kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ubangi (distrikt)

Ubangi var en administrativ enhet, mestadels ett distrikt, i nuvarande Kongo-Kinshasa under perioderna 1895–1932 och 1955–1977.

Distriktet bildades 1895 när Ubangi-Uele delades i Ubangi och Bangala. Distrikten slogs ihop 1932 till Ubangi-Congo, som bytte namn till Congo-Ubangi samma år. Detta distrikt delades på nytt 1955 i Ubangi och Mongala. Det var en provins mellan 1962 och 1966, därefter en subregion (motsvarande distrikt) till 1977 då den delades upp i Sud-Ubangi och en del av Nord-Ubangi.

Ursprungligen var Banzyville huvudort, där det fanns folkbokföringskontor, postkontor och medicinsk station, men redan vid Belgiska Kongos bildande hade Libenge blivit huvudort, där det under Kongostatens tid hade funnits en militärdomstol. Vid distriktsdelningen 1955 blev Gemena Ubangis huvudort.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Kongo-Kinshasas tidigare provinser
Happy Songs for Happy People

Happy Songs for Happy People är det fjärde studioalbumet från det skotska bandet Mogwai, släppt 2003.

Låtlista 
På låtarna "Hunted by a Freak" och "Killing All the Flies" sjunger Barry Burns och på "Boring Machines Disturbs Sleep" sjunger John Cummings.

 "Hunted by a Freak" – 4:18
 "Moses? I Amn't" – 2:59
 "Kids Will Be Skeletons" – 5:29
 "Killing All the Flies" – 4:35
 "Boring Machines Disturbs Sleep" – 3:05
 "Ratts of the Capital" – 8:27
 "Golden Porsche" – 2:49
 "I Know You Are But What Am I?" – 5:17
 "Stop Coming to My House" – 4:53
 "Sad DC" - 4:34 (Bonusspår på den japanska utgåvan)

Källor

Externa länkar 
 

Musikalbum 2003
Album av Mogwai
Mr. Beast

Mr. Beast är det skotska bandet Mogwais femte studioalbum från 2006.

Låtlista 
 "Auto Rock" – 4:18
 "Glasgow Mega-Snake" – 3:35
 "Acid Food" – 3:40
 "Travel Is Dangerous" – 4:01
 "Team Handed" – 3:58
 "Friend of the Night" – 5:30
 "Emergency Trap" – 3:31
 "Folk Death 95" – 3:34
 "I Chose Horses" – 5:13
 "We're No Here" – 5:39

Källor

Externa länkar 
 

Musikalbum 2006
Album av Mogwai
The Hawk Is Howling

The Hawk Is Howling är det skotska bandet Mogwais sjätte studioalbum, släppt 2008 och producerat av Andy Miller.

Låtlista 
Samtliga låtar är skrivna av Mogwai.

 "I'm Jim Morrison, I'm Dead" – 6:46
 "Batcat" – 5:23
 "Danphe and the Brain" – 5:18
 "Local Authority" – 4:15
 "The Sun Smells Too Loud" – 6:58
 "Kings Meadow" – 4:42
 "I Love You, I'm Going to Blow Up Your School" – 7:33
 "Scotland's Shame" – 8:00
 "Thank You Space Expert" – 7:55
 "The Precipice" – 6:42
 "Dracula Family" (Bonusspår på den japanska utgåvan) - 6:03
 "Stupid Prick Gets Chased by the Police and Loses His Slut Girlfriend" (Bonusspår på den japanska utgåvan) - 5:09
 "Devil Rides" (feat. Roky Erickson från 13th Floor Elevators) (Bonusspår på den japanska utgåvan) - 4:00

Källor

Externa länkar 
 

Musikalbum 2008
Album av Mogwai
Stanley Falls (distrikt i Kongostaten)

Stanley Falls var ett distrikt i Kongostaten.

Huvudorten var Stanley Falls, nära nuvarande Kisangani.

Till 1910 var distriktet indelat i sex zoner:
Stanley Falls, huvudort Stanley Falls med territoriell domstol, militärdomstol, folkbokföringskontor, postkontor, medicinsk station, notariat, katolsk mission och faktorier.
Tanganika, huvudort Albertville med territoriell domstol, militärdomstol, folkbokföringskontor, postkontor, tullkontor, notariat, medicinsk station och katolsk mission.
Kabambare, huvudort Kabambare med militärdomstol, medicinsk station och notariat.
Manyema, huvudort Nyangwe med militärdomstol, medicinsk station, postkontor och notariat.
Ponthierville, huvudort Ponthierville med militärdomstol och notariat.
Övre Ituri, huvudort Avakubi med militärdomstol och notariat.

Förutom zonhuvudorterna var viktiga orter för kolonisatörerna Baudouinville, som var säte för en katolsk biskop, Saint-Louis du Rumbi och Pala, där det fanns katolska missionsstationer, Romée, där det fanns en jordbruksanläggning, samt Pueto och Moliro, där det fanns tullstationer.

Efter att Kongostaten ersatts av Belgiska Kongo 1908 förändrades den administrativa indelningen av Stanley Falls genomgående i tre steg mellan 1910 och 1913. Först överfördes zonen Tanganyika till det nybildade vicegeneralguvernementet (senare provinsen) Katanga, samtidigt som zonen Kabambare avskaffades och en ny zon, Kivu, upprättades. Distriktet bytte namn till Stanleyville. Två år senare blev zonerna separata distrikt, i vissa fall med nya namn. Dessa fem distrikt ingick från 1913 i Province Orientale ("östprovinsen") tillsammans med Aruwimi och Uele. "Province Orientale" hade redan 1898 använts som namn på distriktet Stanley Falls.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Victor Augagneur

Jean-Victor Augagneur, född 16 maj 1855 i Lyon, död 23 april 1931 i Le Vésinet, var en fransk läkare och politiker.

Augagneur blev 1879 medicine doktor, 1895 professor i kirurgisk patologi och 1904–05 professor i syfilidologi och dermatologi vid Lyons universitet. Han tog sedan 1888 framträdande del i det kommunala livet i Lyon, var 1900–05 stadens borgmästare, valdes november 1904 till deputerad för Lyon och tillhörde i nationalförsamlingen Parti républicain-socialiste. 

Augagneur efterträdde november 1905 Joseph Gallieni som generalguvernör över Madagaskar och främjade där energiskt jordbruk och hälsovård, inskärpte respekt för den inhemska befolkningens nationella seder och bruk samt höll strängt på religiös neutralitet vid skolundervisningen. 

Efter sin återkomst till hemlandet 1910 var Augagneur under tiden juni 1911 tiden januari 1912 minister för offentliga arbeten i ministären Joseph Caillaux, blev januari 1914 en av deputeradekammarens vicepresidenter samt var juni till augusti 1914 undervisningsminister i René Vivianis första ministär och augusti 1914 till oktober 1915 marinminister i Vivianis andra ministär. Han tog under krigsåren framträdande del i deputeradekammarens debatter och utskottsförhandlingar. Åren 1919–23 var han generalguvernör över Franska Ekvatorialafrika. Han utgav en mängd arbeten om hud- och veneriska sjukdomar.

Källor
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Franska dermatologer
Franska professorer
Frankrikes sjökrigsministrar
Frankrikes utbildningsministrar
Franska socialister
Födda 1855
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Lyon
Lualaba-Kasaï

Lualaba-Kasaï var ett distrikt i Kongostaten och Belgiska Kongo. Distriktet bildades 1895 genom sammanslagning av Lualaba och Kasaï. I en serie reformer 1910–1912 delades det upp i Kasaï, Sankuru, Lualaba och Lomami, de två senare delvis.

I huvudorten Lusambo fanns territoriell domstol, militärdomstol, folkbokföringskontor, postkontor, notariat, medicinsk station, jordbruksanläggningen Lacourt och faktorier. Andra orter i distriktet var Luluabourg, med territoriell domstol, folkbokföringskontor, katolsk mission och faktorier, Luebo, med folkbokföringskontor, protestantisk mission och faktorier, Galikoko, huvudstation för Société des Produits végétaux, Inkongu, med protestantisk mission och faktorier, Saint-Trudon, med katolsk mission, Bena-Bendi, med postkontor, Bena-Dibele med flera.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Ngami

Ngami är en fiskrik träsksjö i Botswana, i den norra delen av Kalahariöknen. Sjön är endorheisk (saknar utlopp till havet) och ligger 932 meter över havet, söder om Okavangodeltat, som den får en viss mängd vatten från. Den har en yta på cirka 500 km², men med mycket fluktuerande vattenstånd.

Ngami besöktes av David Livingstone 1849, och beskrevs utförligt i Europa av bland andra Charles Andersson på 1850-talet.

Närmsta större stad är Maun. Sjön gav namn åt det tidigare distriktet Ngamiland, i dag en del av Northwest.

Källor 

Insjöar i Northwest (Botswana)
Okavangos avrinningsområde
Aruwimi (distrikt)

Aruwimi var ett distrikt i Kongostaten och Belgiska Kongo under perioden 1895–1932. Namnet kommer från Aruwimifloden. Det upprättades genom delning av Aruwimi-Uele och slogs ihop med Stanleyville.

I huvudorten Basoko fanns under Kongostatens tid territoriell domstol, militärdomstol, folkbokföringskontor, postkontor, medicinsk station och notariat. Isangi var huvudstation för Société d'agriculture et de plantation och Ilambi huvudstation för Compagnie du Lomami.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Bangala (distrikt)

Bangala var ett distrikt i Kongostaten och Belgiska Kongo under perioden 1895–1932. Det var uppkallat efter bangalafolken.

Distriktet bildades 1895 när Ubangi-Uele delades i Bangala och Ubangi. Distrikten slogs ihop igen 1932 till Ubangi-Congo, som bytte namn till Congo-Ubangi samma år. Sedan 2015 hör distriktets områden till provinserna Mongala, Nord-Ubangi och Équateur.

Under Kongostatens tid fanns i huvudorten Nouvelle-Anvers, eller Bangala, territoriell domstol, militärdomstol, folkbokföringskontor, postkontor, medicinsk station, notariat, skolkoloni, katolsk mission och faktorier. Andra viktiga orter för kolonisatörerna var Umangi, där det fanns träningsläger, Mobeka, som var huvudstation för Société anversoise, och Bumba, som hade postkontor och var genomgångsstation till Uele. I Upoto och Mosembi fanns protestantiska missionsstationer. Dessutom fanns faktorier i Irengi, Upoto, Lie, Yambinga, Bokopa, Populi, Mobuaka och Monweda. Lisala blev huvudort 1911.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Hippolyte Auger

Hippolyte Nicolas Just Auger, född den 25 maj 1797 i Auxerre (departementet Yonne, död den 5 januari 1881 i Menton (departementet Alpes-Maritimes), var en fransk författare.

Auger skrev under namnet A. Saint-Hippolyte romaner och noveller, i synnerhet från Ryssland, till exempel Ivan VI (3 band, 1824), Un roman sans titre (1846), samt under namnet Gérau skådespel som Marcel (1838) och Benoît (1842), men framför allt La physiologie du théâtre (5 band, 1839–1840), en noggrann skildring av den franska teatern.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar 
 

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska novellförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Franska dramatiker under 1800-talet
Franskspråkiga dramatiker
Franska teaterhistoriker
Franska författare under 1800-talet
Födda 1797
Avlidna 1881
Män
Uele (distrikt)

Uele var ett distrikt i Kongostaten och Belgiska Kongo 1895–1913 och 1932–1955 samt en provins i Kongo-Léopoldville 1962–1966. Sedan 1966, liksom under de tidigare mellanperioderna, har det varit uppdelat i Bas-Uele och Haut-Uele.

Huvudorten under den första perioden var först Djabir och sedan Niangara. Till 1903 var distriktet indelat i fyra zoner:
 Rubi-Uele, huvudort Djabir med militärdomstol, medicinsk station och notariat.
 Uere-Bomu, huvudort Uere med militärdomstol, medicinsk station och notariat.
 Makua, huvudort Niangara med militärdomstol, folkbokföringskontor, medicinsk station och notariat.
 Makrakra, huvudort Vankerckhovenville eller Surur med militärdomstol och notariat.

Från 1903 fanns fem zoner:
 Uele-Bili, huvudort Bomokandi
 Gurba-Dungu, huvudort Dungu
 Rubi, huvudort Buta
 Bomokandi, huvudort Nala
 Lado, huvudort Lado

Det återbildade distriktet hade Buta som huvudort. Provinsens huvudstad var Paulis.

Källor

Kongo-Kinshasas tidigare distrikt
Kongo-Kinshasas tidigare provinser
Pierre Augereau

Charles Pierre François Augereau, född 11 november 1757, död 12 juni 1816, var en fransk härförare.

Augereau var son till en murare, tog tjänst i franska armén men deserterade och tjänade sedan i flera olika arméer. År 1792 återvände han till den franska, var redan 1794 brigadgeneral och utmärkte sig sedan vid flera tillfällen, särskilt i slaget vid Castiglione, i 1796–1797 års italienska fälttåg under Bonaparte. Augereau sändes av Napoleon till Paris och utförde på direktoriets uppdrag statskuppen av den 18 fructidor år V och fick som belöning befälet över Rhen-armén. Efter brumairekuppen 1799 underkastade han sig ogärna Napoleon, men följde denne på de flesta av dess fälttåg, och blev 1804 marskalk av Frankrike och hertig av Castiglione. I slaget vid Eylau utmärkte sig Augereau och blev där svårt sårad. Han var 1814 en av de första som anslöt sig till Ludvig XVIII, och blev pär av Frankrike men hyllade 1815 åter Napoleon. Härmed var dock hans roll utspelad.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929.
 

Franska fältmarskalkar
Franska hertigar
Personer i Napoleonkrigen
Födda 1757
Avlidna 1816
Män
Svensk uppslagsbok
Storofficerare av Hederslegionen
Deltagare i slaget vid Leipzig
Deltagare i slaget vid Jena-Auerstedt
Militärguvernör i Paris
Namn ingraverat på Triumfbågen
Matts Arnberg

Matts Arnberg kan syfta på:

Matts Arnberg (musikolog) (1918-1995), en svensk musikolog och folkmusikforskare 
Matts Arnberg (violinist) (1954-), en svensk musiker (fiol)
Robert Joseph Auguste

Robert Joseph Auguste, född 1725 och död 1805, var en fransk guldsmed.

Auguste började som ciselör, men blev sedan en av de stora ledande guldsmederna. På hans ateljé skapades de viktigaste alstren av guldsmedsarbeten i Louis XVI:s stil, bland annat konungen krona samt stora beställningar för kungligheter, hov och aristokrati, även i utlandet. Revolutionen stäckte hans bana, och ettpåbud, som fordrade nedsmältning av massor av guld- och silversaker, drabbade hårt Augustes produktion. Han verk går därför främst att finna utanför Frankrike, särskilt i Ryssland och före detta ryska hovets samlingar. På Stockholms slott finns 32 silverarbeten av Augustes hand, ditkomna under olika tiden, främst genom beställningar gjorda av Gustaf Filip Creutz under hans tid som ambassadör i Paris, vilken senare sålde sin silverservis till Gustav III. Augustes stil utövade ett stort inflytande på guldsmeder utomlands, som i enstaka fall även arbetade utifrån hans ritningar.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Franska formgivare
Franska guldsmeder
Födda 1725
Avlidna 1805
Män
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Ludwig Devrient

Ludwig Devrient,  född 15 december 1784 i Berlin, död där 20 december 1832, var en tysk skådespelare.

Devrient var en av Tysklands snillrikaste skådespelare. Han var bestämd för köpmansyrket, men rymde några gånger från det stränga föräldrahemmet och åtföljde 1804–05 ett kringresande teatersällskap. Han hade därnäst engagemang i Dessau och från 1809 i Breslau, men drogs 1815 av August Wilhelm Iffland till nationalteatern i Berlin och stannade där till sin död. 

Devrient var en ovanligt fantasirik konstnärsnatur med något av demonisk makt i hela sitt väsen och en stor fond av poetisk humor. Han lyckades lika utmärkt i det dystert tragiska som i högkomiska och även i godmodigt humoristiska roller. När uppgiften passade för hans natur, levde han sig fullständigt och självuppofrande in i den och blev diktarens produktive medarbetare. 

En realist med sällan sedda karakteriseringsgåvor, skapade han alltjämt nya persongestaltningar, sinsemellan alldeles individuellt olika även i utseende och skick, i sättet att gå och tala. Som hans förnämsta roller räknades Franz Moor, Richard III, Lear, Shylock, Falstaff och Moren i Schillers Fiesco. 

För sina personliga sorger och bekymmer sökte Devrient tröst i nattliga dryckeslag i sällskap med den bisarre romantikern E.T.A. Hoffmann och andra själsfränder, men undergrävde därigenom tidigt sin hälsa, så att han på sina sista år mäktade med endast mindre roller.

Devrient är en tysk skådespelarsläkt av holländsk härstamning (ursprungligen de Vrient). Därifrån kommer även Karl August Devrient, Philipp Eduard Devrient och Gustav Emil Devrient.

Källor

Referenser 

Tyska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Berlin
Män
Födda 1784
Avlidna 1832
Ugglan
Bergius

Bergius är ett svenskt efternamn som även finns i andra länder. Den 31 december 2014 var 423 personer med efternamnet Bergius bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Bergius
 Anders Bergius, flera personer
 Anders Bergius (präst) (1693–1750), teolog, professor
 Anders Bergius (konstnär) (1718–1793), konstnär
 Axel Theodor Bergius (1817–1897), lektor i matematik och fysik
 Bengt Bergius (1723–1784), historisk samlare
 Bothvidus Bergius (1644–1706), präst
 Eva von Bahr-Bergius (1874–1962), fysiker, folkhögskollärare
 Friedrich Bergius (1884–1949), tysk kemist, nobelpristagare 1931
 Ingeborg Bergius (1923–2002), balettdansös
 Ingrid Bergius (1880–1930), lärare och kvinnosakskvinna
 Johan Gustaf Bergius (1721–1805), präst och predikant
 Nicolaus Bergius (1658–1706), superintendent
 Niklas Bergius (1871–1947), folkhögskollärare
 Olaus Andreae Bergius (1627–1692), präst och riksdagsman
 Olof Erik Bergius (1784–1837), ämbetsman och författare
 Oscar Bergius (1834–1902), jurist och politiker
 Peter Jonas Bergius (1730–1790), läkare och donator

Se även
 P J Bergius, äpplesort som har namn efter Peter Jonas Bergius.
 Bergianska trädgården, botanisk trädgård i Stockholm har namn efter en trädgård grundad av bröderna Bengt och Peter Jonas Bergius.
 Bergiusprocessen, metod för framställning av motorbränslen av stenkol, uppfunnen av Friedrich Bergius

Noter 

Tyska efternamn
Svenska efternamn
Engler

Engler kan syfta på:

 Adolf Engler (1844–1930), tysk botaniker
 Carl Engler (1842–1925), tysk kemist och politiker
 John Engler (född 1948), amerikansk politiker
 Jürgen Engler, grundaren av bandet "Die Krupps" 
 Wilhelm Engler (1880–1958), tysk jurist och ämbetsman

Källor

Tyska efternamn
Augustine Lonergan

Augustine Lonergan, född 20 maj 1874 i Thompson, Connecticut, död 18 oktober 1947 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Connecticut i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1913–1915, 1917–1921 samt 1931–1933 och sedan i senaten 1933–1939.

Lonergan avlade 1902 juristexamen vid Yale Law School och arbetade som advokat i Hartford. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1912. Han besegrades av republikanen P. Davis Oakey i kongressvalet 1914. Lonergan utmanade sedan Oakey i kongressvalet 1916 och vann. Han omvaldes 1918 men ställde inte längre upp för omval i kongressvalet 1920, eftersom han utmanade Frank B. Brandegee i senatsvalet samma år. Lonergan förlorade mot Brandegee år 1920 och samma sak hände år 1928 mot Frederic C. Walcott.

Lonergan blev igen invald i representanthuset i kongressvalet 1930. Han besegrade sedan den sittande senatorn Hiram Bingham i senatsvalet 1932. Lonergan besegrades av utmanaren John A. Danaher i senatsvalet 1938.

Lonergan var katolik. Han gravsattes på Mount Saint Benedict Cemetery i Bloomfield, Connecticut.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1874
Avlidna 1947
Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Ledamöter av USA:s senat från Connecticut
Män
Alumner från Yale Law School
James Lanman

James Lanman, född 14 juni 1767 i Norwich, Connecticut, död 7 augusti 1841 i Norwich, Connecticut, var en amerikansk jurist och politiker. Han representerade delstaten Connecticut i USA:s senat 1819–1825.

Lanman utexaminerades 1788 från Yale College. Han studerade sedan juridik och inledde 1791 sin karriär som advokat i Norwich, Connecticut. Han var åklagare i New London County 1814–1819.

Demokrat-republikanen Lanman efterträdde 1819 David Daggett som senator för Connecticut. Lanman var senare anhängare av William H. Crawford. Han ställde upp för omval men fick inte fortsätta i sitt ämbete. Mandatet förblev vakant i två månader tills Calvin Willey tillträdde ämbetet i maj 1825.

Lanman var domare i Connecticuts högsta domstol 1826–1829 och borgmästare i Norwich 1831–1834. Lanman avled 1841 och gravsattes på Norwich City Cemetery i Norwich.

Källor

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1767
Avlidna 1841
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Connecticut
Borgmästare i Norwich, Connecticut
Män
Alumner från Yale Law School
Alumner från Yale College
Jacopo Avanzi

Jacopo Avanzi var en italiensk målare under 1300-talets andra hälft, verksam i Padua.

Bland hans kända verk finns bland annat ett antal fresker i San Giorgios oratorium vid domen i Padua. Han var elev och medarbetare till Altichiero da Zevio.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 
 

Italienska konstnärer under 1300-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Brien McMahon

Brien McMahon, ursprungligen James O'Brien McMahon, född 6 oktober 1903 i Norwalk, Connecticut, död 28 juli 1952 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Connecticut i USA:s senat från 1945 fram till sin död. Han är bäst ihågkommen för lagen McMahon Act (Atomic Energy Act) av år 1946 som ledde till grundandet av den federala myndigheten Atomic Energy Commission.

McMahon utexaminerades 1924 från Fordham University. Han avlade 1927 juristexamen vid Yale Law School. Han inledde samma år sin karriär som advokat i Norwalk och bestämde sig för att officiellt ändra sitt namn till Brien McMahon. Han tjänstgjorde år 1933 som domare i Norwalk men avgick samma år för att tillträda som medarbetare åt USA:s justitieminister. Han var sedan Assistant Attorney General 1935–1939. Ämbetet är av lägre rang än Deputy Attorney General. McMahon ledde avdelningen för straffrättsliga åtgärder (Criminal Division) på justitiedepartementet.

McMahon gifte sig 1940 med Rosemary Turner. Paret fick en dotter, Patricia. McMahon besegrade den sittande senatorn John A. Danaher i senatsvalet 1944. McMahon presenterade sitt förslag till lagen om atomkraft den 20 december 1945. Lagförslaget gick igenom med några ändringar och Harry S. Truman undertecknade lagen den 1 augusti 1946.

McMahon besegrade republikanen Joseph E. Talbot i senatsvalet 1950. Han bestämde sig sedan för att kandidera i presidentvalet i USA 1952. McMahons kampanjslogan var "The Man is McMahon". Hans kampanjfråga var tryggandet av världsfreden genom rädslan för atomvapen. Han måste avbryta sin kampanj då han diagnosticerades med cancer. Som en hyllning till McMahon förde delegationen från Connecticut enhälligt hans namn för nominering på Demokratiska partiets konvent i juli 1952 i Chicago. Framförandet av McMahons namn bland presidentkandidaterna var i det skedet en rent symbolisk handling. McMahon hade redan dragit sig tillbaka från kampanjen och han var för sjuk för att själv närvara vid konventet. Den följande morgonen föll han i koma och avled sedan den 28 juli 1952. McMahon gravsattes på Saint Marys Cemetery i Norwalk.

Källor

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Brien McMahon Papers vid Georgetown University
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Connecticut
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Norwalk, Connecticut
Födda 1903
Avlidna 1952
Män
Alumner från Fordham University
Alumner från Yale Law School