kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
12. Panzer-Division

12. Panzer-Division var en pansardivision i den tyska armén under andra världskriget.

Divisionen bildades vid Stettin i oktober 1940 ur 2. Infanterie-Division (mot).

Den deltog i Operation Barbarossa  och deltog i striderna till att börja med i den centrala sektorn. Senare överfördes den till den norra sektorn och flyttades för återupprustning i januari 1942 till Estland och återvände inom kort till den norra sektorn.

I november 1942 överfördes divisionen till den centrala sektorn innan den i februari 1944 åter flyttades norrut. Den tog så småningom del i reträtten till Kurland där den i maj 1945 kapitulerade till trupper ur Röda armén.

Slag

Kursk

Befälhavare 
Generalmajor Josef Harpe   (5 okt 1940 - 15 jan 1942)
Generalleutnant Walter Wessel   (15 jan 1942 - 1 mars 1943)
Generalmajor Erpo von Bodenhausen   (1 mars 1943 - 28 maj 1944)
Generalmajor Gerhard Müller   (28 maj 1944 - 16 juli 1944)
Generalleutnant Erpo von Bodenhausen   (16 juli 1944 - 12 april 1945)
Oberst von Usedom   (12 april 1945 - 8 maj 1945)

Organisation (sommaren 1943)
Divisionsstab
29. Panzer Regiment
5. Panzergrenadier Regiment 
25. Panzergrenadier Regiment
12. spaningsbataljonen
2. pansarjägarbataljonen
303. armèluftvärnsbataljonen
2. Panzer Artillerie Regiment
2. pansarsignalbataljonen
32. pansarpionjärbataljonen
tyg- och trängförband

Källor 

Divisioner ur Heer
Judiska skolan i Helsingfors

Judiska skolan i Helsingfors är en judisk skola i Helsingfors. Skolan följer den finska läroplanen men har som specialuppgift undervisning och förundervisning av den judiska traditionen och det hebreiska språket.  

Skolan, som ursprungligen hette Judiska Samskolan i Helsingfors, grundades den 15 november 1918. År 1936 blev skolans namn Helsingfors judiska samskola och sedan 1977 har skolan hetat Judiska skolan i Helsingfors. Den första judiska skolan i Helsingfors grundades redan år 1893 men skolan lade ner sin verksamhet på grund av finansiella problem år 1900. 

Judiska skolan i Helsingfors är en del av Helsingfors judiska församling. Skolan är officiellt finskspråkig, men cirka 20 av skolans elever är svenskspråkiga. Sammanlagt har skolan cirka 120 elever idag.

Litteratur 
Kyläkoulu keskellä kaupunkia. Helsingin Juutalainen Yhteiskoulu 100 vuotta [Byskolan mitt i stan. Helsingfors Judiska Samskola 100 år], red. Dan Kantor (ansvarig redaktör), Laura Ekholm, Simo Muir, Riitta Nurmi och Daniel Weintraub (Helsinki, Helsingin Juutalainen Yhteiskoulu, 2018), 211 ss.

Referenser 

Skolor i Finland
Utbildning i Helsingfors
Kampen
Judendom
Judendom i Finland
20. Panzer-Division

20. Panzer-Division var en pansardivision i den tyska armén under andra världskriget.

Den bildades i oktober 1940 ur delar av 19. Infanterie-Division och 33. Infanterie-Division med avsevärda tillskott från reservförband.

Divisionen deltog i invasionen av Sovjetunionen och stred i den centrala delen av fronten och avancerade till närheten av Moskva. I maj 1944 transporterades divisionen till den södra krigszonen och drabbades där av svåra förluster vid Sovjets sommaroffensiv. För återhämtning och upprustning flyttades den i augusti till Rumänien varefter divisionen fick stridsuppgifter i Ostpreussen. I januari 1945 sändes divisionen till Ungern och den avslutade kriget i östra Tyskland.

