storofficer av Italienska Kronorden, officer av franska Hederslegionsorden och officer av franska Instruction publique. Han blev även år 1901 hedersledamot vid Norrlands nation i Uppsala.

Bibliografi (urval) 
Om språkskönhet, Göteborg 1897.
Minnesbilder, Johan Vising, Albert Bonnier Förlag, Stockholm 1938
Fransk-svensk ordbok, Albert Bonnier Förlag, Stockholm 1936. Många upplagor och tryckningar fram till 1980-talet.

Källor

Göteborgare 1923 : biografisk uppslagsbok, Hugo Brusewitz, Hugo Brusewitz Förlag, Göteborg 1923, sidorna 320–322
Göteborgs Högskolas Studentkår 1921-1931 : Porträttalbum, utgiven av Göteborgs högskolas studentkår, Göteborg 1932, sidan 13

Noter

Externa länkar
 
 

Svenska lektorer
Svenska professorer i lingvistik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Överlännäs socken
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1855
Avlidna 1942
Män
David Allara

David L. Allara är en amerikansk kemist.

Allara tog 1959 en bachelorexamen (B.S.) från University of California, Berkeley, och 1964 en Ph.D.-examen från University of California, Los Angeles. Han har arbetat vid Bell Laboratories och är för närvarande professor i polymervetenskap och polymerkemi vid Pennsylvania State University.

Hans forskningsområde är ytkemi och närliggande områden.

Allara är ledamot av American Association for the Advancement of Science sedan 1997. Han promoverades 2003 till teknologie hedersdoktor vid Linköpings universitet.

Källor 

Amerikanska kemister under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Linköpings universitet
Män
Levande personer
Alumner från University of California, Los Angeles
Vädermärke

Ett vädermärke är ett uttryck som anger sambandet mellan vissa förhållanden eller iakttagelser och det väder som väntas följa. De vanligaste iakttagelserna anknyter till moln, himlakroppar, halofenomen, vind, vattenstånd och djurens beteende. Vädermärken som har anknytning till almanackan kallas kalendermärken. En dag med vädermärke kallas märkesdag. 
Astrometeorologin täcker de vädermärken som har astronomisk anknytning.

Bland vädermärkena finns de som har hög trovärdighet, medan andra kan ses som ren skrock.

Några exempel på vädermärken:
 Aftonrodnad har inget att sätta, men morgonrodnad ger en våt hätta.
 När katten kräks blir det regn.
 Anders slaskar - julen braskar.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 

Folktro
Meteorologi
The Seduction of Ingmar Bergman

The Seduction of Ingmar Bergman är en musikal skriven av bröderna Ron och Russell Mael i gruppen Sparks, på uppdrag av Radioteatern vid Sveriges Radio. Urpremiären ägde rum den 14 augusti 2009 på Södra teatern i Stockholm.

Handlingen
Efter sitt internationella genombrott vid filmfestivalen i Cannes 1956 förflyttas Ingmar Bergman magiskt från en biograf i Stockholm till Hollywood, där filmmoguler försöker övertala honom att flytta till USA. Bergman väljer till sist att fly och förflyttas med hjälp av en oväntad räddare på nytt, nu tillbaka till Stockholm där han tas emot av jublande människor.

Produktionen
Sparks uppdrag var mycket fritt - det svenska språket skulle dock komma till användning. Bröderna valde bland de svenska fenomen som är kända internationellt, och fastnade för Ingmar Bergman, kring vilken de skapade en fiktiv berättelse. De har inspirerats av Ingmar Bergman, men även av Orson Welles sätt att använda radiomediet. Bröderna hoppas att senare kunna använda musikalen i en filmproduktion.

I rollerna
Jonas Malmsjö: Ingmar Bergman
Russell Mael: Hollywoodmogul
Ron Mael: chaufför 
Saskia Husberg: tolken, eskortflickan
Marie-Chantal Long: konferencier
Elin Klinga: Greta Garbo

Musikalbum
Musikalen gavs ut på CD i begränsad upplaga av Sveriges Radio i samband med premiären.

