kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mest önskade – Live

Mest önskade – Live är ett album från 1999 av det svenska dansbandet Mats Bergmans. Några låtar är på engelska.

Låtlista
Du tror nog jag är blåögd
Min famn
Just Call me Lonesome
Corrine, Corrina (instrumental)
Kan man älska nå'n på avstånd
Ma-ma Marie
Vindarna växlar
Schack o matt
He'll Have to Go
Stuck on You
De ensammas promenad
Så kan det gå
Jag vill dela varje dag med dig
Cannibals
Vem ska älska dig sen
The Phantom of the Opera (instrumental)
Om och om igen
Young and Beautiful

Album av Mats Bergmans
Livealbum 1999
Flerspråkiga livealbum
Svenska livealbum
Mest önskade 2

Mest önskade 2 är ett album år 2000 av det svenska dansbandet Mats Bergmans. Några låtar är på engelska.

Låtlista
 "Du är den" - sång: Jonas (Lennart Dahlberg)
 "Guld och gröna skogar" - sång: Magnus (M.Wendt-C.Lundh)
 "It's a matter of time" - sång: Jonas (Clive Westlake)
 "En liten fågel" - sång: Micke (Carina Jaarnek/Cecilia von Melen)
 "Say you'll stay until tomorrow" - sång: Jonas (Barry Mason/Roger Greensway)
 "Åh, vilken underbar dag (just idag)" -sång: Jonas (Marek Cruczkowski/Boel Glaas)
 "I just want to dance with you" - sång: Micke (John Prince/Roger Cook)
 "Happy Maggie" - (instrumentl) (Åke Nilsson)
 "Vårda ömt vår kärlek" - sång: Jonas (Lennart Dahlberg)
 "I got stung" - sång: Jonas (Aaron Schroeder/David Hill)
 "Rosen som du gav mig" - sång: Jonas (Lasse Andersson/Bruno Glenmark)
 "Mariann från Skrea strand" - sång: Magnus (Paul Sahlin)
 "Vart tog tiden vägen" - sång: Jonas (Stig Holmbom)
 "All världens rosor" (Peter Bergqvist/Keith Almgren)
 "Vart tar alla åren vägen" - sång: Jonas (Jonas Näslund/Elisabeth Lord/Tommy Gunnarsson)
 "Har du tid med kärleken" - sång: Jonas (Elisabeth Lord/Tommy Gunnarsson)

Album av Mats Bergmans
Musikalbum 2000
Flerspråkiga musikalbum
Staphylococcus aureus

Staphylococcus aureus (S. aureus), gula stafylokocker, är en bakterietyp som finns hos minst 50% av alla friska individer, de förekommer främst i näsöppningen. Trots det räknas de inte till normalfloran hos människan, utan de betraktas som patogena bakterier. I de flesta fall orsakar bakterien ingen skada utan lever i symbios med människokroppen, oftast på huden eller i näsan. Staphylococcus aureus kan orsaka infektion i de flesta vävnader. Den är en mycket vanlig orsak till matförgiftning, variga hud- och sårinfektioner, skelettinfektioner och infektion i hjärtklaffarna, endokardit.

Struktur och funktion 
Bakterierna är runda, ungefär 1 mikrometer långa och grampositiva. Till skillnad från de flesta andra stafylokockarter är S. aureus koagulaspositiv. Det innebär att den kan bilda ett enzym som heter koagulas, vilket kan koagulera blodplasma.

Som sjukdomsorsak 
Den kan också ge upphov till lunginflammation och mer sällan till hjärnhinneinflammation och urinvägsinfektion. I vissa fall kan infektionerna bli systemiska och i värsta fall ge upphov till det livshotande tillståndet septisk chock. En ovanlig, men allvarlig stafylokocksjukdom är toxic shock syndrome som orsakas av ett gift som i vissa fall produceras av bakterien.

MRSA 
En undergrupp av de gula stafylokockerna kallas för MRSA (meticillinresistent staphylococcus aureus). Dessa är resistenta mot alla penicilliner, cefalosporiner och karbapenemer. I Sverige beräknas knappt en procent av S. aureus vara meticillinresistenta. Det är internationellt sett mycket lågt; i andra länder kan andelen MRSA uppgå till över 25 %.

