kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Étienne-Nicolas Méhul

Étienne-Nicolas Méhul, född den 22 juni 1763 i Givet, död den 18 oktober 1817 i Paris, var en fransk tonsättare.

Méhul fick sin första utbildning av en blind organist och blev 1778 ställföreträdande organist i klostret Lavaldieu, men flyttade samma år till Paris; där han fick praktik som musiklärare. Gluck upptäckte hans begåvning för dramatisk komposition och uppmuntrade honom att ägna sig däråt.

Efter några aldrig uppförda övningsarbeten framträdde han på Opéra-Comique med Euphrosine (1790), som hade avgjord framgång, varpå följde Alonzo et Cora (1791) på Stora operan och Stratonice (1792). Tämligen stor framgång hade en del följande, som Le jeune sage et le vieux fou (1793; "Ung klok och gammal tok", 1805), La caverne (1795) och Mélidore et Phrosine (1796), varemot Le jeune Henri (1797) blev utvisslad av politiska skäl, under det likväl dess uvertyr begärdes da capo och ännu bibehåller sig.

Ariodant (1799; "Ariodant", 1808) med flera blev däremot populär; och med L'irato (1801; "L'irato", 1808), som gavs under ett antaget italienskt tonsättarnamn, lyckades Méhul dupera sina motståndare, som anklagat honom för att vara tung och monoton samt inte kunna skriva i den lätta, eleganta italienska buffastilen. I samma stil skrevs Une folie (1802; "Målaren och modellerna", 1804), Le trésor supposé (1802; "Den föregifna skatten", 1805), Les deux aveugles de Toléde (1806; "De bägge blinde", 1833), Uthal (1806) och en mängd andra, bland vilka i synnerhet "Une folie" hör till den tidens bästa operetter och med lycka återupptogs långt senare.

Fétis erkänner hos Méhul en ädel sång, en för sin tid lysande instrumentation samt känsla för dramatisk sanning, särskilt i starka situationer, men vill förringa hans talang för den lättare opéracomiquen. Emellertid har flera av Méhuls komiska operor överlevt honom, men av de seriösa endast en enda, Joseph (1807; "Joseph i Egypten", 1856), och denna mindre genom sina förtjänster som dramatisk opera än som ett slags sceniskt oratorium, med klassiskt ren stil, naiv religiositet, idyllisk enkelhet och träffande lokalfärg – ett verkligt unikum i sitt slag.

Fördunklad av Spontini, hade Méhul ej vidare någon framgång, och grämelsen däröver bidrog till hans död. Hans sonater och symfonier är obetydliga; däremot gjorde hans kantater och patriotiska hymner stor lycka (Chant du depart, Chant de victoire, Hymne à la paix med flera). Som inspektor vid konservatoriet (sedan år 1794) och medlem av Académie des beaux-arts (1795) föreläste han över L'état futur de la musique en France och Les travaux des éléves du conservatoire à Rome (1808). Han fick sin biografi av Arthur Pougin (1889; 2:a upplagan 1892).

Källor

Noter

Franska klassiska kompositörer
Franska operatonsättare
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Riddare av Hederslegionen
Franska musiker under 1700-talet
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Givet
Födda 1763
Avlidna 1817
Män
Ugglan
The Event

The Event är en amerikansk TV-serie från 2010. Serien följer Sean Walker, spelad av Jason Ritter, vars flickvän blir kidnappad. När han söker efter ledtrådar runt kidnappningen, så snubblar han på en hemlighet, den största nedtystningen i världshistorien. The Event sändes på måndagar på NBC, i Sverige sändes från början programmet med sex dagars fördröjning på SVT men sedan 2011 med nio dagars fördröjning. NBC avslutade serien den 13 maj 2011, men producenterna har sedan dess försökt hitta någon ny leverantör som vill sända en fortsättning.

Resumé 
Intrigen kretsar kring en grupp utomjordingar, bland vilka några har hållits inspärrade av USA:s försvarsdepartement under 66 år, sedan deras rymdfarkost kraschade i Alaska. Andra som kom undan har i hemlighet assimilerat sig bland allmänheten.

Skådespelare
 Jason Ritter - Sean Walker
 Sarah Roemer - Leila Buchanan
 Laura Innes - Sophia Maguire
 Ian Anthony Dale - Simon Lee, CIA-agent
 Scott Patterson - Michael Buchanan
 Clifton Collins, Jr. - Thomas
 Taylor Cole - Vicky Roberts
 Lisa Vidal - Christina Martinez, USA:s första dam
 Bill Smitrovich - Raymond Jarvis, USA:s vicepresident
 Željko Ivanek - Blake Sterling, Director of National Intelligence
 Blair Underwood - Elias Martinez, USA:s president

Källor

Amerikanska science fiction-TV-serier
TV-seriestarter 2010
TV-serieavslutningar 2011
Engelskspråkiga TV-serier
TV-program i NBC
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Jason Ritter

Jason Ritter, född 17 februari 1980 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare. Han är son till John Ritter och Nancy Morgan, som båda är skådespelare.

Ritter är förmodligen mest känd för sin roll i TV-serien Joan of Arcadia. Han är med i Raise Your Voice, där han spelar Terris bror Paul. Under 2010 hade TV-serien The Event premiär. Ritter spelar huvudrollen.

Referenser 
 

Män
Födda 1980
Levande personer
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Caroline B. Cooney

Caroline B Cooney är en amerikansk författare född 10 maj 1947 i Geneva, New York.

Cooney har bland annat skrivit Vampyrens gåva och serien The face on the milk carton som heter Saknad: Jennie 3 år på svenska.

Externa länkar 
 
 Bibliogafri på Fantastic Fiction 
 Författar profil på Teenreads.com—även intervju med Cooney. 
 Författar profil från Random House Children's books 
 Intervju med författaren med Dee Ann Grand 

Amerikanska författare
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Christos Mylordos

Christos Mylordos (), född 30 april 1991 i Nicosia, är en grekisk-cypriotisk sångare.

Karriär 
Den 10 september 2010 vann han den cypriotiska artistuttagningen till Eurovision Song Contest 2011. Han var därmed Cyperns representant 2011. Han deltog i den andra semifinalen den 12 maj med låten "San Aggelos S’agapisa", men lyckades inte att ta sig till finalen den 14 maj.

Cypriotiska sångare
Artister som representerat Cypern i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2011
Personer från Nicosia
Födda 1991
Män
Levande personer
Peter P. Lundh

Peter P Lundh, född 14 april 1865 i Skättekärr utanför Nyhamnsläge, död 1 oktober 1943 i Höganäs, var en svensk fotograf.

Lundh fick sin utbildning hos Rudolf Pettersson i Höganäs men studerade sedan vidare i Odense, Salzburg och Paris. 

År 1886 öppnade han en ateljé i Skättekärr och 1892 även en ateljé i Höganäs. Därefter tillkom en filial i Mölle 1894 och år 1907 även en i Arild. Han är mest känd för sina badbilder av gemensamhetsbadet i Ransvik, där han hade ensamrätt från baron Gyllenstierna på Krapperups slott. Badbilderna är tagna under perioden 1907-1914, de flesta efter 1910. Allmän kritik mot badbilderna gjorde att all fotografering förbjöds efter 1914. Lundhs motiv omfattade, förutom badbilder, även naturmotiv, byggnader och person- och familjeporträtt.

Lundh gav även ut skrifter på eget förlag, till exempel Bilder från Kullen (1901) – den första turistboken om Kullen, Vägvisare över Kullen – Vägledning till 15 turer samt orienteringskarta (1910) och Karta över Kullen samt 57 bilder från Mölle Arild. Dessa skrifter, liksom många andra ting avsedda för besökare, såldes i Lundhs eget turistmagasin, beläget vid Kullabergsvägen nedanför Hotel Elfverson. Huset är numera privatbostad.

Lundhs arkiv om 5000 glasplåtar skänktes till Höganäs museum av hans efterlevande. Ett Peter P Lundh-rum med bilder, vykort, kameror m. m. finns iordningställt på museets andra våning. För en större publik blev bilderna kända genom boken ”Vad gjorde farfar i Mölle?” (1967). 2013 utgav Höganäs Bokhandel&Förlag i samarbete med Höganäs museum en bok med Lundhs bilder (inledande essä och bildtexter av Caroline Ranby): Kongl. hoffotograf Peter P. Lundh. ”Det bästa ljus och nutidens bästa instrumenter”.

Peter P Lundh, som var hovfotograf, var far till fotografen Gunnar Lundh.