Externa länkar
Radioteatern: The Seduction of Ingmar Bergman
Texterna i svensk översättning

2009 i Sverige
Musikåret 2009
Teateråret 2009
Kultur i Stockholm
Amerikanska musikaler
Svenska musikaler
Musikalbum 2009
1956 i fiktion
Stockholm i fiktion
Kalifornien i fiktion
Hakmossor

Hakmossor (Rhytidiadelphus) är ett släkte inom familjen Hylocomiaceae bland de egentliga bladmossorna.

Arter (urval) 
 Gräshakmossa (Rhytidiadelphus squarrosus)
 Kranshakmossa (Rhytidiadelphus triquetrus)
 Skogshakmossa (Rhytidiadelphus subpinnatus)
 Västlig hakmossa (Rhytidiadelphus loreus)

Egentliga bladmossor
Ha Växtindex
Thujamossor

Thujamossor (Thuidium)  är ett släkte av bladmossor som beskrevs av Bruch och Wilhelm Philipp Schimper. Enligt Catalogue of Life ingår Tujamossor i familjen Thuidiaceae, men enligt Dyntaxa är tillhörigheten istället familjen Thuidiaceae.

Dottertaxa till Tujamossor, i alfabetisk ordning 

 Thuidium aculeoserratum
 Thuidium allenii
 Thuidium alvarezianum
 Thuidium assimile
 Thuidium batakense
 Thuidium bipinnatulum
 Thuidium blepharophyllum
 Thuidium brachymenium
 Thuidium brachypyxis
 Thuidium brachythecium
 Thuidium brasiliense
 Thuidium breviacuminatum
 Thuidium carantae
 Thuidium caudicaule
 Thuidium chacoanum
 Thuidium complanum
 Thuidium costaricense
 Thuidium cylindrella
 Thuidium cymbifoliolum
 Thuidium cymbifolium
 Thuidium delicatulum
 Thuidium djuriense
 Thuidium eccremocarpum
 Thuidium exasperatum
 Thuidium glaucescens
 Thuidium granulatum
 Thuidium haplohymenium
 Thuidium himantophyllum
 Thuidium hygrophilum
 Thuidium inconspicuum
 Thuidium ise-sanctum
 Thuidium kanedae
 Thuidium komarovii
 Thuidium laeviusculum
 Thuidium lepidoziaceum
 Thuidium ligulifolium
 Thuidium loricalycinum
 Thuidium mattogrossense
 Thuidium nanophyllum
 Thuidium neocaledonicum
 Thuidium nutans
 Thuidium occultirete
 Thuidium ochraceum
 Thuidium orthocarpum
 Thuidium paraguense
 Thuidium patrum
 Thuidium pellucens
 Thuidium perscissum
 Thuidium peruvianum
 Thuidium pinnatulum
 Thuidium plumulosum
 Thuidium poeppigii
 Thuidium pristocalyx
 Thuidium promontorii
 Thuidium pseudodelicatulum
 Thuidium pseudoglaucinum
 Thuidium pseudoprotensum
 Thuidium pulvinatulum
 Thuidium purpureum
 Thuidium quadrifarium
 Thuidium recognitum
 Thuidium scabribracteatum
 Thuidium schiedeanum
 Thuidium serricola
 Thuidium siphotheca
 Thuidium subbifarium
 Thuidium subglaucinum
 Thuidium subgranulatum
 Thuidium subinvolvens
 Thuidium submicropteris
 Thuidium subserratum
 Thuidium subtamariscinum
 Thuidium subtilissimum
 Thuidium tamariscinum
 Thuidium tomentosum
 Thuidium torrentium
 Thuidium tuerckheimii
 Thuidium undulatifolium
 Thuidium unipinnatum
 Thuidium urceolatum
 Thuidium verrucipes
 Thuidium wrightii
 Thuidium yungarum

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Egentliga bladmossor
Th Växtindex
Li Weihan

Li Weihan, född 1896 i Changsha, Hunan-provinsen, död 1984, var en kinesisk kommunistisk politiker, som bland annat hade ansvar för att utforma Kinas kommunistiska partis politik i etniska och i religiösa frågor.

