kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vikstyrka

Vikstyrka är ett mått inom papperstestning på hur många vikningar, under standardiserade betingelser, som en pappersremsa klarar av tills den brister eller går itu. Måttet används särskilt vid testning av papper för kartor, sedlar, arkivdokument etc. Papperets fiberriktning i förhållande till vecket, fibertyp, fiberinnehåll (fibermängd), tjocklek etc., liksom vilken typ av vikningsmaskin eller instrument som används påverkar hur många vikningar pappersprovet tål.

Vikstyrkan beräknas som tiologaritmen av det antal dubbelvikningar som papperet maximalt klarar:

V = log10 d,

där V är vikstyrkan och d är antalet dubbelvikningar.

Vikstyrka bör inte förväxlas med den närbesläktade termen viktal.

Standarder
ISO 5626: Paper – Determination of folding endurance
TAPPI Test Method T 551: Folding endurance of paper (MIT tester)
TAPPI Test Method T 423: Folding endurance of paper (Schopper type tester)

Källor

Papper
Viktal

Viktal (eller vikningstal ) är ett mått över hur många dubbelvikningar som krävs för att ett pappersprov ska brista. Viktal definieras i ISO 5626:1993 som antilogaritmen av den genomsnittliga vikstyrkan:

där v är viktalet, Vi är vikstyrkan för varje enskild pappersremsa och n är det totala antalet testade pappersremsor.

I introduktionen i ISO 5626:1993 poängteras att standardens definition av viktal inte är synonymt med det genomsnittliga antalet dubbelvikningar som pappersproverna klarar. Om avrundning av vikstyrkan inte nyttjas blir dessa definitioner i praktiken emellertid likvärdiga.

I SIS:s Pappersordlista från 1992 definieras dock viktal endast som "antal dubbelvikningar som fordras för att brott skall inträffa i en provremsa under vissa betingelser", d.v.s. inte som antilogaritmen av medelvärdet.

Källor

Externa länkar
ISO 5626:1993

Papper
Gisela av Schwaben

Gisela av Schwaben, född 11 november 989 eller 990, död 14 februari 1043, var en tysk-romersk kejsarinna; gift med Konrad II. Hon var politiskt aktiv. Gisela var arvtagare till hertigdömet Schwaben efter sin bror och kungadömet Burgund efter sin morbror, rättigheter som hon förde över på maken.

Biografi
Hon var dotter till Herman II av Schwaben och Gerberga av Burgund. Hon gifte sig 1002 med Brun I av Braunschweig, som avled 1010, och 1012 med hertig Ernst I av Schwaben. Efter sin andre makes död 1015 blev hon regent i hertigdöme Schwaben som förmyndare för sin son Ernst II. Hennes befogenheter som regent fråntogs henne, med hänvisning till att hon hade varit för nära släkt med maken, av kejsar Konrad II, som gifte sig med henne 1016/17.   

Gisela beskrivs som vacker och klok men högdragen och som ett komplement till sin make, vars regeringsplikter hon ska ha delat. Hon kröntes till drottning av Tyskland i Köln 1024, och tysk-romersk kejsarinna i Rom 1027. Gisela hade inlytande över statens affärer: hon deltog vid överlägningarna vid det kejserliga rådet vid flera tillfällen, och presiderade även vid kyrkliga synoder.  

Barn

 Henrik III, född 1017 och död 1056
 Beatrix, cirka 1020-1034
 Mathilde, cirka 1025-1034

Referenser 

 
 

Tysk-romerska kejsarinnor
Födda 990-talet
Avlidna 1043
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1000-talet
Kunigunda av Luxemburg

Sankt Kunigunda av Luxemburg, född cirka 978, död 3 mars 1033 var en tysk-romersk kejsarinna och helgon; gift 998 med Henrik II (tysk-romersk kejsare). Kunigunda var politiskt aktiv. Hon var interimsregent i Tyskland under kejsarvalet efter makens död 1024.