Källor

Tryckta källor

Webbkällor
 Helsingborgs Dagblad 6/8 2013 http://hd.se/kultur/boken/2013/08/06/med-farfars-far-i-molle/
 Kullaliv https://web.archive.org/web/20130921054124/http://www.kullaliv.se/fotografisk-allkonstnar-vacks-till-liv-i-ny-bok/
Hovfotograf som tog unika bilder Helsingborgs Dagblad 31/7 2006
Höganäs fotoarkiv, sök på ”Peter Lundh”
Demografisk Databas Södra Sverige

Noter 

Avlidna 1943
Födda 1865
Svenska fotografer
Män
Hovfotografer
Kullen
Pierre-Alexandre Monsigny

Pierre-Alexandre Monsigny, född den 17 oktober 1729 i Fauquembergues nära Saint-Omer, död den 14 januari 1817 i Paris, var en fransk operakompositör.

Monsigny fick 1749 en finansiell syssla och spelade violin blott för sitt nöje, men började 1754 ägna sig åt komposition. Redan efter fem månaders studier för Pietro Gianotti skrev han en opera, Les aveux indiscrets, som 1759 gjorde stor lycka på Théâtre de la Foire S:t Laurent. Dels för nämnda scen, dels för Comédie italienne skrev han sedan en mängd operor: Le cadi dupé (1760; "Den bedragne cadi", 1781), On ne s'avise jamais de tout (1761; "Den förlorade pupillen", 1790), Le roi et le fermier (1762, "Kungen och skogvaktaren", 1784), Rose et Colas (1764; "Clas och Lotta", 1790), Aline, reine de Golconde (1766); Le déserteur (1769; Alexis eller Deserteuren, 1777) och La belle Arsène (1773; "Arsene", 1780).

Monsigny befordrades till domänförvaltare hos hertigen av Orléans och generalinspektör för kanalarbetena. Då han i revolutionen förlorade dessa ämbeten, fick han av Opéra-comique en pension. En plats som konservatoriets studieinspektor, vilken han erhöll 18 efter Piccinni, lämnade han 1802, i känslan av sina bristfälliga teoretiska musikstudier. Trots nämnda brist blev Monsigny likväl en av den franska komiska operans skapare genom sin dramatiska träffsäkerhet och sin naturliga melodiska begåvning. Till hans operors framgång bidrog Sedaines utmärkta libretter. Monsigny blev 1813 ledamot av Franska institutet. Han har biograferats av bland andra Quatremère de Quincy (1817), Hédouin (1821) och de Ménil (1893).

Källor

Noter

Franska operatonsättare
Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1700-talet
Personer från Pas-de-Calais
Födda 1729
Avlidna 1817
Män
Ugglan
Riddare av Hederslegionen
Arcadia (biograf)

Arcadia, (senare Terrassen) var en biograf på Birger Jarlsgatan 66 på Östermalm i Stockholm. Biografen ritades tillsammans med byggnaden av stockholmsarkitekten Josef Östlihn. Huset uppfördes 1926-1927, och biografen var inrymd i dess bottenvåning och nedre plan under gården. Biografen öppnade 1927 och stängde under namnet "Studio Terrassen" i september 1961.

Ursprungligen löpte en smal baldakin längs fasaden med indirekt belysning, där namnet "Arcadia" stod skrivet i stora bokstäver. Salongen hade 600 platser och filmduken var anordnad vid ena långsidan, mittemot entrén. Salongen var gestaltat i typisk 1920-talsklassicism med väggmålningar av Einar Forseth. Arcadia var Svensk Filmindustris (SF) åttonde biograf. 

Biografen moderniserades 1943 sedan den hade sålts av SF till Terrafilm, samtidigt fick den namnet "Terrassen". Under Terrafilms tid fungerade biografen som premiärbiograf för Terrafilms egna produktioner. Det visade sig dock snart att biografen inte låg tillräckligt centralt. 

Hösten 1948 övertogs "Terrassen" av Sveriges Folkbiografer. 1953 döptes den om till "Studio Terrassen" med inriktning mot exklusiv kvalitetsfilm. Biografen lades ned den 17 september 1961.

Lokalerna övertogs och byggdes om för Korskyrkan som än idag använder den tidigare salongen som sin gudstjänstlokal. Numera är fasaden starkt förändrad, baldakinen är borttagen och de tidigare entresolerade ovala fönstren är rektangulära.

