kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Lindberg (politiker)

Sven Johannes Lindberg, född 31 oktober 1930 i Skellefteå landsförsamling, död 13 mars 1982 i Ådals-Lidens församling, Västernorrlands län, var en svensk ombudsman och politiker (socialdemokrat).

Sven Lindberg var ledamot av riksdagens andra kammare 1969–1970 och riksdagsledamot från 1971, invald i Jämtlands läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1971, Stockholm: Tidens förlag, 1970, sid. 253.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personer från Skellefteå socken
Födda 1930
Avlidna 1982
Män
Krigssjukvård

Krigssjukvård är sjukvård i krig och i vissa fall även kris. Ämnet studeras inom traumatologin.

Vid väpnade konflikter ökar behovet av intensivvård i omfattning. Parallellt med att sjukvård av fredstida karaktär måste upprätthållas, belastas alltså sjukvårdsorganisationen av de personskador som drabbar stridande förband men även civilbefolkningen.

Se även
Fältsjukhus
Fältsjukvård
Sjukvårdsman
Lärbro krigssjukhusmuseum

Vidare läsning 
 

Krigssjukvård
Big Science

Big Science är BWO:s fjärde studioalbum och släpptes den 1 april 2009. Det innehöll 12 nya låtar och två remixversioner. Första singeln är "You're Not Alone" som släpptes i både ballad- och discoversion (som man gjorde med Open Door). Balladversionen användes även i Melodifestivalen 2009.

Låtlista
 Right Here Right Now (3:41)
 Love Came Crashing Down (3:28)
 Kings of Tomorrow (balladversion) (3:47)
 Burning Down the House (3:48)
 Rise to the Occasion (3:26)
 You're Not Alone (balladversion) (3:03)
 Bite the Bullet (3:20)
 In too Deep (4:05)
 Thunderbolt (3:25)
 Rhythm of the Night (3:36)
 Singing in my Car (3:37)
 Shoot from the Heart (3:34)
 Kings of Tomorrow (discoversion) (3:45)
 You're Not Alone (discoversion) (3:04)

Listplaceringar

Källor

Album av BWO
Musikalbum 2009
Engelskspråkiga musikalbum
Descendents

Descendents är ett amerikanskt punk- och hardcoreband från Hermosa Beach, Kalifornien.

Historia 
Bandet bildades under 1978 av gitarristen Frank Navetta, basisten Tony Lombardo och trummisen Bill Stevenson. Deras första släpp (som blev det enda med originaluppsättningen) var Ride the Wild/It's a Hectic World.

1980 värvades Stevensons gamla skolkamrat Milo Aukerman som sångare och gjorde bandet till en betydelsefull aktör inom hardcorescenen som utvecklades i Los Angeles vid den tidpunkten. Deras första släpp med Aukerman var Fat, en EP som släpptes 1981. EP:n var en rasande sex minuter lång störtflod av tonårsångest och humor, med låtar som "My Dad Sucks" och elva sekunder långa "Wienerschnitzel".

Deras debutalbum släpptes följande år, Milo Goes to College, där bandet infört mer melodier och en känslighet som skiljde Descendents från de flesta andra hardcoreband. De sjöng om att vara (och vilja vara) avvisad ("I'm Not A Loser", "I Wanna Be A Bear", "Parents"), flickor ("Hope", "Myage", "Marriage", "Kabuki Girl"), fiske ("Catalina") och andra ämnen som normalt inte diskuteras av andra. Låtskriveriet delades mellan bandmedlemmarna och Stevenson sånger påverkade kraftigt många melodiska punk-popband på 1990-talet.

