kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Waldemar Svensson

Waldemar Svensson (i riksdagen kallad Svensson i Ljungskile), född 26 maj 1897 i Ålem, död 31 januari 1984 i Ljungs församling, Göteborgs stift, var en svensk agronom och politiker (folkpartist), vice partiordförande 1958-1962. Far till riksdagsledamoten Kerstin Sandborg.

Biografi
Waldemar Svensson, som var son till en skomakarmästare, arbetade från tolv års ålder som lantarbetare. Efter studier på lantmannaskolor i Osby och Önnestad fortsatte han till Alnarps lantbruksinstitut där han 1923 avlade agronomexamen. Han var därefter lantbrukare i Skälläckeröd i Ljungskile samtidigt som han 1923-1961 var lärare vid Ljungskile folkhögskola, som på den tiden hette Västkustens ungdomsskola. I Ljungskile var han också ordförande i missionsförsamlingen.

År 1930 grundade han tidningen "Västsverige", som 1936 bytte namn till "Frisinnad Tidskrift". Tidningen blev ett viktigt organ för frisinnet inom svensk liberalism. Han fortsatte som tidningens redaktör och utgivare till 1974.

Åren 1926-1934 var han ombudsman för Bohusläns valkretsförbund i frisinnade landsföreningen, och efter den liberala återföreningen var han 1934-1937 förste vice ordförande i folkpartiets ungdomsförbund. Åren 1958-1962 var han folkpartiets vice partiordförande.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Göteborgs och Bohus läns valkrets 1941-1964. I riksdagen var han bland annat ledamot i jordbruksutskottet 1949, 1958-1959 och 1961, utrikesutskottet 1950-1958 och 1961-1963 samt i statsutskottet 1950-1955 och 1962-1964. Han var särskilt engagerad i jordbrukspolitik men hade ett brett politiskt engagemang. Han deltog också i 1950-talets så kallade rättsrötedebatt och var även en av dåtidens mest framträdande republikaner.

Svensson var en av sin tids mest framträdande politiker och samhällsdebattörer, och har även efteråt spelat roll som förebild och inspiratör för i synnerhet frisinnade. I boken Politiska tankelinjer (1954) sammanfattade han grunderna för sitt politiska engagemang. Han utgav även andra politiska skrifter samt en biografi över Carl Gustaf Ekman.

Källor 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 158
 Värde och värdighet. Waldemar Svensson, frisinnet och framtiden (red. Anders Johnson, Nerenius & Santérus 1997)

Noter 

Svenska agronomer
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer inom svensk liberalism
Personer från Ålems socken
Födda 1897
Avlidna 1984
Män
Hasta Mañana

Hasta Mañana är en poplåt med den svenska musikgruppen Abba, skriven av Björn Ulvaeus, Benny Andersson och Stig Anderson. Inspelningen påbörjades 18 december 1973 och en tidig demoinspelning hade arbetsnamnet Who's Gonna Love You.  Hasta Mañana togs med på Abba:s musikalbum Waterloo 1974. 

Agnetha Fältskog, som sjunger solostämman, kom själv med idén om att sjunga sången likt Connie Francis.

Eventuell medverkan i Melodifestivalen 
Inför gruppens deltagande i Melodifestivalen 1974 valde gruppen mellan de två nyinspelade låtarna Hasta Mañana och Waterloo, där man menade att den förstnämnda hade ett mer typiskt Eurovision-sound, då de senaste årens vinnare i Eurovision Song Contest hade varit dramatiska ballader (se Après toi och Tu te reconnaîtras). Dock valde man slutligen bort Hasta Mañana, då det framträdandet skulle fokusera på Agnetha Fältskog, som sjunger solostämman, istället för att presentera hela gruppen.

Listplaceringar
I vissa länder släpptes låten på singelskiva. I Australien togs Hasta Mañana med som B-sida på singelskivan So Long 1974. Efter att låten framfördes i TV-programmet The Best of Abba i mars 1976, klättrade singeln in på topp 20 i Australien och topp 10 i Nya Zeeland.

Hasta Mañana med svensk text 
Abba:s inspelning användes till en nyinspelning med sång av Lena Andersson. Den hade då en svensk text och testades på Svensktoppen 1974, där den låg i totalt 11 veckor (19 maj-28 juli, med förstaplats som bästa resultat). På Svensktoppen var även en inspelning med Schytts populär samma år. Den låg på listan i 4 veckor (1-22 september, topplacering: 5). Det svenska dansbandet Vikingarna låg på Svensktoppen med melodin 1989.