Källor

Ann Lindegren Westerman: Arkitekterna Albin Stark och Erik Stark
Stockholms stadsmuseum, Östermalm IV, byggnadsinventering 1984 (Kv. Sälgen 4)
Svenska biografer, Kjell Furberg, Prisma, Stockholm 2001 

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Nedlagda biografer i Stockholm
Seahawk

Seahawk, eller Seahawks, kan syfta på: 

 SH-60 Seahawk – en helikoptermodell
 USS Seahawk – ett fiktivt hangarfartyg 
 Seattle Seahawks – ett amerikanskt lag i amerikansk fotboll
 Carlskrona Seahawks – ett svenskt lag i amerikansk fotboll
Unitalia

Unitalia – Movimento Iniziativa Sociale är ett regionalt neofascististiskt parti i Italien, grundat 1996 i protest mot det postfascistiska Movimento Sociale Italiano politiska nyorientering mot demokrati. Det räknas som Movimento per l'Italias lokala partiorganisation.

Partiets huvudprogram är en italiensk nationalism riktad mot den tysktalande befolkningen i Sydtyrolen.

Referenser

Politiska partier i Italien
Politiska partier bildade 1996
Nazistiska partier
Henock Abrahamsson

Henock Andreas Abrahamsson, född 29 oktober 1909 i Lundby församling, Göteborgs och Bohus län, död 23 april 1958 i Brämaregårdens kyrkobokföringsdistrikt, Göteborg
, var en svensk fotbollsmålvakt som spelade för IFK Göteborg och Gårda BK på 1920- och 30-talet. Han spelade i alla Sveriges tre matcher i VM 1938.

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1909
Svenska fotbollsmålvakter
Fotbollsspelare i Gårda BK
Spelare i VM i fotboll 1938
Avlidna 1958
Män
Svenska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Göteborg
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Långsnöre

Långsnöre (Lineus longissimus) är en art i stammen slemmaskar. Den kan ha en längd på upp till 50 meter, vilket gör den till världens längsta djur.

Kännetecken 
Längden på masken kan variera väldigt mycket beroende på om den är sammandragen eller utsträckt. Ofta ligger den med en del av kroppen i ett slappt nystan medan en annan del kan vara utsträckt. Färgen är brun, rödbrun eller svart, och ibland kan längsgående ränder anas. Huvudet har längsgående slitsar och lite längre ner på kroppens undersida finns munnen som har vit pigmentering. Den har 10 till 20 ögon längs med huvudets ljusare kanter.

Utbredning 
Långsnöre finns i Sverige längs med Bohusläns kust. Den finns även i Norges och Storbritanniens kustområden.

Levnadssätt 
Långsnöre är ett rovdjur som lever på framför allt på snäckor och havsborstmaskar. Den jagar genom att blixtsnabbt skjuta ut sin långa snabel (proboscis) som snärjer in bytet som sedan långsamt förs in i munnen. Som försvar utsöndrar den ett slem som innehåller ett nervgift (se referens ). En människa som tar upp masken i handen får efter ett tag en stickande känsla i handen av giftet. I Sverige lever den på hårda klippiga bottnar på minst 10 meters djup. I andra länder har man påträffat den på grundare vatten.

Etymologi 
Longissimus betyder 'längst' på latin.

Referenser

Noter

Övriga källor 

Mar. Drugs 2016, 14(4), 63; doi:10.3390/md14040063 
"The Bacterial (Vibrio alginolyticus) Production of Tetrodotoxin in the Ribbon Worm Lineus longissimus—Just a False Positive?"
Malin Strand 1,6,* , Martin Hedström 2, Henrik Seth 3,4, Eric G. McEvoy 5, Erik Jacobsson 6,Ulf Göransson 6, Håkan S. Andersson 7,*  and Per Sundberg 3

Slemmaskar
Eduard Spelterini

Eduard Spelterini, född 2 juni 1852 i Schweiz, död 16 juni 1931 i Oberösterreich, var en schweizisk pionjär inom ballongflygning och flygfotografering.

Barndom och uppväxt
Spelterini föddes i Bazenheid, Schweiz  som Eduard Schweizer. Hans far Sigmund Schweizer var krogvärd. Enligt en version flyttade sonen Eduard i 18-årsåldern till Milano och senare till Paris för att utbilda sig till sångare. Enligt en annan version flyttade han till Hamburg för att bli köpman. På 1870-talet antog han namnet "Spelterini", varför är okänt.

Efter en sjukdomsperiod i tuberkulos reste han till Sydfrankrike för att vila upp sig. Där genomförde han för första gången en ballongfärd, som passagerare.

