kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emanuel Balling

Emanuel Balling, född 13 december 1733 och död 22 januari 1795, var en dansk tidningsman.

Balling var stiftare av Helsingörske Adressekontors Efterretnigner 1768, och var från 1772 utgivare av Kiöbenhavns Aftenpost. Han var med om att instifta det berömda pedagogiska Selskab for Borgerdyden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1733
Avlidna 1795
Män
Danska journalister
Journalister under 1700-talet
Al-Kabri

Al-Kabri (Ar: الكابري) är en avfolkad palestinsk by 12,5 kilometer nordöst om staden Akko, Israel. Den intogs av Israel under 1948 års israel-arabiska krig. 1945 hade den en befolkning av 1 520 palestinska invånare på en areal av 28 726 dunam. Israeliska kibbutzer och moshaver som Kabri, Ga'aton, Me'ona, Ein Ya'akov och Ma'alot har efter fördrivningen av den palestinska befolkningen byggts på platsen för byn, mestadels av östeuropeiska judar. Byn var under kriget föremål för en massaker, ett okänt antal invånare tillfångatogs och dödades av israelisk militär.

Se även 
Lista över palestinska byar som avfolkades 1948

Palestinas historia
Israel-Palestina-konflikten
Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Karl Josef Napoleon Balling

Karl Josef Napoleon Balling, född 21 april 1805 i Gabrielshütte, Böhmen, död 17 mars 1868, var en österrikisk kemist.

Balling var professor vid Polytechnikum i Prag. Han anses vara grundaren av den vetenskapliga jäsningstekniken.  Han införde även sackarimetern (sockermätaren) vid bryggerier och brännvinsbrännerier och arbetade för jordbrukets främjande.

Bibliografi (i urval)
Die Gährungschemie wissenschaftlich begründet und in ihrer Anwendung auf Weinbereitung, Bierbrauerei, Branntweinbrennerei und Hefenerzeugung praktisch dargestellt (1845-47, tredje upplagan 1865).

Källor 

Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Österrikiska kemister
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid Tjeckiens tekniska universitet
Kemister under 1800-talet
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1805
Avlidna 1868
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Kafr Bir'im

Kafr Bir'im (Ar: كفر برعم) är en avfolkad palestinsk by 4 kilometer söder om libanesiska gränsen och 11,5 kilometer nordväst om Safed, Israel. Byn låg 750 meter över havet och bilden av den domineras av en kyrka med ett kyrktorn som ser ut över omgivningen. Kyrkan byggdes 1837 på ruinerna av en äldre kyrka. Byn hade en i huvudsak kristen palestinsk befolkning när invånarna fördrevs av israelisk militär under 1948 års Israel-arabiska krig. 

Den palestinske ärkebiskopen och författaren Elias Chacour var med när byns invånare förvisades, de fördes med lastbilar till jordanska gränsen, där de uppmanades gå över gränsen till fots och inte komma tillbaka. Invånarna är i de fall de inte flytt till Libanon internflyktingar i Israel. Vatikanstaten har fört upp frågan om flyktingarnas rätt att återvända till sin by på den internationella dagordningen. 

Palestinas historia
Israel-Palestina-konflikten
Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Johan Vilhelm Beckman

Johan Vilhelm Beckman, född 18 september 1792 i Gårdsby församling, Kronobergs län, död 10 april 1873 i Klara församling, Stockholms stad, var en svensk präst, hymnolog och författare.

Beckman föddes i Gårdsby socken, där fadern Tomas Georg Beckman var mönsterskrivare. Han blev student i Uppsala 1814, och tog efter sina studier prästerlig ordination i Växjö 1818. Han fick därefter anställning i Stockholm som komministeradjunkt i Katarina församling 1819 och blev 1823 kateket i samma församling. 1824 fick han en tjänst som komminister i Klara församling, som han behöll till sin död.

Beckman var 1850–51, 1853–54. 1856–58 och 1859–60 riksdagsledamot för prästeståndet och 1854–57 fullmäktig i riksgäldskontoret.

Under början av 1820-talet framträdde Beckman som författare av en samling av både poetiska och prosaiska uppsatser, kallad Minnen af lediga stunder, och fick ett välvilligt mottagande. 1843 publicerade han en uppsats om äldre tiders andliga diktkonst - Schwedische Bearbeitungen und Uebersetzungen der Sequenzen Dies iræ und Stabat Mater, als Erstlinge Hymnologischer Forschungen som blev en inledning till hans stora hymnologiska verk: Den nya Swenska Psalmboken, framställd uti Försök till Swensk Psalmhistoria 1845–1872. Det sistnämnda arbete utgavs senare i ett sammandrag.

Bibliografi 
 
  (Google Books: 1–14:e häftet, 1845–1869, psalm nr 1–458)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Hymnologer
Svenska präster under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Prästeståndets riksdagsledamöter
Födda 1792
Avlidna 1873
Män
Personer från Gårdsby socken
Scaramouche - de tusen äventyrens man

Scaramouche - de tusen äventyrens man (originaltitel: Scaramouche) är en historisk roman från 1921 av Rafael Sabatini.

Handling 
Romanen handlar om en ung adelsman, André-Louis Moreau, under franska revolutionen. Hans bäste vän, Philippe de Vilmorin, dödas i en duell och Moreau svär då att hämnas dennes död.

Filmatiseringar 
Romanen filmades 1923, då med Ramon Novarro i huvudrollen som Moreau och sedan åter 1952, då med Stewart Granger som Moreau. 

Franska revolutionen i skönlitteratur
Skönlitteratur 1921
Brunnby, Vendels socken

Brunnby är en by i Vendels socken, Tierps kommun.

Brunnby omtalas första gången i markgäldsförteckningen 1312, och då fanns 4 skattskyldiga bönder i byn. Byn är dock med största sannolikhet forntida. I samband med omläggningen av E4 och den genom Brunnby passerande Länsväg C 709 hittades rester av ett hus från folkvandringstid i byn, jämte rester av stensträngar, och andra boplatsfynd. Intill byn finns även ett gravfält med fem synliga övertorvade stensättningar (RAÄ 88 Vendel), och längre norrut borttogs ett mindre gravfält med två högar, ett röse och tre runda stensättningar (RAÄ 90 Vendel). På byn ägor finns ännu ett mindre gravfält (RAÄ 88:2 Vendel).

Brunnby omtalas senare under medeltiden endast fragmentariskt. Ett köpebrev från 1344 nämns ett byte av jord i Brunnby, och 1457 sägs Karl Knutsson (Bonde) äga jord här. 1540-41 fanns här tre skattegårdar, men tydligen även en gård med kyrkojord. Den dyker upp i jordeboken först 1557 har troligen existerat tidigare men möjligen en tid legat öde. 1559 köpte Gustav Vasa en av skattegårdarna och lade den till kyrkojorden, som han då redan ägde.

Källor 
Det medeltida Sverige, volym 1:4, Tiundaland.
 Land och samhälle i förändring, Arkeologi E4 Uppland - Studier, vol 4, Uppsala 2007

Orter i Tierps kommun
Samuel Älgemalm

Samuel Älgemalm, ursprungligen Mohammed Ebrahim Gharachorloo, född den 28 september 1962 i Iran, är en svensk politiker och sedan valet 2006 kommunfullmäktigeledamot i Växjö för Sverigedemokraterna. Inför valet sade han sig vilja arbeta för att stoppa planerna på en moské i Växjö, minska arbetslösheten, öka antalet privata arbetsförmedlingar samt förbättra skolor och sjukvård.
Älgemalm kom 1985 som asylsökande till Sverige då han tvingats fly Iran på grund av sitt engagemang i ett kommunistiskt parti. Han var tidigare muslim och har konverterat till kristendomen. Älgemalm har flera gånger uppmärksammats för uttalanden som uppfattats som kontroversiella, bland annat uttalanden om islam. Hans agerande har på Dagens Nyheters ledarsida nämnts som ett exempel på Sverigedemokraternas rasism.

Kontroverser
 I en debatt om Sverigedemokraternas nya program mot invandring på riksårsmöte 2007 kritiserade Älgemalm islam och muslimer och yrkade att partiets program skulle kompletteras med ett förbud mot islam. Partistyrelsen hänvisade till religionsfriheten och förslaget antogs ej.
 Älgemalm lade i juni 2008 ut en text på Sverigedemokraternas webbplats där ett långt stycke ordagrant återfanns på den nazistiska Nationalsocialistisk fronts webbplats. Älgemalm hävdade att det var en slump att sex rader med text blev exakt lika formulerad och hävdade att han själv författat texten. Texten togs senare bort från Sverigedemokraternas webbplats. 
 I kommunfullmäktige 15 april 2008, i ett sammanhang om krav på ritualslaktat kött (kosher/halal), sa Samuel Älgemalm att "det finns inte så mycket judar i Växjö, tack och lov, fast vi har så mycket muslimer."
 Under ett kommunfullmäktigesammanträde 2009 sade Älgemalm att narkotikamissbruket berodde på invandrare och att de flesta missbrukare var invandrare. Detta ledde till starka reaktioner och flera ledamöter protesterade och menade att Älgemalm hade fel i sak och att uttalandet var rasistiskt. Sverigedemokraternas partiledare Jimmie Åkesson ansåg att uttalandet var rätt, medan Älgemalm hävdade att han blivit missförstådd.
 Ett uttalande av Älgemalm, under ett kommunfullmäktigesammanträde, om att islam skulle vara "det största hotet mot vårt samhälle." ledde till en anmälan till justitiekanslern (JK) för hets mot folkgrupp  Justitiekanslern valde att lägga ned utredningen då det ansågs att ärendet låg utanför yttrandefrihetsgrundlagen och därför inte var JK:s sak att pröva.

Bedrägeri
Älgemalm erhöll under perioden augusti-oktober 1995 Kas-bidrag samtidigt som han erhöll a-kassa. Han fick också samtidigt socialbidrag. Älgemalm dömdes därför 2005 till villkorlig dom och 30 dagsböter för bedrägeri och ålades att betala tillbaka 23 000 kronor till Försäkringskassan.

Referenser 

Män
Födda 1962
Levande personer
Sverigedemokrater
Islamkritik
Generalernas natt

Generalernas natt (originaltitel: Die Nacht der Generale) är en roman från 1962 av den tyske efterkrigsförfattaren och antinazisten Hans Hellmut Kirst, utgiven på svenska 1963. Den är en av hans mest kända romaner.

Handling
I början av andra världskriget upptäcks ett sällsynt bestialiskt mord på en prostituerad polsk kvinna i det av Tyskland ockuperade Warszawa. Eftersom kvinnan stod med på en lista av tyska medhjälpare tillkallar polska polisen tysk militärpolis. Ett spår dyker emellertid snabbt upp i form av ett vittne. En gammal man som suttit på ett i trapphuset beläget avträde med dörren på glänt hade sett mördarens underkropp, och vittnade om att mördaren hade en uniform med blå byxor som var försedda med röda revärer. En uniformsbyxa som endast var förbehållen generaler! De närvarande soldaterna och lägre befäl vägrar tro på den gamle polske mannens berättelse. Men innan denne hinner pryglas stoppar utredningschefen, en kapten ur tyska arméns militärpolis de övriga - och ställer sig frågan om varför den gamle mannen skulle ljuga ? (Och troligtvis är han föga insatt i vad de röda revärerna har för betydelse). Kunde mördaren verkligen vara en tysk general från Wehrmacht!?

Förvisso betydde polackernas liv inte mycket för den tyska ockupationsmakten, men likväl fick inte ens en general utföra privata lustmord. Kaptenen finner snabbt ut att vid tidpunkten för mordet fanns endast tre tänkbara kandidater på plats i den polska huvudstaden som saknar alibi.

Boken följer därefter såväl den tyske mordutredaren, samt de tre generalernas liv och leverne i Polen 1940, i Paris 1944 och romanen får sin upplösning i Östberlin efter kriget. Mord på mord följer i generalernas spår. Men vem eller vilka är skyldiga? Generalernas karaktärer är en sadist, en högmodig karl som har vissa sympatiska drag samt en riktig fegis. Romanen ställer många viktiga frågor om mänskligheten. Till exempel och hur man handskas med makt, ostyrliga begär, moral och rädsla. Här och där får läsaren sig även ett gott skratt när man som minst anar det, fast någon komedi är romanen verkligen inte.

Filmatisering
Boken blev snabbt en internationell bestseller och den filmatiserades 1966 (på bio 1967) med Peter O'Toole i huvudrollen. Filmens handling har endast inledningen gemensam med romanen.

Skönlitteratur 1962
Tyska romaner
Solängen, Sollentuna kommun

Solängen är en bostadsomåde i Törnskogen i kommundelen Vaxmora i Sollentuna kommun,  Stockholms län. Den ligger vid foten av Tunberget, Sollentunas högsta berg och vid östra stranden av sjön Norrviken.