Medlemmar 
Milo Aukerman - sång (1980-1982, 1984-nuvarande)
Stephen Egerton - gitarr (1987-nuvarande)
Karl Alvarez - bas (1987-nuvarande)
Bill Stevenson - trummor (1978-nuvarande)

Tidigare medlemmar 
David Nolte - sång (1978-1979)
Gwynn Kahn - sång (1980)
Frank Navetta (avliden) - gitarr, sång (1978-1984, gäst - 1996, 2002)
Tony Lombardo - bas, sång (1978-1985; gäst - 1996, 2002)
Ray Cooper - sång, gitarr (1982-1986)
Doug Carrion - bas (1985-1986)

Tidslinje

Diskografi

Album 
1982 - Milo Goes to College
1985 - I Don't Want to Grow Up
1986 - Enjoy!
1987 - All
1996 - Everything Sucks
2004 - Cool To Be You
2016 - Hypercaffium Spazzinate

Singlar/EP 
 Ride the Wild/It's a Hectic World - singel (1979)
 Fat (1981)
 Enjoy! - Promotional 7" (1986)
 Clean Sheets - Promotional 7" (1987)
 When I Get Old - Promotional CD (1996)
 I'm the One - Promotional CD (1996)
 When I Get Old (1997)
 I'm the One (1997)
 Sessions (1997)
 'Merican (2004)

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Musikgrupper bildade 1978
Amerikanska hardcoregrupper
Milo Goes to College

Milo Goes to College är det första studioalbumet av det amerikanska punkrockbandet Descendents, släppt 1982. Det släpptes på New Alliance Records (och återsläpptes av SST Records 1987). Tidningen Spin rankade albumet som ett av de bästa punk/hardcorealbumen genom tiderna. Sputnikmusic har också rankat detta album 1:a bland bästa punkalbum från 1982.

"Suburban Home" och "Myage" blev lokalt populära (och som collegehits), medan många andra låtar från det albumet blev favoriter bland fansen. Bandet använde ofta suffixet "-age", som framgår av titlarna på spåren "Myage", "Tonyage" och "Bikeage", och som av en tillfällighet i "Marriage".

Låtlista

Musiker
 Milo Aukerman - sång
 Tony Lombardo - bas
 Frank Navetta - gitarr
 Bill Stevenson - trummor

Referenser 
Album av Descendents
Musikalbum 1982
Inskription

Inskription är en nedteckning som består under längre tidsperioder. Det kan vara tecken som är ingraverade i beständiga material som till exempel stenar och metaller. Inskriptioner tenderar att ha som syfte att vara synliga för en offentlighet med en ambition om historieskrivning. Studiet av inskriptioner som till exempel Behistuninskriften eller Rosettastenen kallas för epigrafik.

Inom humanismen och filosofin kan även kroppen ses som ett material för inskription. Enligt uttrycket tabula rasa föds människan som ett oskrivet blad som efter hand fylls av tecken i form av erfarenheter som kommer att utgöra hennes egenskaper. Michel Foucault utvecklar denna ide där kroppen är konstruerad som en plats där regimer, diskurser och makt inskrivs. Judith Butler kritiserar den passiva roll kroppen tillskrivs i liknande teorier, och föreslår en syn på kroppen där den i sig själv är en kulturell och diskursiv praktik, och där ett aktivt strukturerande av det sociala fältet formar och omformar kroppen.

Referenser 
Woodhead, Arthur Geoffrey. The study of Greek inscriptions Cambridge university press 
Butler, Judith   (1989). Foucault and the Paradox of Bodily Inscriptions Journal of Philosophy 

Historia
Skrift
Skrivande
Humanism
Rismyr

Rismyr är en by i Älvros socken som ligger fyra kilometer öster om Älvros vid norra stranden av Ljusnan vid E45 i Härjedalens kommun, Jämtlands län.

I Rismyr bor det cirka tio invånare.

Se även
Älvros skans även kallad Rismyrs skans

Orter i Härjedalens kommun
Kris Draper

Kristopher "Kris" Draper, född 24 maj 1971 i Toronto, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare som spelat mer än 1000 matcher för Detroit Red Wings i NHL. 

