kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robert S. Baker

Robert S. Baker, född 17 oktober 1916 i London, död 30 september 2009 i London, var en brittisk film- och TV-producent, regissör, manusförfattare och filmfotograf. Har bland annat varit producent för TV-serierna Helgonet och Snobbar som jobbar.

Filmografi

Filmproducent
1952 - Illdåd i natten
1953 - 3 steg till galgen
1955 - Mr Desmond kidnappad
1958 - Vampyrens blod
1958 - Mysteriet Trollenberg
1958 - Ökensabotörerna
1960 - Revansch på Hellfire Club
1961 - Ååh, en sån skräcknatt!
1968 - Jakt på ögonvittne
1968 - Warlock - djävulskt uppdrag för Simon Templar
1969 - Crossplot
1997 - Helgonet

TV-serie-producent
1962-1969 - Helgonet, 43 avsnitt
1971-1972 - Snobbar som jobbar, samtliga 24 avsnitten

Filmregissör
1955 - Passport to Treason
1960 - Revansch på Hellfire Club
1960 - Dramat vid Sidney Street
1960 - Monte Cristos hemlighet

TV-serie-regissör
1962-1964 - Helgonet, 4 avsnitt

Filmmanusförfattare
1952 - Illdåd i natten

Fotograf
1960 - Revansch på Hellfire Club

Källor
Svensk Filmdatabas - Robert S. Baker
IMDb - Robert S. Baker 

Brittiska filmregissörer
Brittiska filmproducenter
Brittiska manusförfattare
Brittiska fotografer under 1900-talet
Födda 1916
Avlidna 2009
Män
Brittiska fotografer under 2000-talet
Marlboro Grand Prix of Miami 1998

Marlboro Grand Prix of Miami 1998 var ett race som var den första omgången i CART World Series 1998, och kördes den 15 mars på Homestead-Miami Speedway. Michael Andretti upprepade sin vinst från 1997 genom att hålla undan från Greg Moore mot slutet av tävlingen. Moore hade dagen innan chockerat depån genom att ta pole position med tre tiondelar av en sekund med ett varv på 24,856 sekunder.

Slutställning

1998 i USA
Homestead
1998
Panamerikanska spelen 2007

Panamerikanska spelen 2007 hölls 13-29 juli 2007 i Río de Janeiro, Brasilien (fotbollen sparkade igång en dag före den officiella invigningen).

Medaljtabell 

Tio i topp. Störst antal av en viss valör, och störst total medalijer i fet stil.

Sporter 

332 tävlingar hölls i 38 sporter, 178 för herrar, 141 för damer och 12 i könsblandade eller öppna klasser.

  Bågskytte (2/2)
  Artistisk sportgymnastik (8/6)
  Friidrott (24/23)
  Badminton (2/2/1)
  Baseboll (1/0)
  Basket (1/1)
  Beachvolleyboll (1/1)
  Bowling (2/2)
  Boxning (11/0)
  Kanotsport (9/3)
  Cykelsport (10/7)
  Simhopp (4/4)
  Ridsport (0/0/6)
  Fäktning (5/5)
  Fotboll (1/1)
  Futsal (1/0)
  Handboll (1/1)
  Landhockey (1/1)
  Judo (7/7)
  Karate (6/3)

  Modern femkamp (1/1)
  Rytmisk sportgymnastik (0/8)
  Roller skating (2/2)
  Roddsport (8/4)
  Segling (2/2/5)
  Sportskytte (9/6)
  Softboll (0/1)
  Squash (2/2)
  Konstsim (0/2)
  Simning (16/16)
  Table tennis (2/2)
  Taekwondo (4/4)
  Tennis (2/2)
  Studsmatta (1/1)
  Triathlon (1/1)
  Volleyboll (1/1)
  Vattenpolo (1/1)
  Vattenskidor (4/3)
  Tyngdlyftning (8/7)
  Brottning (14/4)

Siffrorna i parentes anger antal tävlingar för herrar, damer och i könsblandade indelningsklasser.