Han var en av grundarna av Kinas kommunistiska parti och var den förste rektorn för den centrala partiskolan, vilket han var åren 1933–1935 och 1937–19938. Efter Folkrepubliken Kinas grundande var han chef för Centrala avdelningen för enhetsfronten. 1951 ledde Li den kinesiska delegationen som gjorde Sjuttonpunktsöverenskommelsen 1951, där Tibets regering erkände Kinas överhöghet.

År 1964 föll han i onåd som en konsekvens av den politiska kampanjen mot Panchen Lama.

Källor

Verk

Födda 1896
Avlidna 1984
Kinesiska kommunister
Män
Personer från Changsha
WP:Projekt Kina
Hagalundstunneln

Hagalundstunneln, även kallad Solnatunneln, är fyra järnvägstunnlar under Hagalund inom Solna kommun, Stockholms län. Den första anlades 1911 samtidigt som Solna station fick sin nuvarande placering vid norra tunnelmynningen. Antal tunnlar i Hagalund utökades 1965 respektive 1990.

Hagalundstunnlarna består av tre parallella dubbelspåriga järnvägstunnlar, cirka 500 meter långa. Från syd förs ytterligare en tunnel in i berget. Det är en enkelspårig tunnel för godstrafik som ligger längst i väst och som förenas med en intilliggande tunnel inne i berget. Sett från söder går tunneln längst till höger för tåg i riktning mot Stockholm, medan tunneln i mitten används för tåg norrut och byggdes 1911 som första tunnel.

Västligaste tunneln byggdes på 1950-1960-talen. Den östligaste tunneln är en del i fyrspårsbygget Tomteboda-Skavstaby och tillkom runt 1990-talet.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Järnvägstunnlar i Stockholms län
Hagalund, Solna kommun
Per Erik Wallqvist

Per Erik Wallqvist, född 7 september 1797 i Stockholm, död 16 februari 1855, var en svensk balettdansare. 

Wallqvist blev elev vid baletten 1812, sekonddansör 1815 och var premiärdansör mellan 1823 och 1833. Han var balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1827 till 1833.

Referenser

Noter

Källor 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar.  sid 519

Svenska balettdansare under 1800-talet
Svenska balettdansörer
Män
Födda 1797
Avlidna 1855
Dansare från Stockholm
Sigurd Harald Lund

Sigurd Harald Lund född den 16 januari 1823 i Köpenhamn, död den 21 juli 1906 i Stockholm, var en balettdansare och balettmästare vid Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm.

Biografi
Föräldrar var skådespelaren vid Den kongelige teater i Köpenhamn Kristian Lund och Katharine Kristine Heckel. Han blev 1832 elev, 1846 sekonddansare, 1849 premiärdansör och 1853 förste solodansör. Han var balettmnästare vid Stockholmsoperan 1856-1862 och 1890-1894. 

Lund var en elev till August Bournonville och ansågs som en god dansare, men från denna tid ansågs baletten inträda i en förfalloperiod, som visserligen inte bedöms ha varit Lunds fel, men som han misslyckades med att förhindra. Han komponerade även danser. 

Han gifte sig 1852 med Hansine Leonardine Hansen och ingick ett andra gifte 1862 med Hilda Lindh.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

Svenska balettdansare under 1800-talet
Svenska balettdansörer
Män
Födda 1823
Avlidna 1906
Danska balettdansare under 1800-talet
Théodore Martin

Théodore Martin, född 30 april 1814 i Paris, död 16 april 1870 i Stockholm, var en fransk balettdansare och balettmästare för svenska Kungliga Baletten.

Biografi
Martin var danselev vid Opéra de Paris år 1827 och utbildade sig i Frankrike. På rekommendation av balettmästaren August Bournonville övertog han rollen som balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm 1862 efter Sigurd Harald Lund. Han blev kvar där till sin död 1870 och efterträddes av Theodore Marckl. Han komponerade flera baletter och operadivertissementer.