Befälhavare 
Generalleutnant Horst Stumpff (13 nov 1940 - 10 sep 1941)
Oberst Georg von Bismarck (10 sep 1941 - 14 okt 1941)
Generalmajor Wilhelm von Thoma (14 okt 1941 - 1 juli 1942)
Generalmajor Walther Düvert (1 juli 1942 - 1 okt 1942)
Generalmajor Heinrich von Lüttwitz (1 okt 1942 - 5 maj 1943)
Generalmajor Mortimer von Kessel (5 maj 1943 - 1 jan 1944)
Oberst Werner Marcks (1 jan 1944 - 7 feb 1944)
Generalleutnant Mortimer von Kessel (7 feb 1944 - 6 nov 1944)
Generalmajor Hermann von Oppeln-Bronikowski (6 nov 1944 - 8 maj 1945)

Organisation
Divisionens organisation vid tiden för operation Barbarossa
 Schützen-Brigade 20 Infanteribrigad
 Schützen-Regiment 59
 Schützen-Bataillon I
 Schützen-Bataillon II
 Schützen-Regiment 112
 Schützen-Bataillon I
 Schützen-Bataillon II
 Kradschützen-Bataillon 20 Motorcykelbataljon
 Panzer-Regiment 21
 Panzer-Abteilung I
 Panzer-Abteilung II
 Panzer-Abteilung III
 Artillerie-Regiment 92
 Artillerie-Abteilung I
 Artillerie-Abteilung II
 Artillerie-Abteilung III
 Aufklärungs-Abteilung 20 Spaningsbataljon
 Panzerjäger-Abteilung 92 Pansarvärnsbataljon
 Pionier-Bataillon 92 Pionjärbataljon
 Nachrichten-Abteilung 92 Signalbataljon

Källor 

 Axis Biographical Research (http://www.geocities.com/~orion47/)

Divisioner ur Heer
17. Panzer-Division

17. Panzer-Division var en pansardivision i den tyska armén under andra världskriget. Divisionen sattes upp ur 27. Infanterie-Division i november 1940.

Slaget vid Korsun 

Deltog som en del av III. Panzerkorps i försöken att undsätta de inringade trupperna kring Korsun.

Befälhavare 
Generalmajor Karl von Weber (militär) (1 nov 1940 - 17 juli 1941)
Generalmajor Wilhelm von Thoma (17 juli 1941 - 15 sep 1941)
Generalleutnant Hans-Jürgen von Arnim (15 sep 1941 - 11 nov 1941)
Oberst Rudolf-Eduard Licht (11 nov 1941 - 10 okt 1942)
Generalmajor Fridolin von Senger und Etterlin (10 okt 1942 - 16 juni 1943)
Generalleutnant Walter Schilling (16 juni 1943 - 21 juli 1943)
Generalmajor Karl-Friedrich von der Meden (21 juli 1943 - 20 sep 1944)
Oberst Rudolf Demme (20 sep 1944 - 2 dec 1944)
Oberst Albert Brux (2 dec 1944 - 19 jan 1945)
Generalmajor Theodor Kretschmer (1 feb 1945 - 8 maj 1945)

Organisation 
Divisionens organisation 1941.
Stab
39. Panzer-Regiment
17. Schützen-Brigade
40. Schützen-Regiment
63. Schützen-Regiment
17. Kradschützen-Bataillon (Cykelskyttebataljon)
27. Artillerie-Regiment
27. Aufklärungs-Abteilung
27. Panzerjäger-Abteilung
27. Panzer-Pionier-Bataillon
27. Nachrichten-Abteilung
27. Versorgungstruppen

Divisionens organisation 1944.
Stab
39. Panzer Regiment
40. Panzergrenadier Regiment
 Panzergrenadier-Bataillon I
 Panzergrenadier-Bataillon II
 Panzergrenadier-Bataillon III
 Infanterie Geschütz Kompanie motoriserat
 Pionier Kompanie motoriserat
27. Panzerjäger-Abteilung Pansarvärnsbataljon
 Panzerjäger-Kompanie motoriserat pansarvärnskompani
 Sturmgeschütz-Kompanie självgående
 Sturmgeschütz-Kompanie självgående
27. Aufklärungs-Abteilung Spaningsbataljon
 27. Artillerie-Regiment
 Artillerie-Abteilung I självgående
 Artillerie-Abteilung II motoriserat
 Artillerie-Abteilung III motoriserat
297. Heers Flak-Abteilung Luftvärnsbataljon
27. Nachrichten-Abteilung Signalbataljon
27. Pionier-Bataillon Pionjärbataljon