Källor

Noter

Externa länkar 

Panamerikanska spelen 2007
Närkes runinskrifter 21

Närkes runinskrifter 21 är ett fragment av ett gravmonument som påträffades 1910 eller 1911 vid en restaurering av Glanshammars kyrka i Glanshammars socken, Örebro kommun. Den överlämnades till Örebro läns museum i Örebro 1912.

Stenen är av ljus kalksten, har måtten 80 x 70 x 11 cm och innehåller enbart inristad ornamentik och inga runor. Ristningarna är dåligt bevarade men man kan bland annat urskilja en lyft arm som håller i ett svärd. 

Stenen kan dateras till slutet av 1000- eller början av 1100-talet. Enligt Sune Lindqvist tillhör fragmenten Nä 21 och Nä 22 samma gravmonument men Sven B.F. Jansson ansåg att detta var mycket osäkert och behandlade därför fragmenten var för sig under olika nummer i Sveriges runinskrifter.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Närkes runinskrifter
Närkes runinskrifter 22

Närkes runinskrifter 22 är ett fragment av ett gravmonument från Glanshammars kyrka i Glanshammars socken, Örebro kommun. Stenen hittades vid en restaurering av kyrkan 1910-1911 och har sedan 1912 varit deponerad i Örebro läns museum i Örebro.

Ristningen är gjord i kalksten och stenfragmentet har måtten 52 x 35 x 10 cm. Troligen är ristningen gjord i slutet av 1000-talet eller början av 1100-talet.

Huvuddelen av stenen är täckt av ornamentik. Bara en runa är fullständigt bevarad på stenen, nämligen r. Innan denna är nedre delen av en runa bevarad som av den i läsriktningen nedåtlutande bistaven att döma måste vara ett n. Efter r är nedre delen av huvudstav bevarad men man kan inte sluta sig till vilken runa det är. Bevarat av inskriften är alltså bara 
...nr-...
vilket inte tillåter något uttalande om vilket ord det rör sig om. 

Enligt Sune Lindqvist kommer fragmenten Nä 22 och Nä 21 från samma gravmonument, medan Sven B.F. Jansson menar att det inte kan vara så på grund av skillnaderna i huggningsteknik och struktur.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Närkes runinskrifter
Mi Fei

Mi Fei eller Mi Fu (kinesiska: 米芾 Mi Fu den gamle Mi, Pinyin: Mǐ Fú) född 1051 i provinsen Jiangsu i Kina, död 1107 i Kaifeng, var en berömd kinesisk konstnär, poet och kalligraf under Songdynastin. Han levde samtidigt som Su Dongpo. Hans son var Mi Youre, den unge Mi.

Mi Fei utvecklade ny stil inom tuschmåleri, påminnande om den västerländska akvarelltekniken. Stilen utövades av hans son på samma sätt och stilen kallas Mis-stil eller Mi-stil.

Mi Fu ansågs av många vara en av de främsta kinesiska kalligraferna någonsin och hans verk i semikursiv skrift var åtrådda samlarobjekt.

Källor

Externa länkar 

 China Online Museum 
 ChinaPage.com
 

Kinesiska kalligrafer
Kinesiska konstnärer under 1000-talet
Kinesiska konstnärer under 1100-talet
Kinesiska poeter
Kinesiska målare under 1000-talet
Kinesiska målare under 1100-talet
Personer från Jiangsu
Födda 1051
Avlidna 1107
Män
WP:Projekt Kina
Kinesiska författare under 1000-talet
Kinesiska författare under 1100-talet
Flores och Blanzeflor

Flores och Blanzeflor är en fornsvensk roman på knittelvers.

Romanen är en av de så kallade Eufemiavisorna från 1312. Det är en romantisk berättelse om hur den hedniske prinsen Flores räddar sin älskade Blanzeflor, som är kristen, från att bli gift med kungen av Babylon. Berättelsen är ursprungligen bysantinsk och är ett exempel på korstågstidens intresse för orienten. 

