kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hemicellulosa

Hemicellulosa är en grupp av kolhydrater som finns i växternas cellväggar tillsammans med de övriga huvudkomponenterna lignin och cellulosa. Hemicellulosor är grenade polysackarider uppbyggda av varierande monosackarider, alltså är hemicellulosa en sampolymer. Förutom glukosenheter, som bygger upp cellulosa och stärkelse, kan hemicellulosa även innehålla bland annat xylos, mannos, galaktos och arabinos.

Till skillnad från cellulosa är hemicellulosakedjorna mycket korta, bestående av endast omkring 500-3000 enheter. Cellulosa är också ogrenad, till skillnad från hemicellulosa, och kan bilda starka, regelbundna strukturer med hjälp av vätebindningar. Hemicellulosan är dock inte lika oregelbunden och amorf som ligninet, och fungerar därför som ett mellansskikt mellan växternas båda huvudkomponenter lignin och cellulosa. I ved förekommer det rikligt med kovalenta bindningar mellan hemicellulosa och lignin.

En del av hemicellulosa löses vanligen ut vid kemisk massaframställning tillsammans med ligninet. Vid mekanisk massaframställning kvarstår dock alla trädets komponenter, och finns även kvar i pappret.

De viktigaste hemicellulosorna är glukomannaner (dominerar i cellväggarna hos barrträd), xylaner (dominerar i sekundära cellväggarna hos angiospermer (blomväxter)), och xyloglukan (dominerar primärväggarna hos så gott som alla växter).

Pektin räknas inte som hemicellulosa främst av historiska skäl.

Referenser 

Polysackarider
Erik Kinell

Sigvard Erik Gudmund Kinell, född 15 september 1912 i Stockholm, död 9 februari 2013 i Oscars församling i Stockholm, var en av Sveriges äldsta aktiva konstnärer verksam inom olje- och akvarellmåleri. Han var utbildad på Otte Skölds målarskola samt under sex år på Konstakademien (Konsthögskolan). Han var 1955–1978 verksam som lärare i målning och figurteckning vid Konstfackskolan i Stockholm. Han finns representerad på bland annat Moderna museet och Örebro läns museum. Erik Kinell är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Erik Kinells hemsida
 https://www.magasinett.net/2012/10/erik-kinell-fyller-100-ar/
 http://www.lexikonettamanda.se/show.php?aid=20630
 Kinell nämnd under rubriken "Dödsfall"

Akvarellmålare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Representerade vid Moderna museet
Svenska hundraåringar
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1912
Avlidna 2013
Män
Anthony Le Tallec

Anthony Le Tallec, född 3 oktober 1984 i Hennebont, Frankrike är en fransk fotbollsspelare som spelar för det franska laget FC Annecy.

Klubblagskarriär

Liverpool 
Le Tallec köptes tillsammans med sin kusin Florent Sinama-Pongolle från Le Havre till engelska Liverpool 2003 efter att ha imponerat på Gérard Houllier i U16-EM 2001.

Inför säsongen 2005/2006 lånades han ut till Sunderland för att få mer erfarenhet från förstalagsfotboll vilket välkomnades av Le Tallec själv: "Jag är en tävlingsmänniska och vill spela hela tiden, men i Liverpool var det omöjligt. Jag valde att komma till Sunderland eftersom jag behöver spela varje vecka." Under en säsong som var en besvikelse för laget blev Le Tallec klubbens bästa målgörare genom att göra fem mål i liga och cuper. Han gjorde mål på nick mot Fulham i en segermatch som kom att bli Sunderlands enda seger på hemmaplan på hela säsongen.

I maj 2006 var perioden hos Sunderland över och Le Tallec återvände till Liverpool men han gavs inget tröjnummer av managern Rafael Benitez. I augusti lånades han ut igen, denna gång till Sochaux. Med Sochaux vann han den franska cupen efter att själv ha gjort kvitterinsmålet i finalen som man sedan lyckades vinna på straffar. I motståndarlaget Marseille gjorde Djibril Cissé (även han utlånad från Liverpool) två mål.

Le Mans 
Den 31 augusti 2007 rapporterades det i media att den skotska Premier League-klubben Hearts var nära att köpa Le Tallec. Men istället beslutades det att Le Tallec skulle lånas ut på nytt. Le Mans lånade honom under hela säsongen och hade i låneavtalet skrivit en klausul som gjorde att man skulle kunna göra övergången permanent för 1,1 miljoner pund. Efter säsongen valde Le Mans att utnyttja klausulen och skrev ett kontrakt över fyra och ett halvt år med Le Tallec.