Övrigt 
Abba spelade in Hasta Mañana med spansk text 1980, till albumet Gracias Por La Música.

Referenser

Noter

Låtar framförda av Abba
Musiksinglar 1974
Svensktoppsmelodier 1974
Låtar av Benny Andersson
Låtar av Björn Ulvaeus
Låtar av Stikkan Anderson
Svensktoppsmelodier 1989
Flerspråkiga sånger
Gösta Andersson i Mölndal

Gösta Ludvig Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Mölndal), född 29 oktober 1904 i Fässbergs församling, Göteborgs och Bohus län, död där 19 april 1974, var en svensk politiker och pappersbruksarbetare.

Gösta Andersson var från 1919 anställd vid AB Papyrus pappersbruk i Mölndal. Inom politiken tillhörde han Socialdemokraterna och var 1937–1956 riksdagsledamot i andra kammaren, invald i Göteborgs och Bohus läns valkrets. Han var också ledamot av Mölndals stadsfullmäktige från 1935 och ordförande i drätselkammaren där från 1944.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Fässbergs socken
Födda 1904
Avlidna 1974
Män
Leroy S. Johnson

Leroy S Johnson, född 12 juli 1888, död 25 november 1986, var ledare för den Fundamentalistiska Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga, en utbrytargrupp frånmormonkyrkan som fortfarande tillämpar månggifte.

Han var medlem i Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga men kom 1928 i kontakt med fundamentalistiska mormoner och ifrågasatte kyrkans förbud mot månggifte. Kort därefter ingick han själv i månggifte och blev så småningom utesluten.

Vid sin död efterträddes han av Rulon Jeffs.

Externa länkar
Leroy S. Johnson, mormonfundamentalism.com

 

Födda 1888
Avlidna 1986
Män
Personligheter inom sista dagars heliga-rörelsen
Whole New Thing

Whole New Thing är den amerikanska soul- och funkgruppen Sly and the Family Stones debutalbum, utgivet av skivbolaget Epic Records 1967. 

Albumet mottogs positivt av kritikerna men försäljningssiffrona uteblev och albumet tog sig inte in på den amerikanska albumlistan. Skivbolagsdirektören Clive Davis krävde av gruppens ledande gestalt Sly Stone att göra ett mer kommersiellt album, resultatet blev det efterföljande Dance to the Music.

Låtlista

Sida 1
"Underdog" (3:59) 
"If This Room Could Talk" (3:00) 
"Run, Run, Run" (3:14) 
"Turn Me Loose" (1:52) 
"Let Me Hear It From You" (3:35) 
"Advice" (2:22)

Sida 2
"I Cannot Make It" (3:20) 
"Trip To Your Heart" (3:43) 
"I Hate To Love Her" (3:30) 
"Bad Risk" (3:04) 
"That Kind of Person" (4:25) 
"Dog" (3:10)

Medverkande musiker
 Sly Stone: sång, orgel, gitarr, piano, munspel, med mera
 Freddie Stone: sång, gitarr
 Larry Graham: sång, bas
 Cynthia Robinson: trumpet, sång 
 Jerry Martini: saxofon
 Greg Errico: trummor
 Little Sister (Vet Stone, Mary McCreary, Elva Mouton): körsång

Musikalbum 1967
Amerikanska debutalbum
Album av Sly and the Family Stone
Brilliance China Auto

Brilliance China Auto, även känt som Huachen (华晨), är en kinesisk biltillverkare baserad i Shenyang. Utanför Europa säljs deras personbilar under namnet Zhonghua. Brilliance lanserades på den europeiska marknaden kring 2006. 2007 fick Brilliance stark kritik för att säkerheten är för dålig i samband med krocktester som genomförts. Försäljningen gick trögt och Brilliance försvann från den europeiska marknaden 2010. Då hade drygt 500 bilar av modellerna BS4 och BS6 sålts i Europa.

Brilliance BS4 licenstillverkas av den nordkoreanska biltillverkaren Pyeonghwa Motors under namnet Pyeonghwa Hwiparam II.

Bilmodeller
Brilliance BC3
Brilliance BS2
Brilliance BS4
Brilliance BS6

Referenser

Externa länkar
Brilliance China Auto (officiell webbplats)

Företag bildade 1992
Kinesiska biltillverkare
Kinesiska fordonstillverkare
WP:Projekt Kina
Somateria

Somateria är ett släkte med stora änder som alla bär namnet ejder. De tre nu levande arterna inom släktet häckar i kallare trakter på norra halvklotet och är flyttfåglar.

