kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patrik Larsson (komiker)

Hans Patrik Larsson, född 6 juli 1971 i Stockholm, är en svensk komiker och skådespelare.

Larsson har utbildat sig vid Södra Latins teaterlinje och Dramatiska Institutets stand-up-comedy-utbildning. Han scendebuterade som tomtefar redan år 1978 och debuterade inom stand-up år 1999.

År 2004 medverkade han i humorshowen Omogna killar firar jul tillsammans med komikerkollegorna Måns Möller och Özz Nûjen på Mosebacke i Stockholm. I TV har Larsson figurerat i TV3:s humorprogram Extra! Extra!, SVT:s stand-up-program Stockholm Live samt SVT:s humorserier Kvarteret Skatan och i Morgonsoffan där han bland annat spelade rollen som Karsten Torebjer, ett danskt medium. Under hösten och vintern 2009 gestaltade han studiomannen Kent i TV4:s humorprogram Cirkus Möller.

Under sina stand-up-framträdanden pratar Larsson helst om sin uppväxt i förorten, föräldraskap, kvinnor och tokiga vardagssituationer. Hans idoler är Jim Carrey och David Batra.

Larsson är äldre bror till skådespelaren Daniel Larsson.

TV

Referenser 
http://www.wallmans.se/sv/teater/Christmas-Comedy/Komiker/Patrik/Default.aspx

http://www.artist1.se/patrik_larsson/index.htm

Externa länkar 
Intervju, Skeptikerpodden, juli 2010

Svenska komiker
Skådespelare från Stockholm
Födda 1971
Levande personer
Män
Eriosyce calderana

Eriosyce calderana är en art inom trattkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
E. calderana är en klotformad grön kaktus som blir 5 till 8 centimeter i diameter, som har en kraftig pålrot. Den är uppdelad i 13 till 15 åsar som är 1 centimeter höga, och är uppdelade i vårtor. Taggarna är mörkgrå och uppåtböjda. De består av 3 till 5 centraltaggar som blir 2 till 4 centimeter långa. Runt dessa sitter 8 till 10 radiärtaggar som blir 1 till 3,5 centimeter långa. Blommorna är gulvita och 3,25 till 4,25 centimeter i diameter. Frukten är gulaktig när den är mogen och fröna cirka 1,75 millimeter stora.

Synonymer
Pyrrhocactus calderanus F.Ritter 1961
Neochilenia calderana (F.Ritter) Backeb. 1963
Neoporteria calderana (F.Ritter) Donald & G.D.Rowley 1966
Pyrrhocactus pilispinus F.Ritter 1962
Neochilenia pilispina (F.Ritter) Backeb. 1963
Neoporteria pilispina (F.Ritter) Donald & G.D.Rowley 1966
Eriosyce taltalensis ssp. pilispina (F.Ritter) Katt. 1994
Neochilenia pulchella F.Ritter ex Backeb. 1962, nom. inval.
Pyrrhocactus pulchellus F.Ritter 1980
Neoporteria pulchella (F.Ritter) Ferryman 1991

Källor

Er Växtindex 
Krukväxter 
calderana
Kaktusväxter
Växter i Chile
FM

FM, Fm, fm eller .fm kan avse:

Geografi 
 Fermo (provins), ISO 3166-2:IT provinskod
 Finskt mästerskap, se Finska mästerskap
 Mikronesiens federerade stater (ISO 3166-1 landskod)
 .fm, toppdomänen för Mikronesiens federerade stater
 Shanghai Airlines (IATA:s flygbolagskod)

Musik 
 FM (musikalbum), EP-skiva av Crayon Pop
 FM (musikgrupp), ett brittiskt rockband

Teknik  
 Femtometer, längdenhet med SI-symbolen "fm"
 Fermium, ett grundämne
 Frekvensmodulering, en metod främst inom radiokommunikation
 FM-radio, sändning av rundradio
 FM-bandet, benämning på frekvensbandet 88-108 MHz för FM-radio

Övrigt 
 Fibromyalgi, ett medicinskt syndrom (ibland även FMS) som kännetecknas av långvarig smärta
 Försvarsmakten (Sverige) (FM), svenska försvarsmakten

Se även 
 Volvo FM, lastbil model
Volkspolizei

Volkspolizei (på svenska: Folkpolisen) var benämningen på den statliga polismyndigheten i Östtyskland 1949-1990. Volkspolizei upphörde att existera då Tyskland återförenades den 3 oktober 1990.