Kris Draper valdes som 62:a spelare totalt i NHL-draften 1989 av Winnipeg Jets. Han spelade totalt 20 grundseriematcher och två slutspelsmatcher för Jets och gjorde 3 mål för laget innan han byttes bort till Detroit Red Wings 30 juni 1993.

Draper har vunnit Stanley Cup fyra gånger med Detroit Red Wings och även blivit tilldelad priset Frank J. Selke Trophy som ligans bäste defensive forward säsongen 2003–04.

I Detroit var Draper under många år medlem av "Grind Line" tillsammans med Kirk Maltby och Joe Kocur eller Darren McCarty, en kedja vars uppgift var att spela fysiskt och störa motståndarnas toppformationer. "Grind Line" var effektiv mot Philadelphia Flyers "Legion of Doom" med Eric Lindros, John LeClair och Mikael Renberg i Stanley Cup-finalen 1997.

Draper har representerat Kanada i flertalet internationella turneringar. Han var med och vann guld i VM 2003 och i World Cup 2004. Han deltog också i OS 2006 i Turin där Kanada slutade på en sjunde plats.

Utmärkelser
 Stanley Cup - 1997, 1998, 2002, 2008
 Frank J. Selke Trophy - 2003–04

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Externa länkar
Spelarprofil på eliteprospects.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Män
Födda 1971
Spelare i Winnipeg Jets (1979–1996)
Spelare i Detroit Red Wings
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Ottawa 67's
Stanley Cup-mästare 2008
Stanley Cup-mästare 2002
Stanley Cup-mästare 1998
Stanley Cup-mästare 1997
Vinnare av Frank J. Selke Trophy
Spelare valda i NHL Entry Draft 1989
Spelare valda av Winnipeg Jets (1979–1996) i NHL Entry Draft
Aspan

Aspan är en by cirka 13 km söder om Ytterhogdal, på norra stranden av Ljusnan utmed E45 i Härjedalens kommun.

Aspan har cirka 20 invånare.

Orter i Härjedalens kommun
Bästa kramgoa låtarna 2

Bästa kramgoa låtarna 2 släpptes den 18 april 2007 på NMG  och är ett dubbelt samlingsalbum av det svenska dansbandet Vikingarna, släppt mer än tre år efter bandupplösningen 2004. På albumlistorna nådde det som högst fjärde plats i såväl Danmark som Sverige.

Albumet innehåller inspelningar från åren 1988-2004.

Låtlista
Ett litet rosa band
Min arm omkring din hals
Vi har så mycket att säga varandra
Maria Marouscka
Nu tändas åter ljusen i vår lilla stad
Tredje gången gillt
En slant i fontänen
Fernando
Kommer du till sommaren
Kali Andamosi
Inga stora bevingade ord
Samma tid samma plats
Varför
Kom till mig
Jag längtar hem
Kärleken förde oss samman
Leenge guldbruna ögon (Beautiful Brown Eyes) - live  i Arvika, 3 juli 2004, duett: Stefan Borsch-Christer Sjögren
Margie - Live
Tre röda rosor/Tiotusen röda rosor (livemedley i Arvika, 3 juli 2004)
Nyanser - live i Arvika, 3 juli 2004
Röda sandens dal
Ramona
Låt vindarna bära
Sjömannen och stjärnan
Ett fång med röda rosor
Den första gång jag
Vägen hem
Du, bara du
Alla dessa underbara år
Du har lovat mig din kärlek
Du har gjort min gråa värld till guld igen (When My Blue Moon Turns to Gold Again)
Små små ord
Sån't rår inte åren på
Min sång om kärleken
Att älska någon så
Rosegarden
California
Jag vet
Für uns zwei
Kuschel dich in meine Arme (Kan man älska nån på avstånd)

Listplaceringar

Referenser 

Information i Svensk mediedatabas.