Galleri

Referenser

Noter

Källor 
 
Staphylococcaceae
Staphylococcaceae (familj)
Giulio Natta

Giulio Natta, född 26 februari 1903 i Porto Maurizio i Imperia i Italien död 2 maj 1979 i Bergamo, var en italiensk kemist. År 1963 erhöll han Nobelpriset i kemi tillsammans med Karl Ziegler. De utvecklade Ziegler-Natta-processen för polymerisation. Han var också mottagare av Lomonosov Gold Medal 1969.

Biografi
Natta tog sin examen i kemiteknik vid universitetet Politecnico di Milano i Milano 1924. År 1927 avbröt han proven för att han blev professor där. År 1933 blev han professor och föreståndare för Institutet för allmän kemi vid Pavia University, där han stannade till 1935. Under denna tid började han använda kristallografi för att belysa strukturerna hos en mängd olika molekyler, såsom fosfin, arsin och andra. Samma år utnämndes han till professor i fysikalisk kemi vid Universitetet i Rom.

År 1935 gifte sig Natta med Rosita Beati; hon tog examen i litteratur och myntade termerna "isotactic", "atactic" och "syndiotactic" för polymerer som upptäcktes av hennes man. De fick två barn, Giuseppe och Franca. Rosita dog 1968.

Natta diagnostiserades med Parkinsons sjukdom 1956. År 1963 hade hans tillstånd försämrats så att han behövde hjälp av sin son och fyra kollegor för att presentera sitt tal vid Nobelceremonierna i Stockholm.

Vetenskapligt arbete
Från 1936 till 1938 var Natta professor och föreståndare för Institutet för industriell kemi vid Polytechnic Institute of Turin. År 1938 tog han över som chef för institutionen för kemiteknik vid Politecnico di Milano-universitetet, på ett något kontroversiellt sätt, när hans föregångare Mario Giacomo Levi tvingades avgå på grund av raslagar mot judar som infördes i fascistiska Italien.

Hans arbete på Politecnico di Milano ledde till förbättring av tidigare arbete av Karl Ziegler och till utvecklingen av katalysatorn Ziegler–Natta. Han fick Nobelpriset i kemi 1963 tillsammans med Karl Ziegler för deras forskning inom höga polymerer.

Referenser

Noter

Ytterligare läsning

Externa länkar

 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1963
 Nobelprize.org, Giulio Natta - biografi

Italienska kemister
Nobelpristagare i kemi
Italienska nobelpristagare
Personer från Imperia
Födda 1903
Avlidna 1979
Män
Panträtt

Panträtt (juridisk term) är rätten att i vissa fall realisera egendom som ställts som säkerhet för en fordran, för att ta betalt ur köpeskillingen. Det är en ekonomiskt mycket betydelsefull sakrätt. Den egendom som omfattas av panträtten kallas pant.

För att en frivillig upplåtelse av panträtt (så kallad pantförskrivning) skall gälla gentemot tredje man krävs dels ett pantavtal, dels tradition eller någon form av denuntiation eller registrering. Det senare gäller för hypotek eller om den egendom som skall pantsättas förvaras hos tredje man, exempelvis aktier i avstämningsbolag.

Panträtt som upplåtits genom pantförskrivning kallas konventionell panträtt, i motsats till legal panträtt som uppkommer till följd av lagens krav. En kommissionär som på grund av utförd kommission har en fordran på sin kommittent har legal panträtt i de varor han köpt för dennes räkning. Sjöpanträtt och luftpanträtt är särskilt omfattande legala panträtter i fartyg, luftfartyg och gods, vilka tillkommer bland annat lotsar, bärgare, sjöfolk, rederier med flera som inte fått betalt för sina tjänster.

Se även
 Företagsinteckning
 Handpant
 Sjöpanträtt
 Hypotek
 Pant
 Pantbank
 Pantbrev
 Retentionsrätt

Civilrätt

de:Pfandrecht
en:Lien
ja:担保物権
pl:Zastaw
Lipopolysackarider

Lipopolysackarider (LPS) är molekyler som består av fettsyror (lipider), och sammansatta kolhydrater (polysackarider). De förekommer på gramnegativa bakteriers yta. Immunförsvaret känner igen bakterier med hjälp av LPS, och fri LPS framkallar därför en kraftig immunreaktion. När bakterier dör frigörs stora mängder LPS, och immunreaktionen på detta kan framkalla värre sjukdomssymptom än sjukdomen i sig. Av den anledningen så klassar man traditionellt LPS som toxiner, trots att bakterierna inte producerar LPS i syfte att förgifta sitt värddjur, utan för att bygga upp sin cellvägg.

LPS består av en lipid (lipid A) och en polysackaridkedja, där den yttre delen kallas O-antigen. Den kallas O-antigen, därför att denna del ger upphov till antikroppar (antibody generating). Den här delen är variabel och ger alltså upphov till antikroppar med olika specificitet. 

Man kan ta fram antikroppar mot dessa olika varianter av O-antigenet och sedan testa bakterier som man hittat i en sjuk patient (djur eller människa) genom att sätta till serum med kända typer av antikroppar till sin bakterie, för att på så sätt kunna dela in den i olika typer. Man kallar dessa för serotyper, eftersom man använt en serologisk metod (det vill säga satt till serum med antikroppar). Används bland annat för att typa Salmonella spp.

Externa länkar 

Bakteriologi
Kristofer Ottosson

Jan Kristofer "Otto" Ottosson, född 9 januari 1976 i Skarpnäcks församling, är en svensk före detta ishockeyspelare som spelade större delen av sin karriär för Djurgårdens IF.
Han var en av de spelarna i laget som har varit i klubben längst tid och var med då laget tog guld 2000-2001.

Han blev även utnämnd till Årets Järnkamin 2012/2013 av Djurgårdens supportergrupp Järnkaminerna.

Klubbar
 Huddinge IK 1996-1999
 Arlanda Wings 1996-1997
 Djurgårdens IF 1994-1996, 1999-2013
 Haninge HC 1994-1995

Externa länkar
Eurohockey.net - Kristofer Ottosson
Ottosson lägger av

Källor

Födda 1976
Spelare i Djurgården Hockey
Svenska ishockeyspelare
Män
Levande personer
Spelare i Huddinge IK
Idrottare från Stockholm
Spelare valda i NHL Entry Draft 2000
Spelare valda av New York Islanders i NHL Entry Draft
TAM

TAM (Tanque Argentino Mediano) är en argentinsk stridsvagn. Stridsvagnen tillverkades av Thyssen-Henschel i Tyskland och 
TAMSE i Argentina. 

Argentina beställde en medelstor stridsvagn, TAM, och ett stridsfordon VCTP från det tyska företaget. Thyssen-Henschel som fick uppdraget presenterade tre prototyper. Stridsfordonen började tillverkas i en ny fabrik i Argentina och det var planerat att byggas 512 fordon sammanlagt. Det byggdes emellertid bara 350 på grund av pengabrist.

Källor
Tanks and combat vehicles recognition guide av Christopher F. Foss.

Stridsvagnar under kalla kriget
Cyril Hinshelwood

Sir Cyril Norman Hinshelwood, född 19 juni 1897 i London, död 9 oktober 1967 i London, var en brittisk kemist som 1956 fick Nobelpriset i kemi. Han och Nikolaj Semjonov delade Nobelpriset för deras forskning om kemiska reaktioners mekanismer.

Hinshelwood föddes i London till föräldrarna Norman Macmillan Hinshelwood och Ethe Frances, född Smith. Han började i skolan i Kanada men flyttade tillbaka till England med sin mor när hans far dog 1905. Han skulle komma att bo kvar i samma lägenhet resten av sitt liv, och han gifte sig aldrig. 

Han studerade vid Westminster City School och arbetade tre år vid en sprängämnes- och ammunitionsfabrik till första världskrigets slut, för att därefter börja studera vid Balliol College vid Oxford University där han tog master- och doktorsexamina. Från 1937 var han professor i kemi i Oxford. Han studerade reaktionskinetik och publicerade flera böcker på området, och det var dessa studier som gav honom Nobelpriset.

En av de reaktioner som Hinshelwood och hans forskargrupp i Oxford studerade var förbränning av väte i syrgas, och de kom fram till att denna fortskred i form av en kedjereaktion, vilket de publicerade 1926. Hinshelwood klarlade också att många reaktioner sker enskilt, utan kedjereaktioner.

Hinshelwood blev Fellow of the Royal Society 1929. Han adlades 1948 och tilldelades Order of Merit 1960. Han erhöll Davymedaljen 1942 och Copleymedaljen 1962.