Han tilldelades Litteris et Artibus 1864.

Referenser

Noter

Källor 

 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar. 
Svenskt porträttgalleri

Franska balettdansare under 1800-talet
Franska balettdansörer
Franska koreografer
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1814
Avlidna 1870
Män
Theodore Marckl

Theodor(e) Ignaz Marckl eller Marckhl, född den 6 september 1825 i Wien, död den 17 maj 1907 i Stockholm, var en österrikisk-svensk balettdansare. Han var balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1870 till 1886.

Han blev elev vid Kungliga Baletten 1845 och premiärdansare 1850. Marckl gifte sig 1852 med Ebba Charlotta Montelius (1820–1894) och omkring 1895 med Anna Ulrika Frodin. Han är begravd på Katolska kyrkogården i Stockholm.

Källor 
 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar. sid 523 
 
 Dödsannons i Dagens Nyheter, 18 maj 1907, sid. 1
 Theodor Ignaz Marckhl på Gravar.se

Noter

Externa länkar 

Födda 1825
Avlidna 1907
Svenska balettdansörer
Svenska balettdansare under 1800-talet
Personer från Wien
Gravsatta på Katolska kyrkogården i Stockholm
Män
Robert Sjöblom (balettdansare)

Karl Robert Sjöblom, född 1843 i Gryts socken, Södermanland, död 1 juli 1890 i Stockholm, var en svensk balettdansare.

Sjöblom var balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1887 till 1890.

Biografi
Föräldrar var sadelmakaren A. P. Sjöblom och Anna Katarina Nysell. Sjöholm var balett- och teaterelev vid det Selinderska sällskapet på 1850-talet och vid dess upplösning 1866 dansare vid Stockholmsoperan. 

Ett gästuppträdande i Berlin 1870 blev succé. År 1887 fick han omdömet: "Robert Sjöblom är erkänd som en af den koreografiska konstens främste samtida utöfvare." Sjöblom sågs som initiativrik, men baletten befann sig vid denna tid i ett förfall, då den endast användes som komplement till operan. Sjöblom försökte få en ändring av detta, men lyckades aldrig få möjlighet att sätta upp en hel, självständig balett. 

Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
 Klas Ralf, Operan 200 år. Jubelboken (Prisma)
 Klas Åke Heed: Ny svensk teaterhistoria. Teater före 1800, Gidlunds förlag (2007)

 Dödsannons och dödsruna i Dagens Nyheter, 2 juli 1890 sid. 1 och sid. 2
 Jordfästningsnotis i Dagens Nyheter, 7 juli 1890, sid. 2
 Sjöblom, Carl Robert på SvenskaGravar.se

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska balettdansare under 1800-talet
Svenska balettdansörer
Män
Födda 1843
Avlidna 1890
Personer från Gryts socken, Södermanland
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Max Glasemann

Max Glasemann, född 3 januari 1848 i Berlin, var en tysk balettdansare. 

Glasemann var elev vid hovoperans balett i Berlin 1854 och till Paul Taglioni. Efter debuten 1866 uppträdde han i Königsberg, Stettin och Rotterdam och startade ett eget balettsällskap i Sankt Petersburg 1889. Han var balettmästare i Rotterdam, Bryssel, Paris samt vid Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1894 till 1901. Han komponerade bland annat Spanskt dansdivertissement, Skuggbalett, Orientaliskt balettdivertissement, Blomsterbalett, Coppelia och Ett romerskt festspel.

Källor

Tyska balettdansare under 1800-talet
Tyska balettdansörer
Män
Födda 1848
Avlidna 1900-talet
Tyska balettdansare under 1900-talet
Henri Fantin-Latour

Ignace Henri Jean Théodore Fantin-Latour, född 14 januari 1836 i Grenoble, Isère, Frankrike, död 25 augusti 1904, var en fransk målare och litograf. Han är mest känd för sina målningar med blomstermotiv och grupporträtt med sina vänner - konstnärer och författare i Paris.