Auxerre
Den 28 juni 2010 skrev Le Tallec på ett fyraårskontrakt med Auxerre som betalade Le Mans cirka 3 miljoner euro för övergången.

Landslagskarriär 
När Frankrike tog sig till final i U16-Em 2001 gjorde Le Tallec fem mål. Tillsammans med kusinen Florent Sinama-Pongolle imponerade han stort i U17-VM samma år då han gjorde sex mål, inklusive ett i finalen mot Nigeria, och blev utsedd till turneringens näst bästa spelare bakom kusinen. Frankrike vann turneringen.

I maj 2006 blev han uttagen i Frankrikes U21-landslag till U21-EM som hölls i Portugal mellan 23 maj och 4 juni. Le Tallec spelade bara i Frankrikes sista gruppmatch, då man redan säkrat avancemang, och blev utbytt efter 61 minuter.

Meriter 
Frankrike
 2001 — U17-VM

FC Sochaux
 2007 — Franska cupen

Referenser

Externa länkar 
 Le Tallec på footballdatabase.com
 Profil på ESPN Soccernet

Födda 1984
Franska fotbollsspelare
Spelare i Le Havre AC
Spelare i Liverpool FC
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Sunderland AFC
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i Le Mans UC72
Spelare i AJ Auxerre
Spelare i Valenciennes FC
Spelare i Atromitos FC
Spelare i FC Astra Giurgiu
Spelare i US Orléans
Män
Levande personer
2.5G

2.5G är samlingsnamnet för ett antal mobiltelefonitekniker som tar 2G nära 3G. 2.5G är ingen standard utan ett marknadsföringsnamn på till exempel GPRS och EDGE.

Mobiltelefoni
Time Division-Synchronous Code Division Multiple Access

Time Division-Synchronous Code Division Multiple Access (TD-SCDMA) är en tredje generationens mobiltelefonistandard som utvecklas av Kina som ett alternativ till de etablerade standarderna WCDMA och CDMA2000. En anledning till att utveckla en egen standard är att undvika licensavgifter, en annan att uttrycka sitt oberoende. TD-SCDMA skiljer sig från alternativen på så sätt att TD-SCDMA är en TDD-teknik. Eftersom det är en synkron teknik så ställs relativt höga krav på synkronisering av noderna.

Mobiltelefoni
Personal Digital Cellular

PDC (Personal Digital Cellular) är en andra generationens mobiltelefonistandard som hade utvecklats och användes i Japan. Ett tidigare namn var Japan Digital Cellular (JDC), men namnet byttes när det visade sig vara ett hinder i försöken att sälja systemet till andra länder i området kring Japan.

Standarden definierades av RCR (som senare blev ARIB) i april 1991, systemet togs i bruk i år 1993, hade en topp på 80 miljoner användare, och togs ur bruk år 2012.

PDC använder tekniken TDMA ("Time-division multiple access"), precis som D-AMPS och GSM gör. PDC använder på 800 MHz-bandet (nedlänk 810—888 MHz, upplänk 893—958 MHz) samt 1,5 GHz-bandet (nedlänk 1477—1501 MHz, upplänk 1429—1453 MHz).

Tjänsten inkluderade tal, mervärdestjänster (trepartsamtal, röstbrevlådor, vidarekoppling m m) samt datakommunikationtjänster (från "upp till 9,6 kbit/s" (kretskoppling), och till "upp till 28,8 kbit/s" (paketförmedlad), PDC-P).

Nackdelar i jämförelse med GSM är att sändarna ger låg signalstyrka, att bärbara telefoner med enkla batterier medför vissa problem med samtalskvalitén samt problem med att upprätthålla uppkopplingen i stängda utrymmen, till exempel hissar.

Mobiltelefoni
Wobbegongartade hajar

Wobbegongartade hajar (Orectolobiformes), eller matthajar, är en liten ordning hajar med cirka 44 arter i sju familjer.

De wobbegongartade hajarna har två ryggfenor och en liten mun längre fram än ögonen. Många har skäggtömmar och små gälöppningar där den femte öppningen överlappar den fjärde. Stjärtfenans övre del brukar vara i höjd med kroppen, medan den undre är dåligt utvecklad, med undantag för hos valhajen. Många av arterna i ordningen är ganska små, men valhajen är den största nu levande fisken.

Familjer 

 Brachaeluridae - blindhajar
 Ginglymostomatidae - sköterskehajar
 Hemiscylliidae - bambuhajar
 Orectolobidae - wobbegonghajar
 Parascylliidae - ringhajar
 Rhincodontidae - valhajar
 Stegostomatidae - zebrahajar

Källor 
 Delar av denna artikel är baserade på en översättning från engelska Wikipedia - Carpet sharks.

Hajar
Granbarkborre

Granbarkborre (Ips typographus), är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen barkborrar. Den kallas ibland även för åttatandad barkborre.

Kännetecken
Granbarkborren har en kroppslängd på 4,5 till 5,5 millimeter. Färgen är mörkbrun. På varje täckvinges bakre del finns en urgröpning som kantas av fyra så kallade "tänder".

Utbredning
I Sverige är granbarkborren allmänt förekommande i hela landet.

Levnadssätt

Förökningen sker genom att hanen gräver sig genom barken på en gran och gör en så kallad parningskammare under barken, där parningen sker. Varje hona (1-4st per hane) gräver sedan en modergång ut från parningskammaren i träfibrernas riktning. Längs väggarna lägger hon sina ägg och efter kläckningen äter larverna egna gångar vinkelrätt ut från modergången. På detta sätt uppstår det för arten karakteristiska gnagmönstret på träet direkt under barken. Från modergången och utåt, kan det tydligt ses hur varje larvgång blir bredare ju längre ut den kommer. Detta beror på att larven växer och utvecklas till flygfärdig insekt. Varje larvgång avslutas följaktligen sedan med ett utflygshål.

Förhållande till människor
Granbarkborren kan uppträda som en svår skadeinsekt på gran. Den angriper främst försvagade granar, men även obarkat timmer kan bli angripet. Obarkat virke (avverkat eller stormfällt) måste forslas bort ur granplanteringar och granskog innan det legat länge, om man vill minska spridning av granbarkborre. I synnerhet i samband med stormfällning av granskog kan massförökning ske och då finns risk för att även friska träd angrips. Timmer och massaved får nedsatt kvalitet, eftersom granbarkborren för med sig blånadssvampar som missfärgar splintveden. I den svenska skogsvårdslagen finns anvisningar om hur stor volym per hektar av vindfällda granar som får finnas, och hur länge obarkat virke får lagras i skogen.
Träd som granbarkborren dödat utgör livsrum för en lång rad organismer under många år. Klibbticka koloniserar döda granar och en rad insekter lever i dess fruktkroppar och den mycelrika veden.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Länkar 
Skyddade områden och risk för angrepp av granbarkborre

SLU svarar på frågor om granbarkborrar

Granbarkborreprojektet - stoppa borrarna
Skalbaggar
Skadeinsekter
Insekter i palearktiska regionen
Sköldlöss

Sköldlöss är små insekter i ordningen halvvingar (Hemiptera), vanligen klassificerade som överfamiljen Coccoidea.  Det finns över 7 000 arter av sköldlöss, varav ungefär 90 förekommer i Sverige. 

Sköldlöss är alla växtparasiter som livnär sig på sav som de tar direkt från växtens kärlsystem. Sköldlöss varierar dramatiskt i utseende. Vuxna honor kan inte röra sig och sitter fast på den växt de livnär sig på. De utsöndrar ett vaxlikt täcklager för skydd; som en liten sköld.

Sköldlöss livnär sig på ett stort antal växtarter, och många sköldlusarter anses vara skadeinsekter. Det finns vissa arter som tvärtemot är ekonomiskt värdefulla, som Dactylopius coccus och Laccifer lacca. Sköldlössens täcklager fungerar som skydd mot många vanliga insektsmedel, vilka sålunda enbart är effektiva innan skölden utvecklats, det vill säga hos unga ännu rörliga individer. Olika former av kvävande (olje- eller såpbaserade) motmedel är dock funktionella.

Sköldlushonorna bevarar i motsats till de flesta halvvingar sin larvform som könsmogna. Adulta hanar har vingar, men äter aldrig och dör inom en eller två dagar. Fortplantningssystemt varierar stort mellan arterna i gruppen och omfattar båda hermafroditer och sju former av partenogenes (jungfrufödelse).

Källor

Externa länkar 

 ScaleNets hemsida (engelska)
Cottony Cushion Scale: the pest that launched a pest control revolution (engelska)  med foton
 Diaspididae of the World (engelska)

Halvvingar
Skadeinsekter
Georg Franz Stockmann

Georg Franz Stockmann, född 14 januari 1825 i Ritzerau, Schleswig-Holstein, död 6 januari 1906 i Kreuznach, Rheinland-Pfalz, var en tysk-finsk affärsman, kommerseråd och grundare av varuhuset Stockmann i Helsingfors.

Stockmann flyttade 1852 till Finland efter att ha fått anställning som bokhållare vid Nuutajärvi glasbruk. När bruket startade försäljningsverksamhet i Helsingfors 1858 utnämndes Stockmann till föreståndare för den första filialen. Affären byggdes ut och utvecklades till en "lanthandel mitt i staden", med tyger, hushålls- och järnvaror.

Stockmann erhöll finskt medborgarskap 1860 och 1862 köpte han affären och ändrade dess namn till G.F. Stockmann. Han utvecklade verksamheten till att även omfatta partihandel och 1902 gjorde han om sitt företag till aktiebolag, med namnet G.F. Stockmann Aktiebolag.

Stockmann gifte sig 1855 med Betty Dorotea Johanna Block. Hans affärsverksamhet övertogs av sonen Karl Stockmann.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 
 
 Släkten Stockmanns arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland

Personer inom Finlands näringsliv under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1906
Män
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Personer från Schleswig-Holstein
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Vanlig agam

Vanlig agam (Agama agama), även kallad eldhuvudagam, (Agama agama) är en art i släktet egentliga agamer inom ödlefamiljen agamer.

Utseende

Vanlig agam har en utpräglad färgväxling, som dock bara är synlig på dagen. På natten ser de alla enhetligt grå ut. Ödlan växlar färg efter stämning. Honor, ungdjur och hanar med låg rang har brun till grå kroppsfärg. Dominerande hanar känns igen på sina stålblå eller olivgröna kroppar och gult över orange till rött färgade huvud och svansar. 

De blir 30 till 40 centimeter långa och honorna är mindre än hannarna.

Levnadssätt
Egentliga agamer lever i kolonier med en dominerande hanne i ett avgränsat område. Gruppen kan bestå av upp till 25 individer. 

De äter insekter, spindlar och andra ryggradslösa djur. De kan även äta mindre ödlor och däggdjur. Ibland äter de även växter.

Vanlig agam förekommer i centrala Afrika.

Källor
Siedleragame i tyskspråkiga Wikipedia, läst 5 december 2006

Externa länkar

 TIGR Reptile Database . Uetz P. , 2016 Agama agama

Agamer
Kräldjur i etiopiska regionen
Bandad humlebagge

Bandad humlebagge (Trichius fasciatus) är en skalbaggsart i släktet Trichius, och familjen bladhorningar, Scarabaeidae.

Arten har i Sverige trivialt också varit känd som humlebagge, vilket också är ett accepterat svensk namn för arten. Men behov av mer särskiljande svenska namn har uppkommit då också fläckig humlebagge hittats i Sverige.

Artdatabanken accepterar båda namnen, men rekommenderar bandad humlebagge.

Beskrivning 
Längden är 10 till 14 mm. Kroppen är kraftigt behårad med undantag av täckvingarna, som är tecknade i gult och svart. Den gula färgen är variabel.

Ekologi 
Larven lever i murket trä, som björk, sälg, al och ek. Utvecklingen tar minst två år.

Den fullbildade skalbaggen är främst aktiv i juli och augusti. Den syns ofta på blommor som älgört, vildros, tistlar och flockblommiga växter där den äter pollen.

Utbredning 
Bandad humlebagge förekommer i palearktiska regionen. Den finns i Europa från norra Iberiska halvön, omkring Pyrenéerna, Frankrike och norra Italien genom Centraleuropa och till Skandinaviska halvön, Baltikum och Ryssland.

I Storbritannien är arten ganska sällsynt och förekommer främst lokalt i höglänta områden i Wales, norra England och Skottland.

I Sverige betecknas arten som livskraftig och reproducerande. Den finns i hela landet med undantag av fjällvärlden. Artdatabanken klassificerar den som livskraftig (LC). I Finland betraktas arten som väletablerad och vanlig. Den finns i hela landet, med viss övervikt i de södra delarna (inklusive Åland). Även här är arten klassificerad som livskraftig.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Åke Sandhall (1991) Småkryp,

Externa länkar
Alla dessa småkryp

Skalbaggar
Bladhorningar
fasciatus 
Insekter i palearktiska regionen
Landkreis Greiz

Landkreis Greiz är ett distrikt (Landkreis) i det tyska förbundslandet Thüringen.

Geografi 
Landkreis Greiz gränsar i öster till Landkreis Zwickauer Land, i söder till Vogtlandkreis, i väster till Saale-Orla-Kreis och Saale-Holzland-Kreis och i norden till Burgenlandkreis och Gera och i nordöst till Landkreis Altenburger Land.

Historia 
Historisk är Landkreis Greiz som "Thüringer Vogtland" en del av Vogtland.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Landkreis Greiz:

Städer och Gemeinden

Källor

Externa länkar
 Landkreis Greiz, e-post: info@landkreis-greiz.de

Greiz
Greiz
William Henry Moody

William Henry Moody, född 23 december 1853 i Newbury, Massachusetts, död 2 juli 1917 i Haverhill, Massachusetts, var en amerikansk jurist och politiker (republikan). Som ledamot av representanthuset, marin- och justitieminister samt domare i USA:s högsta domstol utövade han i tur och ordning lagstiftande, verkställande och dömande makt; enligt maktdelningsprincipen hade han positioner i alla tre grenar av den federala statsmakten.

Moody studerade vid Harvard University tillsammans med blivande presidenten Theodore Roosevelt. Han var ledamot av USA:s representanthus från delstaten Massachusetts 1895-1902. Han tjänstgjorde i Theodore Roosevelts kabinett först som marinminister 1902-1904, sedan som justitieminister 1904-1906.

1906 öppnades en befattning i högsta domstolen, då Henry Billings Brown pensionerades. President Theodore Roosevelt försökte först övertala blivande presidenten och chefsdomaren William Howard Taft att acceptera utnämningen, men när Taft vägrade, erbjöds tillfället för justitieministern Moody. Senaten godkände Moodys utnämning till högsta domstolen den 17 december 1906.

Moodys tid som domare i högsta domstolen var relativt kort; han insjuknade i reumatism 1908. När William Howard Taft tillträdde som USA:s president 1909, var domstolens handlingskraft försvagad i och med att många domare var åldriga eller sjuka. Moody var sjuklig men han var också yngst i domstolen. Taft ville att han skulle avgå men sådana domare i högsta domstolen som varken hade fyllt 70 år eller hade 10 år bakom sig i domstolen saknade rätt till pension på den tiden. I juni 1910 stiftade kongressen en undantagslag, som möjliggjorde Moodys pension. Därmed kunde han avgå i november 1910.

Amerikanska republikaner
USA:s marinministrar
Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
USA:s justitieministrar
Domare vid USA:s högsta domstol
Alumner från Harvard University
Personer från Newbury, Massachusetts
Födda 1853
Avlidna 1917
Män
Lucker bindväv

Lucker bindväv består av grundsubstans, olika celler och bindvävsfibrer.

Grundsubstans
Lucker bindväv har, jämfört med stram bindväv, mycket grundsubstans som består av glukosaminoglykaner och proteoglykaner vars negativt laddade sidokedjor drar till sig natriumjoner vilket för med sig vatten varvid viskoelasticitet erhålls.

Celler
Lucker bindväv innehåller
Fibroblaster som tillverkar kollagena fibrer
Plasmaceller som är derivat av b-lymfocyter och utsöndrar antikroppar
Mastceller som innehåller heparin och histamin
Fettceller som står för polstring och energiupplag
Makrofager som fagocyterar inkräktare och fungerar antigenpresenterande

Fibrer
Huvudsakliga fibertyper i bindväv
Kollagena fibrer som är kraftiga och bildar ett starkt och hållfast skelett
Retikulära fibrer som består av kollagen III och bildar ett retikulärt nätverk i extracellulärt matrix
Elastiska fibrer som är mindre än de kollagena och byggs upp av elastin och fibrillin som ger elasticitet och ett flexibelt extracellulärt matrix

Förekomst
Lucker bindväv finns nästan överallt i kroppen, fyller upp utrymmen och håller upp organsystem, exempel är mucosan i GI-systemet och adventitian i blodkärl. Den finns också under alla kroppsytetäckande epitel.

Funktion
Funktion är att förankra och polstra organ samt vara en reservoar för joner och vatten. Den har immunologisk aktivitet av betydelse då det utgör kroppens första försvar mot exempelvis bakterieangrepp.

Bindväv
Cellbiologi
Stephen Stills 2

Stephen Stills 2 är Stephen Stills andra soloalbum, utgivet 1971. Albumet blev som bäst åtta på Billboards albumlista och låten "Change Partners" blev en mindre hit.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Stephen Stills, om inte annat anges.

"Change Partners" - 3:15 
"Nothin' to Do But Today" - 2:43 
"Fishes and Scorpions" - 3:17 
"Sugar Babe" - 4:01 
"Know You Got to Run" (Stephen Stills/John Hopkins) - 3:50 
"Open Secret" - 4:58 
"Relaxing Town" - 2:23 
"Singin' Call" - 3:00 
"Ecology Song" - 3:25 
"Word Game" - 4:11 
"Marianne" - 2:29 
"Bluebird Revisited" - 5:23

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 1971
Album av Stephen Stills
George W. Wickersham

George Woodward Wickersham, född 19 september 1858 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 26 januari 1936 i New York, var en amerikansk jurist och politiker.

Wickersham tjänstgjorde som USA:s justitieminister under president William Howard Taft 1909-1913.

Källor

Födda 1858
Avlidna 1936
USA:s justitieministrar
Män
Personer från Pittsburgh
Pytheas

Pytheas (Πυθέας), född omkring 380 f.Kr., död omkring 310 f.Kr., var en grekisk handelsman, geograf, astronom och upptäcktsresande. Han kom från den grekiska kolonin Massalia, nuvarande Marseille, och gjorde en banbrytande resa till nordvästra Europa 325 f.Kr. varmed han blev den förste att beskriva midnattssolen, norrsken och packisen. Det var Pytheas som kallade Britannien vid namn första gången och beskrev de germanska stammarna.

Pytheas verk, Περὶ τοῦ Ὠκεανοῦ (Om havet), finns inte bevarat annat än som citat och anföringar i andras verk. Polybios och Strabon menade att verket var fiktion. I sitt verk kartlade han Storbritannien med tämligen god precision, troligen genom att utgå från polstjärnan.

Han var dock inte den förste att bege sig till området. Redan tidigare bedrevs handel med Britannien, och fiskare hade begivit sig till Orkneyöarna, Norge och Shetlandsöarna. Cornwall var redan en viktig producent av tenn, och Pytheas beskriver tillverkningen. Han kallade öarna Prettanike, vilket Diodoros senare omdöpte till Pretannia. Kustborna i Cornwall kan alltså ha kallat sig Pretani eller Priteni. Han citeras som om han har kallat området "Pretanis öar". Målade eller tatuerade folk blir Picti på latin, jämför pikter.

Han besökte även en ö han kom till genom att segla sex dagar norrut från Britannien, som han kallade Thule. Thule har pekats ut som Skandinavien, Island, Shetlandsöarna, eller Färöarna av olika historiker. Pytheas beskriver Thule som ett bondesamhälle som producerade honung. Invånarna åt frukt, drack mjölk, och tillverkade en dryck av säd och honung. Till skillnad från de sydeuropeiska bönderna hade invånarna i Thule lador.

Enligt Naturalhistorien av Plinius d.ä. skall han ha redogjort för ett folkslag kallat "gutones" som skulle ha bebott ett hamnområde han kallade Mentonomon, där det fanns bärnsten. Gutones bodde enligt denna källa granne med folkslaget Teutones.

Vidare läsning

Källor 

Födda 380 f.Kr.
Avlidna 310 f.Kr.
Antikens geografer
Män
Upptäcktsresande
Digital AMPS

D-AMPS (Digital AMPS) är en standard för andra generationens mobiltelefonssystem i USA. I vardagligt tal kallas det i USA för TDMA, vilket kan leda till förvirring eftersom det finns fler system som bygger på TDMA, till exempel GSM.

Mobiltelefoni
Thomas Watt Gregory

Thomas Watt Gregory, född 6 november 1861, död 26 februari 1933, var en amerikansk demokratisk politiker.

Gregory studerade juridik vid University of Texas at Austin och utexaminerades 1885.

Han tjänstgjorde som USA:s justitieminister 1914-1919 under president Woodrow Wilson. 1916 ville Wilson utnämna sin justitieminister till USA:s högsta domstol, men Gregory tackade nej till erbjudandet med hänsyn till att han hade dålig hörsel, han ville satsa på Wilsons återvalskampanj och dessutom ansåg han sig sakna den rätta sortens temperament för att bli en bra domare.

USA:s justitieministrar
Födda 1861
Avlidna 1933
Män
Alumner från University of Texas at Austin