Källor 

Divisioner ur Heer
Ben Barnes

Benjamin Thomas "Ben" Barnes, född 20 augusti 1981 i London, är en brittisk skådespelare och sångare. Han fick sitt genombrott i filmen Berättelsen om Narnia: Prins Caspian, där han spelar titelrollen som Prins Caspian, en roll han upprepade i uppföljaren Kung Caspian och skeppet Gryningen. Innan dess var han även med i Stardust där han spelade Dunstan Thorne som ung. Under 2009 spelade han huvudrollen i en ny filmatisering av Oscar Wildes berättelse om Dorian Gray. I Marvel Cinematic Universe's kritikerrosade TV-serie The Punisher spelar Barnes antagonisten William "Billy" Russo / Jigsaw. I den Emmybelönade TV-serien Westworld (2016-) av HBO medverkar han som karaktären Logan Delos. 

Barnes är även sångare och tävlade bland annat med sitt band Hyrise i den brittiska uttagningen till Eurovision Song Contest 2004, där bandet kom på andra plats.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1981
Män
Levande personer
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från London
White Town

White Town är en indie-pop-grupp från Storbritannien. Gruppen var ursprungligen (1989-90) en trio, men består sedan länge av endast en medlem, Jyoti Prakash Mishra.

Mishra föddes i Rourkela i Indien 30 juli, 1966, men har bott i England sedann han var tre år gammal. White Town ses ofta som ett one-hit wonder. I januari 1997 nådde singeln "Your Woman" förstaplatsen på Englandslistan och #23 på den amerikanska Billboardlistan.
I Sverige låg låten etta på Trackslistan 1 mars 1997.

"Your Woman" baseras på trumpetsolot från "My Woman" av Al Bowlly från 1933. Bing Crosby spelade ursprungligen in låten året innan. 

White Town bildades av Mishra 1989 efter att han sett Pixies spela. Inledningsvis fanns det andra medlemmar på gitarr (Sean Phillips), basgitarr (Sean Deegan) och trummor (Nick Glyn-Davies), men sedan hösten 1990 har Mishra främst arbetat på egen hand, med viss hjälp av inhyrda musiker.

Mishra, en ex-marxist, har ofta politiska inslag i sina låtar beslöjade i form av personliga relationer. Efter ett oroligt samarbete med EMI blev Mishra sparkad under 1997. Efter det har han återgått till att arbeta med indiebolag.

2006 gav den svenska indielabeln Heavenly Pop Hits ut en 7" vinylsingel med White Town. Skivan hette "A New Surprise EP" och följdes upp av albumet Don't Mention the War, som dock släpptes på Mishras egen label, Bzangy Records. 

Mishra bor i Derby.

Diskografi

Album

Singlar & EP:s

Externa länkar
Officiell webbplats
Jyoti Mishra's personliga webbplats
Musikvideo för "Your Woman"

Brittiska popgrupper
Musikgrupper bildade 1989
Brittiska musikgrupper
Pinkpop

Pinkpop är en årlig musikfestival inom rock- och popmusik, grundad 1970. Festivalen hålls i Landgraaf i sydöstra Nederländerna och är den äldsta årliga festivalen i världen, enligt Guinness Book of world records.

Pinkpop är en tredagars festival som hålls vanligen från lördag till måndag under pingsten (Pinksteren, därav namnet), med fyra separata scener. Festivalen besöks av ca 68 000 personer per dag. Efter den 44:e festivalen hade man haft totalt cirka 700 framträdanden och över 2 miljoner besök genom åren.

Externa länkar

Återkommande evenemang med premiär 1970
Musikfestivaler i Nederländerna
Landgraaf
Tung trafik

Tung trafik är ett samlingsnamn för sådana fordon som är tyngre än personbil. Normalt avses lastbil och buss. För att klassas som tunga fordon måste de vara tyngre än 3,5 ton.

Fordon
Trafik
Stuguns gamla kyrka

Stuguns gamla kyrka är en kyrkobyggnad i Stugun. Den är tillsammans med Stuguns nya kyrka församlingskyrka i Stuguns församling i Härnösands stift.

Kyrkobyggnaden
Den nuvarande kyrkan är uppförd av byggmästaren Pål Persson åren 1785 - 86. Stuguns kyrkohistoria började dock flera hundra år tidigare. Längs den norra pilgrimsvägen mellan Selånger och Nidaros lät ärkebiskopen i Uppsala Jakob Israelsson under åren 1278 - 81 uppföra en s.k. själastuga på den plats där dagens Stugun ligger. År 1333 nämns för första gången gudstjänstlokalen i Stugun i samband med ett intyg till den stugukarl som förrättade tjänst vid kapellet. Det medeltida kapellet märks även genom bevarade föremål från medeltiden, bl.a. ett rökelsekar i brons, två träskulpturer föreställande Sankt Mikael respektive en helig biskop, etc. Abraham Hülphers anger i sin reseskildring att på platsen fanns en träkyrka från 1671 med en bänkindelningslängd på fem manfolks- och åtta kvinnfolksbänkar. Från denna kyrka finns fortfarande altaruppsats samt predikstol bevarade. 

Den nuvarande, timrade kyrkan byggdes som en mindre kopia av Daniel Hagmans kyrka i Borgsjö. Den har sålunda högt, spånklätt s.k. säteritak, marmorerade taklister, lockpanelade fasader med tandsnittsdekor upptill samt blyspröjsade fönster. Ingången finns på sydfasaden och sakristian ligger i öster. Kyrkans yta är 15 x 9 meter. Tio år innan kyrkan byggdes uppförde Pål Persson klockstapeln med stigport och lökkupol.

Kyrkan har 150 bänkplatser och rummet är ljust med vitlimmade, brädfodrade väggar. Innertaket är ett högt välvt trätak med plafond. Korväggen består till en stor del av altarpredikstolen, som lyser i grått och guld. Den är rikt dekorerad i rokoko. Vidare finns en skenperspektivmålning med joniska pelare. Dessa bär upp bjälklaget och ett kassettvalv. Allt omges av ett böljande blått draperi som hålls undan av puttin.

Inventarier
I korets vänstra del hänger en jubelfesttavla till minne av Uppsala möte (1593). Till höger finns ett kopparstick till minne av Karl XIIs seger vid Narva år 1700. Innanför altarringen står en konfitierpall, vilken används för knäfall mot församlingen. Altarpredikstolen ritades av Carl Oxenstierna och gjordes av Johan Edler d.ä. år 1791. Altarringen och bänkinredningen är gjord av Erik Hindersson år 1794.

Källor
 Cedenhag, Birgitta; "Våra kyrkor", Jämtlands läns museum 1998, 

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Ragunda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1786
Träkyrkobyggnader i Sverige
1786 i Sverige
Söderala kyrka

Söderala kyrka är en kyrkobyggnad i Söderala cirka 6 kilometer väster om Söderhamn. Kyrkan är församlingskyrka i Söderala församling i Uppsala stift.

Kyrkobyggnaden 
Byggnaden är en korskyrka med centraltorn, sannolikt byggd för den första prosten i prosteriet Alir (prosten bodde senare under medeltiden i Bollnäs). Plantypen påminner om Sigtunakyrkorna, framför allt om S:t Olov. Koret är försett med absid, däremot inte korsarmarna. En ursprunglig trappa i södra korsarmen tyder på att gråstensvalven i koret, korsmitten och korsarmarna är från kyrkans byggnadstid. Valven, avsaknaden av fönster i norr samt rester av en gotländsk sandstenportal i södra korsarmen talar för att kyrkan byggts vid 1200-talets början (Bonnier 1994, s. 119 ff.). Interiören är smyckad med målningar från 1500-talet. Kyrkan har restaurerats ett antal gånger, bland annat 1711-1712, 1746-ca 1752, 1903-1904 och 1963.

Vid renoveringen 1903-1904 byggdes kyrkan om radikalt efter ritningar av arkitekten Carl Möller. Bland annat skulle tornet byggas på med 2,5 meter för att klockorna skulle kunna flyttas upp i kyrkan från sin tidigare plats i klockstapeln. Under takarbetena blottades de medeltida takmålningarna som tidigare kalkats över. Söderala kyrkostämma beslutade sig efter någon månad för att restaurera målningarna. Vissa målningar ansågs dock stötande och de skrapades därför bort efter fotograferingen . Klockstapeln, vilken inte längre behövdes, flyttades upp på det närbelägna Baggberget. Vid renoveringen i kyrkan 1903, upptäcktes flera lik varav en del balsamerade och med fortfarande tydliga anletsdrag.

Inventarier 
Här finns en kopia av Söderalaflöjeln , en vindflöjel från ca 1025 och som anses vara ett av landets finaste konstsmiden.

Orgel
1736 köptes ett orgelverk från Sundsvall.
1740 byggde Daniel Stråhle en orgel med 9 stämmor. 1748 renades och stämdes orgeln av Jonas Gren, Stockholm. 1773 reparerades och rensades orgelverket av Petter Qvarnström, Sundsvall.
1874 byggde P L Åkerman & Lund, Stockholm en orgel med 16 stämmor, två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln byggdes 1964 av Åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Knivsta. Orgeln är mekanisk med slejflådor. Den har ett tonomfång på 56/30.

Vidare läsning

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Nanna Cnattingius: Hälsinglands kyrkor XVII, Söderala kyrka, 1968
 Pelle Hedlund: Vad valven i Söderala kyrka berättar, del I och II, 1975
 Axel Wilhelm Qvarnström: Medeltidsmålningarne i Söderala kyrka, 1911
 Ann Catherine Bonnier: Medeltidskyrkornas vittnesbörd. Hälsingland före 1600. Bebyggelsehistorisk tidskrift 27 (1994)
 Jan Erik Hallström: Söderala kyrka 2008

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Söderhamns kommun
Söderalaflöjeln

Söderalaflöjeln är en vindflöjel, som satt på Söderala kyrka i södra Hälsingland fram till 1700-talet.

Flöjeln, som är från tiden kring 1050, förmodas komma från ett vikingaskepp från vikingatiden. Den är en bronsplåt, som har förgyllts och försetts med djurornamentik i Ringerikestil. Plåten är tresidig och är rikt genombruten. Kantbårderna är förstärkta och smyckas av smala bladlister. Den förvaras numera på Statens historiska museum i Stockholm.

Kopior av Söderalaflöjeln finns i Söderala kyrka, i Gamla Uppsala museum och i vikingamuseet Haithabu i Tyskland.

Källor
 Nationalencyklopedin

Vidare läsning och media 
 Historiska museet
 Åmell, Nils Magnus (1885-1968); Första antikvitetshandelns resa på cykel genom Medelpad - bemärkt besök i Stöde - upptäckten av Söderalaflöjeln, kommentarer av Jonas Källström, Stöde hembygdsförening, Stöde, 1979, LIBRIS-id 485312 
 Gustafsson, Rune; Söderalaflöjeln - ett mustigt bygdespel om vikingatiden, Videoupptagning, manus: Rune Gustafsson - producent: Rolf Bergstedt - regi: Karin Gustafzon, Intryck Hälsingland förlag, Järvsö, 2004

Fornfynd från vikingatiden
Fornnordisk konst
Fornfynd i Sverige
Hälsinglands historia
Föremål på Statens historiska museum
Gribblaren

Gribblaren är en fiktiv karaktär i PC-spelet Den längsta resan från 1999. Gribblaren är ett slags monster i Arkadien (en fiktiv plats) som bor i skogen, välkänd av invånarna i närheten som "skogens terror". Hon lurar hem både människor och djur hem till sig genom att låtsas vara en gammal gumma som har ramlat (hon klär sig i ett slags kåpa med en huva). Därefter erbjuder hon sig att bjuda dem på en god middag - men äter i själva verket upp dem.

Externa länkar
The Longest Journey - officiell webbplats
Resenären - svensk inofficiell webbplats

Datorspelsfigurer
Fiktiva kvinnor i datorspel
Örbyhus pastorat

Örbyhus pastorat var ett pastorat inom Svenska kyrkan i Örbyhus kontrakt av Uppsala stift. Pastoratet ligger i Tierps kommun. Pastoratet namnändrades 2014 i samband med sammanläggning av pastorats församlingar till Vendel-Tegelsmora pastorat

Pastoratskod: 011008.

Administrativ historik
Församlingarna bildade en gemensam kyrklig samfällighet 1991 och 2001 fick pastoratet detta namn.

Ingående församling
Pastoratet låg i Tierps kommun och omfattar sedan 1991 följande församlingar:

 Tegelsmora församling
 Vendels församling

Referenser

Historiska pastorat i Uppsala stift
Indelningar i Tierps kommun
Paul D'Amour

Paul D'Amour, född 12 maj 1967 i Spokane, Washington, är en amerikansk gitarrist, basgitarrist, låtskrivare, musikproducent och ljudtekniker. Han var rock-gruppen Tools förste basist. 

D'Amour fick sparken från Tool år 1995, men av respekt och hövlighet framställde bandet detta som att D'Amour ville lämna bandet frivilligt. Efter att ha lämnat Tool bildade D'Amour det psykedeliska popbandet Lusk, tillsammans med Brad Laner, Chris Pitman (numera medlem i Guns N' Roses) och Greg Edwards (numera i Autolux). 1997 släppte de sitt enda album hittills, Free Mars.

Sedan 2005 skriver och uppträder D'Amour under namnet Feersum Ennjin, inspirerat av en science fiction-roman av Iain Banks. Projektet har en självbetitlad EP släppt under Silent Uproar Records.

Diskografi (urval) 
Med Tool
Opiate (EP) (1992)
Undertow (1993)

Med Lusk
Free Mars (1997)

Som Feersum Ennjin
Feersum Ennjin (EP) (2004)

Soloalbum
Cadences of Loneliness (2008)

Som gästmusiker
Replicants – Replicants (1996)
Lesser Key – Lesser Key (2014)

Referenser

Externa länkar 

Födda 1967
Amerikanska basister
Män
Levande personer
Haris Skenderović

Haris Skenderovic, född 3 november 1981 i Bužim, är en bosnisk/svensk fotbollsspelare. Skenderovic har spelat tre matcher för det bosniska U21-landslaget.

Den 18 november 2010 värvades Skenderović av norska Stabæk, där han skrev på ett treårskontrakt.

Referenser
Player history
US Monastir
   Vasalundsback till tunisiska högstaligan. Haris Skenderovic på väg till ligatvåan US Monastir
 Transferhistorik

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Vasalunds IF
Spelare i IK Sirius FK
Spelare i Syrianska FC
Spelare i Stabæk Fotball
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Tippeligaen
Födda 1981
Levande personer
Män
Gunnar Lundh

Gunnar Herbert Lundh, född 7 oktober 1898 i Väsby församling, Skåne, död 16 maj 1960 i Stockholm, var en svensk fotograf, som bland annat blev känd för sina fotografier till Ivar Lo-Johanssons statardokumentationer.

Utbildning 
Gunnar Lundh var son till hovfotografen Peter P Lundh. Han studerade konsthistoria i Köpenhamn och arbetade där även som porträttfotograf. Hans far skickade honom till flera skolor och fotografer i Tyskland, bland annat Berlin. 1925 åkte han till Berlin och praktiserade på varuhuset Wertheims porträttateljé. I Berlin kom han även i kontakt med den nya behändiga småbildskameran Leica avsedd för 35mm kinofilm, som han köpte 1927. Gunnar Lundh var därmed först i landet med att använda småbildsfilmen i sitt arbete som reportagefotograf och väckte stort uppseende bland sina kollegor som ännu arbetade med otympliga bälgkameror och glasplåtar.

Liv och verk
År 1929 öppnade han en egen bildbyrå i Stockholm som han innehade till sin död 1960. Det var den första bildbyrån av modernt snitt, där kunderna själv kunde välja mellan tusentals välsorterade, ämnesordnade bilder. År 1937 började han använda den nya färgdiafilmen Kodachrome. Han fotograferade gärna vardagsmotiv utan att arrangera bilderna. “Dagens banala bild kan imorgon vara unik”, sade han själv en gång.

Mest uppmärksammad blev han kanske för sina fotografier som publicerades i samband med Ivar Lo-Johanssons reportageresor om statarlivet i Sverige på 1930- och 1940-talen.  Dokumentationen blev så kraftfull att den i hög grad bidrog till att statarsystemet avskaffades 1944. År 1948 kom så Lo-Johanssons bok Statarna i Bild med Lundhs fotografier. Lo-Johansson tyckte om Lundhs bilder och fann dem “finstämda och uttrycksfulla”.

Lundhs stora bildarkiv inspirerade honom även att utge och sälja egna bildband. 1956 kom bildberättelsen Julotta och 1958 Midsommar. Efter sin död efterlämnade Lundh omkring 300 000 bilder till Nordiska museet; av dessa är cirka 15 000 färgbilder som visar depression, jordbruk, beredskapstid och folkhemsbygge,  människor och kungligheter och dessutom många Stockholmsbilder.

Bildgalleri

Källor 
 
Sveriges dödbok 1947–2006. CD-ROM. Sveriges Släktforskarförbund.

Noter

Se även
 Stockholm då och nu i färg

Externa länkar 

 Om Gunnar Lundh på Nordiska mueet
 Digitalt Museum Lundh, Gunnar

Födda 1898
Avlidna 1960
Svenska fotografer under 1900-talet
Män
Personer från Väsby socken
Bågskytte vid olympiska sommarspelen 2008

Bågskytte vid olympiska sommarspelen 2008 hölls vid Bågskyttestadion i Olympiaparken i Peking, och pågick mellan den 9 och 15 augusti 2008.'

Svenska deltagare 
 Magnus Petersson

Medaljtabell

Program

Resultat
Margaretha av Sverige

Prinsessan Margaretha Sofia Lovisa Ingeborg av Sverige, prinsessa av Danmark, född 25 juni 1899 i villa Parkudden på Djurgården i Stockholm, död 4 januari 1977 i Kongsted nära Faxe, Danmark. Hon var dotter till prins Carl och prinsessan Ingeborg och därmed kusin till Gustaf VI Adolf. I släkten kallades hon Tante Ta. Som prinsessa av Sverige och Norge och sedermera Danmark var hon den sista kunglighet till alla de tre skandinaviska länderna.

Biografi
Hon gifte sig 22 maj 1919 i Storkyrkan i Stockholm med sin mors kusin prins Axel av Danmark, son till prins Waldemar av Danmark och prinsessan Marie av Orléans. 

Margaretha ska ha acklimatiserat sig mycket väl i Danmark, ett land hon kände väl till efter alla sina besök hos släkten. Mestadels levde hon ett tillbakadraget familjeliv på egendomen Bernstorffshøj i Gentofte och undvek publicitet. Hon intresserade sig dock redan i Sverige för sociala frågor, och i Danmark engagerade hon sig aktivt och som beskyddare i flera välgörenhetsorganisationer och var ordförande i Gentofte Børnevenner. Hon beskrivs som familjekär och höll tät kontakt med alla sina släktingar, och stöttade kungabarnen i både Belgien och Norge sedan hennes systrar, deras mödrar, hade avlidit.  

Hon var som änka ofta på besök i Sverige och representerade då ibland födelselandet tillsammans med andra medlemmar av svenska kungahuset, främst vid Nobelprisutdelningen som hon var med på 1965–1968, 1970–1972 och 1974. Det sista Sverigebesöket ägde rum 1976 vid bröllopet mellan Carl XVI Gustaf och Silvia Sommerlath. Hon satt då i rullstol på en undanskymd plats i kyrkan.

Barn 
 Prins Georg av Danmark (1920–1986), gift 1950 med Anne Bowes-Lyon (1917–1980).
 Prins Flemming av Danmark (1922–2002), gift 1949 med Ruth Nielsen (1924–2010). Han avsade sig arvsrätten till tronen på grund av sitt morganatiska  giftermål och blev greve af Rosenborg.

Anfäder

Externa länkar 
 Margaretha - prinsessa av Sverige och Danmark

Källor

Noter

Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1977
Danska prinsessor
Svenska prinsessor
Norska prinsessor
Huset Bernadotte
Mottagare av Serafimerorden