Biografi

Hon var dotter till Siegfried I av Luxemburg och Hedwig av Norgau. 

Hon gifte sig 998. Hennes make blev kung 1002. Hon kröntes till drottning 1002 och till kejsarinna 1014. Kunigunda och Henrik ska ha gift sig för religiös samvaro och uppges aldrig ha fullbordat äktenskapet. Hon var en aktiv politiker som agerade medlare i konflikter och representerade maken vid många tillfällen.  

Efter kejsarens död 1024 fungerade hon som regent mellan makens död och valet av nästa kejsare. 

Hon drog sig sedan tillbaka till det av henne själv grundade klostret Kaufungen vid Kassel, där hon levde som nunna. Hon ligger begraven vid sin makes sida i domen i Bamberg.

Helgon
Kunigunda vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hennes minnesdag firas den 3 mars.

Källor 

 

Tysk-romerska kejsarinnor
Kvinnliga regenter under 1000-talet
Tyska helgon
Födda 978
Avlidna 1033
Kvinnor
Dubbelvikning

Dubbelvikning avser när ett pappersprov viks först bakåt sedan framåt kring en gemensam vikningslinje (se bilder). Antalet dubbelvikningar som krävs för att få ett pappersprov att brista används för att bestämma papprets vikstyrka eller viktal.

Den totala vinkeln kring vikningslinjen varierar beroende på typ av vikmaskin, exempelvis viker Köhler–Molin-maskinen ca 156° på vardera sida om pappersremsan (vilket ger en total svängrörelse på ca 2 × 312° per dubbelvikning) medan MIT-maskinen viker ca 135° på vardera sida (vilket ger en total svängrörelse på ca 2 × 270° per dubbelvikning).

Källor

Externa länkar
ISO 5626:1993

Papper
Kambrium-ordovicium-utdöendet

Kambrium-ordovicium-utdöendet var ett massutdöende som inträffade för ungefär 488 miljoner år sedan. Det avslutade kambrium samt startade ordovicium. Under utdöendet dog många armfotingar och konodonter ut, och reducerade kraftigt antalet trilobitarter. Det föregicks av de mindre dokumenterade, men förmodligen värre Botomian- och Dreasbachianhändelserna (ungefär 517 och 502 miljoner år sedan).

Referenser

Vidare läsning 
Gradstein, Felix, James Ogg, and Alan Smith, eds., 2004. A Geologic Time Scale 2004 (Cambridge University Press).
Hallam, A. and Paul B. Wignall, 1997. Mass extinctions and their aftermath (Oxford University Press).
Webby, Barry D. and Mary L. Droser, eds., 2004. The Great Ordovician Biodiversification Event (Columbia University Press).

Externa länkar 
 Klimatet under tidiga Ordovicium
 Antagna orsaker till utdöendet

Massutdöende
Calming Rain (sång)

Calming Rain är en låt av den svenska popgruppen One More Time. Den släpptes som singel, uppföljare till deras megahit Highland, och inkluderades även på albumet Highland.

Låtlista
Vinyl 7" CNR
"Calming Rain" - 3.57
"No Romance" - 4.33

CD5 CNR
"Calming Rain" - 3.57
"No Romance" - 4.33
Musiksinglar 1993
Teofano (tysk-romersk kejsarinna)

Ej att förväxla med den bysantinska kejsarinnan Teofano.

Teofano av Bysans, född 960, död 15 juni 991, var tysk-romersk kejsarinna; gift 972 med Otto II (tysk-romersk kejsare). Hon var Tysklands regent som förmyndare för sin son 983-991.

Biografi
Hon var en släkting till kejsar Johannes I Tzimiskes; hennes föräldrar är obekräftade. Troligen var hon kejsarens syster- eller brorsdotter.