Ledning

Volkspolizei stod under det östtyska inrikesministeriets kontroll, det var också dit som man rapporterade i de flesta fall. Men i allvarligare fall rapporterades det också till den östtyska säkerhetstjänsten Stasi.

Tjänstegrenar
Folkpolisen var indelad i följande tjänstegrenar:
Schutzpolizei (ordningspolis)
 Verkehrspolizei (trafikpolis)
 Wasserschutzpolizei (sjöpolis)
 Kriminalpolizei (kriminalpolis)
 Transportpolizei (transportpolis)
 Zentralen Kräfte Schutzpolizei (insatspolis)

Uppgifter
Under DDR:s första år spelade Volkspolizei en avgörande roll i upprätthållandet av ordningen i landet, då den östtyska armén NVA bildades först 1956 och säkerhetspolisen Stasi inte på allvar började byggas ut förrän i början av 1960-talet. Därefter kom Volkspolizeis främsta uppgifter bestå i att ta itu med vardagliga brott (då Stasi kopplades in och tog över vid allvarligare brott), bevaka trafiken, offentliga transporter och byggnader och dessutom administrerade man det statliga registreringsverket. Volkspolizei deltog även i bevakningen av Berlinmuren och den inomtyska gränsen. Volkspolizei fungerade i praktiken som en paramilitär organisation och hade fulla befogenheter att använda sig av grovt våld om det ansågs vara nödvändigt.

Nazistisk koppling 
En som i början av 50-talet var med och arbetade med den strukturella och administrativa uppbyggnaden av Volkspolizei var den före detta nazityske fältmarskalken Friedrich Paulus, känd som tysk befälhavare från slaget vid Stalingrad. Paulus hade dock under den sovjetiska fångenskapen blivit övertygad kommunist.

Tjänstegrader

Uniformer
Uniformerna var gröna och påminde mycket om den östtyska militärens uniformer. Transportpolisen bar dock blå uniformer.

Se även
 Östtysklands väpnade styrkor

Referenser

Noter

Övriga källor 

Polisorganisationer
Politik i Östtyskland
Jakob Haartman

Jakob Haartman, född 8 mars 1717 i Stockholm, dit hans föräldrar flytt från det då av ryssarna ockuperade Finland, död 1788, var en finländsk biskop, sonson av Jakob Bengtsson Haartman, son till Johan Haartman d.ä., bror till Johan Haartman d.y..

Biografi
Efter såväl vid Åbo som Uppsala universitet bedrivna studier blev han magister vid Åbo akademi 1741 och förordnades 1742 till docent i filosofi där. Haartman blev 1750 vicebibliotekarie, extraordinarie professor i filosofi och lärdomshistoria 1756, professor i logik och metafysik 1767, 1770 adjunkt i teologi, extraordinarie i teologi 1772 samt fjärde teologie professor. Han blev 1776 biskop och prokansler i Åbo.

Han utnämndes av Gustav III till en av kronprins Gustav Adolfs faddrar vid dennes dop den 10 november 1778 och fick vid drottningens kyrktagning den 27 december 1778 mottaga Gustav III:s faddertecken.

Familj
Han var sedan 1754 gift med Eleonora Elisabet De la Myle (1726–1810), som gjort sig känd genom flera testamentariska anordningar, dels till förmån för skolväsendet, dels till understöd åt fattiga präst- och skolläraränkor.

Se även 
Lista över biskopar i Åbo stift

Källor

Externa länkar 
 

Biskopar i Åbo stift
Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Födda 1717
Avlidna 1788
Män
Finländska präster under 1700-talet
Präster från Stockholm
Gustav III:s faddertecken

Jakob
Johan Haartman (teolog)

Johan Haartman, född 1682 död 1737, var en finländsk professor, son till Jakob Bengtsson Haartman, far till Jakob Haartman och Johan Haartman den yngre.

Haartman blev metaphysices professor i Åbo 1722 och teologie professor där 1735.

Källor 
 

Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Personer i Finland under 1700-talet
Födda 1682
Avlidna 1737
Män
Christofer von Kochen

Christofer von Kochen, före adlandet Kochen, född 30 maj 1637 i Reval, död 1711, var en svensk diplomat.

Christofer von Kochen var son till rådförvanten Christoffer Kochen och hans hustru Elisabet von Vegesach. Genom sin kännedom om den baltiska handeln utsågs von Kochen 1655 att följa med svenske kommissarien Johan de Rode som kanslist under dennes diplomatiska resa till Moskva. Under tiden där utbröt kriget mellan Sverige och Ryssland, och hela den svenska legationen fram till fredsslutet 1658. Christoffer von Kochen stannade dock kvar i Moskva som korrespondent och utnämndes till kommersfaktor i Moskva 1678. 1680 utnämndes Christofer von Kochen till kommissarie. Han upphöjdes 1683 i adligt stånd och utsågs 1686 till burggreve i Narva.

Källor

 Gustaf Elgenstierna, Svenska Adelns ättartavlor, Stockholm 1928

Svenska diplomater under 1600-talet
Födda 1637
Avlidna 1711
Män
Personer från Tallinn
Gabriel Erik von Haartman

Gabriel Erik von Haartman, född den 9 mars 1757 i Nagu socken, död den 2 augusti 1815 i Åbo, var en finländsk läkare och statsman.

Biografi
Gabriel Erik von Haartman var son till häradsskrivaren och vice landskamreraren Gabriel Haartman och Margaretha Lithander, och sonsons son till Jakob Bengtsson Haartman.

Haartman blev 1771 student i Åbo, avlade 1779 medicine licentiatexamen och utnämndes 1781 till adjunkt samt 1784 till professor i praktisk medicin vid nämnda universitet.

Samtidigt som Haartman med framgång ägnade sig åt läkaryrket och den medicinska vetenskapen, riktade han sitt intresse även åt andra håll. Han var en av Finska hushållningssällskapets stiftare och fick 1805 dess pris för Anmärkningar rörande landtmäteri- och storskiftesförfattningarna i Finland.

Från 1806 var Haartman en av direktörerna vid det då inrättade diskontverket i Åbo. 1808 valdes han, då universitetets rektor, att som universitetets deputerad avgå till Sankt Petersburg.

Haartman adlades 1810, utnämndes 1811 till ordförande i det då inrättade Collegium medicum, kallades samma år till adjoint hos chefen för konseljens finansexpedition, blev 1812 chef för denna expedition samt var 1812–1813 interimschef för kammarexpeditionen.

Angående Haartmans verksamhet som finanschef och politisk personlighet i övrigt var samtidens åsikter delade. Som vetenskapsman hedrades han med inval i Vetenskapsakademien i Stockholm med flera lärda samfund.

Haartman var far till Lars Gabriel och Carl Daniel von Haartman samt farfar till Viktor von Haartman.

Källor

Noter

Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Finländsk adel
Finländska professorer i medicin
Finländska politiker under 1800-talet
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Födda 1757
Avlidna 1815
Män
Finländska läkare under 1700-talet
Personer från Nagu
Gabriel Erik
Haartman

Haartman är en finländsk släkt, som härstammar från kronofogden i Halikko härad Jakob Bengtsson Haartman (död 1697). Från hans yngste son härstammar adliga ätten von Haartman.

Personer med efternamnet Haartman eller von Haartman
Personer utan angiven nationalitet är från Finland.
 Alfred Michael von Haartman (1839–1907), jägmästare och statsman
 Axel Haartman (1877–1969), målare och författare
 Carl von Haartman  – flera personer
 Carl von Haartman (militär) (1897–1980), diplomat, affärsman, även verksam inom filmbranschen
 Carl Daniel von Haartman (1792–1877), läkare och professor
 Carl F.G. von Haartman  (1819–1888), läkare
 Fridolf Rafael von Haartman (1839–1902), affärsman
 Gabriel Erik von Haartman (1757–1815), läkare och statsman 
 Greta von Haartman (1889–1948), operasångerska 
 Hedvig von Haartman (1862–1902), frälsningsarméledare
 Isak von Haartman (född 1996), svensk musikproducent och kompositör
 Jakob Haartman (1717–1788), biskop
 Johan Haartman, flera personer
 Johan Haartman (teolog) (1682–1737), professor i metafysik
Johan Haartman (läkare) (1725–1787), läkare och Linnélärjunge
 Johannes von Haartman (1869–1925), advokat och ämbetsman
 Lars von Haartman (1919–1998), ornitolog och poet
 Lars Gabriel von Haartman (1789–1859), friherre och statsman
 Victor von Haartman (1830–1895), statsman

Källor 

 

Finländska släkter
Finländska adelsätter
Finlands nationalbiografi
Bostadssociala utredningen

Bostadssociala utredningen var en svensk statlig kommitté 1933–1947, vars syfte var att kartlägga landets bostadsförhållanden och utarbeta riktlinjer för bostadspolitiken.

Allmänt
Utredningen tillsattes av socialminister Gustav Möller, och till ordförande utsågs Bertil Nyström och sekreterare Alf Johansson. Bland medarbetarna märktes Uno Åhrén, Gunnar Myrdal, Sven Wallander, Olle Engkvist, Sigurd Westholm, Jöran Curman, Per Holm, och senare C-F Ahlberg och Göran Sidenbladh.

Utredningens slutbetänkande blev grund för den bostadspolitik som kom efter andra världskriget och som i stora drag gällde fram till 1991 då Bostadsdepartementet lades ner. Den låg bland annat bakom tillkomsten av allmännyttan, barnrikehusen, Bostadsstyrelsen, de statliga lånebidragen och flera innovationer på bostadsområdet.

Betänkanden
 
 
 
Utredningen i Libris

Se även
Kris i befolkningsfrågan
acceptera
Stockholmsutställningen 1930
Folkhemsarkitektur

Referenser
ne.se

Noter

Organisationer bildade 1933
Sverige under 1930-talet
Sverige under 1940-talet
Organisationer upplösta 1947
Statens offentliga utredningar
Bostadspolitisk historia i Sverige
Större kantrörsnattslända

Större kantrörsnattslända (Lepidostoma hirtum) är en nattslända som förekommer vid rinnande vatten, som bäckar och små och större floder, och vid sjöar med steniga stränder. Den har vid utbredning i Europa och är i Sverige allmän i stora delar av landet.

Larven är 9-11 millimeter lång och har ett brunaktigt huvud och gråvit bakkropp. På huvudet finns ljusa fläckar. Den har korta och kraftiga framben, medan de andra benparen är smala och långa. 

De unga larvernas hus består av sand. Äldre larver bygger ett skyddande hus av små bladbitar. Huset är rakt och i genomskärning fyrkantigt till formen och blir gradvis smalare bakåt. Det har en längd på cirka 17 millimeter och en bredd på 2,5 millimeter. 

Larvens föda består av döda växtdelar.

Referenser
Scharff, Nikolaj & Elmquist, Håkan. Vad jag finner i sjö och å, Prisma, 2009.