Arter
Ejder (Somateria mollissima)
Glasögonejder (Somateria fischeri)
Praktejder (Somateria spectabilis)

Fossil
Två ej beskrivna arter är kända från fossil, en från oligocena bergarter i Kazakstan och en annan från sen miocen eller tidig pliocen i gruvan Lee Creek i USA. Den första av de två kanske inte tillhör detta släkte.
Dance to the Music

Dance to the Music är gruppen Sly and the Family Stones andra album, släppt 1968. Albumet var mer kommersiellt framgångsrikt än debutalbumet från året innan och hjälpte till att popularisera den psykedeliska soulmusiken.

Låtlista

Sida 1
"Dance To The Music" (3:00)
"Higher" (2:49)
"I Ain't Nobody (For Real)" (4:26)
Dance To The Medley (12:12)
"Music Is Alive"
"Dance In"
"Music Lover"

Sida 2
"Ride The Rhythm" (2:48)
"Color Me True" (3:10)
"Are You Ready" (2:50)
"Don't Burn Baby" (3:14)
"I'll Never Fall In Love Again" (3:25)

Medverkande musiker
 Sly Stone: sång, orgel, gitarr, piano, munspel, med mera
 Freddie Stone: sång, gitarr
 Larry Graham: sång, bas
 Rosie Stone: sång, piano, keyboard
 Cynthia Robinson: trumpet
 Jerry Martini: saxofon
 Greg Errico: trummor
 Little Sister (Vet Stone, Mary McCreary, Elva Mouton): körsång

Musikalbum 1968
Album av Sly and the Family Stone
Brilliance BS6

Brilliance BS6, (utanför Europa känd under namnet Zhonghua), är en mellanklasssedan från kinesiska Brilliance. 

I ett krocktest som genomfördes i början av sommaren 2007 av ADAC fick bilmodellen uselt resultat. ADAC kallade modellen för "ett hot mot trafiksäkerheten på de europeiska vägarna". Försäljningen gick trögt och Brilliance försvann från den europeiska marknaden 2010. Då hade drygt 500 bilar av modellerna BS4 och BS6 sålts i Europa.

Källor

BS6
Bilar fomgivna av Italdesign Giugiaro
Framhjulsdrivna fordon
Burhan G

Burhan G, född 20 januari 1983, är en R&B-sångare från Danmark med turkisk bakgrund.

Burhan G har samarbetat med bandet Outlandish från Danmark under ett tillfälle. Han har blivit mest känd för sin självbetitlade låt "Burhan G" som låg 1:a på MTV Nordic Up North Chart i över fyra veckor.

G är också ganska känd för låten "Jeg Vil Ha Dig For Mig Selv", där all musik och bakgrundssång i låten är taget från låten "Girl You Know It's True av gruppen Milli Vanilli, som kom ut och blev en världshit 1989.

Diskografi

Album
2004: Playground
2007: Breakout	
2010: Burhan G
2013: Din for evigt

Referenser

Externa länkar 

Födda 1983
Danska R&B-sångare
Män
Levande personer
Personer från Brøndby kommun
Sångare från Köpenhamn
Pugwash Conferences on Science and World Affairs

Pugwash Conferences on Science and World Affairs (Pugwashrörelsen) är en internationell fredsrörelse som syftar till att samla akademiker, journalister, diplomater och andra offentliga personer i syfte att arbeta för att minska risken för väpnade konflikter och att söka lösningar på hot mot den globala säkerheten. Rörelsens ursprung finns i ett manifest, Russell-Einsteinmanifestet, som skrevs av Albert Einstein och Bertrand Russell 1955, i vilket de uppmanade världens vetenskapsmän att samlas för att utvärdera och uppmärksamma faran med kärnvapen. 1957 arrangerade Joseph Rotblat och Bertrand Russell rörelsens första konferens, i byn Pugwash i Nova Scotia, Kanada. 

Det finns inget formellt medlemskap i Pugwashrörelsen, men cirka 3 500 personer som någon gång har deltagit vid en Pugwash-konferens räknas som "pugwashiter".

Under kalla kriget var rörelsen en viktig länk mellan västblocket och östblocket och bidrog till flera viktiga nedrustningsavtal.