Källor

Noter

Externa länkar

 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1956
 Nobelprize.org, Cyril Norman Hinshelwood - biografi

Brittiska kemister
Fysikaliska kemister
Professorer i kemi
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Ledamöter av Royal Society
Brittiska nobelpristagare
Nobelpristagare i kemi
Mottagare av Copleymedaljen
Mottagare av Davymedaljen
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Forskare från London
Födda 1897
Avlidna 1967
Män
Alumner från Balliol College, Oxford
Abondance

För korasen abondance, se abondance (koras)

Abondance är en fransk ost gjord på opastöriserad komjölk från regionen Savoie. Mjölk från abondance-kor används, liksom mjölk från tarentaise-kor eller montbéliarde-kor.

Se även 
Lista över franska ostar

Franska ostar
Hårdostar
Ostar på komjölk
Nikolaj Semjonov

Nikolaj Nikolajevitj Semjonov, född 15 april 1896 i Saratov, död 25 september 1986 i Moskva, var en sovjetisk kemist och fysiker. År 1956 erhöll han Nobelpriset i kemi för sin forskning om reaktionsmekanismer, särskilt vid förbränning. Han delade priset med Cyril Hinshelwood.

Utmärkelser

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1956
 Nobelprize.org, Nikolay Semenov - biografi
 

Födda 1896
Avlidna 1986
Nobelpristagare i kemi
Personer verksamma vid Moskvas institut för fysik och teknologi
Ryska kemister
Ryska fysiker
Män
Personer från Saratov
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Jarosław Iwaszkiewicz

Jarosław Leon Iwaszkiewicz, pseudonym “Eleuter”, född 20 februari 1894 i Kalnik, död 2 mars 1980 i Warszawa, var en polsk poet och prosaist.

Iwaszkiewicz studerade juridik och musikvetenskap i Kiev. 1918 flyttade han till Warszawa där han arbetade vid det polska utrikesdepartementet. Han var stationerad i Köpenhamn och Bryssel under 1930-talet. Mellan åren 1959 och 1980 var han ordförande för det polska författarförbundet. Han debuterade med diktsamlingen Oktostychy, 1919.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Moder Johanna av Änglarna 1977 (två noveller) (översättning:Catherine Berg)

Källor

Noter 

Polska poeter
Polska författare under 1900-talet
Polskspråkiga författare
Födda 1894
Avlidna 1980
Män
São Miguel das Missões

São Miguel das Missões (portugisiska för "Missionärernas Sankt Mikael) är en ort och kommun i delstaten Rio Grande do Sul i södra Brasilien. Folkmängden i kommunen uppgår till cirka 8 000 invånare, varav lite mindre än hälften bor i själva centralorten.

São Miguel das Missões är känd för en kyrkoruin som 1983 sattes upp på Unescos lista över världsarv. Jesuitiska missionärer grundade kyrkan under 1700-talet för att skydda urinvånare från spanska och portugisiska slavhandlare. Den byggdes mellan ungefär 1735 och 1745. Trots jesuiternas kamp erövrade till slut spanjorerna och portugiserna området, och kyrkan övergavs. Katedralen i närbelägna Santo Ângelo är uppförd med São Miguel das Missões som förlaga.

Administrativ indelning
Kommunen var 2010 indelad i sju distrikt:
Campestre
Coimbra
Mato Grande
Rincão dos Moraes
São João das Missões
São José
São Miguel das Missões

Källor

Externa länkar

Jesuitmissionerna hos guaranifolket
Indelningar i Rio Grande do Sul
Orter i Rio Grande do Sul
Kyrkoruiner
Archer Martin

Archer John Porter Martin, född den 1 mars 1910 i London, död den  28 juli 2002 i Paris, var en brittisk kemist. År 1952 erhöll han Nobelpriset i kemi.

Biografi
Martin fick sin utbildning vid Bedford School och Cambridge University. Han arbetade först vid Physical Chemistry Laboratory och flyttade sedan till Dunn Nutritional Laboratory. År 1938 flyttade han till Wool Industries Research Institution i Leeds. Där var han chef för biokemiavdelningen för Boots Ren Drug Company 1946-1948, då han valdes in i medicinska forskningsrådet. Där utsågs han till chef för divisionen för fysikalisk kemi i nationella institutet för medicinsk forskning 1952 och var kemisk konsult 1956-1959.

Han specialiserade sig på biokemi, speciellt vissa aspekter av vitaminerna E och B2, och tekniker som lade grunden för kromatografi. Han utvecklade fördelningskromatografin samtidigt som man arbetar på separation av aminosyror, och senare utvecklade gas-vätskekromatografi. 