Samlingsalbum 2007
Samlingsalbum av Vikingarna
Samlingsalbum utgivna på Nordiska musikgruppen
Flerspråkiga samlingsalbum
Älvräddarnas samorganisation

Älvräddarnas samorganisation är en ideell och partipolitiskt obunden sammanslutning av lokala älvräddarorganisationer från älvdalar i Sverige. 

Redan i början av 1950-talet stod "slaget om Ottsjön" inför en föreslagen fortsatt utbyggnad i ett av Indalsälvens källflöden. Det blev första gången i kraftverksbyggandets historia som en folkopinion avgick med segern. Man lyckades rädda Ottsjön mycket tack vare pionjärinsatser av den stridbare hotellägaren Sigfrid Eckerhorn. 

När Samorganisationen bildades 1974, var flertalet svenska älvar redan utbyggda för vattenkraft och även återstoden hade planerad vattenkraftutbyggnad. Starka politiska krafter ville exploatera också kvarvarande fria älvar och älvsträckor i landet. Älvräddarnas Samorganisation bildades för att samordna kampen mot fortsatt vattenkraftsutbyggnad och för att stödja de lokala älvräddargrupperna.

Under senaste årtiondena har det inte funnits något direkt politiskt tryck på nya älvutbyggnader, även om undantag mot detta har funnits. Organisationens verksamhet har allt mer inriktats på att driva på om restaureringar av utbyggda vattendrag, till exempel genom rivande av gamla uttjänta flottleds- och kraftverksdammar och anläggande av fiskvandringsvägar.

Årligen ges ett nummer av tidskriften Älvräddaren ut.

Externa länkar 
Organisationens webbplats

Intresseorganisationer i Sverige
Vladislav

Vladislav är ett slaviskt mansnamn, med samma stam som Ladislaus, som har använts av bland andra ett flertal historiska personer. 

Kortformer for Vladislav och Ladislaus är Vlad och Laslo.

Personer med namnet:
Vladislav, neapolitansk kung 1386
Vladislav IV, polsk kung 1632 och rysk kejsare, född även svensk prins, son till kung Sigismund
Vladislav III, valakisk furste 1448, kallad Vlad Dracula
 Vladislav Heponen, mer känd som Cledos, finländsk rapartist
 Władysław Szpilman 
 Władysław Reymont 
 Władysław Anders 
 Władysław Gomułka
 Władysław Sikorski
 Władysław Tatarkiewicz
 Władysław Bartoszewski 
 Władysław Kozakiewicz

Mansnamn
Silversandbi

Silversandbi (Andrena argentata) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och familjen grävbin.

Beskrivning 
Silversandbiet har en kroppslängd på 7 till 9 millimeter. På huvudet och mellankroppen har hanen en silverfärgad behåring, medan honans behåring är ljusbrun, blekare hos äldre bin. Båda könen har en svart bakkropp där tergiterna har vita fransar, som ibland kan bilda sammanhängande band på den bakre delen av bakkroppen. Förutom på bakkroppens färg skiljer sig hanen från honan genom sin slankare kroppsbyggnad och sina längre antenner. En förväxlingsart är mosandbiet, som bara skiljer sig åt genom små detaljer i tergiternas och könsorganets uppbyggnad.

Ekologi 
Artens habitat är öppna och sandiga områden som öppen tallskog på sandjord och hedmarker med bar sand, samt miljöer som människan skapat, till exempel grus- och sandtäkter. Igenläggning och återplantering av gamla sandtäkter missgynnar därför arten. Arten kan även uppträda på fuktiga biotoper som skogsbryn och -gläntor och vägrenar.