Pugwashrörelsen och Jóseph Rotblat tilldelades Nobels fredspris 1995.

Externa länkar 
 Pugwash Conferences on Science and World Affairs
 Svenska Pugwashgruppen

Fredsrörelse
Mottagare av Nobels fredspris
Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 1957
Fatburen (byggnad)

Fatburen, tidigare känd som Korvfabriken eller Charkfabriken, är en stor kontorsbyggnad belägen i kvarteret Fatburssjön vid Västgötagatan / Magnus Ladulåsgatan på Södermalm i Stockholm. Namnet Charkfabriken härrör från KF:s centrallager som fanns här tidigare och som bland annat innehöll en charkuterifabrik.

Historia 

År 1929 förvärvade Konsumentföreningen Stockholm mark intill Södra Godsstationen (vid nuvarande Medborgarplatsen) för att låta uppföra en produktions-, lager- och distributionsanläggning för föreningens butiker. Byggnaden ritades i funktionalistiskstil  av arkitekterna Eskil Sundahl och Eric Rockström från Kooperativa förbundets arkitektkontor, och stod klar 1933. Den innehöll ursprungligen avdelningar för charkuterifabrik, specerilager, grönsakscentral, kafferosteri, garage, expeditions- och inköpskontor, personalrum, matsalar samt föreningens huvudkontor.

År 1942 uppfördes i den västra, tidigare obebyggda delen av fastigheten en skofabrik, som senare byggdes om till kontor för KF:s arkitekter och ingenjörer. Åren 1970 till 1977 genomfördes en omfattande om- och tillbyggnad av den ursprungliga anläggningen, då även nya kontorsvåningar lades till. Fabriken var i drift fram till sommaren 1998, då verksamheten lades ned. I samband med detta försvann den sista stora industriella produktionsverksamheten från Stockholms innerstad.

Ombyggnad 
En ny detaljplan för fastigheten antogs av Stockholms stadsbyggnadsnämnd i september 2000 och vann efter vissa överklaganden laga kraft i maj 2001. Våren 2001 gick fastighetsbolagen Atrium Fastigheter AB och Fabege samman i projektet Kv Fatburssjön 5 inför en omfattande ombyggnad. Man diskuterade rivning av den gamla KF-anläggningen, men den fick stå kvar och är numera om- och påbyggd efter ritningar av arkitekt Gert Wingårdh. År 2005 köptes delar av fastigheten av det danska fastighetsbolaget Keops A/S och av Atrium Fastigheter AB. År 2013 blev Aareal Bank nya ägaren och i december 2015 blev byggnaden en del av AMF Fastigheters fastighetsbestånd. Fatburen har en total yta om 48 000 kvadratmeter.

Källor 

 SSM Industrimiljöinventering 1979.
 Stockholms stadsbyggnadskontoret: Gällande detaljplan för Fatburssjön 5.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Yvonne Vera

Yvonne Vera, född 19 september 1964 i Bulawayo, Zimbabwe, död i AIDS-relaterad hjärnhinneinflammation 7 april 2005 i Kanada, var en prisbelönad zimbabwisk författare. Hennes romaner behandlar svåra ämnen, är kända för sin poetiska prosa och starka kvinnliga karaktärer, och knyter tydligt an till Zimbabwes hårda historia. Av dessa skäl har hon blivit mycket läst i kretsar som intresserar sig för postkolonial afrikansk litteratur. Hon studerade en tid i Kanada, och doktorerade i litteraturvetenskap vid York University.

Bibliografi 
1992 – Why Don't You Carve Other Animals?
1993 – Nehanda
1994 – Without a Name
1997 – Under the Tongue (på svenska ”Under tungan” 1999)
2000 – Butterfly Burning (på svenska ”Flammande fjäril” 2003)
2002 – The Stone Virgins (på svenska ”Jungfrur av sten” 2005)

Vid sin död arbetade hon på romanen Obedience.

Priser och utmärkelser 
1999 – Afrikas röst
2004 – Tucholskypriset

Källor 

 

Zimbabwiska författare
Födda 1964
Avlidna 2005
Kvinnor
Personer från Bulawayo
Tucholskypristagare
Engelskspråkiga författare
Alumner från York University
Torvald Åkerlöf

Karl Axel Torvald Åkerlöf, född 30 juli 1928 i Valbo församling i Gävleborgs län, död 7 maj 2017 i Gävle, var en svensk bandyspelare.

Åkerlöf föddes i Forsbacka. Han blev stor grabb nummer 109 i bandy, och spelade för Forsbacka IK.

Referenser

Svenska bandyspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Födda 1928
Avlidna 2017
Personer från Valbo socken
Brionvega

Brionvega är en italiensk tillverkare av radio- och TV-apparater. Brionvega grundades 1945

Företaget är känt för sina designade produkter och har anlitat industridesigners som Mario Bellini, Richard Sapper, Marco Zanuso, bröderna Castiglioni och Ettore Sottsass. Företagets mest kända produkt torde vara den hopfällbara radion TS 502 från 1963, populärt kallad "cubo" och designad av Marco Zanuso och Richard Sapper.

Externa länkar
Brionvega

Italienska hemelektronikföretag
Industridesign
Företag bildade 1945
José Craveirinha

José Craveirinha (pseudonym för José G. Vetrinha) född 28 maj 1922 i Maputo, död 6 februari 2003, var en moçambikisk författare och journalist. Han skrev på portugisiska och var pionjär för négrituderörelsen i Moçambique.

Craveirinha var inte bara Moçambiques främsta lyriker, utan även en av de mest kända lyrikerna på portugisiska, och han tog emot en rad priser för sitt omfattande lyriska författarskap. Han fängslades av den portugisiska kolonialmakten under frihetskampen i landet. Hans mest kända diktsamling är Karingana ua Karingana (1974).

Svenska översättningar 
2002 – Dikter (i tolkning av Örjan Sjögren, Ordfront)
2006 – Att stava till ett kosmos (urval, introduktion och översättning Marianne Sandels, Almaviva)

Priser och utmärkelser 
1991 – Camões pris
2002 – Afrikas röst

Källor

Externa länkar 

Craveirinha, José
Craveirinha, José
Craveirinha, José
Craveirinha, José
Caveirinho, José
Män
Personer från Maputo
Marco Zanuso

Marco Zanuso, född 1916, död 2001, var en italiensk arkitekt, stadsplanerare och designer.

Marco Zanuso utbildade sig till arkitekt och tog examen 1939. Marco Zanuso var en av efterkrigstidens mest betydelsefulla formgivare och arkitekter i Italien. Han var även redaktör för Domus och Casabella. Han var med och grundade Associazione del Disegno Industriale (ADI). Marco Zanuso designade bland annat radion TS 502 och TV-apparaterna Doney och Algol för Brionvega. Byggnader han ritade inkluderar Olivettis kontor i Buenos Aires och São Paulo (1955) och IBM:s kontor i Milano (1974). En hopfällbar telefon, Grillo, designad 1965 tillsammans med Richard Sapper finns på Museum of Modern Art i New York.

Zanuso finns representerad vid bland annat Nationalmuseum, Nasjonalmuseet, Victoria and Albert Museum, Museum Boijmans Van Beuningen, Metropolitan Museum of Art, Museum of Modern Art Vitra Design Museum, Philadelphia Museum of Art, San Francisco Museum of Modern Art, Art Institute of Chicago och Tekniska museet.

Källor

Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Museum of Modern Art
Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Italienska arkitekter under 1900-talet
Italienska formgivare
Män
Födda 1916
Avlidna 2001
Lowe Östberg

Lowe Östberg, född 8 juni 1971, är en svensk programledare på TV. Han har bland annat arbetat med programmen Rapport, Gomorron Sverige, Lilla Aktuellt och Kulturnyheterna på SVT och för Utbildningsradions program Om barn och barnet och orden.

Födda 1971
Svenska TV-programledare
Män
Levande personer
Mario Bellini

Mario Bellini, född 1 februari 1935 i Milano, är en italiensk arkitekt och formgivare.

Museum of Modern Art i New York förärade honom och hans verk en separat utställning 1987. Mario Bellini är främst känd för formgivningen av en rad produkter för Olivetti: Divisumma 18, Lettera 25, Logos 50/60, Praxis 35 och Praxis 45. Bellini började arbeta för Olivetti 1963 men driver även den egna designbyrån Studio Bellini sedan 1973. Andra uppdragsgivare har bland annat varit Erco, Brionvega och Yamaha. Åren 1986–1991 var Bellini redaktör för Domus. han har också varit designrådgivare åt Renault, Fiat och Lancia och designat kontorsmöbler för Vitra.

