kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wieferichprimtal

Ett Wieferichprimtal är ett primtal p med egenskapen att 2p-1-1 är delbart med p2. (Jämför med Fermats lilla sats, som säger att 2p-1-1 är delbart med p för alla udda primtal p.) Wieferichprimtal beskrevs först av Arthur Wieferich 1909. Endast två Wieferichprimtal är kända, nämligen 1093 och 3511.

Samband med Fermats stora sats
Följande samband mellan Wieferichprimtal och Fermats stora sats bevisades av Wieferich 1909:

Låt p vara ett primtal och låt x, y och z vara heltal sådana att xp + yp + zp = 0. Antag att produkten xyz inte är delbar med p. Då är p ett Wieferichprimtal.

Samband mellan abc-hypotesen och icke-Wieferichprimtal
Ett icke-Wieferichprimtal är ett primtal p som uppfyller 2p − 1 ≢ 1 (mod p2). Joseph H. Silverman bevisade 1988 att om abc-hypotesen är sann finns det oändligt många icke-Wieferichprimtal. Mer precist bevisade han att det följer av abc-hypotesen att det existerar en konstant som beror enbart på α så att antalet icke-Wieferichprimtal i bas α (det vill säga primtal p sådana att αp − 1 ≢ 1 (mod p2)) med p≤x är större än log(x) då x går mot oändligheten. Senare har det visats att existensen av oändligt många icke-Wieferichprimtal följer av en svagare version av abc-hypotesen känd som ABC-(k, ε)-hypotesen. Existensen av oändligt många icke-Wieferichprimtal skulle även följa av existensen av oändligt många kvadratfria Mersennetal. Ännu en obevisad sats av vilken existensen av oändligt många icke-Wieferichprimtal skulle följa är följande:  det finns ett reellt tal ξ så att mängden {n ∈ N : λ(2n − 1) < 2 − ξ} har densitet ett, där  och  är radikalen av n.

Primtalsklasser
Hugo Grauers

Bror Hugo Grauers, född den 8 januari 1869 i Norrköping, död den 26 december 1942 i Göteborg, var en svensk ingenjör, professor i mekanik och matematik, och rektor för Chalmers tekniska högskola (då Chalmers tekniska institut).

Biografi
Grauers utexaminerades från Tekniska högskolans avdelning för maskinbyggnadskonst 1894, blev filosofie licentiat och filosofie doktor vid Lunds universitet 1900; samma år vikarierade han som lektor vid Malmö tekniska elementarskola och 1901 blev han lektor i mekanik och maskinlära vid Norrköpings Tekniska Elementarskola. 1908 blev han lektor och 1911 professor i mekanik och matematik vid Chalmers tekniska institut, där han också blev rektor 1913. Grauers var ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1910, kommendör av andra klass av Nordstjärneorden och kommendör av andra klass av Vasaorden.

Grauers nedlade ett förtjänstfullt arbete på Chalmerska institutets utveckling, tillkallades som sakkunnig vid utarbetandet av förslagen till institutets omorganisation 1913 och 1919-1921 samt blev ledamot av byggnadskommittén för institutets nybyggnader. Han har utgett åtskilliga avhandlingar rörande elasticitetsteori, med mera.

Hugo Grauers Gata i stadsdelen Johanneberg i Göteborg, på området för tidigare Vasa sjukhus (numera Chalmers Campus Johanneberg), är uppkallad efter Grauers.

Familj
Hugo Grauers var son till snickarmästaren Jacob Grauers och Ida Grauers, född Ekelund, samt bror till Henning Grauers. Han gifte sig 5 augusti 1901 med Ebba Ingegerd Ekelund, dotter till kronofogden Svante Ekelund och Mina Ekelund, född Hopp. Barn: Nils Jakob Bengt (född 1902), Svante Henning Kristian (född 1903), Ingegärd Hilda Katarina (född 1909) och Ida Margareta (född 1912).

Referenser

Noter

Tryckta källor
 , Band 17, sid 246-248 
 Hultin, Sven, (Kungliga Vetenskaps- och Vitterhets-Samhället i Göteborg, Minnestal 1943).
Göteborgsstudenter I : Göteborgs högre elementarläroverks och Göteborgs högre latinläroverks studenter 1865-1917, Erland Långström & Gustaf Stern, N. P. Pehrssons Förlag, Göteborg 1917 s. 142

Webbkällor
 Gralén, Nils (1992): Chalmers historia: rektorer på chalmers.se (Läst 2009-03-14)

Externa länkar
Hugo Grauers i LIBRIS : 5 poster

Män
Födda 1869
Avlidna 1942
Svenska professorer i mekanik
Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Personer verksamma vid Lunds universitet
Riddare av Nordstjärneorden
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Gravsatta på Örgryte gamla kyrkogård
Forskare från Norrköping
Ugglan
Ingenjörer från Norrköping
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska matematiker under 1900-talet
Århusmassakern

Århusmassakern ägde rum tisdagen den 5 april 1994 då 35-årige Flemming Nielsen från Silkeborg sköt ned fyra personer, varav två dödades, vid Aarhus universitet i Danmark. Nielsen hade varit student vid universitetet sedan 1986. Han öppnade eld med ett avsågat hagelgevär i en universitetscafeteria där han dödade sitt första offer, 24-åriga Birgit Bohn Wolfsen. De återstående studenterna i rummet lyckades fly. Nielsen fortsatte till en annan cafeteria och öppnade eld igen och dödade hans andra offer, 27-åriga Randi Thode Kristensen. Ytterligare två personer skadades men överlevde.

Flemming Nielsen drog sig tillbaka till ett källarbadrum där han sköt sig själv till döds. Obduktionen visade att han hade tagit Fontex före händelsen, och polisen hittade ett självmordsbrev i hans hem, som angav hur han inte kunde hantera livet längre, och att han ville döda vissa människor innan han avslutade sitt eget liv.

Referenser

1994 i Danmark
Danmarks utbildningshistoria
Skolmassakrer i Danmark
Mord och mordförsök 1994
Utbildningsåret 1994
Andrew Brunette

Andrew Brunette, född 24 augusti 1973 i Sudbury, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Han spelade över 1 100 matcher i NHL under sin aktiva karriär.

Karriär
Brunette spelade länge i lägre divisioner innan han kom till NHL. Från 1990 till 1993 spelade han för Owen Sound Platers i OHL. 1993 erhöll han Eddie Powers Memorial Trophy. Samma år värvades Brunette till Hampton Roads Admirals i ECHL innan han gick vidare till Providence Bruins och Portland Pirates i AHL. 1995–96 kom han så till NHL och Washington Capitals. Han värvades av Nashville Predators för säsongen 1998–99.

Efter att ha spelat säsongen med Predators, flyttade han till det nyskapade laget Atlanta Thrashers och spelade två säsonger där innan han flyttade till Minnesota Wild under säsongen 2001–02. Han gjorde det avgörande målet mot Colorado Avalanche i suddendeath i sjunde matchen i Western Conference-kvartsfinalen den 22 april 2003. Brunette stannade med Wild fram till 2004 och tecknade ett kontrakt som en free-agent för Colorado Avalanche under lockoutsäsongen 2004-05.

Säsongen 2006-07 gjorde Brunette sin bästa säsong poängmässigt. Han gjorde 83 poäng på 82 matcher för Avalanche. Brunette gjorde även sin 500:e poäng i NHL i Avalanchetröjan den 26 oktober 2007.

Den 1 juli 2008 skrev Brunette återigen ett treårskontrakt med Minnesota Wild, värt $7 miljoner dollar. Han spelade tre säsonger för Wild mellan 2001 och 2004.

Brunette tecknade sedan ett kontrakt med Chicago Blackhawks 1 juli 2011, och gjorde sin sämsta säsong poängmässigt med låga 27 poäng på 78 matcher.

Den 13 februari 2013 meddelade Brunette att det är färdigspelat för honom, dels på grund av NHL-lockuten 2012, dels för sina skador som han dragit på sig under sin karriär. Det blev exakt 1 100 matcher i ligan och 733 poäng för Brunette.

Statistik

Klubbkarriär

Externa länkar
Spelarprofil på eliteprospects.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Colorado Avalanche
Spelare i Minnesota Wild
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Owen Sound Platers
Idrottare från Ontario
Personer från Greater Sudbury
Födda 1973
Levande personer
Män
Lagkaptener i Minnesota Wild
Spelare valda i NHL:s expansionsdraft 1998
Spelare valda i NHL Entry Draft 1993
Spelare valda av Washington Capitals i NHL Entry Draft
Kanadensiska ishockeytränare
Tränare i Florida Panthers
Tränare i Nashville Predators
Reinheimen nationalpark

Reinheimen nationalpark är en norsk nationalpark som ligger i högfjällsområdet Reinheimen i Rauma och Norddal kommuner i Møre og Romsdal samt i Vågå, Lom, Skjåk och Lesja kommuner i Oppland. Den inrättades 2006 och täcker en yta på 1 974 km².

Geografi, landskap och geologi
Nationalparken har ett varierat landskap från fjordbotten i Romsdalen via toppar på över 2 000 meter till fäboddalarna i nordvästra Gudbrandsdalen. 

I parkens nordvästra del ligger ett område som marknadsförs som Tafjordfjella med flera 2 000-meterstoppar. Den centrala delen ligger runt Gråhøe (2 014 m ö.h.) mellan Grotli och Lesjaskog. I sydöst, mot Ottadalen ligger Skartind (1 883 m ö.h.) och Rondkollane.

Berggrunden består mestadels av gnejs och området har tydliga spår efter inlandsisen.

Flora och fauna
Floran är fattig i stora delar av parken, men runt Slådalsvegen är marken mer kalkrik och där finns en varierad fjällflora.

Vildrenen i området härstammar från en äldre tamrensstam. Det finns ett avskjutningsbart bestånd av fjällripa och dalripa samt många hotade och skyddade arter som järv, kungsörn och jaktfalk.

Kulturminnen
Reinheimen har talrika spår av varierad art, fångstanläggningar från förhistorisk tid och medelåldern samt senare tiders fäbodar och fjällbeten.

Källor

Externa länkar
Direktoratet for naturforvaltning - Reinheimen nasjonalpark 

Nationalparker i Norge
Rauma kommun
Norddals kommun
Vågå kommun
Loms kommun
Skjåks kommun
Lesja kommun
Naturskyddsområden bildade 2006
Duvemåla

Duvemåla är en by i Emmaboda kommun, som ligger strax norr om Emmaboda utmed riksväg 28 och därefter ett par kilometer från vägen. Byn är kanske mest känd från Utvandrarserien av Vilhelm Moberg, där Kristina i berättelsen kommer från Duvemåla, och musikalen Kristina från Duvemåla, baserad på samma tema.

Johanna Johannesdotter
I en stuga i Duvemåla föddes 1833 Johanna Johannesdotter, Vilhelm Mobergs mormor. Sannolikt har Moberg lånat mycket av Kristinas karaktärsdrag från sin mormor. Dock emigrerade Johanna aldrig till USA som Kristina gjorde, utan den delen av Kristinas person har Moberg troligen hämtat från sin syster Signe, som var en av de smålänningar som lämnade Sverige för "ett bättre liv" i Amerika. Signe fick dock en sådan förfärlig hemlängtan precis som Kristina.

Johanna hade sju barn varav sex utvandrade till Amerika. Det enda av barnen som stannade kvar i Småland var Ida, hon som med tiden blev mor till Vilhelm Moberg. I Utvandrarserien slutar Kristina aldrig att längta hem till Duvemåla och sin astrakan. Johanna längtade å andra sidan efter sina barn i Amerika, men hon kunde varken läsa eller skriva, utan fick ta hjälp av sina grannar för att brevväxla och hålla kontakt med dem. Det var Johanna som sa "Att följa sina barn till stationen när de far till Amerika är som att följa dem till graven", en replik som Karl Oskars pappa säger i Utvandrarna. Vid Johannas stuga i Duvemåla stod det gamla astrakanträdet vars äppelkärnor senare planterades och gav frukt vid det nya hemmet i USA.

Senare tid
Under 1930-talet revs Johanna Johannesdotters stuga, men huset mitt emot står fortfarande kvar. Där bodde de fyra syskonen Hertha, Naemi, Martin och Mauritz Rundqvist. De levde som man gjorde förr i tiden utan el, vatten eller telefon och ägorna sköttes med gamla brukningsmetoder. Sist i syskonskaran var den yngste sonen Mauritz och först efter hans död 1989 uppdagades att syskonen varit miljonärer. Det hittades en miljon kronor undanstoppade i huset, ladugården och i diverse skrymslen, som tillsammans med gården (värd ca 5 miljoner kronor) i brist på arvingar och skrivet testamente tillföll Allmänna arvsfonden. I mitten av 1990-talet lyckades Emmaboda kommun överta Rundqvistagården efter flera tvister med Arvsfonden och den hålls numera öppen för turister under somrarna med guidning och ett kafé med hembakat bröd. 

Gården omges av åkrar och ängar, samt den naturskyddade skogen som lockar många besökare till den gamla välbevarade kulturmiljön. Det har också hållits musikevenemang med personer som Sven-Bertil Taube och Helen Sjöholm, men dessa har i senare tid minskat drastiskt och somliga menar att kommunen missköter Duvemåla, trots att ett fåtal eldsjälar på eget initiativ hjälper till med driften..

Se även
 Emigrationen från Sverige till Nordamerika
 Utvandrarnas Hus

Bildgalleri

Referenser

Noter

Webbkällor
 
 Duvemåla

Externa länkar
 http://www.duvemala.com/
 Besöksmål i Emmaboda kommun

Orter i Emmaboda kommun
Markfladdermöss

Markfladdermöss (Mystacinidae) är en familj i ordningen fladdermöss som idag består av en enda art, markfladdermus (Mystacina tuberculata). Tidigare fanns en art till i familjen, Mystacina robusta, som levde på några småöar söder om Sydön, men som antagligen dog ut under slutet av 1960-talet. Som namnet antyder vistas dessa fladdermöss huvudsakligen på marken.

Utbredning 

Markfladdermöss är endemiska på Nya Zeeland och små öar i samma region. De var tillsammans med arten Chalinolobus tuberculatus som tillhör familjen läderlappar de enda däggdjuren på ögruppen före människans ankomst.

Kännetecken 

Dessa fladdermöss kan gömma sina vingar i ett slags membran när de vistas på marken. De har korta ben med kraftiga muskler. Fötterna är breda och vid tårna finns kraftiga klor. Som enda medlemmar i ordningen har de även en klo vid tummen.

Dessa djur har en lång nos och långa öron. I jämförelse med andra fladdermöss har de en lång päls som är brun till gråbrun. Den levande arten når en kroppslängd mellan 60 och 70 millimeter och djurets vingspann ligger vid 30 centimeter. Arten når en vikt mellan 12 och 15 gram. Den utdöda arten var något större med en vikt mellan 25 och 35 gram.

Levnadssätt 

Markfladdermöss lever i skogar och är aktiva sent på kvällen. De letar ofta på marken efter föda. Med ihoprullade vingar har de bra förmåga att klättra. De vilar till exempel i håligheter i träd eller i mindre grottor. Ofta skapar de sovplatsen själva med hjälp av sina tänder. Dessa djur lever i mindre grupper men det är inte mycket känt om deras sociala beteende. De håller ingen vinterdvala men koncentrerar sin aktivitet till varma vinterdagar.

Föda 

Markfladdermöss är allätare som livnär sig av insekter och andra leddjur samt av frukter, pollen och nektar. I viss mån äter de även as.

Fortplantning 

Parningen sker ofta under hösten och sedan vilar ägget en tid. Därför föds ungarna först mellan senare delen av våren och nästa höst. Ingenting är känt om hur länge ungarna dias, när de blir könsmogna eller om livslängden.

Hot 

Dessa djur hotas genom förstöringen av levnadsområdet samt av införda fiender eller konkurrenter som råttor och katter. Arten Mystacina tuberculata är idag uppdelad i tio från varandra skilda populationer med tillsammans några tusen individer. IUCN listar arten som sårbar (vulnerable). Den andra arten levde senast bara på några småöar söder om Sydön. Den sista iakttagelsen skedde 1967 efter utsläpp av skeppsråttor på öarna, och därför betraktades den länge som utöd; IUCN har dock ändrat status till akut hotad efter några obekräftade rapporter om att arten skulle ha blivit sedd nyligen.

Systematik 

Familjens ställning bland fladdermössen var länge omstridd. Tidigare antogs att de är nära släkt med läderlappar (Vespertilionidae) eller med veckläppade fladdermöss (Molossidae). Enligt nyare morfologiska och genetiska undersökningar är de närmare släkt med harmunfladdermöss (Noctilionidae) som förekommer i Amerika. Hittills är inga fossil kända av familjen.

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter 

Fladdermöss
Aleksandr Izvolskij

Aleksandr Petrovitj Izvolskij, född 18 mars 1856 i Moskva, död 16 augusti 1919 i Paris, var en rysk diplomat och utrikesminister 1906-1910.

Biografi
Izvolskij var ryskt sändebud vid den heliga stolen 1894-1897, i Belgrad från 1897, i Tokyo från 1899 där han förgäves försökte mildra den allt mer militanta ryska asienpolitiken som 1904 resulterade i Rysk-japanska kriget, och i Köpenhamn från 1903. Han var rysk utrikesminister från april 1906 till november 1910 då han tillträdde tjänsten som rysk ambassadör i Paris som han behöll till februarirevolutionen 1917. 

Som utrikesminister hade Izovolskij till huvuduppgift att bevaka Rysslands position i den allianspolitik som föregick första världskriget. Izvolskij föreslog 1907 ett upphävande av förbudet i 1856 års Ålandskonvention för Ålands befästande. Förslaget ledde till kritik från bland annat Sverige och avvisades. Större framgång hade Izvolskij med sitt närmande till Storbritannien. Izvolskij lyckades lösa de tidigare motsättningar som fanns mellan de båda stormakterna om inflytande i Afghanistan, Persien och Tibet och 1907 nåddes en uppgörelse som resulterade i Trippelalliansen där också Frankrike ingick. Hans strävan att återupprätta Rysslands inflytande i Europa ledde dock till konflikter med Österrike-Ungern mot vilken han försökte ena de små balkanstaterna. Han bidrog härigenom till den upptrappning mellan de två maktgrupperingarna, trippelalliansen och trippelententen, som föregick krigutbrottet 1914.

Izvolskij tvingades avgå 1910 sedan han inte kunnat tillvarata ryska flottintressen i Medelhavet eller hindra Österrike-Ungern från att annektera Bosnien. Annekteringen ledde till hård kritik mot honom från serber, som ansåg att Bosnien var en del av Serbien, och från den starka panslavistiska rörelsen i Ryssland. 

Som ambassadör i Paris fortsatte han att arbeta för ett närmande mellan västmakterna och Ryssland. Han stannade kvar i Paris efter ryska revolutionen och förespråkade en intervention av västmakterna till stöd för den vita armén i det ryska inbördeskriget.

Källor
Bonniers Konversationslexikon
Nationalencyklopedin

Män
Födda 1856   
Avlidna 1919
Ryska diplomater
Rysslands utrikesministrar
Personer från Moskva
Mottagare av Serafimerorden
Hadrosaurus

Hadrosaurus (klassisk grekiska: , hadros + σαυρος, sauros "tung ödla") var ett släkte i familjen hadrosaurider. Hadrosaurus den var den första dinosaurie i familjen som blev vetenskapligt beskriven. Den levde i Nordamerika.

Dinosaurier från Nordamerika
Dinosaurier från kritaperioden
Hadrosaurider
Ornithopoda
Michail Muravjov

Michail Muravjov kan avse:

 Michail Muravjov (1757–1807)
 Michail Muravjov-Vilenskij (1796–1866)
 Michail Muravjov (1845–1900)
 Michail Muravjov (1880–1918)

Se även 

 Nikolaj Muravjov (1850–1908)
499 Venusia

499 Venusia eller 1902 KX är en asteroid upptäckt 24 december 1902 av Max Wolf i Heidelberg. Den tillhör asteroidgruppen Hilda. Asteroiden har fått sitt namn efter ön Ven i Öresund. Deltagarna vid astronomimötet i Lund besökte ön. M. Wolf gav enligt traditionen inom astronomivärlden bort upptäckterna. Lunds Universitet fick denna planet som gåva, då onamnad. Onsdagen den 7 september 1904 var Astronomiska kongressen på utfärd till ön Ven. Där hölls en ovanlig ceremoni där en ung dam fyllde ett glas med vatten ur Brahes brunn och med högtidlig förklaring döpte asteroiden till "Hvenusia" varefter hon krossade glaset med vatten mot en intilliggande mur.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Hilda-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av MF Wolf
Astronomiska upptäckter 1902
Vens historia
Paw Tracks

Paw Tracks var ett amerikanskt indieskivbolag som grundades av medlemmarna i Animal Collective. Tidigare hette det Soccer Star och efter det Animal. Skivbolagets första utgivning under namnet Paw Tracks var Here Comes the Indian med Animal Collective 2003. Den sista skivan som släpptes på skivbolaget var Dent Mays tredje skiva Warm Blanket, år 2013.

Förutom att de släpper material med Animal Collective och deras medlemmars sidoprojekt (Panda Bear, Avey Tare, Avey Tare & Kría Brekkan, Terrestrial Tones och Jane) har de även släppt skivor med bland annat Ariel Pink, Excepter, Black Dice, Eric Copeland och Rings.

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 2003
The Last Shadow Puppets

The Last Shadow Puppets är ett projekt av Alexander Turner från bandet Arctic Monkeys, Miles Kane från bandet The Rascals och kompositören/producenten James Ford.

I augusti 2007 rapporterade NME att sångaren Alex Turner från bandet Arctic Monkeys och sångaren Miles Kane från bandet The Rascals, skulle släppa albumet  The Age of the Understatement tillsammans med James Ford.

Kane och Turner har lärt känna varandra genom att Kanes tidigare band The Little Flames var förband åt Arctic Monkeys under deras turné i Storbritannien 2007. Kane har även hjälpt till med låtmaterial och spelar till exempel gitarr i låten "505".

Musikgrupper bildade 2007
Sean Sherk

Sean Sherk, född 5 augusti 1973 i Anoka County i Minnesota, är en amerikansk MMA-utövare som tävlar i UFC:s lättviktsdivision och var tidigare titelhållare i divisionen. 

Sherk började med brottning när han var sju år gammal och i mitten på 1990-talet började han med MMA. Han gick sin första professionella MMA-match den 19 juni 1999 och debuterade i UFC på UFC 30 den 23 februari 2001, han har även gått några matcher i Pride. Efter att ha gått obesegrad genom sina 18 första matcher fick han på UFC 42 den 25 april 2003 gå sin första titelmatch i UFC men förlorade denna mot Matt Hughes. Han vann sedan sina 12 nästkommande matcher innan han förlorade för andra gången i karriären, den här gången mot Georges St. Pierre. Efter ytterligare en seger bestämde sig Sherk, som hittills tävlat i welterviktdivisionen, att byta till lättvikt.

Sherks första match i lättviktsklassen blev en titelmatch mot Kenny Florian på UFC 64 den 14 oktober 2006. Sherk vann på poäng och blev därmed ny mästare i UFC:s lättviktsdivision. Sherk försvarade sin titel för första gången på UFC 73 mot Hermes Franca men testades efter matchen positivt för anabola steroider. Han blev avstängd i sex månader och fråntogs mästartiteln.

Under tiden som Sherk var avstängd vann B.J. Penn den vakanta titeln i en match mot Joe Stevenson och efter matchen tillkännagav UFC:s president Dana White att Sherk skulle få första chansen att utmana Penn om titeln. Sherk och Penn möttes på UFC 84 den 24 maj 2008 i en match som Penn vann på teknisk knockout sedan Sherk inte kunnat fortsätta efter den tredje av fem ronder.

Referenser

Externa länkar
Sean Sherk på Sherdog.com

Amerikanska utövare av mixed martial arts
Amerikanska dopningsfall
Idrottare från Minnesota
Personer från Anoka County
Födda 1973
Levande personer
Män
Världscupen i rodel

Världscupen i rodel hade premiär säsongen 1977/1978.

Herrsingel

Damsingel

Herrdubbel

Referenser

Externa länkar
Lista över herrarnas dubbelmästare sedan 1978 till 2007.
Lista över herrarnas singelmästare sedan 1978 till 2007.
Lista över damernas singelmästare sedan 1978 till 2007.

Världscupen i rodel
Fosterland och frihet

Fosterland och frihet (lettiska: Tēvzemei un Brīvībai/LNNK) var ett nationalkonservativt och EU-skeptiskt politiskt parti i Lettland. Partiet bildades ursprungligen 1993 genom samgående mellan ett antal mindre nationalistiska grupper. 1997 gick partiet samman med Lettiska nationella självständighetsrörelsen och lade till förkortningen LNNK. 2011 gick partiet samman med högerextrema Allt för Lettland och bildade samlingspartiet Nationella alliansen.

Historia

1997 år utsågs partimedlemmen Guntars Krasts till premiärminister, en post som han förlorade efter 1998 års val, då partiet erövrade 17 mandat.
Fosterland och frihet satt emellertid kvar i olika regeringskoalitioner fram till februari 2004. Efter fem år i opposition tog man 2009 åter plats i den regeringskoalition som tillträdde i den internationella finanskrisens spår. I parlamentsvalet 2010 fick partiet två ledamöter i Lettlands parlament.

I Europaparlamentsvalet 2004 fick partiet 29 % av rösterna och erövrade fyra av Lettlands platser i Bryssel. Partiet ingick i Gruppen Unionen för nationernas Europa, men efter Europaparlamentsvalet 2009 ingick partiet istället i Gruppen Europeiska konservativa och reformister. Partiet tillhörde Alliansen europeiska konservativa och reformister (AECR).

Källor 
 Högerdominerad regering klar i Lettland SR-Ekot, 13 mars 2009

Politiska partier bildade 1997
Historiska politiska partier i Lettland
Konservativa partier i Europa
Euroskeptiska partier
Nationalism i Lettland