Romanen i versform uppstod i Frankrike på 1100-talet och den överfördes till flera språk. En norsk version på prosa utgör källa till den svenska romanen. 

Motivet behandlas i Oscar Levertins dikt i fem strofer, Florez och Blanzeflor, som publicerades i Legender och visor 1891. Dikten tonsattes samma år av Wilhelm Stenhammar för röst och orkester. Verket uruppfördes den 20 januari 1895 på Svenska Teatern i Stockholm då Oscar Lejdström sjöng och Kungliga Hovkapellet spelade under ledning av Conrad Nordqvist. År 1898 tonsatte Wilhelm Peterson-Berger dikten för sång och piano. Oskar Lindberg skrev 1913 en ensatsig symfonisk dikt, Florez och Blanzeflor, baserad på Levertins text.

Ulf Sindt skrev 1995 romanen Flores och Blanzeflor.

Handling 
Berättelsen handlar om Flores (som betyder blomma) och Blanzeflor (som betyder vit blomma). Flores är prins av Apulien och förälskad i den fattiga flickan Blanzeflor. Hans fader konung Fenix av Apulien tycker inte om att hans son beblandar sig med fattiga människor och säljer därför Blanzeflor till en främmande köpman när Flores är på resa utanför riket. Blanzeflor förs sedan till Babylon, där hon säljs till Babylons konung för sju gånger hennes vikt i guld. Konung Fenix ser också till att ett rykte om att Blanzeflor är död sprids bland befolkningen i hans rike. När Flores kommer hem från sin resa frågar han sin far var hans älskade befinner sig, men han får inget svar. Han frågar då Blanzeflors mor som gråtande berättar att hon är död. Flores föräldrar visar även graven där Blanzeflor sägs ligga för Flores, varvid han blir likblek och faller ihop avsvimmad. Efter en tid klarar modern inte av Flores otröstliga sorg och berättar sanningen om Blanzeflors försvinnande. Flores bestämmer sig då för att ge sig av för att återfinna sin älskade och tar farväl av sina föräldrar för att aldrig återse dem igen.

Skulptur 

Flores och Blanzeflor är en bronsskulptur av Stig Blomberg som föreställer en flicka och en pojke. Båda sitter nakna på små hästar och pojken håller hårt i sin hästs man med ena handen.

Skulpturens original återfinns centralt på Eriksdalsskolans skolgård och tillverkades år 1942–1943, och en kopia i gips, allmänt benämnd "Hästarna", finns innanför Norra Reals huvudentré.

Källor

Vidare läsning 

 

Svenska romaner
Skulpturer 1943
Skulpturer av Stig Blomberg
Skulpturer på Södermalm
Ryttarskulpturer i Sverige
Armasjärviolyckan

Armasjärviolyckan är en av de svåraste olyckor som drabbat det svenska försvaret i fredstid. Olyckan inträffade under beredskapstiden kvällstid den 24 oktober 1940 på sjön Armasjärvi i Tornedalen, då en färja förliste och 46 män förolyckades.

Händelsen
Olyckan skedde då ett ingenjörkompani ur Bodens ingenjörregemente skulle färjas över från västra till östra sidan av sjön, där förläggningen låg. Två plutoner, omkring 100 man, blev beordrade att kliva på färjan, trots att färjkarlen protesterat och hävdat att färjan bara var dimensionerad för cirka hälften. Färjan havererade halvvägs ut på den kilometerbreda sjön. Det var iskallt i vattnet, soldaterna var tungt utrustade och det var dessutom hård blåst. 46 män förolyckades, varav 44 soldater och två civila. De två civila var färjkarlen Gösta Blomster och färjkarlens bror Olle Blomster som sett olyckan från stranden och rott ut till olycksplatsen för att rädda nödställda i vattnet. De var 19 respektive 18 år gamla. Offren fördes i kistor till järnvägsstationen i Övertorneå varifrån de sedan transporterades till sina respektive hemorter. Många av de förolyckade var hemmahörande i Västernorrlands län.

Under den krigsrätt som följde anklagades befälet fänrik Ivan Pellijeff för oförstånd i tjänst. Flera överlevande vittnade om att färjkarlen sagt att färjan inte klarade fler än 40-50 personer och man hade uppfattat det som om befälet hade slagit bort anmärkningen med ett skämt. Fänrik Pellijeff frikändes från allt ansvar. En minnessten med de förolyckades namn och hemorter avtäcktes den 6 mars 1941 på sjöns östra strand.

Bodens ingenjörregemente (Ing 3) och senare ingenjörkompaniet vid Norrbottens regemente (I 19) genomförde årligen en traditionsenlig ceremoni till minne av de omkomna. Från 2011 bevarar Norrbottens regemente minnet av ingenjörförbandet i Boden och med stöd av  Ing 3 Kamratförening - Norrlandsingenjören genomförs årligen kransnedläggning samt ceremonier. Den 24 oktober högtidlighålls även genom att datumet är ingenjörkårens högtidsdag (Armasjärvidagen).

Olyckan skildras i filmen 1939 (1989).

Se även
 Lista över katastrofer efter antalet döda svenskar

Referenser

Noter

Källor

Beredskapsminnen från övre Norrland 1939-1944, Tornedalica nr 12
Text och bilder från olycksplatsen, Försvarsmuseet i Boden

1940 i Sverige
Episoder 1940 i Sverige under andra världskriget
Sjöolyckor 1940
Fartygsförlisningar
Olyckor inom Försvarsmakten
Norrbottens historia
Abstrakt arbete

Abstrakt arbete är ett begrepp inom marxistisk samhällsanalys. Enligt den marxistiska teorin kännetecknas en vara av att å ena sidan vara ett bruksvärde (dvs. uppfylla ett mänskligt behov) å andra sidan av att vara ett bytesvärde (dvs. kunna bytas mot andra varor). Varans bruksvärde är skapat av ett specifikt, konkret arbete. En väv är exempelvis ett resultat av väveriarbete. Som bytesvärde är det dock inte det konkreta arbetet, utan mänskligt arbete som sådant som är intressant. Enkelt uttryckt byts arbetstider mot varandra, om än indirekt. Exempelvis kan resultatet av en arbetsdags väveriarbete bytas mot en arbetsdags snickeriarbete. Det som gör att de båda arbetena kan bytas mot varandra är att det inte spelar någon roll för värdets storlek vilket konkret arbete som byts. Detta arbete, avskalat av sin nyttokaraktär, kallar Marx abstrakt mänskligt arbete eller abstrakt allmänt arbete.

Se även
 Marx ekonomikritik
 Abstraktion
 Profitkvotens fallande tendens

Referenser

Marxistisk teori
Analfissur

Analfissur är en fissur, spricka, i huden runt ändtarmsöppningen, anus. Orsaken anses till största delen vara krystningar vid en stor avföring, men kan även uppkomma till följd av analsex eller vid vissa hudsjukdomar (ex. psoriasis). En analfissur kan i det sekundära skedet ge upphov till en förstoppning, till följd av smärtan vid defekation.

En analfissur ger en karaktäristisk smärta vid defekation, tillsammans med några droppar ljusrött blod på papperet. Smärtan kan vara så stark att patienten medvetet undviker att gå på toaletten.

Lokalisation 
Allra vanligast är att fissuren återfinns bak mot ryggraden, mellan anus och linea dentata (övergången mellan analkanalen och rektum).

Behandling 
Behandlingen består i första skedet i att försöka se till att patienten återfår en normal avföring, både i konsistens och antalet avföringar per dag. Detta kan innebära att patienten får någon typ av laxerande behandling tillsammans med en smärtstillande kräm att applicera på i anus. 

Diltiazemsalva kan testas för att se om man kan få sfinktermuskeln att slappna av, och därigenom underlätta defekationen. Botoxbehandling kan även den testas för att se om detta får sfinktermuskeln att slappna av. 

Om medicinsk behandling inte ger tillfredsställande resultat kan det komma att bli aktuellt med att försöka dilatera anus med en ballong eller dylikt, och i sista hand kan sfinktermuskulaturen skäras upp och därigenom tillåta utträde av avföring. Att skära i sfinktern kan dock ge ett läckage postoperativt (analinsufficiens).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 

Gastroenterologi
Mag- och tarmsjukdomar
Borgerligt samhälle

Borgerligt samhälle (ty. bürgerliche Gesellschaft) är Karl Marx' benämning på det samhälle i vilket produktion på kapitalistisk bas dominerar. Begreppet är synonymt med kapitalism, en term som Marx själv inte använde. Det borgerliga samhället är underkastat kapitalets rörelselagar och betecknas i Förordet till 'Till kritiken av den politiska ekonomin' som den mänskliga förhistoriens sista samhällsformation.

Marxistisk teori
Regionarkivet för Västra Götalandsregionen och Göteborgs Stad

Regionarkivet för Västra Götalandsregionen och Göteborgs Stad är ett arkiv som förvarar handlingar från och har tillsyn över arkivhanteringen inom Västra Götalandsregionen och Göteborgs Stad. I organisationen ingår även Göteborgs föreningsarkiv. Arkivet finns i Göteborg och Vänersborg. 

Regionarkivet ska inte förväxlas med Landsarkivet i Göteborg, som är ett statligt arkiv och en del av Riksarkivet.

Organisation 
Västra Götalandsregionen och Göteborgs Stad har sedan 1 mars 1999 en gemensam nämnd, Arkivnämnden för Västra Götalandsregionen och Göteborgs Stad, som fungerar som arkivmyndighet enligt Arkivlagen. Staden och regionen utser vardera tre ledamöter och tre ersättare till nämnden.

Regionarkivet är arkivnämndens förvaltning, som bevarar och tillhandahåller allmänna handlingar från Göteborgs Stad och Västra Götalandsregionen, liksom från de upphörda landstingen Göteborgs och Bohus läns landsting, Skaraborgs läns landsting och Älvsborgs läns landsting. Man arbetar också med tillsyn och rådgivning för stadens och regionens myndigheter och bolag. Utöver detta bevarar man arkiv som föreningar i Göteborg överlämnat som gåva eller deposition.

Regionarkivet Göteborg 
Arkivdepå Göteborg med Göteborgs föreningsarkiv ligger på Otterhällegatan 5 i Göteborg. Den kommunala delen hette från 1948 Göteborgs Stads Arkivkontor och från 1975 Göteborgs Stadsarkiv. Före 1993 låg verksamheten vid Haga Kyrkoplan.

Artur Nilssons fotografier 
En märklig samling är 63 000 fotografier av den göteborgske reklamtecknaren och amatörfotografen Artur Nilsson (1900–1988). Fotosamlingens register är sökbart på webben, men bara några av fotografierna visas, annars är det bara kataloguppgifter.

Regionarkivet Vänersborg 
Arkivdepå Vänersborg ligger sedan 2008 på Niklasbergsvägen 14 i stadsdelen Holmängen.

En tredje depå i Mariestad lades ned 2010, varvid hela beståndet flyttades till Vänersborg.

Referenser

Externa länkar
 regionarkivet.se, webbplats för Regionarkivet.
 Sökingångar till arkiv
 Artur Nilsson, levnadsbeskrivning för amatörfotografen

Svenska arkivinstitutioner
Västra Götalandsregionen
Förvaltning i Göteborgs kommun
Kloretan

Kloretan eller etylklorid är en halogenalkan med formeln C2H5Cl.

Framställning 
Kloretan framställs industriellt genom klorering av etylen (C2H4) med saltsyra med aluminiumklorid som katalysator vid 130 – 250 °C.

Tidigare tillverkades kloretan av etanol och saltsyra eller etan och klorgas, men dessa processer är inte lika effektiva.

Kloretan bildas också som en biprodukt från tillverkning av polyvinylklorid.

Användning 
Under största delen av 1900-talet har kloretan använts för tillverkning av tetraetylbly som används som blytillsats i bensin.

Kloretan har också använts för att tillverka etylbensen, som köldmedium i värmepumpar och kylskåp.

Idag används kloretan i någon större utsträckning bara för att tillverka etylcellulosa, ett förtjockningsmedel för målarfärg, kosmetika och dylikt.

Se även 
 Vinylklorid

Klororganiska föreningar
Hälsovådliga luftföroreningar
Gary Brooker

Gary Brooker MBE, född 29 maj 1945 i Hackney i London, död 19 februari 2022 i London, var en brittisk sångare, låtskrivare och pianist i rockgruppen Procol Harum, som han också grundade. Tidigare var han medlem i Procol Harums föregångare ”Paramounts”. Som soloartist har han bland annat givit ut skivorna No More Fear of Flying (1979), Lead Me to the Water (1982) och Echoes in the Night (1985).

Brooker avled i sviterna av cancer.

Diskografi

Solo
Studioalbum
1979 – No More Fear of Flying
1982 – Lead Me to the Water
1985 – Echoes in the Night

Livealbum
1996 – Within Our House

Singlar
1979 – "Savannah"
1979 – "Say It Ain't So Joe"
1979 – "No More Fear of Flying"
1980 – "Leave The Candle"
1982 – "Cycle (Let It Flow)"
1982 – "Low Flying Birds"
1982 – "The Angler"
1984 – "The Long Goodbye"
1985 – "Two Fools in Love"

Som bidragande musiker
1970 – All Things Must Pass (George Harrison) – piano
1978 – Juppanese (Mickey Jupp) – orgel, musikproducent (Sida 2)
1981 – Another Ticket (Eric Clapton) – på "Catch Me If You Can"
1985 – Stereotomy (Alan Parsons Project) – sologitarr på "Limelight"
1996 – Evita - sångare i låten "Rainbow tour"
1999 – Driver's Eyes (Ian McDonald) – på "Let There Be Light"
2003 – Concert for George (hyllningskonsert för George Harrison)
2005 – Aerial (Kate Bush) – orgel, sång

Referenser

Externa länkar

ClassicBands.com: Procol Harum
Diskografi på Discogs

Brittiska musiker under 1900-talet
Män
Födda 1945
Avlidna 2022 
Progressiv rock-sångare
Musiker från London
Brittiska sångare under 1900-talet
Brittiska pianister
Brittiska låtskrivare
Roy D. Chapin

Roy Dikeman Chapin, född 23 februari 1880 i Lansing, Michigan, död 16 februari 1936 i Detroit, Michigan, var en amerikansk biltillverkare och politiker. Han var verkställande direktör för Hudson Motor Car Company 1912-1932 och från 1933 fram till sin död. Han var USA:s handelsminister 1932-1933. Han valdes in i Automotive Hall of Fame 1972.

Chapin tillträdde 1912 som VD för Hudson Motor Car Company. Han gifte sig 1914 med Inez Tiedeman. USA:s president Herbert Hoover utnämnde honom 1932 till handelsminister. Han tjänstgjorde till slutet av Hoovers mandatperiod som president i mars 1933. Han återvände sedan till Hudson. Han avled 1936 och efterträddes som verkställande direktör av A.E. Barit.

Chapins grav finns på Woodlawn Cemetery i Detroit. Sonen Roy D. Chapin, Jr. var verkställande direktör för American Motors Corporation 1967-1977.

Källor

Externa länkar
An American in Paris: Roy Chapin Reports on the 1922 Salon på Auto History Online
Miller Center vid University of Virginia
Political Graveyard

Födda 1880
Avlidna 1936
Personer inom USA:s näringsliv
Grundare av bilindustri
USA:s handelsministrar
Män
Personer från Lansing
Little Aston Golf Club

Little Aston Golf Club är en brittisk golfklubb i Little Aston, England. Klubben grundades 1908 av Harry Vardon.

Klubben har haft många stora mästerskap, både amatör och professionella. Bland andra the English Amateur, Brabazon och British Boys Championships, the Ladies British Open Amateur Championship, the English Ladies Amateur, Strokeplay Championships och the Dunlop Masters Professional Tournament.

Externa länkar 
Little Aston Golf Clubs webbplats

Golfklubbar i England
Sportklubbar bildade 1908
Daniel C. Roper

Daniel Calhoun Roper, född 1 april 1867 i Marlboro County, South Carolina, död 11 april 1943 i Washington, D.C., var en amerikansk tjänsteman, diplomat och demokratisk politiker. Han tjänstgjorde som USA:s handelsminister 1933-1938.

Roper utexaminerades 1888 från Trinity College (numera Duke University). Han gifte sig 1889 med Lou McKenzie. Paret fick två döttrar och fem söner. Roper avlade 1901 sin kandidatexamen i juridik, Bachelor of Laws.

Roper var ordförande för Woodrow Wilsons valkampanj i presidentvalet i USA 1916. Han var chef för skattemyndigheten Internal Revenue Service 1917-1920.

USA:s president Franklin D. Roosevelt utnämnde 1933 Roper till handelsminister. Han efterträddes 1938 av Harry Hopkins. Roper tjänstgjorde sedan 1939 som chef för USA:s diplomatiska beskickning i Kanada. Hans självbiografi Fifty Years of Public Life utkom 1941.

Ropers grav finns på Rock Creek Cemetery i Washington, D.C.

Externa länkar 
 Miller Center vid University of Virginia
 Political Graveyard

Amerikanska ämbetsmän
USA:s handelsministrar
Amerikanska diplomater
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Marlboro County
Födda 1867
Avlidna 1943
Män
Alumner från Duke University
Dystrof sjö

Dystrof sjö, också brunvattensjö eller humös sjö är en näringsfattig typ av sjö och är en sjötyp som är mycket vanlig i Sverige. 

Vattnet innehåller mängder av humuspartiklar som färgar sjön allt från brunröd till svagt gulbrun, allt utifrån hur mycket humuspartiklar som finns. Humuspartiklarna är stora, komplexa organiska molekyler som kommer från nedbrytningsprodukter från omgivande skogs- och myrland. 

Färgen på vattnet är alltså ett naturligt tillstånd. Siktdjupet i dessa sjöar brukar begränsas kraftigt till bara någon meter. Humuspartiklarna är naturligt negativt laddade och fungerar repellerande i förhållande till varandra. Dessa näringsfattiga sjöar kan drabbas hårt vid försurning och reagerar då med att bli klarare.

Det som händer är att vid försurning ökar andelen positivt laddade vätejoner som binder till de stora negativt laddade humusmolekylerna. 
Detta gör att humuspartiklarna börjar attrahera varandra och bildar ännu större komplex som blir för stora för att hålla sig flytande i vattenmassan och sjunker till botten. Den bruna färgen bleknar och siktdjupet ökar. Nästan alla svenska dystrofa sjöar kalkas idag för att hålla tillbaka effekterna av försurningen.

Limnologi
Vattenansamlingar
Insjöar efter typ
Bennettsville

Bennettsville är en stad i den amerikanska delstaten South Carolina med en yta av 16,1 km² och en folkmängd, som uppgår till 9 425 invånare (2000). Bennettsville är administrativ huvudort i Marlboro County. Staden grundades 1819 och fick sitt namn efter politikern Thomas Bennett som sedan tjänstgjorde som guvernör i South Carolina 1820-1822.

Referenser

Externa länkar
Visit Bennettsville

Orter i South Carolina
Marlboro County