Mario Bellini har erövrat många priser, bland annat Compasso d'Oro fem gånger. Han hedrades också med en "guldmedalj" av Italiens president för sin arkitektur och designarbete i världen 2004.

Bellini finns representerad vid bland annat Museum of Modern Art, Nationalmuseum, KODE kunstmuseer, Victoria and Albert Museum, National Gallery of Victoria, Metropolitan Museum of Art, Tekniska museet, Museum Boijmans Van Beuningen, Philadelphia Museum of Art, San Francisco Museum of Modern Art,
Smithsonian Design Museum och Vitra Design Museum.

Referenser

Externa länkar
http://www.bellini.it/

Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Museum of Modern Art
Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Italienska formgivare
Födda 1935
Levande personer
Män
Arkitekter från Milano
Domarudden

Domarudden är ett naturreservat beläget cirka 7 kilometer från Åkersberga, Österåkers kommun, Stockholms län, Sverige. Inom reservatet finns bland annat motionsspår, vandringsleder, naturstigar. Domaruddens friluftsgård är etappmål för Roslagsleden. 

På Domaruddens kurs- och friluftsgård, som ägs av Österåkers kommun, finns tillhörande övernattningsstugor, sjöbastu, restaurang, café samt konferens- och festlokaler.

Utomhusaktiviteter finns det gott om, t.ex. fiske, beach-volley, stora gräsytor för kubb och brännboll samt en badstrand intill Drängsjön. På vintern plogar Österåkers kommun bana på Drängsjön för skridskoåkning samt preparerar spår för skidåkning.

Referenser

Externa länkar 
 Domaruddens kurs- och friluftsgård

Naturreservat i Österåkers kommun
Naturskyddsområden bildade 1980
Badplatser i Sverige

Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Utbildning i Belgien

Utbildning i Belgien är tydligt påverkad av Belgiens flerspråkighet, där franska, nederländska och tyska är officiella språk, och landets återkommande språkkonflikter. Med undantag för främmande språk så sker huvudundervisningen på det dominerande språket i regionen. I den tvåspråkiga Brysselregionen avgör elevernas modersmål. Utbildningsstadierna är samma i alla delar av landet. Efter förskoleverksamhet för 3-6-åringarna går 6-12-åringarna i primärskola och sekundärskola.

I slutet av 1960-talet och 1970-talet delades de universitet som då var tvåspråkiga upp i franskspråkiga respektive nederländskspråkiga universitet. De utbildningsinrättningar som åtnjuter fullständig universitetsstatus, inklusive examinationsrätt på doktorsnivå, är:
 Franskspråkiga
 Université Libre de Bruxelles
 Université de Liège
 Université Catholique de Louvain, som via Académie Louvain även är associerat med tre fristående fakulteter:
 Facultés Universitaires Saint-Louis
 Facultés Universitaires Catholiques de Mons
 Facultés universitaires Notre-Dame de la Paix
 Faculté Universitaire des Sciences Agronomiques de Gembloux
 Université de Mons, en sammanslagning av Faculté Polytechnique de Mons och Université de Mons-Hainaut
 Nederländskspråkiga
 Universiteit Antwerpen
 Hogeschool-Universiteit Brussel (tidigare Katholieke Universiteit Brussel)
 Vrije Universiteit Brussel
 Universiteit Gent
 Universiteit Hasselt
 Katholieke Universiteit Leuven

Därutöver finns ett antal högskolor med examinationsrätt inom grundutbildning.

Externa länkar
ERCO

Erco, ERCO Leuchten GmbH är en tillverkare av belysningsarmaturer med huvudkontor och tillverkning i Lüdenscheid i Tyskland.

Erco grundades 1934 av Arnold Reininghaus, Paul Buschhaus och Karl Reeber. Erco är en akronym för Reininghaus & Co. Från att ha tillverkat delar för lampor har man utvecklat företaget till att erbjuda hela belysningssystem. Efter andra världskriget började man tillverka kompletta lampor. Företagets paroll har sedan 1960-talet varit "Licht statt Leuchten" (ljus, inte armaturer) och man har skapat en stark identitet genom samarbetet med Otl Aicher. Exempel på kända byggnader med Ercolampor: Hagia Sofia, Louvren, Münchens flygplats, Guggenheimmuseet i Bilbao, Brandenburger Tor och Reichstag. Belysning från Erco används på många konsthallar och museer.

Externa länkar 
ERCO

 
Tyska företag
Företag bildade 1934