Äktenskapet arrangerades vid en tidpunkt då spänningarna mellan de tyska och bysantinska kejsarna var spända på grund av det tyska kejsardömets expansion i södra Italien, som tidigare legat under bysantinsk myndighet. Otto I hade länge velat höja sin status som kejsare och hade länge utan framgång försökt arrangera ett äktenskap med sin son och kejsardottern Anna av Bysans.

Kejsarinna
Vigseln ägde rum den 14 april 972 i Peterskyrkan i Rom. Hennes man var då medregent till sin far, och Teofano kröntes troligen till kejsarinna samma dag. Hon mottog de omstridda territorierna i södra Italien som morgongåva. Kejsarhovet färdades ständigt från slott till slott, men barnen uppfostrades i kloster eller i biskopsbostäder. Ett av de mest använda residensen var Valkhof i Nijmegen. Teofano antog de nya titlarna Consors Regni, "Första dam" och coimperatrix, "medregent", som hon troligen fört med sig från Bysans och var den första tysk-romerska kejsarinnan som avbildades jämsides maken i stället för lägre än honom. Hon tros ha utövat inflytande över makens regering.

Regent
Vid makens död i Italien 983 lät hon kröna sin son innan någon hann reagera och försäkrade sig snabbt om hans installation som kejsare och om viktiga makthavares trohetsed till honom. År 985 hade hon också försäkrat sig om ställningen som sonens förmyndarregent och lät egenskap av regent kalla sig imperatrix ("kejsarinnan"), något som var nytt i sammanhanget.

Barn
  Sophia, 975-1039
  Adelheid, 977-1045
 Mathilde, 978-1025
 Otto III, 980-1002

Referenser

 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Theophanu

Tysk-romerska kejsarinnor
Födda 960
Avlidna 991
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 900-talet
Adelheid av Burgund

Adelheid av Burgund, även kallad Adelheid av Italien, född 931, död 16 december 999, var tysk-romersk kejsarinna, gift med kejsar Otto I. 

Under sonen Otto II:s och sonsonen Otto III:s regeringar hade hon under vissa tider stort inflytande över rikets styrelse, särskilt som förmyndare för sin sonson.  Hon var vicekung i Italien 983-991, och regent i Tysk-romerska riket under sin sonson Otto III:s omyndighet från 991 till 995. 

Hon är ett romerskt-katolsk helgon. Som helgon kallas hon Adelheid av Italien.

Biografi

Hon var dotter till Rudolf II av Burgund och Bertha av Schwaben. 

Adelheid gifte med kung Lothar II av Italien före 27 juni 947. Det fick en dotter, Emma av Italien. Hon blev änka 951. Adelheid fängslades av Italiens nyvalde kung, Berengar II av Italien, efter rykten om att hon planerade att överta makten och sedan hon vägrat Berengars förslag om äktenskap med hans son. 

Hon rymde till ett fort tillhörande kejsar Otto I, och sände ett meddelande till honom där hon bad om hans beskydd. Hon gifte sig med Otto I 23 september i Pavia 951. Adelheid behöll sin morgongåva från första äktenskapet, vilket omfattade flera territorier i Italien. Hon kröntes vid makens sida av påven Johannes XII i Rom 2 februari 962. Hon åtföljde Otto till Italien 966, och levde sedan där i sex år. Familjen återvände till Tyskland år 973, där hon senare samma år blev änka. 

Hennes make efterträddes 973 som kejsare av hennes son Otto II. Hon hade stort inflytande vid hovet som sin sons rådgivare. Hon hamnade dock i konflikt med sin svärdotter, som år 978 lyckades med att få hennes utvisad från hovet. Adelheid lyckades så småningom försonas med sin son, som 983 utnämnde henne till sin vicekung i Italien.  

Vid hennes sons död 983 blev hennes svärdotter Teofano kejsardömets regent som förmyndare för sin son Otto III, Adelheids sonson. Adelheid kvarblev i Italien som vicekung, och regerade Italien i åtta år, medan hennes svärdotter regerade Tyskland. 