Ballongflygningar
År 1887 beställde han i Paris sin första egna ballong som han kallade “Urania”. Med den resta han omkring i Europa och genomförde diverse uppträdanden och körde prominenta personer. 1887 var han i Wiener Prater, 1888 i Londons Hyde Park och genomförde en Ryssland-turné. 1889 startade Spelterini i Bukarest, Saloniki, Athen, Kairo och Neapel. 1891 var han första gången i Zürich. Alla dessa resor förde med sig att han talade flytande tyska, franska, engelska och italienska.

Mot slutet av år 1893 började Spelterini fotografera från ballongen, bland annat uppmärksammades han i internationell press för sin andra överflygning av Vesuvius tillsammans med vetenskapsmän. Åren 1898 till 1904 genomförde Spelterini runt tio spektakulära överflygningar av Alperna i olika riktningar. 1904 reste han till Egypten för att fotografera pyramiderna och andra historiska byggnadsverk. Totalt genomförde han under sina 43 år som pilot 570 ballonguppstigningar med totalt 1237 passagerare.

Fotografier
Sina flygbilder  fångade han på glasplåtar som han lät kolorera och visade upp dessa som diabilder på olika föredragsresor runtom i Europa, där hans goda språkkunskaper var honom till stor hjälp. Det blev cirka 600 föreläsningar och otaliga artiklar i pressen. Hans unika fotografier ur fågelperspektivet gav dåtidens människor för första gången möjligheten att se jorden från ovan.

En stor del av Spelterinis  original-glasplåtar och hans ballongkorg förvaras idag i Verkehrshaus der Schweiz i Luzern.

Bilder

Se även 
 Ballongfotografen Oscar Halldin
 Flygfotografen Oscar Bladh

Källor

Externa länkar

Födda 1852
Män
Avlidna 1931
Schweiziska fotografer
Sign

Sign kan syfta på:

 Sign - det historiska italienska namnet för en kroatisk stad, se Sinj
 Sign (musikalbum) - album släppt av den brittiska musikgruppen Clock DVA
Signa

Signa kan syfta på:

 Signa (djur) - släkte av tvåvingar

Geografi

Kroatien 

 Sinj – Signa, historiska italienska namnet en ort i Dalmatien

Italien 

 Signa, Florens, kommun, Toscana, Province of Florence, 

Robotskapade Italienförgreningar
Anna Kéthly

Anna Kéthly, född 1889 i Budapest, död 1976 i Blankenberge, Belgien, var en ungersk politiker (socialdemokrat).

Biografi
Kéthly blev år 1922 Ungerns andra kvinnliga parlamentsledamot. Hon var känd för sin kritik mot Miklós Horthy. Hon vägrade efter andra världskriget att alliera sig med kommunisterna då dessa övertog makten 1947. 

Kéthly fängslades 1950 men frigavs 1954 och ingick 1956 i Imre Nagys revolutionsregering. Efter folkresningen 1956 lämnade hon landet och levde från 1957 i exil i Bryssel.

Källor
 

Födda 1889
Avlidna 1976
Ungerska politiker under 1900-talet
Kvinnor
Politiker från Budapest
Danske Bank (Finland)

Sampo Bank är affärsnamnet för Danske Banks avdelningar i Finland och Estland. Sampo Bank hade tidigare finska ägare men köptes upp av Danske Bank Group 2007.

Historik 

Sampo Bank har utvecklats från den statligt ägda Postsparbanken, som grundades 1887. 1999 slogs den statligt ägda banken ihop med försäkringsbolaget Sampo PLC till Sampo-gruppen. 2007 köptes banken upp av Danske Bank. Efter uppköpet har Sampo-gruppen fortsatt att driva försäkringsverksamhet. 

Finländska banker
Danske Bank
Big Four (musikindustrin)

The Big Four inom musikindustrin är de fyra stora skivbolagen Universal Music Group, Sony Music Entertainment, Warner Music Group och EMI. Dessa kallas även för majorbolag. Alla skivbolag som inte är majorbolag kallas för indie, efter engelskan independent (oberoende).

Globalt
Enligt en rapport från IFPI från augusti 2005 hade majorbolagen 71,7% av världens totala skivmarknad:

 Universal Music 25,5%
 Sony 21,5%
 EMI 13,4%
 Warner Music  11,3%
 Oberoende skivbolag (indie) 28,3%

Sverige
Enligt Grammofonleverantörernas Förening (GLF) var marknadsandelarna för Sveriges skivförsäljning år 2011 följande:

 Cosmos Music: 2,3%
 EMI Music: 17,5%
 Nordisk Film: 1,5%
 Playground: 1,7% 
 Sony Music: 24,7%
 Sound Pollution: 1,3%
 Universal Music: 34,4%
 Warner Music: 16,6%

Referenser

Skivbolag och skivmärken
Fyrtal
Elasipodida

Elasipodida (tidigare Elasipodia) är en ordning av sjögurkor. Till skillnad från andra ordningar bland sjögurkor saknar Elasipodider Tentakel ampuller och vattenlungor (eller har dessa ej förbundna med tarmen). Elasipodider är till största dels utbredda i djuphavet och kan då kan vara pelagiska eller bottenlevande.

Ett karaktäristiskt drag hos nästan alla arter bland Elasipodida är att munöppningen omges av två rader muntentakler.

Källor 
 Brinck, Per; Brinck, Per; Hanström, Bertil; Hanström, Bertil: Djurens värld : en populärvetenskaplig framställning av djurens liv, band 4 ryggradslösa djur. 1963.
TH. Mortensen: Danmarks fauna, Pighude (Echinodermer). G. E. C. Glads forlag - København 1924

Sjögurkor
Hackman (plommon)

Hackman är en plommonsort av okänt ursprung, som odlats mycket länge i Sverige. Tidigast omnämnd 1837. Den skall vara uppkallad efter en prost Hackman, som bidragit till dess spridning. Den odlas även i Norge och Danmark.

Frukten är stor, oval, gulgrön med märkare fläckar av grönt, vid full mognad nästan gul, överdragen med gråvit dagg. Stenen lossnar inte lätt från köttet, men huden går lätt att dra av. Köttet är rätt grovt, gulgrönt, saftigt, sött och med god arom. Mognadstiden är mitten eller slutet av september. Vid risk för frost kan dock frukten plockas av och låtas eftermogna. Bords- och hushållsfrukt.

Trädet är rätt härdigt, växer starkt och blir ganska stort. Blomningen är medeltidig och sorten självsteril. Angrips sällan av sjukdomar.

Källor

  
        
Plommon
Utvängstorps kyrka

Utvängstorps kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2010 tillhör Mullsjö-Sandhems församling (2002-2010 Mullsjö församling och tidigare Utvängstorps församling) i Skara stift. Den ligger omkring 20 kilometer norr om centralorten i Mullsjö kommun. Sankt Sigfrid skall ha lämnat sin vandringsstav här, varav en stump finns bevarad som relik.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är byggd av gråsten och har fasader täckta med vitkalkad spritputs. Långhuset och vapenhuset har sadeltak, medan sakristian har ett valmat tak. Alla tak täcks med tvåkupiga cementpannor. Strax söder om kyrkan står en klockstapel från 1735.

Kyrkan uppfördes troligen på 1100-talet. Tidigt på 1600-talet försågs kyrkorummet med kalkmålningar. 1838 byggdes kyrkan ut med nytt kor i öster och ny sakristia öster om koret. Ett nytt vapenhus av trä byggdes vid långhusets västra kortsida. Kyrkorummets tak försågs med tunnvalv av trä. 1883 byttes golvet ut på grund av svampangrepp. 1948 flyttades huvudingången från vapenhusets södra sida till dess västra sida. 1960 restaurerades interiören med målet att återge kyrkorummet dess empirekaraktär. Man återgick då till 1838 års färgsättning. 1989 genomfördes en omfattande renovering då väggar, predikstol och dopängel rengjordes. Orgelfasaden omförgylldes. Väggarnas plastfärg avlägsnades och ersattes med kalkfärg. Då framkom kalkmålningarna från 1600-talet som konserverades.

Inventarier
 Den fyrkantiga och rikt skulpterade dopfunten är från medeltiden och är utförd av Ottravadsmästaren. 
 Ovanför dopfunten hänger en dopängel från 1764.
 Altarpredikstolen är från 1710. Den är omgiven av en portal.
 En stump av det som sägs vara Sankt Sigfrids vandringsstav från 1000-talet.

Orgel
Fasaden på läktaren i väster är byggd 1880 av Johan Anders Johansson i Mösseberg. Ett nytt pneumatiskt verk tillverkat av Levin Johansson installerades 1943. Det har åtta stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Referenser

 Mullsjö-Sandhems församling

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Mullsjö kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet