kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Christian Hagedorn

Inte att förväxla med den tyske filologen med samma namn
Hans Christian Hagedorn, född 8 mars 1888 i Köpenhamn, död 6 oktober 1971 i Gentofte i Danmark, var en dansk läkare och diabetesforskare. 

Hagedorn var 1932-1963 överläkare vid Niels Steensens hospital i Gentofte. Han invaldes 1948 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien. År 1954 utnämndes han till medicine hedersdoktor vid Göteborgs universitet.

Hagedorn var med om att utveckla Hagedorn-Jensenmetoden för mätning av blodsocker och tog fram det första långverkande insulinpreparatet för behandling av diabetes under namnet Neutral Protamin Hagedorn eller NPH-insulin.

Referenser

Noter

Tryckta källor  
 

Danska läkare
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1888
Avlidna 1971
Diabetologer
Francis Place

Francis Place , född 3 november 1771 i London, död 1 januari 1854 i London, var en framträdande engelsk utvecklare av sociala reformer.

Tidig karriär och inflytande 
Place var från början utbildad skräddare, men gjorde sig tidigt ett namn som en förespråkare av preventivmedel. Han blev känd som en radikal samhällsdebattör som stöttade många framstående politiker och filosofer såsom Joseph Hume, Sir Francis Burdett och  Jeremy Bentham. Han inspirerade även John Stuart Mill, bland annat genom sitt i samtiden chockerande verk  Illustrations and Proofs of the Principles of Population,  som publicerades år 1822.

År 1794 gick Place med i London Corresponding Society, en sammanslutning vars syfte var att arbeta för sociala reformer i Storbritannien. Under tre års tid arbetade han hårt för att uppnå samhällsförändringar som skulle gynna de mest utsatta grupperna. Åren 1797 till 1807 valde Place att dra sig tillbaka och studera bland annat ekonomi men han återvände sedan till politiken. År 1824 var han med och kampanjade för en lag som skulle göra det enklare att bilda fackföreningar, lagen antogs också men detta ledde till att fackföreningarna bekämpades på andra sätt istället. Märkligt nog betraktade Place egentligen fackföreningarna som en kortvarig lösning som väckte mer hopp än de skulle kunna infria.  Hans politiska inställning kan på vissa sätt liknas vid den moderna libertarianismen.

År 1830 stöttade Place Rowland Detrosier som var en radikal aktivist från arbetarklassen. Denne försökte bygga upp ett alternativ till socialismen.

Moraldebattör 
Place publicerade en mängd pamfletter, brev och tidningsartiklar som är värdefulla, snarare som skildrare av dåtidens moralsyn och människosyn, än som litterära alster.  Place var också aktiv i politiska grupper som sökte reformera de moraliska värderingar som bidrog till svagare samhällsgruppers utsatthet.

Preventivmedel 
Efter 1840 försökte Place arrangera en kampanj mot ett lagförslag som ytterligare skulle begränsa frihandeln. Hans idéer ledde även till att den första organisationen som förespråkade preventivmedel bildades år 1877. Han lyckades förena de idéer Malthus presenterat med en syn på preventivmedel som en möjlig lösning på problemet. Preventivmedel kom en tid att benämnas Malthusiska tingestar.

Referenser

Källor
 Place, Francis [1822] Illustrations and Proofs of the Principles of Population,   London, Geo. Allen and Unwin (1930)
Thomas, W. (2006) "Place, Francis (1771–1854)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, online edn, läst 11 aug 2007

Noter

Externa länkar 

Politiska teoretiker
Liberaler
Födda 1771
Avlidna 1854
Män
Elisha Harris

Elisha Harris, född 8 september 1791, död 1 februari 1861, var en amerikansk politiker och viceguvernör och guvernör i Rhode Island.

Tidigt liv
Harris föddes i Cranston, Providence County, Rhode Island. Han bodde senare i Coventry, Kent County, Rhode Island.