När Teofano avled 991, då Otto III fortfarande var omyndig, övertog Adelheid regentskapet fram till Ottos myndighetsdag 995. Hon lämnade då hovet och bosatte sig som gäst i ett nunnekloster i Selz i Alsace, där hon ägnade sig åt att gynna kyrkor och kloster och den kristna missionen bland de hedniska slaverna.

Barn
 Henrik, död i späd ålder
 Brun, död i späd ålder
 Mathilda, född i början av 955, död 999, abbedissa av Quedlinburg
 Otto II, född i slutet av 955, död 7 december 983

Bildgalleri

Källor 
 

Helgon
Tysk-romerska kejsarinnor
Kvinnliga regenter under 900-talet
Födda 930-talet
Avlidna 999
Kvinnor
Personer i Tyskland under 900-talet
Italiens drottningar
Carl Konow (1863–1923)

Carl Konow, född den 20 augusti 1863 i Bergen, död där den 18 maj 1923, var en norsk präst, sonson till Carl Konow (1806–1876), kusin til Sten Konow (1867–1948).

Konow tog teologisk ämbetsexamen 1886, 1887 praktisk-teologisk examen och företog därefter en längre studieresa till kända tyska lärosäten. 1889 blev han präst i sin födelsestad. Under de följande åren utvecklades han alltmer i kulturprotestantisk riktning, efter att under studietiden betraktats som konservativ. 

Hans ryktbarhet grundlades 1906, då Konow i ett föredrag uttalade sig till förmån för en modernisering av kristendomen. Biskop Johan W. Erichsen höll därefter ett motföredrag om betydelsen av de kristne dogmerna. Konow svarade genom att på nytt hålla ett offentligt föredrag, där en negativ kritik av kyrkoläran var dominerande. 

Några församlingsmedlemmar sände in en klagan till Kirkedepartementet, och det ledde till en konflikt som medförde att Konow 1907 fråntogs det mesta av församlingsarbetet, men behöll sina gudstjänster, då han själv inte ville ta avsked och kyrkoministern inte ville att det skulle anläggas sak mot honom för att få honom dömd att mista ämbetet. 

I de sista åren var det lugnt omkring Konows namn. 1916 återupptogs han i Bergens presteforening och deltog aktivt på mötena. Konow var i sin religiositet mer mystiker än rationalist. En samling Efterlatte prækener utgavs 1923.

Källor 
 Biografi i Store norske leksikon

Externa länkar 
 Biografi i Norsk biografisk leksikon

Litteratur 
 Vidar L. Haanes, ”Hvad skal da dette blive for prester?” Presteutdannelsen i spenningsfeltet mellom universitet og kirke, med vekt på modernitetens gjennombrudd i Norge, KIFO Perspektiv nr. 5, Trondheim 1998

Födda 1863
Avlidna 1923
Norska präster
Män
Sillvik, Botkyrka kommun

Sillvik var ett säteri och senare en sommarvilla i Botkyrka kommun. Villan är belägen strax väster om Sturehovs slott och nyttjade 1927 till 2018 av Kulturella Ungdomsrörelsen. Byggnaden är ett bra exempel för panelarkitektur och schweizerstilen och saknar motsvarighet i Botkyrka.

Historik

Säteriet
Sillvik omnämns 1552 som Sillevÿk och ett torp "liggendes udi Botekyrke". Men då avsågs nuvarande torpet Grådal som ligger strax väster om dagens Sillvik. På 1600-talet var Sillvik ett självständigt säteri beläget vid Sillviken som är en vik av Mälaren. År 1704 såldes egendomen till Sturehovs slott samtidigt ägde en total omorganisation av gårdens markanvändning rum. Resterna av gamla Sillviks säteribyggnad kan anas i en husgrund nedanför backen strax öster om nuvarande huvudbyggnaden. Enligt traditionen flyttades säteriets mangårdsbyggnad till Sturehov och utgör i ombyggd form dess nuvarande norra flygel.