Bland många andra utmärkelser, fick han, tillsammans med Richard Synge, Nobelpriset i kemi 1952 för utvecklingen av kromatografin som analytisk metod.

Martin publicerade mycket färre rapporter än andra typiska nobelvinnarna – endast 70 totalt - men hans 9:e papper ledde till Nobelpriset. Under de sista åren av sitt liv led han av Alzheimers sjukdom.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1977

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1952
 Nobelprize.org, Archer Martin - biografi

Födda 1910
Avlidna 2002
Nobelpristagare i kemi
Brittiska kemister
Män
Personer från London
Ledamöter av Royal Society
Hørsholm

Hørsholm (alternativt Hörsholm på svenska) är en tätort (danska: byområde) cirka 20 km norr om Köpenhamn i Region Hovedstaden, Danmark. Tätorten ligger inom tre kommuner: Hørsholms kommun (bland annat centrala Hørsholm samt Rungsted), Fredensborgs kommun (bland annat Kokkedal) och Rudersdals kommun (bland annat Trørød och Vedbæk). Tätortens befolkning 1 jan 2017 var totalt  invånare, fördelat på Fredensborgs kommun  invånare, Hørsholms kommun  invånare och Rudersdals kommun  invånare. 

I Hørsholm ligger Hørsholms kyrka, på platsen för tidigare Hirschholms slott.

Kommunikationer
Tätorten har järnvägsstationer på Kystbanen i Rungsted (Rungsted Kyst), i Kokkedal och i Vedbæk. Det går också bussar bland annat mellan centrala Hørsholm och Köpenhamn.

Källor 

Orter i Region Hovedstaden
Förorter till Köpenhamn
Hørsholms kommun
Fredensborgs kommun
Rudersdals kommun
Steve Lillywhite

Stephen "Steve" Lillywhite, född 1955 i Egham i Surrey, är en brittisk musikproducent. Han har samarbetat med artister som Switchfoot, U2, The Rolling Stones, Simple Minds, Talking Heads, The Pogues, Morrissey, Travis, Peter Gabriel, Coldplay och Anni-Frid Lyngstad.

Brittiska musikproducenter
Födda 1955
Män
Levande personer
Personer från Surrey
Aqua Appia

Aqua Appia var den första egentliga akvedukten i Romarriket. Den konstruerades av Appius Claudius Caecus år 312 f.Kr. Aqua Appia leddes genom Porta Maggiore fram till Forum Boarium.

Fram till början av 300-talet f. Kr. hade romarna nöjt sig med att ta sitt vatten från Tibern. Då började vattnet tryta och sannolikt ansågs kvaliteten vara för dålig.

Bygget

Initiativet 
Censorn Gaius Plautius Venox fick i uppdrag att hitta nytt vatten vilket han också gjorde.
Censorn Appius Claudius Caecus fick uppdraget att bygga en akvedukt eftersom han redan var i färd med att bygga Via Appia. Han började bygga 312 f. Kr. När hans ämbetstid gick ut var akvedukten inte klar och han vägrade därför att avgå och kvarstannade till dess akvedukten var klar.

Källan 
Källan låg 24 meter över havsnivån på 20 meters djup. Det exakta läget är i dag oklart men det borde ha varit nära Via Praenestinas sjunde och åttonde milstenar.

Sträckning 
Akvedukten gick under markytan och kom till Rom nära Spes och passerade Aventinen fram till Clivus Publicius i södra delen av Forum Boarium. I jämförelse med senare akvedukter var den enkel. Den hade ingen bassäng och gick fullständigt under jorden i 16 kilometer bortsett från en sträcka mellan Caelius och Aventinen nära östra delen av Circus Maximus. Ett skäl till att den drogs under jorden kan ha varit av säkerhetsskäl eftersom den då var svår att skära av vid en belägring.

Reparationer 
Trots sitt goda rykte läckte akvedukten och fordrade ständigt underhåll. Aqua Appia reparerades av kung Ancus Marcius mellan 144 och 140 f.Kr. och senare av Agrippa och sist av Augustus mellan 22 och 4 f. Kr..

Lutning 
Aqua Appias huvudyfte var att tillhandahålla färskt dricksvatten över 16,2 kilometer med ett fall till 15 meter. Denna lutning på nio meter eller 0,05 % är minsta fall enligt Vitruvius. Akvedukten medförde därför betydanade problem för den tidens ingenjörer.

Aqua Appias betydelse 
Det tycks emellertid antagligt att den främsta orsaken till byggandet av Aqua Appia var den ökande kommersiella betydelsen av Forum Boarium. Norra delen av Forum Boarium fick vatten från källan vid Lupercal medan södra delen saknade vatten.

Av de 14 stadsdelar som fanns under Augustus tid fick sju sitt vatten från Aqua Appia, nämligen Caelus, Forum Romanum, Circus Flaminius, Circus Maximus, Piscina Publica, Aventinen och Transtiber.

Källor

Noter

Bibliografi 
 Aqua Appia

Externa länkar 
 Tabulae aquae ductuum Romanorum Skiss över akvedukter i Rom
 Katherine W. Rinne, Aquae Urbis Romae: the Waters of the City of Rome
 Roger D. Hansen, "Water and Wastewater Systems in Ancient Rome"

Akvedukter i Rom
Richard Synge

Richard Laurence Millington Synge, FRS, född 28 oktober 1914 i Liverpool, Merseyside, England, död 18 augusti 1994 i Norwich, Norfolk, var en brittisk biokemist. År 1952 erhöll han Nobelpriset i kemi tillsammans med Archer Martin för uppfinningen av partitionskromatografi.

Biografi 
Synge var son till Lawrence Millington Synge, en liverpoolmäklare, och hans hustru Katherine C. Swan. Han utbildades vid Old Hall i Wellington, Shropshire och vid Winchester College och studerade sedan kemi vid Trinity College, Cambridge.

År 1943 gifte sig Synge med Ann Davies Stephen (1916 - 1997) dotter till psykologen Karin Stephen och psykoanalytikern Adrian Stephen. 

Han tillbringade hela sin karriär inom forskning vid Wool Industries Research Association, Leeds (1941–1943), Lister Institute for Preventive Medicine, London (1943–1948), Rowett Research Institute, Aberdeen (1948–1967) och Food Research Institute, Norwich (1967–1976). 

Det var under sin tid i Leeds som Synge arbetade med Archer Martin, med att utveckla partitionskromatografi, en teknik som används vid separation av blandningarna av liknande kemikalier, som revolutionerade analytisk kemi. Åren 1942 till 1948 studerade han peptider i proteingruppen gramicidin, ett arbete som senare användes av Frederick Sanger för att bestämma insulinets struktur. I mars 1950 valdes han till ledamot av Royal Society för vilken hans kandidaturcitation löd:
 Utmärkt som biokemist. Var den förste att visa möjligheten att använda motström flöde av flytande extraktion vid separationen av N-acetylaminosyror. I samarbete med A.J.P. Martin ledde detta till utvecklingen av partitionskromatografi, som de har tillämpat med stor framgång i problem relaterade till proteiners sammansättning och struktur, särskilt ullkeratin. Synges senaste arbete med gramicidinernas sammansättning och struktur är enastående och illustrerar tydligt de stora tekniska framsteg som han och Martin är ansvariga för.
— "Biblioteks- och arkivkatalog". Royal Society.

År 1963 valdes han till fellow i Royal Society of Edinburgh. Hans förslagsställare var Magnus Pyke, Andrew Phillipson, Sir David Cuthbertson och John Andrew Crichton.

Synge var under flera år kassör i Chemical Information Group vid Royal Society of Chemistry, och innehade en professur i biologiska vetenskaper vid University of East Anglia från 1968 till 1984. Han tilldelades ett hedersdoktorat vid University of East Anglia 1977 och blev hedersdoktor vid Matematiska fakulteten vid Uppsala universitet 1980.

Utmärkelser och hedersbetygelser

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1952
 Nobelprize.org, Richard Synge - biografi
 Synge's Nobel Lecture Applications of Partition Chromatography

Födda 1914
Avlidna 1994
Män
Nobelpristagare i kemi
Brittiska nobelpristagare
Personer från Liverpool
Brittiska kemister
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Chris Pohl

Chris Pohl, född 9 februari 1972 i Berlin-Kreuzberg, är en tysk musiker, grundare och frontman i Blutengel, Terminal Choice, Tumor och Miss Construction.

Källor

Tyska musiker
Män
Födda 1972
Levande personer