Externa länkar

Nattsländor
Per la ricuperata salute di Ofelia

Per la ricuperata salute di Ofelia (1785) är en kantat av Antonio Salieri, Wolfgang Amadeus Mozart och Cornetti till en text av Lorenzo Da Ponte.

Kantaten skrevs till den italiensk-engelska sångerskan Nancy Storace' konvalescens för sång och piano och anses vara det viktigaste belägget för ett tidigt vänskapligt och kollegialt förhållande mellan Salieri och Mozart. Vem som står bakom namnet Cornetti är inte klart. Förmodligen rör det sig om en pseudonym.

Titeln på verket anspelar på rollen som Ofelia i Salieris opera La grotta di Trofonio , som Storace, efter sitt tillfrisknande, firade triumf med 1785. Verket troddes länge vara förlorat, trots att det trycktes 1785 av Artaria. Musiken återupptäcktes dock 2015. I Köchelförteckningen har det nr KV 477a.

Externa länkar 
 Dennis Pajot: K477a "Per la Ricuperata salute di Ophelia" – A New Clue?

Musikverk
Autohotkey

AutoHotkey är ett öppen källkodsverktyg för att automatisera knapptryckningar och musrörelser för Microsoft Windows och därmed ett verktyg för robotiserad processautomation, RPA. Verktyget offentliggjordes första gången 2003.

Källor 

Fri programvara och öppen källkod
Robert Lusser

Robert Lusser, född 19 april 1899. död 19 januari 1969, var en tysk ingenjör, flygplansdesigner och pilot. Han är ihågkommen för viktiga bidrag till formgivningen av flygplan under andra världskriget, och för hans teoretiska studie av tillförlitligheten hos komplexa system.

Män
Födda 1899
Avlidna 1969
Tyska ingenjörer
Bostadskollektiva kommittén

Bostadskollektiva kommittén var en svensk statlig bostadspolitisk kommitté, tillsatt 1948, som gjorde en omfattande översyn av de olika former av service som bör finnas i välordnade bostadsområden. Utredningen lämnade betänkanden om hemhjälp, kollektivhus, tvättstugor och allmänna samlingslokaler.

Ordförande var riksdagsledamoten och tidigare mångåriga Stockholms-borgarrådet Yngve Larsson, som även varit en tongivande ledamot i 1910-talets bostadskommission. Övriga sakkunniga i kommittén var rektor Ester Arfwedson, fru Rosa During, kommunalborgmästaren i Nässjö August Johnson, direktören i HSB:s Riksförbund Sven Kypengren, stadsbyggnadsdirektören i Stockholm Göran Sidenbladh samt fil. lic. Brita Åkerman Johansson.

Betänkanden 
1. Hemhjälp (1952)
2. Kollektivhus (1954)
3. Tvätt (1955)
4. Samlingslokaler (1955)
 Slutbetänkande (1956)

Se även 
 Sveriges bostadspolitik

Referenser 

kollektivhus.nu
Kommittén i Libris

Statens offentliga utredningar
Organisationer bildade 1948
Organisationer upplösta 1956
Sverige under 1940-talet
Sverige under 1950-talet
Bostadspolitisk historia i Sverige
Anders Björner

Anders Björner, född 17 december 1947, är en svensk matematiker.

Björner disputerade 1979 vid Stockholms universitet och blev 1987 professor i diskret matematik vid Kungliga Tekniska högskolan. 1992 ändrades ämnesområdet för professuren till matematik. Han är också föreståndare för Institut Mittag-Leffler och ingår i redaktionen för Acta Mathematica.

Hans forskningsområde är kombinatorik och näraliggande områden inom algebra, geometri, topologi och datalogi.

Björner är ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien sedan 1999. Han tilldelades Pólyapriset 1983.

Källor

Externa länkar
Anders Björners webbsida vid KTH

Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1947
Män
Levande personer
Algebraiker
Them Crooked Vultures

Them Crooked Vultures var en så kallad supergrupp bestående av Josh Homme (Queens of the Stone Age, Kyuss, Eagles of Death Metal, The Desert Sessions m.fl), Dave Grohl (Nirvana, Foo Fighters, Scream, Probot) och John Paul Jones från Led Zeppelin, centrerat i Kalifornien. De släppte sin självbetitlade debutskiva den 16 november 2009, som närmast kan beskrivas som tung rock starkt influerad av giganterna Cream och Led Zeppelin, men med en klassisk Josh Homme-psykotisk stämning.

Bandets historia går ända tillbaka till 2005 där den nuvarande trummisen Dave Grohl avslöjade att han hade ett projekt på gång med nuvarande gitarristen Josh Homme och nuvarande basisten John Paul Jones. Inspelningen av albumet påbörjades i juli 2009.

Deras första show spelades i Chicago i augusti där de spelade en del material från det då nästan färdigställda debutalbumet.

Som första singel släpptes låten New Fang i oktober och lades upp den 2 november för gratis nedladdning. Den andra singeln Mind Eraser, No Chaser marknadsfördes också gratis, i alla fall för dem som hade köpt biljetter till deras liveshower. Därefter lades hela albumet upp på deras officiella hemsida. Bandet började att turnera och fick många utsålda, stora spelningar i Storbritannien. Framgången fortsatte i Nordamerika och Europa.

Sommaren 2010 spelade bandet på både Peace and Love-festivalen och Roskildefestivalen.

I september 2022 återförenades gruppen när den uppträdde på Wembley Stadium vid en hyllningskonsert till Taylor Hawkins.

Bandmedlemmar
Officiella medlemmar
John Paul Jones – basgitarr, keyboards, clavinet, piano, gitarr, mandolin, fiol, sång
Josh Homme – sång, gitarr
Dave Grohl – trummor, slagverk, sång

Turnerande medlemmar
Johannes Alain Johannes – gitarr, basgitarr, keyboards, sång
Bildgalleri

Diskografi
Album
2009 – Them Crooked Vultures

Singlar
2009 – "New Fang"
2009 – "Mind Eraser, No Chaser"

Källor

Externa länkar

The Crooked Vultures på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Supergrupper
Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2009
Tillförlitlighet

Tillförlitlighet (engelska: dependability) är en sammanfattande term som omfattar driftsäkerhet (engelska: Availability performance) och dess påverkande faktorer: funktionssäkerhet (engelska: Reliability performance), underhållsmässighet (engelska: Maintainability performance) och underhållssäkerhet (engelska: Maintenance support performance).

En anmärkning är att tillförlitlighet används endast i allmän betydelse i icke-kvantitativa termer. En ytterligare anmärkning uttrycker att termen tillförlitlighet används för ett antal samhörande egenskaper. Då man önskar uttrycka sig kvantitativt eller avser en bestämd egenskap måste man precisera detta genom att använda den specifika termen för begreppet i fråga. På motsvarande sätt bör man inte använda någon av de specifika termerna som en sammanfattande benämning för de samhörande egenskaperna. Detta gäller främst egenskaperna driftsäkerhet och funktionssäkerhet samt driftsäkerhetsmåttet tillgänglighet (engelska: availability). Ett systems tillförlitlighet påverkas av dess hårdvara, mjukvara, handhavande och miljö. 

Den sistnämnda anmärkningen betonar en begreppsförvirring då tillförlitlighet ofta används synonymt för egenskapen funktionssäkerhet.

Standardisering
Standardisering inom området tillförlitlighet görs i Sverige av SEK Svensk elstandard i arbetsgruppen TK56 Tillförlitlighet, som är den svenska nationella kommittén för IEC TC56.

Källor
Fotnoter 

Tryckta källor 
 Svensk standard SS 441 05 05, Tillförlitlighet - Ordlista.

Statistik
Teknik
5000 Volts

5000 Volts var en brittisk discogrupp aktiv i mitten av 1970-talet, mest känd för att den blev avstamp för Tina Charles karriär. Gruppen hade ett flertal singelhits, som I'm On Fire och Doctor Kiss-Kiss. 

Tina Charles och Martin Jay återförenades 2012 och spelade in albumet Reunited som bestod av tidigare 5000 Volts-hits och kända klassiker.

Medlemmar
Tony Eyers (f. 29 augusti 1947 i Köbenhavn, Danmark) - gitarr
Martin Jay (f. 27 juli 1953 i London) - gitarr
Tina Charles (f. 10 mars 1954 i London) - sång
Linda Kelly - sång
Kevin Wells - slagverk
Martin Cohen - bas
Mike Nelson - keyboard

Diskografi
Album
5000 Volts (1976)
Reunited (2012)
Singlar
Fly Away / Susanna In The Summer (1974) 
Bye Love / I'm On Fire (1975)
I'm On Fire / Still On Fire (1975)
Bye Love / Look Out I'm Coming (1976)
Motion Man / Bye Love (1976)
Doctor Kiss Kiss / Thunderfire (1976)
Look Out I'm Coming / One Stop Baby (1976)
Take Me Back / Come Hear The Music (1977)
(Walkin' On A) Love Cloud / The Late Late Show (1977)
Can't Stop Myself From Loving You / You're Lookin' Good (1977)

Brittiska discogrupper
Camping World Watkins Glen Grand Prix 2008

Camping World Watkins Glen Grand Prix 2008 var ett race som var den elfte deltävlingen i IndyCar Series 2008. Racet kördes den 6 juli på Watkins Glen International.

Slutresultat 

2008 i USA
Watkins Glen
2008
Sargon De Basso

Sargon De Basso, född i Solna den 16 mars 1977, är en svensk advokat med assyriskt ursprung. Han är specialiserad på brottmål och jobbar i princip uteslutande som försvarsadvokat.

Biografi 
Sargon De Basso är född i Jakobsberg som en av fem bröder i en familj av assyrisk börd. När De Basso var fem år gammal flyttade familjen till Örebro där han sedan växte upp. Han avlade juristexamen vid Uppsala universitet år 2001.

Karriär 
Efter att De Basso tagit juristexamen år 2001 anställdes han som biträdande jurist hos advokatfirman Althins och blev advokat där åren 2006–2011. Under åren 2007–2009 var han parallellt med advokatyrket styrelseordförande och vice ordförande i fotbollsföreningen Assyriska FF.

Efter tio år på Althins startade Sargon De Basso tillsammans med tre andra kollegor en brottmålsbyrå, Advokatfirman Defens. De Basso var kvar som delägare i Defens i fem år (2011–2016) innan han startade en helt egen brottmålsbyrå, Advokatfirman De Basso. Advokatfirman De Basso startade i Stockholm i april 2016 och har sedan dess expanderat till Södertälje, Örebro, Västerås, Sundsvall, Gävle och Göteborg.

2015–2016 var De Basso ombud vid resningen i Fallet Samir, där en person hade dömts för mord 1986.

I mars 2020 släppte Sargon De Basso, genom förlaget Ordfront, en biografi med titeln Till mitt försvar. Biografin fokuserar på hans uppväxt och karriär, men framförallt hans advokatgärning. Huvudförfattare till biografin är Peter H. Johansson som är mångårig journalist med inriktning på juridiska frågor.

Opinionsbildning 
Sargon De Basso har i egenskap av advokat debatterat en rad samhällsfrågor som rör avkriminalisering av eget bruk av narkotika, yttrat att enskilda förhåller sig rättslösa i relation mot mediebolag på grund av kostnaden att försvara sig mot bland annat förtal, och att beviskraven sänkts i relations- och sexualbrott till den grad att rättssäkerheten hotas.

Bibliografi 

  (De Basso initiativtagare)
  (Bok om De Basso)

Källor

Externa länkar 
Sargon De Bassos advokatbyrå

Svenska advokater
Födda 1977
Levande personer
Män
Assyrier/syrianer i Sverige