Sommarvilla
Nuvarande Sillvik uppfördes åren 1884−85 på en liten kulle i slutet av en rak allé cirka 900 meter väster om Sturehovs slott. Kullen omgestaltades till en engelsk park med slingrande stigar och ett stort bestånd av bokträd. Till anläggningen hörde även en förrådsbyggnad, en fruktträdgård och en brygga vid Sillviken. Huset har 16 rum i tre våningar med tre verandor över varann. I sydvästra hörnet märks ett torn som innehåller trapphuset. I byggnaden finns ett stort antal bevarade kakelugnar som dock inte längre fungerar.

Byggnadens präglas av panelarkitektur med omfattande lövsågerier som var vanliga för sommarvillor vid den tiden. Huset är konsthistoriskt intressant och det enda i sitt slag i Botkyrka kommun. En av de boende här var landshövdingen Lennart Reuterskiöld och hans blivande fru Ingegerd Posse. Han var då förvaltare på Sturehov, som ägdes av Adam Reuterskiölds änka, och troligen var han byggherren för Sillvik.

Kulturella Ungdomsrörelsens sommarhem
Sillvik övertogs av Stockholms stad i samband med stadens köp av Sturehov 1900 och bygget av Norsborgs vattenverk. Huset hyrdes 1927 till 2018 av Kulturella Ungdomsrörelsen för att användas bland annat som sommarhem. Kulturella Ungdomsrörelsens verksamhet på Sillvik gick under namnet Sillviks vänner och var en hembygdsförening som anordnade konsertkvällar Musik på Sillvik om somrarna och arrangerade torpvandringar i omgivningen. Man hade även uthyrningsverksamhet. 2016 påbörjades en fasadrenovering.

Föreningen Sillviks Vänner 
I april 2019 började Föreningen Sillviks Vänner bedriva verksamhet på Sillvik. Föreningen har en tydlig inriktning på barn, kultur och tradition, och används bland annat för lägerskola och vernissage.

Bilder

Källor
 
 
 Ortnamnsregistret: Sillvik.

Noter

Externa länkar

Kulturella Ungdomsrörelsens webbplats

Byggnader och anläggningar i Botkyrka kommun
Hembygdsföreningar
Italienska kronorden

Italienska kronorden () var en italiensk orden instiftad i fem klasser den 20 februari 1868 av kung Viktor Emanuel II till minne av Italiens enande. Den har tilldelats italienska, såväl som utländska medborgare för framstående förtjänster för Italien. Italiens kung var ordens stormästare. Italiens kronorden utdelades officiellt så länge Italien var ett kungadöme och upphörde 1946. Efter övergången till republik ersattes orden av Republiken Italiens förtjänstorden. Utdelning fortsatte emellertid under Huset Savojen. År 1983 instiftade detta en ersättning, Savojens civila förtjänstorden (Ordine del Merito civile di Savoia), som delas ut av dynastins överhuvud.

Grader 
Italiens kronorden var indelad i fem grader:
 Storkorsriddare (Cavaliere di Gran Croce) 
 Storofficer (Grande ufficiale)
 Kommendör (Commendatore)
 Officer (Ufficiale)
 Riddare (Cavaliere)

Insignier

Ordenstecknet för Italiens kronorden bestod av ett vitemaljerat kors med utböjda armar. I korsvinklarna var knutar placerade, en heraldisk symbol för Huset Savojen. Mittmedaljongen var blåemaljerad och bar Savojens krona i mitten. Baksidan av mittmedaljongen pryddes av en krönt örn med Savojens vapensköld på bröstet. Ordensstjärnan hade åtta grupper av taggar. Mittmedaljongen var här omgiven av en bård med inskriften «VICT. EMAN. II REX ITALIAE MDCCCLXVI». Baksidan av ordensstjärnan hade också den krönta örnen med vapenskölden placerad på toppen av mittmedaljongen. 

Ordensbandet var ljusrött med en vit rand i mitten, Savojens färger.