Föda och födosök 
Arten betraktas som polylektisk, det vill säga det besöker blommande växter från många olika familjer, men på grund av habitatsvalet är ljung i familjen ljungväxter det främsta födovalet. Den besöker dock även flockblommiga växter som bland annat bockrot, vildmorot, krusfrön och lokor, korgblommiga växter som bland annat röllika, fibblor, maskrosor, hästhov,  tistlar och fältmartorn, dunörtsväxter som mjölke, svaltingväxter som pilblad, korsblommiga växter som kål, väddväxter som ängsvädd, videväxter som videsläktet, ranunkelväxter som smörblommor, samt rosväxter som fingerörter, rönnsläktet, hagtorn och plommonsläktet. Flygperioden varar mellan slutet av juli till början av september; i delar av utbredningsomrdet kan arten ha två generationer per år.

Fortplantning 
Arten är solitär, den bildar inte samhällen utan honan står för hela bobyggandet. Boet grävs ut i finkornig sand på plan mark eller i sydsluttningar. Boets ingång döljs med sand. Hanarna kläcks före honorna, och när de senare kläcks väntar hanarna på dem för att para sig, flygande på låg höjd. Boet kan parasiteras av kleptoparasiten sandgökbi, som lägger sitt ägg i larvcellen. Sandgöksbiets larv lever sedan av den insamlade maten, efter det att värdägget eller -larven dödats.

Utbredning 
Silversandbiet förekommer i Nord-, Central- och delar av Sydeuropa från södra England och Kanalöarna i väster. Österut fortsätter utbredningen över Turkiet, Kaukasien och Kazakstan till Altaj, Transbajkal och Primorje kraj i östra Sibirien.

I Sverige finns arten från Skåne till Hälsingland, men den har gått starkt tillbaka i Skåne, södra Småland, Öland och Gotland, och betraktas som nästan försvunnen där. I Finland finns biet från sydkusten (exklusive Åland) norrut till Birkaland i väster, Norra Österbotten och Kajanaland i centrala delarna av landet, samt Norra Karelen i öster.

Arten var i Sverige upptagen som nära hotad ("NT") i 2010 och 2015 års rödlistor, men förklarades som livskraftig ("LC") 2020. I Finland är den rödlistad som nära hotad.

Kommentarer

Referenser

Externa länkar 

Insekter i palearktiska regionen
Bin
Den sista dansen

Den sista dansen släpptes den 18 april 2008 och är ett livealbum av det svenska dansbandet Vikingarna, släppt mer än tre år efter bandupplösningen 2004. Albumet innehåller inspelningar från avskedsspelningen i Arvika den 3 juli 2004.

Låtlista
Kan man älska nån på avstånd
För dina blåa ögons skull
Du gav bara löften
Höga berg, djupa hav
I kväll
Du försvann som en vind
Till mitt eget Blue Hawaii
Hallå
Crazy
Für Uns Zwei
Ljus och värme (Lys og varme)
Good Luck Charm
Tre röda rosor
Liljor
Nyanser
Mississippi
My Way
Ett litet rosa band
En vissnad blomma
Livet går ej i repris
Lördagsafton
Leende guldbruna ögon (Beautiful, Beautiful Brown Eyes)
Tack och farväl

Listplaceringar

Referenser 

Album av Vikingarna
Livealbum 2008
Svenska livealbum
Arvika
Flerspråkiga livealbum
Kollegiatstift

Ett kollegiatstift är en organisation inom Romersk-katolska kyrkan och Anglikanska kyrkogemenskapen. Stiftets egendom utgörs av en kyrka, kollegiatstiftskyrkan, och vid denna verkar i regel sekulärkaniker, som lever tillsammans i någon form av gemenskap och har ansvaret för att utföra gudstjänster vid kyrkan. Kollegiatkapitlet utgörs av samlingen av verksamma kaniker inom stiftet och detta lyder i motsats till ett domkapitel inte under någon biskop.

Källor 
 Tyska wikipedia: Kollegiatstift
 Nordisk familjebok, Uggleupplagan, Band 26 (1917): Stift. 1.

Romersk-katolska kollegiatstift
Apianus (månkrater)

Apianus är en nedslagskrater på månen. Den befinner sig på det syd-centrala höglandet på månens framsida.

