kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Riksförbundet FUB

Riksförbundet FUB är en funktionsrättsorganisation i Sverige som bildades den 22 april 1956. Riksförbundets första ordförande var överläkare Torsten Ramer. Innan dess hade en FUB-förening bildats i Stockholm, den 17 november 1952.

Organisationen arbetar för och med personer med intellektuell funktionsnedsättning och anhöriga, och är medlem i Funktionsrätt Sverige.

Organisation
Riksförbundet FUB arbetar för att personer med intellektuell funktionsnedsättning och anhöriga ska kunna leva ett gott liv. Det finns 151 lokalföreningar och 20 länsförbund med cirka 25 000 medlemmar. 

Utöver att vara en funktionsrättsorganisation är organisationen också en politiskt och religiöst obunden intresse- och medlemsorganisation.

Verksamhet
Riksförbundet FUB bevakar intressen för personer med intellektuell funktionsnedsättning och anhöriga i kommuner, regioner, riksdag och hos myndigheter inom olika samhällsområden. 

Organisationen sprider information till egna medlemmar och till allmänheten samt erbjuder medlemsstöd genom medlemsrådgivare och rättsombud. 

Riksförbundet FUB arbetar för att skapa mötesplatser och aktiviteter för personer med intellektuell funktionsnedsättning och anhöriga.

Källor

Externa länkar
Riksförbundet FUB

Funktionsrättsorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1956
Organisationer i Stockholm
Dorothy Dell

Dorothy Dell (eg. Dorothy Goff), född 30 januari 1915 i Hattiesburg, Mississippi, USA, död 8 juni 1934; amerikansk skådespelare.

Som 15-åring blev hon såväl Miss America som Miss Universum, vilket ledde till en karriär i radio och varieté. Hon medverkade som sångerska i Ziegfeld Follies 1931. Hon tecknade filmkontrakt med Paramount och spelade in tre filmer innan hon omkom i en bilolycka 1934.

Filmografi
Wharf Angel (1934)
Lilla solstrålen (1934)
Shoot the Works (1934)

Källor

Externa länkar

Personer som omkommit i trafikolyckor
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Gravsatta på Metairie Cemetery
Personer från Hattiesburg
Födda 1915
Avlidna 1934
Kvinnor
Slottet Bran

Bran (tyska: Törzburg, ungerska: Törcsvár) är ett slott i Transsylvanien i Rumänien. Det ligger i Bran, nära gränsen till Valakiet, och 30 kilometer från Brașov.

Slottet Bran byggdes 1212 av Tyska orden.

Slottet Bran marknadsförs som "Draculas slott", och det finns en ihärdig myt om att Vlad Ţepeş ska ha bott där, men varken den verklige Dracula eller Bram Stokers påhittade figur bodde på slottet. Vlad Ţepeş finns inte omnämnd i någon information som tillhandahålls på slottet, men han tros ha suttit i fängelse där i två dagar. Vlad Un Ţepeş riktiga slott är Poenari slott. Bram Stoker, som själv aldrig besökte Rumänien, förlade sitt slott vid Borgopasset, som ligger 20 mil norr om Bran, mellan Moldova och Transsylvanien.

Externa länkar

Bran
Vlad III Dracula
Oberkommando des Heeres

Oberkommando des Heeres (OKH) var den tyska arméns högsta ledning i Nazityskland 1936–1945.

Oberkommando des Heeres infördes den 1 november 1936 som benämning på den högsta förvaltnings- och befälsmyndigheten inom den tyska armén. OKH motsvarades i marinen av OKM och i Luftwaffe av Reichsluftfahrtministeriums OKL. OKH delades i sin tur in i Generalstab des Heeres och Heerespersonalamt. Tillkom gjorde Adjutantur des Chefs des OKH och Beauftragte des Führers für die militärische Geschichtsschreibung. Chefen för armén var även chef för OKH.

Överbefälhavare för tyska armén

Se även 
 Oberkommando der Wehrmacht

Referenser 
 http://de.wikipedia.org/wiki/Oberkommando_des_Heeres
 http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Oberkommando/OKH.htm

Tysklands militärhistoria
Hjo Vattenkuranstalt

Hjo Vattenkuranstalt, från 1904 benämnd Hjo Badanstalt, uppfördes från 1876 på initiativ av en grupp lokalt förankrade privatpersoner: godsägarna Harald Röhss och Gustaf Sparre på Munkeberg respektive Almnäs, grosshandlaren Gustaf Sjöstedt och provinsialläkaren Wilhelm Baggstedt. År 1873 hade Hjo-Stenstorps Järnväg anlagts, och Hjo var därmed mer tillgängligt landvägen västerifrån.

Historik 
Vattenkuranstalten uppfördes i den norra delen av Hjo vid Vätterns strand. Till den första årsstämman i mars 1877 hade AB Hjo Vattenkuranstalt inköpt rådmannen Gustaf Adolf Goldkuhls egendom på 16,5 tunnland och landskapsarkitekten Johan Joseph Sternemann hade upprättat ett förslag till den parkanläggning för kurortens gäster, som senare blev Hjo stadspark. Beslut fattades om att anlita byggmästaren Anders Pettersson från Värsås för att uppföra Bad- och societetshuset. Denne hade tidigare byggt varmbadhuset på Mösseberg. Varmbadhuset och parken var färdiga till invigningen i juli 1878. Järnvägshotellet inköptes och blev Restaurang Bellevue. Vid den norra vågbrytaren i Hjo hamn anlades 1881 ett kallvattenbadhus med bassäng, vilket ersattes 1913 av friluftsbadet Strandbadet. Vid mitten av 1890-talet var anläggningen fullt utbyggd med varm- och kallbadhus, sällskapslokaler, restaurang, ett antal gästrumsvillor och schweizeri. Vatten erhölls från högt belägna källor med ett rent, sex–åttagradigt vatten. I varmbadhuset erbjöds bland annat gyttje- och nauheimbad samt elektriska ljusbad. 

Vattenkuranstalten hölls öppen under sommarmånaderna. Vissa år besöktes badanstalten av 700 gäster, vilka inhystes i omkring 150 rum i de sju villorna. Ekonomin var dock dålig och företaget kunde 1897 undvika konkurs enbart på grund av betydande skuldeftergifter av storaktieägarna Röhss och Sparre. Bolaget ombildades till Hjo Byggnads AB och gick under ett antal år i början av 1900-talet med vinst.

På 1920-talet minskade intresset för semester på kurort överlag i Sverige och Hjo Badanstalts ekonomi blev allt svårare. År 1932 brann också Restaurang Bellevue ner, och återuppbyggdes inte. Badanstalten köptes efter ägarbolagets slutliga konkurs av Hjo stad i februari 1935. Staden drev verksamheten i ytterligare något år, varefter den lades ned. Flertalet byggnader från epoken står dock kvar, även om flyglarna till varmbadhuset rivits. Således inrymmer det tidigare Bad- och societetshuset "Experimenthuset", och i Villa Svea finns bland annat konstnärsateljéer, i Villa Eira ett vandrarhem och i Villa Victoria gästrum för det 1971 uppförda Hotell Bellevue.

Se även
 Hjo stadspark

Källor
Ingrid Sporre och Torbjörn Waærn: Vårdprogram för Hjo stadspark och dess byggnader, antaget av kommunfullmäktige i Hjo kommun den 29 september 2008, sidorna 23–32

Noter

Vidare läsning

Tecknade seriealbum

Byggnader och anläggningar i Hjo
Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Guldkroken
Hjo Vattenkuranstalt 
Kurorter i Sverige
Faroudja

Faroudja Labs var en tillverkare av digitala kretsar för visning och/eller behandling av rörliga bilder. Företaget grundades av Yves Faroudja och var baserat i San Francisco, USA. Från och med 2010 är företaget en del av STMicroelectronics, ett internationellt företag och tillverkare halvledare.

Externa länkar 
 Faroudja (officiell webbplats)

Amerikanska elektroniktillverkare
Testbild

En testbild är en speciell signal som TV-kanaler sänder när inga reguljära program går, men sändaren ändå är aktiv. I de flesta kanaler används en testbild som utgår från Philips PM5544. Den här klassiska testbilden skapades 1966 av dansken Finn Hendil.

Testbilden kan användas för att kontrollera tv-mottagarens bildkvalitet gällande färg, gråskala, grynighet och skärpa samt rörelse i bild samt ibland även ljud (då skiftande entoniga ljud).

I och med övergången från bildformatet 4:3 till  16:9 och digital-tv har nya testbilder tagits fram, men även äldre testbilder har anpassats till 16:9. Ett exempel är testbilden PM5644, som baserats på PM5544. Den extra ytan har använts för att lägga till ytterligare testsignaler för att kunna utvärdera fler aspekter av bild- och signalkvalitet.

Numera sänds testbilden bara korta stunder i svensk TV, eftersom programsändningar ofta pågår större delen av dygnet.

Testbilder i digital-tv 
Eftersom många testbilder bara innehåller statiska signaler kan det vara svårt att upptäcka om bilden "fryser" eller "hackar" i digitala tv-sändningar; därför har man modifierat många äldre testbilder med någon form av rörlig grafik. I testbilderna som visas i de här exemplen är det numer vanligt att en kort längd av någon av de vertikala linjerna i testbilden rör sig i sidled.

Dock har digital-tv eliminerat en stor del av de problem som funnits i analoga tv-sändningar och medfört nya, vilket gör att en del testsignaler inte längre fyller någon funktion. Därför har det utvecklats speciella testbilder för just digitala sändningar. Ett exempel är "Test Card M" från företaget Snell & Wilcox, som innehåller flera specifika tester för digital-tv inklusive olika typer av rörlig grafik; denna används av bland andra BBC. Eftersom dessa testbilder till stor del är avsedda för test av specifik utrustning inom produktions- och utsändningskedjan blir det alltmer ovanligt att de sänds ut i etern.

HDTV har också krävt utveckling av nya testbilder, inte minst då kraven på bildkvalitet har ökat kraftigt och mer avancerad teknik används vid produktion och utsändning.

Äldre testbilder 

När Sveriges Radio-TV införde färg-TV den 1 januari 1970, visade man de första åren bilder på ansikten. Sveriges första testbildsflicka hette Lena Eklund. Hon var fem år gammal då bilden på henne med en docka togs 1968 när provsändningarna pågick.
Från 1974 var det Johanna Lindström, dottern till teknikern Helge Lindström på Sveriges Radio-TV som prydde testbilden med sitt ansikte.

Se även 
 Testbildsmusik SVT2

Referenser

Externa länkar

 "Testbilder genom tiderna" på YouTube (2007)
 "Om testbilden i TV" på YouTube (1974)
 
Videoteknik
Färg
Wular Lake

Wular Lake är en indisk insjö. Den är belägen i Kashmirdalen, i distriktet Bandipore i unionsterritoriet Jammu och Kashmir, som den största sjön i unionsterritoriet. Wular Lake är en av Indiens största sötvattensjöar (enligt vissa beräkningar den allra största), med en variabel yta som omväxlande anges som 189, 30–260, 130 och 24 kvadratkilometer. Sjön är cirka 16 km lång och 10 km bred.

Hydrografi och biologi 
Den mottar vatten från fem olika vattendrag – Bohnar, Madamati och Erin Nadi från norr, samt Ningal från söder. Från söder kommer även Jhelum (här benämnd Vetasta), som även dränerar sjön.

Sjön är en viktig utjämnande faktor för vattentillförseln i Kashmirdalen, med omfattande våtmarker och ett fiske som motsvarar 60 procent av hela dalens fångade fisk. Över 8000 fiskare är verksamma på och runt sjön. Wular Lake är samtidigt rastplats för ett stort antal flyttfåglar som passerar förbi sjön vår och höst.

Historia 
Enligt undersökningar var den ursprungliga ytan på sjön har cirka 218 kvadratkilometer, inklusive 58 km² av angränsande våtmarker. 1900-talet innebar stora förändringar för sjön, vars sjöyta minskade från knappt 158 km² 1911 till knappt 87 km² år 2007.

Wular Lake mottar årligen flera hundra ton med slam från sina tillflöden. Detta, tillsammans med den allt större mänskliga påverkan på sjön, innebär stora påfrestningar för dess djur- och naturliv. Sjön påverkas av gödning från allt mer omfattande odlingar och mängden tamdjur i området. Staden Sopur är belägen vid den sydvästra sjöstranden, och på en ö i den nordöstliga delen av sjön finns ruiner efter byggnader från 1400-talet.

Sjöns ytan minskade främst på grund av att delar av sjökanterna togs i anspråk som jordbruksmark och för odling av vide. Odlingarna av vide skedde på 1970-talet, som del av en statlig odlingskampanj, men genom deras negativa påverkan på sjön har de nu börjat plockas bort.

1986 klassades Wular Lake av Indiens regering som en våtmark av nationell vikt. Fyra år senare klassades den som en våtmark av internationell betydelse under Ramsarkonventionen. Sjön och dess viktiga våtmarker har istället börjat marknadsföras som turistmål för ekoturism.

Bildgalleri

Referenser 

Insjöar i Indien
Flumpungar (musikalbum)

Flumpungar är en samlingsskiva med P-Nissarna. Den släpptes 2004 på CD. 

Låtarna 1-3 är från EPn Jugend. Låtarna 4-6 är från en EP som skulle släppas 1981 men som aldrig blev av. Låtarna 7-11 är live från Moraparken 1981. Låtarna 12-16 är från EP:n Världskrig III och låtarna 17-21 spelades in i deras replokal 1999.

Låtförteckning

Musikalbum 2004
Världskrig III (musikalbum)

Världskriget III var P-nissarnas andra EP. Den spelades in 1982 och släpptes 1989, då först i 1000 ex.

Svenska EP-skivor
EP-skivor 1989
Lilla Jönssonligan & stjärnkuppen

Lilla Jönssonligan och stjärnkuppen är en svensk långfilm från 2006. Det är den fjärde filmen av fyra om Lilla Jönssonligan.

Handling
Dynamit-Harry har lovat flickvännen Doris den populära sångerskan Dani D:s autograf men Dani D:s impressario har förbjudit henne att skriva några. Sickan, Vanheden och Dynamit-Harry försöker med olika planer ändå skaffa sig den.

Om filmen
Till skillnad från tidigare filmer om Lilla Jönssonligan utspelas denna film i nutid, och har nya skådespelare sett till de två första respektive den tredje filmen. Filmen försöker till skillnad från de tidigare filmerna inte ligga i kanon med filmerna om den "vuxna Jönssonligan". Wall-Enberg "Junior" figurerar inte i filmen.

Rollista
Mikael Lidgard –  Charles-Ingvar "Sickan"
Hugo Flytström –  Dynamit-Harry
Axel Skogberg –  Vanheden 
Anna Ida Hallberg –  Doris
Loa Falkman –  Direktör Wall-Enberg 
Lena B. Eriksson –  advokat Gabrielsson 
Jens Hultén –  Bruno 
Stefan Sauk –  Rainer Schultz 
Edith Backlund –  Linda 
Daniela Miteska –  Dani D.
Claes Ljungmark –  Knut 
Maria Lindström –  Petra 
Dominik Henzel – nyhetschefen
Johanna Grundin –  Doris Kompis
Moa Olsén-Widtfeldt –  Doris kompis

Referenser

Externa länkar

 

Filmer 2006
Jönssonligan
Svenskspråkiga filmer
Sverige på film
Svenska barnfilmer
Elektroneurografi

Elektroneurografi (ENeG) är en noninvasiv undersökning av kroppens nerver. Vid undersökning tejpar man fast ytelektroder på kroppen som har till uppgift att stimulera nerverna för att på så sätt mäta deras ledningshastighet. Undersökningen är riskfri men kan uppfattas som obehaglig eftersom stimuleringen sker genom elektriska stötar. Avvikelser kan bero på tryck mot nerverna, men också på sjukdomar såsom diabetes eller inflammatoriska tillstånd.

Bakgrund
Elektroneurografi (ENeG) beskrevs för första gången av Adrian och Bronk 1929. ENeG används för att bestämma ledningshastighet och ledningsförmåga i perifera nerver; vilket betyder att man då kan se om nervskador existerar och då även diagnostisera sjukdomen. I undersökningen av sensoriska och motoriska nerver registrerar man aktionspotentialerna hos nerverna.
ENeG är den enda relativt objektiva mätningen av nervernas skick.

Användningsområden
ENeG används oftast för att ställa diagnos. Några viktiga diagnosgrupper är 
 Guillain-Barrés syndrom och andra polyneuropatier
 Karpaltunnelsyndrom och annan nervinklämning, till exempel ulnarispares och peroneuspares (droppfot)
 Ansiktsförlamning.
I samtliga dessa fall kan elektroneurografi dels bekräfta diagnosen, men också ge information om hur svår skadan är och vilka delar av nerverna som är mest skadade. Särskilt kan man skilja mellan om skadan sitter i myelinet (skyddande fettväv) eller i själva axonen. Ofta används elektroneurografi tillsammans med EMG som kan ge ytterligare information.

Teknik
Vid en ENeG-undersökning mäter man nervledningshastigheten i motoriska och sensoriska nerver. Detta görs genom att man stimulerar nerverna med elektriska impulser från elektroder. Stimuleringen kan åstadkommas på flera olika sätt, men vanligtvis använder man sig av en jordelektrod, inspelningselektrod, referenselektrod och en stimuleringselektrod som appliceras med en elektriskt ledande gel för att förbättra hudens ledningsförmåga och håller resistansen lägre än 5kΩ. Positioneringen av elektroderna varierar beroende på vilka nerver som undersöks. Strömstyrkan man använder sig av varierar också men för att undvika onödig smärta för patienten börjar man på en låg strömstyrka för att sedan öka successivt till dess att en supramaximal stimulering uppnåtts. En maskin som används vid ENeG-mätningar är till exempel Nicolet Viking IV, som främst används för EMG. ENeG-mätningarna tolkas som bifasiska vågformer av maskinens programvara där amplituden av vågformen är det som söks vid utvärdering av nervernas skick. Kvaliteten hos ENeG-mätningar påverkas av flera faktorer. Bland annat av mängden störningar i inspelningen, som kan komma från både fysiologiskt håll och från elektroderna som används. Dessa störningar kan vara svåra att identifiera och även små fel kan drastiskt ändra resultatet om de inte motverkas korrekt.

Referenser

Elektrodiagnos
Neurologiska undersökningsmetoder
Cristian Zaccardo

Cristian Zaccardo, född 21 december 1981 i Formigine, Modena, italiensk fotbollsspelare som spelar i Carpi. Han har även representerat det italienska fotbollslandslaget.

I en match mot USA i VM i fotboll 2006 gjorde Zaccardo ett självmål, vilket ledde till 1-1. 1-1 blev också slutresultatet i matchen. Han gjorde självmålet i den 27:e minuten.

Externa länkar 
Zaccardos profil (från AC Milans officiella webbplats)

Födda 1981
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Män
Levande personer
Spelare i Bologna FC
Spelare i Spezia Calcio 1906
Spelare i SSD Palermo
Spelare i VfL Wolfsburg
Spelare i Parma FC
Spelare i AC Milan
Spelare i Carpi FC 1909
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 2006
Världsmästare i fotboll
Nässja kyrka

Nässja kyrka är en kyrkobyggnad i Nässja socken och Dals församling, Östergötland. Den ligger nära Vättern 7,5 kilometer väster om Vadstena och tillhör Linköpings stift. Det är troligt att Nässja inordnades som annex till Örberga senast på 1200-talet.

Kyrkobyggnaden

Kyrkan, vars äldsta delar härstammar från romansk tid, har rektangulärt långhus med smalare absidkor, sakristia på korets nordsida, vapenhus och gaveltorn i väster. Det enskeppiga kyrkorummet täcks av ett plant trätak. Långhus, kor och sakristia är uppförda av kalksten.

Inventarier
Dopfunt av sandsten, upphovsmannen oidentifierad, från 1200-talet eller kanske samtida med stenkyrkan; cuppan är prydd av allehanda fabeldjur, [ (bilder)].
Rökelsekar från medeltiden.
Altartavla målad 1701 av en hantverkare, i mitten nattvarden och på ömse sidor korsfästelsen och uppståndelsen.
Predikstol från 1785 av mäster Linman i Nykvarn.
Nattvardskalk med medeltida fot prydd med vapensköldar inlagda med röd emalj.
Stor träkista från medeltiden.
Kalkkläde från 1683 av vitt linne med blomsterbroderier.
Oblatask och paten från 1700-talets början.
Vinkanna från 1742.

Orgel
År 1856 anskaffades ett mekaniskt positiv med bihangspedal om fyra stämmor hos orgelbyggare Nordström, Flisby. Orgelbyggare David Petersson, Landsbro, byggde 1938 till orgelstämmorna Eolin 8’ och Borduna 8’ och samtidigt tillbyggdes också bälgen och orgelhuset fördjupades. Positivet restaureras 1977 av Reinhard Kohlus, varvid de 1938 insatta stämmorna avlägsnades och bälg och orgelhus återställdes till tidigare storlek. Enligt Kohlus är orgeln ursprungligen sannolikt ett trestämmigt positiv av hemorgeltyp, där den spelande själv kunde sköta bälgtrampan. Instrumentet har senare utökats med en orgelstämma och bihangspedal av Nordström. Blindpiporna i fasaden, hela pipverket och troligen också övriga delar verkar härröra från Nordström.

Disposition

Diskografi
Pastoral / Beckman, Marie-Louise, orgel. CD. Svenska kyrkan VFCD 002. 2015.

Bildgalleri

Externa länkar och källor

Historiska museet: 
Östsvenska turistrådet: Nässja kyrka.
Vadstena turistbyrå: Nässja kyrka.
Nyläggning av spåntak - bilder.

Litteratur och källor
Sigurd Erixon & Jöran Sahlgren (redaktion), Olof Ericson (utgivare): Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Östergötlands län, Volym V (av IX), sid. 358-360. Hermes, Uddevalla (1948)
Hans Lundbergh: Dals härad – Gammalsveriges kornbod, sid. 93-96, Vadstena affärstryck (1988), 

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Vadstena kommun
Orgeldispositioner
Really Fast vol. 1

Really Fast vol.1 är en samlingsskiva från skivbolaget Really Fast records. Den släpptes på LP i juni 1983, den släpptes först i 1600 ex.

Låtförteckning

Musikalbum 1983
Karsten Landin

Karsten Gerhard Stephen Landin, född 6 september 1952 i London, är en svensk dart- och golfkommentator på TV-kanalen Eurosport. Han är son till radioprataren Gert Landin.

Landin var under 12 år aktiv inom Svenska Dartförbundet. Han var under 1990-talet en drivande kraft för att få svensk dart att komma med i Riksidrottsförbundet, men detta kunde inte genomföras på grund av stora konflikter gällande alkohol vid, runt och inom sporten. Landin utsågs 1998 till hedersledamot i Svenska Dartförbundet. 

Utöver dart är Landin mycket inriktad på golf och har en tävlingskarriär på nationell nivå bakom sig. Han är idag ordförande för golfsektionen inom AIK.

Bibliografi
Dartboken – 111 sidor illustrerad Dart.

Svenska sportkommentatorer
Födda 1952
Dart
Män
Levande personer
Personer från London
Ett rop på frihet

Ett rop på frihet () är en brittisk dramafilm från 1987 i regi av Richard Attenborough. Filmens manus är baserat på två böcker skrivna av journalisten Donald Woods. I huvudrollerna ses Denzel Washington och Kevin Kline.

Handling 
Filmen utspelar sig 1977 handlar om den svarte ANC-aktivisten Steven Biko (Denzel Washington) och den vita journalisten Donald Woods (Kevin Kline) och hur de kämpar emot apartheidsystemet i Sydafrika.

Rollista (i urval) 

 Denzel Washington – Steve Biko
 Kevin Kline – Donald Woods
 Penelope Wilton – Wendy Woods
 Alec McCowen – brittisk överkommissarie
 Kevin McNally – Ken Robertson
 Ian Richardson – statsåklagaren
 John Thaw – Jimmy Kruger
 Timothy West – kapten De Wet
 Josette Simon – doktor Mamphela Ramphele
 John Hargreaves – Bruce Haigh
 Miles Anderson – Lemick
 Zakes Mokae – fader Kani
 John Matshikiza – Mapetla

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Filmer 1987
Engelskspråkiga filmer
Brittiska dramafilmer
Brittiska episka filmer
Filmer i regi av Richard Attenborough
Filmer baserade på verkliga händelser
Filmer om apartheid
Sydafrika på film
Filmer om ras och etnicitet
Filmer om journalister
1970-talet på film
1975 på film
1977 på film
1978 på film
1979 på film
Icke-våld
Sivas

Sivas (tidigare Sebaste) är en stad i centrala Turkiet. Den är administrativ huvudort för provinsen med samma namn, och hade 310 647 invånare i slutet av 2011. Vid en kongress i Sivas år 1919 grundades det moderna Turkiet av Atatürk.

Källor 

Orter i Turkiet
Kapprovinsen

Kapprovinsen var till 1994 en provins i Sydafrika. Den är i dag uppdelad i Västra Kapprovinsen, Norra Kapprovinsen och Östra Kapprovinsen samt en mindre del i Nordvästprovinsen.

1910–1994 var Kapprovinsen en av de fyra provinserna som tillhörde Sydafrika. Där fanns de stora städerna Kapstaden och Port Elizabeth. Provinsen delades år 1994, efter att apartheid hade avskaffats, i tre delar.

Kaplandet är en äldre benämning på Kapprovinsen, som också kallades för Kapkolonin.

Källor

Sydafrika under 1900-talet
Stater och territorier bildade 1910
Stater och territorier upplösta 1994
Sydafrikas provinser