Harris var son till Joseph Harris, och ättling till William Harris, som emigrerade till Amerika tillsammans med Roger Williams. William Harris var en av de ursprungliga markägarna i Providence och senare i Pawtuxet. Elisha Harris gick i offentliga skolor i sin hemstad och studerade en tid på East Greenwich Seminary. Kort tid efter sin skolgång blev han bokförare på fabrikerna i Phœnix, som då kallades Roger Williams Mills. Senare fick han privilegiet att utnyttja vattenkraften strax uppströms och började med egen tillverkning 1822. Han lyckades skapa ett stort företag som gick i arv till hans efterlevande. Hans dotter Catherine gifte sig med Henry Howard, som också kom att bli guvernör i Rhode Island.

Från 1846 till 1861 var han verkställande direktör för Providence Bank.

Politisk karriär
Harris var medlem av Whigpartiet. Han var viceguvernör i Rhode Island från 1846 till 1847 och efterträdde sedan Byron Diman som guvernör. Han var guvernör från den 4 maj 1847 till den 1 maj 1849. Hans efterträdare som guvernör var partikamraten Henry B. Anthony.

Sedan Whig-partiet upplösts blev han medlem av Republikanerna. Han var elektor för Rhode Island i presidentvalet 1860.

Efter sin död 1861 begravdes han på Greenwood Cemetery, Coventry, Rhode Island.

Se även
Lista över guvernörer i Rhode Island

Referenser

Externa länkar
Find a Grave

Viceguvernörer i Rhode Island
Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska whigs
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Providence County
Födda 1791
Avlidna 1861
Män
James A. Bayard, Jr.

James Asheton Bayard, Jr., född 15 november 1799 i Wilmington, Delaware, död 13 juni 1880 i Wilmington, Delaware, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1851-1864 och 1867-1869.

Fadern James A. Bayard var senator för Delaware 1804-1813 och äldre brodern Richard H. Bayard var i sin tur senator 1836-1839 samt 1841-1845. Medan fadern var federalist och brodern whig, valde James A. Bayard, Jr. att gå med i demokraterna. Morfadern och federalisten Richard Bassett hade varit en av Delawares två första ledamöter av USA:s senat.

Bayard studerade juridik och inledde sin karriär som advokat i Wilmington. Han efterträdde 1851 John Wales som senator. Han omvaldes 1857 och 1863. Bayard avgick 1864 och efterträddes av George R. Riddle. Senator Riddle avled 1867 i ämbetet och Bayard fick tjänstgöra till slut den mandatperiod som han själv ursprungligen hade valts till. Bayard efterträddes 1869 i senaten av sonen Thomas F. Bayard. Även sonsonen Thomas F. Bayard, Jr. var senator för Delaware.

James A. Bayard, Jr. avled 1880 och gravsattes på Old Swede's Church kyrkogård i Wilmington.

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Union College
Personer från Wilmington, Delaware
Födda 1799
Avlidna 1880
Män
Alexander Luther

Alexander Ferdinand Luther, född 17 februari 1877 i Helsingfors, död där 9 augusti 1970, var en finländsk zoolog. Han var far till botanikern Hans Luther.

Luther blev student 1895, filosofie kandidat 1900 och filosofie licentiat 1904, då han utnämndes till docent i zoologi vid Helsingfors universitet.  Åren 1903–11 var han därjämte amanuens vid universitetets zoologiska museum.  År 1917 utnämndes han till kustos vid Helsingfors universitets zoologiska museum och var 1918–47 e.o. professor i zoologi. Samma år blev han på grund av Johan Axel Palméns testamente föreståndare för Tvärminne zoologiska station. Han studerade 1912–14 utvecklingsfysiologi i Tyskland som Rosenbergsk stipendiat. Han invaldes 1948 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Luther riktade först sin uppmärksamhet åt faunistiken, särskilt molluskernas, och utgav Bidrag till kännedom om land- och sötvattengastropodernas utbredning i Finland (i Finska vetenskapssocietetens "Acta", 1901). Ett specialstudium utgjordes av virvelmaskarnas morfologi, som han studerade 1902–03 i Graz och Trieste. Till detta gebit hör hans betydande licentiatavhandling Die Eumesostomien (1904) och en annan systematisk undersökning Zur Kenntnis der Gattung Macrostoma (i festskrift för J.A. Palmén, 1905). 

Sedermera ägnade Luther sitt intresse åt vertebraternas jämförande anatomi, för vars studium han 1905–07 som Alexanderstipendiat vistades i Heidelberg och München. Resultat av dessa studier är avhandlingen Untersuchungen über die vom N. trigeminus innervierten Muskulatur der Selachien (Haie und Rocken) och Beitrag zur Kenntnis von Muskulatur und Skelett des Kopfes des Haises Stegostoma tigrinum und der Holocephalen (bägge i Finska vetenskapssocietetens "Acta", 1909). Han redigerade tillsammans med Odo Reuter det stora arbetet "Bibliotheca zoologica Fenniæ" (i "Acta societatis pro fauna et flora fennica", 1902–08). Senare arbeten är Studien über acöle Turbellarien aus dem Finnischen Meerbusen (1912) och Über die vom N. trigeminus versorgte Muskulatur der Ganoiden und Dipneusten (1913).

Referenser

Noter

 

Finländska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1877
Avlidna 1970
Män
Ugglan
Personer från Helsingfors
Salomongrodmun

Salomongrodmun är en fågelart i familjen grodmunnar, endemisk för Salomonöarna. Den beskrevs redan 1901, men erkändes inte som en distinkt art förrän 2007.

Länge betraktades arten som en underart till marmorgrodmunnen (Podargus ocellatus). Detta förändrades efter en expedition 1998 till Santa Isabel Island i Salomonöarna då ornitologerna David Steadman och Andrew Kratter från Florida Museum of Natural History fångade, tillsammans med jägare från öns lokalbefolkning, en invidivid av arten. Studier av denna individ påvisade stora skillnader från andra besläktade grodmunsarter vilket föranledde forskarna att inte bara behandla den som en egen art utan även placera den i det egna släktet Rigidipenna. David Steadman sa vid ett senare tillfälle: "Den här upptäckten understryker att fåglar på fjärran Stillahavsöar fortfarande är dåligt kända, vetenskapligt sett.

Arten skiljer sig på flera sätt ifrån andra grodmunnar. Exempelvis har den enbart åtta stjärtfjädrar istället för de tio eller tolv som de andra arterna har och dess fjädrar är också grövre. Den har också strimmiga handpennor och stjärtpennor, stora ljusa fläckar och utpräglade vita prickar.

IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Noter

Fåglar i australiska regionen
Grodmunnar
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Richard H. Bayard

Richard Henry Bayard, född 26 september 1796 i Wilmington, Delaware, död 4 mars 1868 i Philadelphia, Pennsylvania, var en amerikansk diplomat, jurist och politiker (whig). Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1836-1839 och 1841-1845. Han var bror till James A. Bayard, Jr.

Morfadern Richard Bassett hade varit senator för Delaware 1789-1793 och tjänstgjorde sedan som guvernör 1799-1801. Fadern James A. Bayard var i sin tur senator 1804-1813.

Richard H. Bayard studerade juridik och inledde 1818 sin karriär som advokat i Delaware. Han var 1832 borgmästare i Wilmington.

Senator Arnold Naudain avgick 1836 och efterträddes av Bayard. Han avgick i sin tur 1839 för att tillträda som chefsdomare i Delawares högsta domstol. Delstatens lagstiftande församling kunde inte enas om en efterträdare. Bayard avgick till sist 1841 som chefsdomare för att tillträda som senator på nytt. Bayard efterträddes 1845 som senator av John M. Clayton.

Bayard tjänstgjorde 1850-1853 som USA:s chargé d'affaires i Belgien. Han avled 1868 och gravsattes på Wilmington & Brandywine Cemetery i Wilmington. Brorsonen Thomas F. Bayard tjänstgjorde som USA:s utrikesminister 1885-1889.

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska whigs
Amerikanska diplomater under 1800-talet
Amerikanska jurister under 1800-talet
Borgmästare i USA
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
USA:s ambassadörer i Belgien
Personer från Wilmington, Delaware
Födda 1796
Avlidna 1868
Män
Francis M. Dimond

Francis M. Dimond, född 6 juni 1796, död 12 april 1859, var en amerikansk politiker och guvernör i Rhode Island.

Tidigt liv
Dimond föddes i Bristol, Rhode Island. I sin ungdom reste han i Karibien och tjänstgjorde i flera år som USA:s konsul i Port-au-Prince.

Senare blev Dimond konsul för USA i Mexiko. Den kunskap han skaffade sig där visade sig vara ovärderlig under kriget mot Mexiko. Under detta krig kallades han till Washington för att bidra med information som skulle vara till hjälp vid anfallet mot Veracruz. Efter slaget ockuperade amerikanska armén området. Dimond tjänstgjorde under den tiden som officiell översättare åt general Winfield Scott. Han utnämndes också till tullare i hamnen i Veracruz.

Sedan Dimond återvänt till Rhode Island arbetade han för byggandet av Southern Pacific Railway och hade överinseende över dess konstruktion.

Politisk karriär
Dimond valdes till viceguvernör i Rhode Island 1853. Han blev guvernör den 20 juli 1853 när Philip Allen avgick för att bli amerikansk senator. Han satt kvar som guvernör till den 2 maj 1854. Han sökte omval, men misslyckades, och efterträddes av William W. Hoppin.

Han avled den 12 april 1859. Han begravdes på Juniper Hill Cemetery.

Se även
Lista över guvernörer i Rhode Island

Referenser
 Sobel, Robert och John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. 

Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Bristol, Rhode Island
Födda 1796
Avlidna 1859
Män
Charles Judson Herrick

Charles Judson Herrick, född 6 oktober 1868, död 29 januari 1960, var en amerikansk neurolog. Han var 1907-1934 professor i neurologi vid University of Chicago. Han invaldes 1918 som ledamot av  National Academy of Sciences och blev 1946 utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Externa länkar 
 George W. Bartelmez: Charles Judson Herrick. National Academy of Sciences, 1973. 

Amerikanska neurologer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1868
Avlidna 1960
Anton Bernhard Fürstenau

Anton Bernhard Fürstenau, född den 20 oktober 1792 i Münster, död den 18 november 1852 i Dresden, var en tysk musiker. Han var son till Kaspar Fürstenau och far till Moritz Fürstenau.

Fürstenau var "underbarn" på flöjt samt blev 1804 anställd i Oldenburg, 1817 i Frankfurt am Main och 1820 vid hovkapellet i Dresden. Fürstenau var, liksom fadern, med vilken han gjorde vidsträckta konstresor, en fruktsam kompositör och skrev även två flöjtskolor. Fürstenau åtnjöt europeiskt rykte som virtuos och flöjtlärare.

Källor 

 

Hovkapellister
Tyska flöjtister
Klassiska flöjtister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Münster
Födda 1792
Avlidna 1852
Män
Ugglan
Christian Møller

Christian Møller, född 22 december 1904, död 14 januari 1980, var en dansk fysiker som från 1943 var professor i matematisk fysik vid Köpenhamns universitet. Han var 1957–1971 chef för NORDITA. Han invaldes 1968 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor

Tryckt litteratur

Noter

Danska professorer i fysik
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1904
Avlidna 1980
Thomas F. Bayard, Jr.

Thomas Francis Bayard, Jr., född 4 juni 1868 i Wilmington, Delaware, död 12 juli 1942 i Wilmington, Delaware, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1922-1929. Han var son till utrikesministern Thomas F. Bayard.

Bayards far, farfar, farfaderns bror, farfarsfar och farfaderns morfar hade alla representerat Delaware i USA:s senat. Bayard gick med i demokraterna, faderns och farfaderns parti. Han utexaminerades 1890 från Yale University och studerade sedan vidare vid Yale Law School. Han inledde 1893 sin karriär som advokat i hemstaden Wilmington. Han flyttade sedan till New York men återvände 1901 till Wilmington. Han var ordförande för demokraterna i Delaware 1906-1916. Han gifte sig 1908 med Elizabeth Bradford du Pont.

Bayard fyllnadsvaldes 1922 till senaten. Han valdes dessutom till en sexårig mandatperiod. Han besegrades i senatsvalet 1928 av republikanen John G. Townsend. Bayard utmanade i senatsvalet 1930 sittande senatorn Daniel O. Hastings men förlorade med 45% av rösterna mot 54% för Hastings.

Bayard avled 1942 och han gravsattes på Old Swede's Church kyrkogård i Wilmington.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1868
Avlidna 1942
Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Män
Personer från Wilmington, Delaware
Alumner från Yale Law School
Johan Wibergh

Johan Wibergh, född 4 september 1963, är (från 1 augusti 2015) teknikchef på Vodafone. Han var 2008–2015 medlem av Ericssons koncernledning och chef för affärsområdet Networks, vilket är Ericssons största affärsområde som står för cirka hälften av koncernens omsättning.  Från 1 januari 2010 var han även vice verkställande direktör.

Referenser

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Personer med anknytning till Ericsson
Män
Födda 1963
Levande personer
William W. Hoppin

William Warner Hoppin, född 1 september 1807, död 18 april 1890, var en amerikansk jurist och politiker och guvernör i Rhode Island.

Tidigt liv
Hoppin föddes i Providence, Rhode Island. Han tog examen från Hopkins School 1824 och studerade sedan vid Yale University, där han tog grundexamen och sedan examen i juridik.

Politisk karriär
Hoppins första valda ämbete var till fullmäktige (common council) i Providence, Rhode Islands största stad och huvudstad.

Hoppin var kandidat för Whig och det så kallade Know Nothing Party i guvernörsvalen i Rhode Island från 1854 till 1857. Han besegrade demokraten Francis M. Dimond i valet 1854 och efterträdde honom som guvernör den 2 maj 1854. Han satt kvar till den 26 maj 1857, då han efterträddes av republikanen Elisha Dyer. Han var den senaste guvernören i Rhode Island som varken företrädde Demokraterna eller Republikanerna.

År 1856 blev han vald till delegat till Republikanska partiets nationella konvent.

Han deltog i fredskonferensen 1861 och under amerikanska inbördeskriget gav han starkt stöd åt Unionen och dess krigsansträngningar.

Han begravdes på Swan Point Cemetery i Providence.

Se även
Lista över guvernörer i Rhode Island

Referenser

Yale Obituaries
Ex-gov- William W. Hoppin Dead, New York Times, April 20, 1890.

Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska whigs
Knownothings
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Yale Law School
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Providence
Födda 1807
Avlidna 1890
Män
Jannik Bjerrum

Jannik Bjerrum, född 5 april 1909, död 29 augusti 1992, var en dansk kemist. Han var från 1948 professor i kemi vid Köpenhamns universitet. Han invaldes 1969 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Alumner från Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Danmarks Tekniske Universitet 
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1909
Avlidna 1992
Danska professorer i kemi
Profiled

Profiled är egentligen en intervjuskiva med de kvarvarande medlemmarna, Jimmy Page, Robert Plant och John Paul Jones, i Led Zeppelin som släpptes första gången september 1990. År 1992 släpptes Profiled tillsammans med Remasters. I den utgåvan är skiva 1 och 2 samlingsskivor med remastrade låtar från Led Zeppelins olika album, medan skiva 3 innehåller intervjuer med bandet.

Låtlista

Skiva 1
"Communication Breakdown"
"Babe I'm Gonna Leave You"
"Good Times Bad Times"
"Dazed and Confused"
"Whole Lotta Love"
"Heartbreaker"
"Ramble On"
"Immigrant Song"
"Celebration Day"
"Since I've Been Loving You"
"Black Dog"
"Rock and Roll"
"The Battle of Evermore"
"Misty Mountain Hop"
"Stairway to Heaven"

Skiva 2
"The Song Remains the Same"
"The Rain Song"
"D'yer Mak'er"
"No Quarter"
"Houses of the Holy"
"Kashmir"
"Trampled Under Foot"
"Nobody's Fault But Mine"
"Achilles Last Stand"
"All My Love"
"In the Evening"

Skiva 3
1. "Led Zeppelin Profile"
2. - 8. "Station Liners"
9. - 16. "Interview: Jimmy Page"
21. - 32. "Interview: Robert Plant"
33. - 43. "Interview: John Paul Jones"

Album av Led Zeppelin
Musikalbum 1990
Engelskspråkiga samlingsalbum
Moritz Fürstenau

Moritz Fürstenau, född den 26 juli 1824 i Dresden, död där den 27 mars 1889, var en tysk flöjtist och musikhistoriker. Han var son till Anton Bernhard Fürstenau.

Fürstenau blev 1842 sin fars efterträdare i hovkapellet i Dresden och 1852 kustos för kungens av Sachsen musikbibliotek samt 1858 lärare vid konservatoriet. Fürstenau skrev bland annat Zur Geschichte der Musik und des Theaters am Hofe zu Dresden (2 band, 1861–1862).

Källor 

 

Hovkapellister
Tyska flöjtister
Klassiska flöjtister
Tyska teaterhistoriker
Tyska musikhistoriker
Musikologer under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Dresden
Födda 1824
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Abu-Dawud Sulaiman ibn Ash`ath al-Azadi al-Sijistani

Abu-Dawud Sulaiman ibn Ash`ath al-Azadi al-Sijistani, född år 817 i Sistan i östra Persien, död år 888, var en persisk traditionssamlare och författare av flera kända verk. Mest känd är han som författare till den tredje av de sex kanoniserade arabiska hadithsamlingarna godkända av sunnimuslimer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Personligheter inom islam
Perser
Avlidna 888
Män
Födda 817
Personer i Iran under 800-talet
Donald Healey

Donald Mitchell Healey, CBE, född 3 juli 1898 i Perranporth, Cornwall, död 6 februari 1988 i Perranporth, var en brittisk rallyförare och bilkonstruktör.

Tidig karriär
Healey började arbeta på Sopwith Aviation Company 1914. Han deltog i första världskriget som bombflygare, men blev nedskjuten av misstag av brittiskt luftvärn efter ett uppdrag och hemförlovades vid 18 års ålder. Han studerade då till ingenjör, innan han började med bilsport.

Rallykarriär
Donald Healey tog flera framskjutna placeringar i Monte Carlo-rallyt, med en totalseger 1931 i en Invicta som bästa resultat. Han var ockdå konstruktör för flera brittiska biltillverkare, bland annat Triumph.

Under andra världskriget arbetade Healey med en flygplansförgasare för försvarsministeriet och med Humbers lätta pansarbilar.

Biltillverkning

År 1945 grundades Donald Healey Motor Company i en gammal RAF-hangar i Warwick. Året därpå kom den första Healey-bilen, försedd med motor från Riley. Healey-bilarna vann flera klassegrar i Coupe des Alpes och Targa Florio 1947 och 1948. Donald Healey själv slutade på en nionde plats i Mille Miglia 1948. 1952 kom en Nash-Healey trea i Le Mans 24-timmars. 

På London Motor Show 1952 visade Healey en öppen sportbil med motor från Austin A90 Atlantic. Austins chef Leonard Lord såg möjligheten att kunna erbjuda sina kunder en ny modell och erbjöd Healey att tillverka bilen och sälja den genom Austins försäljningsnät, mot att bilen även fick bära Austin-namnet. Healey gick med på uppgörelsen mot en summa pengar för varje bil som bar hans namn och produktionen av Austin-Healey 100 startade i Longbridge året därpå. Bilen blev en stor framgång, inte minst på USA-marknaden. I mitten av femtiotalet tog Healey även fram den mindre Austin-Healey Sprite.

När British Motor Corporation lade ned tillverkningen av Austin-Healey-bilarna i slutet av 1960-talet, vände sig Healey till Jensen Motors för att ta fram en efterträdare, Jensen Healey. Donald Healey blev styrelseordförande för Jensen Motors 1970.

År 1973 tilldelades Healey Brittiska Imperieorden för sina insatser för bilindustrin. År 1996 valdes han in i International Motorsports Hall of Fame.

Se även
Austin-Healey
Jensen-Healey

Källor

Noter

Födda 1898
Avlidna 1988
Brittiska rallyförare
Grundare av bilindustri
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Bilar tillverkade av Healey Motor Company