Utdelning
Orden utdelades både för civila och militära insatser. Antalet utnämningar var begränsat i de fyra högsta graderna. Etter dessa begränsningarna kunde det högst utnämnas 60 innehavare av storkors, 150 storofficerer, 500 kommendörer och 2 000 officerare. Antalet utnämningar till riddargraden var obegränsat.

Svenska innehavare
John Böttiger 
Uno Ebrelius
Ernst Killander 
Hilding Kjellman 
Henning von Krusenstierna
Magnus Lagerberg
Finn Malmgren
Björn Prytz 
Fredrik Ramel 
Fabian Tamm 
Johan Vising
Arvid Genberg
Gustaf Halldén

Referenser

Litteratur
 «Italy» i Robert Werlich: Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 253–254.

Italienska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1868
Bamses Venner

Bamses Venner var en dansk musikgrupp som uppträdde mellan 1973 och 2011. Gruppen representerade Danmark i Eurovision Song Contest 1980 med låten "Tænker altid på dig". De kom på 14:e plats av 19 länder med 25 poäng. 1980 bestod bandet av Flemming Jørgensen (sång), med smeknamnet "Bamse", Mogens Balle (piano/orgel), Bjarne Green (gitarr) och Arne Østergaard (trummer). 2004 var bestod gruppen av Flemming Jørgensen (sång), Peter Bødker (piano/orgel/gitarr), Frank Thøgersen (trummor), Torben Fausø (keyboard) och Jes Kerstein (gitarr). Gruppen sjunger på danska. 

Flemming Jørgensen dog den 1 januari 2011, varefter bandet splittrades.

Diskografi 

 Bamses Venner (1975)
 Mælk og vin (1976)
 Sutsko! (1977)
 Din sang (1977)
 B & V (1978)
 Solen skinner (1979)
 Sådan set (1980)
 Bamse life I (1980)
 Bamse life II (1980)
 Spor 8 (1981)
 Har du lyst (1983)
 Op og ned (1985)
 Rockcreme (1986)
 Lige nu! (1987)
 1988 (1988)
 En helt almindelig mand (1989)
 16 (1990)
 Lyseblå dage (1991)
 Forår (1992)
 Vidt omkring... (1993)
 Vidt omkring (1993)
 Lidt for mig selv (1994)
 Jul på vimmersvej (1995)
 Drenge (1996)
 Mig og mine Venner (1998)
 Brødrene Mortensens jul (1998)
 Stand by me (1999)
 For altid (2000)
 Always on my mind (2001)
 Rolig nu (2002)
 30 af de bedst (2003)
 Be my guest (2005)
 Kysser dem vi holder a' (2006)

Externa webbsidor
Officiell webbplats

Upplösta danska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1973
Musikgrupper upplösta 2011
Artister som representerat Danmark i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1980
Eric Bergeron

Eric "Bibo" Bergeron är en fransk animatör och regissör känd för att regissera filmer som Vägen till El Dorado och Hajar som hajar.

Filmografi 
Asterix – bautastenssmällen (animatör)
Resan till Amerika – Fievel i vilda västern (animatör)
Fern Gully – Den sista regnskogen (animatör)
Janne Långben – The Movie (animatör)
Vägen till El Dorado (regissör)
Hajar som hajar (regissör)
Skönheten och monstret i Paris (regissör)

Externa länkar 

Franska animatörer
Födda 1965
Levande personer
Män
Akilles (olika betydelser)

Akilles eller Achilles kan syfta på:

 Akilles – en hjälte i grekisk mytologi
 Akilleshäl  – ett uttryck för någons svaga punkt
 Akillestal – matematiska tal som är potensrika men inte perfekta potenser
 Akilles och sköldpaddan – en filosofisk paradox
 588 Achilles – en asteroid
 Borgå Akilles – idrottsförening från Borgå i Finland
 Operation Achilles – en Natoledd operation mot talibaner i Afghanistan