Vaxmora
Hans Wandal (olika betydelser)

Hans Wandal är namnet på tre generationer danska teologer:

Hans Wandal (1579-1641) - biskop i Viborg  
Hans Wandal (1624-1674) - Själlands biskop
Hans Wandal (1656-1710) - teologisk professor
Catharinus Elling

Catharinus Elling, född den 13 september 1858 i Kristiania (nuvarande Oslo), död där den 8 januari 1942, var en norsk tonsättare, bror till Ægidius Elling.

Elling, som blev student 1874, tog 1883 språklig-historisk lärarexamen och verkade någon tid som lärare. Han drogs emellertid alltmer till musiken, som han med offentligt understöd studerade under upprepade, delvis fleråriga uppehåll i Leipzig och Berlin. Från 1899 åtnjöt han statsunderstöd av stortinget. 

Elling komponerade ett stort antal sånger, danser och klaverstycken, operan Kosackerna (text av Edvard Hagerup Bull), oratoriet Den förlorade sonen (text av Jonas Dahl), mellanaktsmusiken till Shakespeares "Midsommarnattsdrömmen" och en Symfoni i a-dur (uppförd 1890). 

1898 började han på offentligt uppdrag samla folkvisemelodier under resor genom Setesdalen och från Sognefjord till Trondheim. Elling utgav dessa melodier i bearbetat skick under titlar som Norske folkemelodier for klaver, Norske folkeviser for sang og klaver och Slåtter for fiolin og klaver.

Externa länkar

Källor

Födda 1858
Avlidna 1942

Norska kompositörer
Män
Musiker från Oslo
Ægidius Elling

Ægidius Elling, född 26 juli 1861 i Christiania, Norge,  död 27 maj 1949 i Oslo, var en norsk maskiningenjör känd som uppfinnaren av den moderna gasturbinen. Ægidius som också var musikaliskt och konstnärligt begåvad, var bror till musikern och kompositören Catharinus Elling (1858–1942).

Biografi
Efter examen i maskinteknik från Christianias tekniska skola 1881 fortsatte han att arbeta med gasturbiner, som han hade påbörjat under sin studietid, och fick sitt första patent den 31 oktober 1884. Från 1885 till 1902 arbetade han vid företag som tillverkade ångmaskiner, som Christiania Maskinverksted, Heggholmens Skipsverft och Torskog Mekaniska Verkstad i Sverige. Från 1896 var han disponent för Porsgrund Mekaniske Verksteder.

Samtidigt fortsatte han utvecklingen av sin gasturbin och reste runt i Europa för att studera liknande maskiner. År 1903 hade han framställt den första turbinen som levererade mer kraft än den förbrukade. Denna turbin gav ett effektöverskott på 11 hästkrafter. År 1904 startade han företaget A/S Elling Compressor Co. och 1907 A/S Rotation som var en verkstad. En förbättrad prototyp som kom 1912 hade turbinen och kompressorn i serie, vilket så småningom blev normalformen. Båda finns att se på Norsk Teknisk Museum i Oslo. Det fanns få material på den tiden som tolererade de höga temperaturer som krävs för att uppnå tillfredsställande effektivitet. Hans turbin från 1903 stod emot temperaturer upp till 400° C, men Elling insåg att bättre material behövde användas.

Från 1910 till 1921 arbetade han på Myrens Verksted för att 1923 patentera "Ellings gassturbin" och grunda företaget Ellings Gasturbin 1925. Han lyckades emellertid inte få norsk industri intresserad, och de första framgångsrika experimenten med jetmotor i flygplan gjordes i Frankrike och Storbritannien strax före 1930, mest känd här är Frank Whittle (1907-1996). Elling vann en silvermedalj från Polyteknisk forening 1936 för sin avhandling "turbomaskiner". Under andra världskriget lyckades han hålla tekniken dold för tyskarna.

Bibliografi
 Ægidius Elling (1914). Billig opvarmning: veiledning i at behandle magasinovner økonomisk og letvint. Aschehoug forlag.

Källor

Referenser

Externa länkar
 Norsk Teknisk Museums biografi om Elling 
  Ægidius Elling – Gassturbinens far

Födda 1861
Avlidna 1949
Män
Ingenjörer från Oslo
Norska uppfinnare
Norska ingenjörer under 1900-talet
Personer i Norge under 1800-talet
Västliga apacher

Västliga apacher är kulturantropologers och historikers namn på fyra nordamerikansk urbefolkningar i Arizona som talar ett sydathabaskiskt språk och tillhör den apachiska kulturgruppen.

Definition
Till de västliga apacherna hör: White Mountain Apache, San Carlos Apache, Cibecue Apache och Tonto Apache.

Indiannationer 
Idag bor de flesta västliga apacher på indianreservat i Arizona och tillhör följande indiannationer: White Mountain Apache Tribe of the Fort Apache Reservation, San Carlos Apache Tribe och Tonto-Apache Tribe.

Demografi 
Vid folkräkningen 2000 rapporterades följande helt eller delvis etniska tillhörigheter: 
 White Mountain Apache 12 604 personer.
 San Carlos Apache 10 079 personer.
 Payson Tonto Apache 187 personer.

Litteratur 
 Keith H. Basso, The Cibecue Apache (New York, Holt, Rinehart and Winston [1970]).
 Richard J. Perry, Western Apache heritage : people of the mountain corridor  (Austin : University of Texas Press, 1991).
 Eva Tulene Watt, Don’t let the sun step over you : a White Mountain Apache family life (1860--1975) (Tucson : University of Arizona Press, c2004).

Referenser 

Apacher
Äppelbo landskommun

Äppelbo landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Kopparbergs län (numera Dalarnas län).

Administrativ historik
I Äppelbo socken i Dalarna inrättades denna kommun år 1863.

Landskommunen ingår sedan 1971 i Vansbro kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Äppelbo församling.

Kommunvapen
Blasonering: I blått fält ett stolpvis ställt svärd, på vardera sidan åtföljt av ett äpple, allt av guld.

Vapnet fastställdes 1946.

Geografi
Äppelbo landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 374,70 km², varav 358,90 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 54,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Vansbro kommun
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Johan Theodor Bergelin

Johan Theodor Bergelin, född 6 april 1822 i Karlstad, död 27 juli 1864, var en svensk agronom.

Bergelin var son till provinisialläkaren Peter Johan Bergelin på Gotland som hade anklagats för högförräderi och dömts till döden, sedan han i berusat tillstånd proponerat "Gustaf V:s" skål. Han benådades dock och dömdes i stället till fästning, varifrån han även snart frigavs, och blev därefter stadsläkare i Karlstad.

Bergelin studerade vid Degebergs lantbruksinstitut, och inköpte därefter Nykvarns lant- och bruksegendom i Södermanland, vilken han senare överlät på ett bolag, och bosatte sig på Hammarby gård och blev sekreterare i Stockholms läns hushållningssällskap. Som elev till Edward Nonnen, det rationella jordbrukets fader i Sverige, följde han i sin lärares spår som författare och flitig bearbetare av lantbrukslitteraturen. 

År 1846 utgav Bergelin en bearbetning av Albrecht Daniel Thaers ryktbara verk Grundsatser i rationella landthushållningen, och på 1850-talet utgav han även ett flertal mindre "hjälpredor" i lantbruksrörelsen såsom Dagsverksjournal, Mjölkjournal med flera. 1855 började han utge Tidsskrift för svenska lantbruk. Han utgav även bearbetningar av andra författares verk som Hornboskapens ändamålsenligaste utfodring, betraktad från vetenskaplig och praktisk synpunkt (1862, original av Julius Kühn), Handbok i dränering eller grunddikning med tegelrör, dess theori och praktiska utförande, äfvensom anvisning att tillverka tegelrör (1864, original av Louis Vincent) och Naturlagarne för åkerbruket (1864, original av Justus von Liebig) samt redigerade Qvartalskrift för praktisk landthushållning 1862-64 samt Bibliotek i rationel landthushållning 1864.

Källor

Vidare läsning
 Nekrolog av August Blanche

Svenska agronomer
Forskare från Karlstad
Födda 1822
Avlidna 1864
Män
SBH
Svenska forskare under 1800-talet
Transylvanian Flower

Transylvanian Flower är ett musikalbum av gruppen Strasse från 2005. 

Producerad av Charlie Storm i Cloudchamber studios och utgiven av Luminol Grammofon. 

Låten, Dying For The Wild Life, utgiven som singel 2004. Den är även utgiven av Groove Magazine samlingsalbum.

Låtlista
One Of The Aliens (Ryden)
Dying For The Wild Life (Ryden)
Belle Gravia (Storm/Ryden)
 The Stranger In Your Eyes (Ryden)
 Blue Town (Ryden)
 Neon Streets (Storm/Ryden)
 What Can You Do? (Ryden)
 Transylvanian Flower (Storm/Ryden).

Medverkande
Russ Ryden: sång, gitarr, synths.
Max Abbey: gitarr.
UK Sandin: bas, bakgrundssång. 
Charlie Storm: trummor, gitarr, keyboards. 
Musikalbum 2005
Bulsan

En bulsan är en sorts vimpel som tidigare användes på fartyg, särskilt seglande örlogsfartyg. De var främst för ceremoniellt bruk och var ofta mycket långa, på större fartyg många tiotals meter.

Flaggor efter typ
Trivselhus

Trivselhus är en svensk hustillverkare för enfamiljsvillor, gruppbyggda småhus, lägenheter och bostadsrätter. Företaget grundades 1993 och hade 2021 cirka 200 medarbetare. 

Företagets huvudanläggning ligger i Korsberga i Vetlanda kommun och hus tillverkas även vid anläggning i Landsbro. Trivselhus marknadsför även varumärket Movehome. Trivselhus har försäljningskontor i Malmö och Luleå samt internationell export.

Trivselhus var tidigare en del av Södra Skogsägarna, men är sedan 2021 en del av Svensk Husproduktion som ägs av investmentbolaget Profura. Systerbolag är LB-hus.

Referenser

Externa länkar
Trivselhus webbsida
Movehome webbsida

Svenska husföretag
Företag bildade 1993
Företag i Vetlanda kommun
Bombus asiaticus

Bombus asiaticus (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Centralasien.

Utseende 
Bombus asiaticus honor (drottning och arbetare) har svart huvud medan mellankroppen och de två första bakkroppssegmenten är brungula. Det tredje bakkroppssegmentet är svart, och de följande (segment 4-6) tegelröda. Hanen har huvud och mellankropp färgad som honan, medan bakkroppen är svart utom de fyra sista bakkroppssegmenten (4-7) som är tegelröda. Färgteckningen är variabel; det förekommer att mellankroppen har ett svart band mellan vingfästena, och att de två främsta bakkroppssegmenten hos hanen är svarta i stället för gula.

Vanor 
Arten samlar nektar och pollen från ett flertal växtfamiljer, som balsaminväxter (jättebalsamin), ärtväxter (vitklöver), korgblommiga växter (tistlar), flenörtsväxter (Grekisk fingerborgsblomma, Digitalis lanata), kransblommiga växter (gråmynta) samt potatisväxter (bolmört). I Himalaya kan den gå upp till åtminstone 4 800 m.

Utbredning 
Bombus asiaticus finns i Centralasien från Indien över Afghanistan, Pakistan, Kazakstan, Kirgizistan, Tadzjikistan, Nepal, Mongoliet och västra till sydvästra Kina till asiatiska Ryssland.

Källor 

 
Humlor
Bombus
Johan Paulin Olivecrantz

Johan Paulin Olivecrantz, född den 1 augusti 1633 i Strängnäs, död den 10 januari 1707 i Stockholm, var en svensk ämbetsman och diplomat.

Biografi
Han var son till Strängnäsbiskopen Laurentius Paulinus Gothus och adlades 1654 på grund av biskopens förtjänster. Samma år blev Olivecrantz aktuarie i kungliga kansliet och var 1658 legationssekreterare i Frankfurt am Main, 1659 i Paris, 1661 legat i Gottorp och 1665 blev han statssekreterare. År 1674 blev han kansliråd och vice hovkansler. Tillsammans med greve Bengt Oxenstierna var han ambassadör vid fredsförhandlingarna i Nijmegen 1676.

År 1680 blev han ståthållare i Reval och 1681 guvernör över drottning Kristinas underhållsländer samt 1682 hennes råd och generalguvernör.

Olivecrantz hade lärda och litterära intressen och anses som författare till Les anecdotes de Suède.

Han är begravd i Strängnäs domkyrka i Olivecrantzka gravkoret.

Referenser 
 5'Svensk uppslagsbok''

Noter

Svenska diplomater under 1600-talet
Födda 1633
Avlidna 1707
Män
Lagmän i Gotlands lagsaga
Personer från Strängnäs
De sju intelligensfaktorerna

De sju intelligensfaktorerna kan syfta på:
 De sju intelligensfaktorerna – de sju primära intelligensfaktorer som föreslogs av Louis Leon Thurstone, se Teorin om primära intelligensfaktorer
 De sju intelligenserna – en bok av Howard Gardner (originaltitel Frames of Mind: The Theory of Multiple Intelligences, 1983)