Biografi 
Hans far Théodore Fantin-Latour var porträttmålare och undervisade inom konst. Hans mor var från Ryssland. 1841 flyttade familjen till Paris. Henri började tidigt med konst, först fick han lektioner av sin far och 1850-1854 studerade han teckning vid Lecoq de Boisbaudran.  Efter en kort tid vid École des Beaux-Arts arbetade han en period i Gustave Courbets ateljé. Från 1853 började han regelbundet kopiera verk av de gamla mästarna i Louvren och målningar av Delacroix i Musée du Luxembourg. Under 12 år försörjde han sig huvudsakligen på att framställa sådana kopior.

Han träffade Edgar Degas i Louvren 1855, Édouard Manet 1857 och Berthe Morisot 1858. 1858 blev han även vän med James McNeill Whistler som bjöd Henri Fantin-Latour att besöka London 1859. Detta gjorde att han bekantade sig med den konstnärliga miljön i den engelska huvudstaden och 1864 hade han en utställning där på Royal Academy. I London blev han särskilt populär för sina blomstermålningar.

Trots nära kontakter och vänskap med många tongivande impressionister, förkastade han deras teorier och deltog aldrig i deras utställningar. 1879 belönades han med hederslegionen.

Asteroiden 10311 Fantin-Latour är uppkallad efter honom.

Hans verk 
Henri Fantin-Latour är mest ihågkommen för sina blomstermålningar. Till exempel utgörs omslaget på rockgruppen New Orders album Power, Corruption & Lies av ett av Fantin-Latours stilleben. Han målade flera grupporträtt, bland annat Hommage à Delacroix (1864), The Toast (1865), En ateljé i Batignolles (1870), Vid bordet (1872), Runt pianot (1885). Dessa är ett rikt galleri med den tidens prominenta personer: konstnärer, poeter och musiker. Han lämnade tjugotre självporträtt efter sig. Både hans stilleben och porträtt är målade på ett realistiskt sätt i de gamla mästarnas tradition. Hans många litografier och målningar inspirerade av fantasifulla teman, avslöjar hans romantiska passion för Wagner, Berlioz och Schumann. Dessa arbeten påverkade starkt senare symbolistiska konstnärer, såsom Odilon Redon. Fantin-Latour finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm och Göteborgs konstmuseum.

Galleri

Ros
En centifoliaros  har uppkallats efter Henri Fantin-Latour. Rosen är väldoftande, ljusrosa, sommarblommande ros och liknar de rosor han målade. Rosen heter just Fantin-Latour.

Källor 
 abcgallery, Henri Fantin-Latour

Noter 

Franska målare
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Grenoble
Födda 1836
Avlidna 1904
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Otto Zöbisch

Otto Zöbisch född i Leipzig 1869, var en tysk balettdansare. Han var balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm två gånger; från 1901 till 1905, och från 1911 till 1913. 

Verksam i Leipzig, vid Lindentheatern i Berlin, Stadttheatern i Köln, under tre år 1895-98 som balettmästare, och 1898-1901 som premiärdansör vid hofteatern i Dresden.

Källor 
 
 

Tyska balettdansörer
Män
Födda 1869
Dödsår saknas
Personer från Leipzig
Tyska balettdansare under 1800-talet
Tyska balettdansare under 1900-talet
Mary Skeaping

Mary Skeaping, född 15 december 1902, död 9 februari 1984, var en brittisk balettdansare och koreograf. Hon var balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1953 till 1962. 

Medlem vid Anna Pavlovas balett 1925. Med Mary Skeaping som balettmästare inleddes 1953 en mycket aktiv tid för svenska baletten. Hon hade som mål att återge kungliga baletten den prestige den hade haft under sin första tid, och lyckades bra med sitt mål. Hon forskade även i svensk danshistoria.

Referenser 
 Klas Ralf, Prisma: Operan 200 år. Jubelboken (Prisma)
 Klas Åke Heed: Ny svensk teaterhistoria. Teater före 1800, Gidlunds förlag (2007)
 http://www.ne.se/mary-skeaping

Externa länkar 

 Mary Skeapings arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Brittiska ballerinor
Kvinnor
Födda 1902
Avlidna 1984
Brittiska koreografer
Balettdansare under 1900-talet
Gunhild Rosén

Karolina Matilda Gunhild Rosén, född 7 december 1855 i Norrköping, död 27 november 1928 i Hovförsamlingen i Stockholm, var en svensk balettdansare, balettmästare och koreograf.

Gunhild Rosén var elev till Anders Selinder. Hon var aktiv vid Kungliga Operan i Stockholm där hon blev figurant 1872, sekonddansös 1875, premiärdansös 1881 och vikarierande balettmästare 1894. Mellan 1922 och 1926 var hon balettmästare för Kungliga Baletten, och som sådan den andra kvinnliga balettmästaren i Kungliga Baletten sedan Sophie Daguin, men den första som innehade positionen ensam. 

Rosén gjorde koreografier till såväl operor (bland annat Brudköpet 1894 och Bäckahästen 1925) som till baletter och komponerade själv baletten I Ungern. Hon uppträdde i Köpenhamn 1878, 1879 1890 och i Oslo 1880, 1881 och 1890. Till hennes framträdande dansnummer hörde Valse brillante, Svanilda i Coppelia samt roller i Aufforderung zum Tanz Skugg-balett och Blomsterfesten i Genzano.

Gunhild Rosén är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Referenser

Noter

Källor

 Gunhild Rosén i Nationalencyklopedins nätupplaga

Externa länkar 

Svenska ballerinor
Svenska koreografer under 1800-talet
Födda 1855
Avlidna 1928
Kvinnor
Svenska balettdansare under 1800-talet
Personer från Norrköping
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska koreografer under 1900-talet
Lisa Steier

Anna Elisabeth ("Lisa") Steier, född 26 januari 1888 i Stockholm, död 20 augusti 1928 i Nacka, var en svensk balettdansös.

Biografi
Hon var elev till Gunhild Rosén, Hans Beck och Michel Fokine. Steier blev elev vid Operans balettkår 1895, figurant 1906, sekonddansös 1908, premiärdansös 1913-1924 och lärare vid balettelevskolan 1921–1924. Hon var även verksam som  danslärare vid Dramaten och tjänstgjorde som balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Teatern i Stockholm 1926–1927. 

Bland hennes roller märks huvudpartiet i Sylfiderna, Arsinoe i Kleopatra, Papillon i Karneval och solopartiet i Svanorna.

Steier grundade operabalettens enskilda understödskassa. Hon var 1909–1913 gift med löjtnant Léopold Tisseau.

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska ballerinor
Kvinnor
Födda 1888
Avlidna 1928
Dansare från Stockholm
Svenska balettdansare under 1900-talet
Jan Cieplinsky

Jan Cieplinsky, född 10 maj 1900 i Warszawa, död 17 april 1972 i New York, var en polsk balettdansare, koreograf och författare som var verksam i flera olika länder.

Han utbildade sig vid balettskolan vid Wielkiteatern i Warszawa och uppträdde där 1917-1921. Han var en kort tid medlem av Anna Pavlovas balettrupp och hade därefter en egen trupp 1922-1925, och 1925-1927 dansade han med Diaghilevs Ballets Russes. Han var därefter balettmästare för Kungliga Baletten på Kungliga Operan i Stockholm från 1927 till 1931. 1931 till 1934 hade han motsvarande position i Budapest. I mitten av 1930-talet arbetade han i Buenos Aires och Warszawa, och under andra världskriget i Warszawa och Budapest. 1948 flyttade han till London, där han under 11 år arbetade vid den engelsk-polska baletten, Legat Ballet, och Mercury Theatre. Från 1959 till sin död 1972 bodde han i New York där han arbetade som lärare vid en egen balettskola, Cieplinski School of Ballet, och som författare.

Cieplinsky skrev boken Outline of Polish Ballet History (1956).

Källor 

Polska balettdansörer
Män
Födda 1900
Avlidna 1972
Polska balettdansare under 1900-talet