Kratern är uppkallad efter den tyske matematikern, astronomen och geografen Petrus Apianus (1495-1552) och fick sitt officiella namn tilldelat av den Internationella astronomiska unionen (IAU) år 1935., , 

Kratern observeredes första gången år 1645 av Johannes Hevelius.

I månens geologiska tidsålder är Apianus från Nectarian-perioden, det vill säga skapad någon gång för mellan 3,92 och 3,85 miljarder år sedan.

Omgivning 

Kratern ligger nordöst om kratern Aliacensis och nordväst om resterna av kratern Poisson. Den nedslitna kratern Krusenstern är förbunden med Apianus väst-nordvästliga kraterrand.

Satellitkratrar 

De kratrar, som kallas satelliter, är små kratrar som ligger i eller nära huvudkratern. Deras bildning är vanligtvis oberoende av detta, men de ges samma namn som huvudkratern med tillägget av en stor bokstav. På månkartor är dessa objekt genom konvention identifierade genom att placera ut bokstaven på den sida av kraterns mittpunkt som är närmast huvudkratern., , 

Apianus har följande satellitkratrar:

Se även 
 Lista över månens kratrar

Källor

Fotnoter 

Kratrar på månen
Oratorio del Santissimo Sacramento e delle Cinque Piaghe

Oratorio del Santissimo Sacramento e delle Cinque Piaghe är ett oratorium i Rom, helgat åt Altarets allraheligaste sakrament och Jesu fem sår. Oratoriet är beläget vid Via dei Baullari, mellan Campo dei Fiori och Corso Vittorio Emanuele II i Rione Parione och tillhör församlingen San Lorenzo in Damaso.

Historia
År 1501 grundade en präst och fyra lekmän ett sällskap, Santissimo Sacramento e delle Cinque Piaghe, med uppgift att sprida tillbedjan av det heliga sakramentet samt bära viaticum till de döende. Påve Julius II upphöjde 1508 sällskapet till brödraskap (confraternita) och några år senare till ärkebrödraskap (arciconfraternita).

Det ursprungliga oratoriet uppfördes, med hjälp av generösa donationer, i början av 1600-talet vid den närbelägna Vicolo dell'Aquila, i närheten av basilikan San Lorenzo in Damaso. Arkitekt var Giulio Rainaldo.

År 1863 restaurerades och ombyggdes oratoriet av arkitekten Luigi Tedeschi, och den nya fasaden vid Via dei Baullari gavs en nyklassicistisk prägel med bland annat kolonner samt karyatider som pryder attikavåningen.

Under 1900-talet upphörde brödraskapets samlingar i oratoriet. I interiören bevaras en målning från slutet av 1500-talet, som framställer Kristus visande sina sår.

Oratoriet dekonsekrerades i slutet av 1900-talet, men har sedan dess återkonsekrerats.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Oratorier i Rom
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Parione)
Rione Parione
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt det Allraheligaste Sakramentet
Räckhäv

Räckhäv är en styrketräningsövning för överkroppen som är mer känd under sitt engelska namn pull-up. Den går ut på att man drar sig upp för ett hävräcke eller ett vanligt räcke, varvid man främst aktiverar de dragande musklerna, såsom latissimus dorsi och biceps. 

Det finns i huvudsak två olika grepp som används i räckhäv. Det ena, utåträckhäv, är ett pronerat grepp, dvs. där handflatan är vänd från ansiktet, och kallas internationellt sett för pull-up medan det i svenska tävlingar kallas för chins. Det andra, inåträckhäv, är ett supinerat grepp, dvs. där handflatan är vänd mot ansiktet, och är internationellt sett mest känt som chin-up.

Referenser 

Styrketräningsövningar
Barrpress

Barrpress är en styrketräningsövning som stärker överkroppen. Övningen går ut på att man pressar upp kroppen fritt hängande i en barr. Övningen involverar de pressande musklerna såsom triceps, bröst och axlar. Övningen kräver mycket god teknik, annars tar axlarna lätt skada. En variant av övningen görs sittande på golvet med ryggen mot en stepup-bräda och lyfter upp sin egen kroppsvikt.
På engelska så kallas övningen dip eller push-up, och det är vanligt att man på svenska kallar övningen för dips.

Se även
 Barr (gymnastik)

Styrketräningsövningar
Kromgult

Kromgult, PbCrO4, eller blykromat (även kallat kromsyrat bly och kromsyrad blyoxid ), är ett gult pigment, som tillverkades första gången av den franska kemisten Louis Vauquelin 1809. Det var det första av de pigment som började framställas och användas efter att grundämnet krom, som fått sitt namn av det latinska chroma (färg), hade upptäckts år 1797. I den internationella pigmentdatabasen Colour Index har kromgult beteckningen  och nummer 77600 och 77603. Liksom andra blyhaltiga pigment är det giftigt och har idag mycket begränsad användning.

Framställning och egenskaper
Blykromat finns naturligt i form av det orange-röda mineralet krokoit

Blykromat framställs genom att ett lösligt blysalt fälls ut med en lösning av natrium- eller kaliumbikromat. Förr användes vanligen blyacetat men idag är det vanligare att utgå från blynitrat. 

Genom att göra fällningen på olika sätt, med mer eller mindre utspädda lösningar och under olika omrörningar, kan en mängd olika nyanser erhållas, alltifrån halmgult till mycket varmt gult. Vid tillverkning av mycket ljusa nyanser måste dock bikromatet blandas med något svavelsyra, där utfällning av vitt blysulfat medverkar till färgnyansen. Denna ljusare typ av kromgult benämns i Colour Index PY 34:1 och CI 77603:1.

Färgen, i synnerhet de ljusa nyanserna, har dålig ljusäkthet. Kromgult angrips också lätt av luft som innehåller svavelväte, och mörknar då genom bildning av svart svavelbly (PbS). Vid inverkan av alkalier ändras den gula färgen till orange genom omvandling till basiskt blykromat, Pb2CrO4(OH)2, som även det använts som pigment under namnet kromorange. Detta kan i sin tur användas för framställning av kromrött, Pb2OCrO4. Både kromorange och kromrött är relativt ljusäkta och tål alkalier, men svärtas liksom kromgult av svavelhaltig luft.

Användning
Under det tidiga 1800-talet blev kromgult snabbt mycket vanligt i oljefärg, både i konst- och byggnadsmåleri, men på grund av sin alkalikänslighet kan det inte användas i kalkfärg. Det har också använts för att glasera keramik i orange och korallröda färger. Blandningar av kromgult och andra pigment har marknadsförts under egna namn: Kromockra är en blandning av kromgult och ockra, och kromgrönt är en blandning av kromgult och berlinerblått.

På grund av sin giftighet och dåliga hållbarhet ersattes kromgult gradvis av andra pigment, till en början exempelvis kadmiumgult och så småningom nya organiska pigment.

Sedan 1989 finns inom Sveff, Sveriges Färgfabrikanters Förening,  en överenskommelse att inte använda blykromathaltiga pigment i sina produkter, och den europeiska organisationen för färgbranschen, CEPE, har sedan 2004 en liknande överenskommelse om att fasa ut blyföreningar. Sveriges riksdag beslutade 2001 att nyproducerade varor så långt möjligt skulle vara fria från bly senast år 2010.  Under 2015 har den europeiska kemikaliemyndigheten ECHA rekommenderat EU-kommissionen att fortsätta tillåta användningen av blykromat, vilket har lett till gemensamma protestuttalanden från Naturskyddsföreningen, Sveff och den svenska regeringen.

Källor

Noter

Externa länkar

Färgämnen och pigment
Blyföreningar
Kromater