Personer
 Akilles Tatios (100-talet e.Kr), en grekisk författare
 Albrekt Akilles av Brandenburg (1414–1486), kurfurste av Brandenburg
 Richard Achilles Ballinger (1858–1922), en amerikansk politiker

Se även
 HMS Achilles – flera fartyg
Ordovicium–silur-utdöendet

Ordovicium–silur-utdöendet, eller ordoviciumutdöendet, är det tredje största av de fem stora massutdöenderna i jordens historia räknat efter antalet procent av släkten som dog ut samt det näst största i den totala förlusten av liv. Mellan ungefär 450 och 440 miljoner år sedan verkar två utdöenden ha inträffat, skilda från varandra med en miljon år.

Utdöendet var det andra största bland det marina livet, och hamnar endast efter Perm-trias-utdöendet. Vid den tidpunkten fanns all känt liv i haven och oceanerna. Mer än 60% av de marina ryggradslösa djuren dog ut inklusive två-tredjedelar av alla armfotingar- och mossdjursfamiljer. Särskilt påverkade blev armfotingarna, musslor, tagghudingar, mossdjur och koraller. 

Den omedelbara orsaken till utdöendet tycks vara kontinentaldriften som drev en stor landmassa mot Sydpolsregionen vilket orsakade en global nedkylning, globala nedisningar samt sänkning av vattennivån som förstörde habitat för djuren runt kontinentalsockeln. Bevis för denna hypotes hittades genom fyndigheter i Saharaöknen. När Gondwana passerade över sydpolen i ordovicium blev det en global nedkylning till den grad att det var omfattande kontinentalnedisningar. Denna nedisning orsakade en global vattennivåsänkning då stora mängder av vatten bands till isen. En kombination av en sänkning av havsnivån, reducerad habitatutrymmen på kontinentalsockeln i samband med nedkylningen orsakad av själva nedisningen är troliga orsaker till Ordovicium utdöendet.

Referenser

Noter 

Massutdöende
Christina Höj Larsen

Christina Höj Larsen, född 26 augusti 1971 i Köpenhamn i Danmark, är en svensk politiker (vänsterpartist). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2010–2022, invald för Västernorrlands läns valkrets.

Biografi 
Höj Larsen, som är född i Danmark, kom  till Sverige på 1990-talet för att studera i Göteborg. 2004 flyttade hon till Härnösand.

Hon var riksdagsledamot 2010–2022. I riksdagen var Höj Larsen suppleant i bland annat arbetsmarknadsutskottet, miljö- och jordbruksutskottet, näringsutskottet, socialförsäkringsutskottet och utrikesutskottet. 2014 valdes hon in som ordinarie ledamot i Vänsterpartiets partistyrelse.

Höj Larsen var som riksdagsledamot Vänsterpartiets flyktingpolitiska talesperson, och kritiserade som sådan REVA samt Miljöpartiets migrationspolitiska uppgörelse med Alliansregeringen.

Referenser

Externa länkar 

christinahojlarsen.wordpress.com

Ledamöter av Sveriges riksdag för Vänsterpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Köpenhamn
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Kristina Nilsson (politiker)

Ingrid Kristina Nilsson, tidigare Christina Karlsson, född 10 april 1965 i Grundsunda församling i Västernorrlands län, är en svensk politiker (socialdemokrat), som är ordinarie riksdagsledamot sedan 2010, invald för Västernorrlands läns valkrets.

Som nytillträdd riksdagsledamot år 2010 blev Nilsson ledamot i skatteutskottet och suppleant i arbetsmarknadsutskottet. Den 8 juni 2011 blev hon invald i miljö- och jordbruksutskottet som suppleant. Den 18 oktober samma år avgick hon från skatteutskottet. Från oktober 2014 är hon ordinarie ledamot i socialutskottet.

Nilsson var också ordförande i Örnsköldsviks socialdemokratiska arbetarekommun mellan 2012 och 2016.

Hon är sjuksköterska till yrket.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Grundsunda socken
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor