kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johann Georg av Hohenzollern-Sigmaringen

Prins Johann Georg av Hohenzollern-Sigmaringen, med det fullständiga namnet Johann Georg Carl Leopold Eitel-Friedrich Meinrad Maria Hubertus Michael och familjärt känd som Hansi, född 31 juli 1932 i Sigmaringen i provinsen Hohenzollern, död 2 mars 2016 i München, var en tysk prins av Hohenzollern-Sigmaringen, konsthistoriker och museichef.

Biografi

Johann Georg var sjätte barnet till furst Fredrik av Hohenzollern-Sigmaringen och Margarete Carola Wilhelmine av Sachsen. 1955 till 1964 bedrev han studier i konsthistoria och arkeologi i Paris, Freiburg im Breisgau och München. Vid sistnämnda universitet disputerade han 1965 på avhandlingen Die Königsgalerie der französischen Kathedrale - Herkunft, Bedeutung, Nachfolge.

Efter disputationen fick prins Johann Georg anställning vid de statliga Bayerska tavelsamlingarna med placering vid Alte Pinakothek i München. Han blev med tiden ställföreträdande generaldirektör för dessa samlingar innan han 1986 temporärt övergick till en post som generaldirektör för Bayerisches Nationalmuseum. 1991 återvände han till tavelsamlingarna, nu som generaldirektör även här. Under hans år på denna post utfördes flera betydande renoverings- och tillbyggnadsarbeten på de olika museilokaler samlingarna exponeras i. Han lämnade generaldirektörsposten 1998 då han i stället blev chef för Kunsthalle der Hypo-Kulturstiftung, vilket han var till 2006.

Prins Johann Georg gifte sig 1961 med prinsessan Birgitta av Sverige och utnämndes i samband med detta till riddare av Serafimerorden av kung Gustav VI Adolf. Paret vigdes dels borgerligt på Stockholms slott den 25 maj, dels kyrkligt i St. Johann-Evangelist-kyrkan i Sigmaringen den 31 juli. Paret separerade 1990 men förblev formellt gifta.

Prins Johann Georg avled på ett sjukhus i München efter en tids sjukdom 2 mars 2016.

Barn
Prins Carl Christian av Hohenzollern-Sigmaringen (född den 5 april 1962)
Prinsessan Désirée av Hohenzollern-Sigmaringen (född den 27 november 1963)
Prins Hubertus av Hohenzollern-Sigmaringen (född den 10 juni 1966)

Ordnar och utmärkelser 
  Riddare av Serafimerorden (1961)
  Officer av Tyska Förtjänstorden
  Officer av Franska Arts et Lettres-orden 
  Bayerska Förtjänstorden 
  Rättsriddare med storkors av kungliga Neapolitanska Sankt Georgsorden (1954)

Källor
 Per Holmgren (red.): Våra prinsessor och deras barn (Bromma 1968)
 Uppgifter om "Sveriges kungahus" i Lilla fick[almanackan] 2009
 Motsvarande artikel på tyskspråkiga Wikipedia (läst 2009-06-27)

Noter

Externa länkar

 Johann Georgs bibliografi i "katalog der Deutschen Nationalbibliothek" (37 titlar)
 Prinsessan Birgittas make död

Tyska konsthistoriker
Tyskt museifolk
Huset Hohenzollern
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Födda 1932
Avlidna 2016
Män
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Collegium Anglorum

Venerabile Collegium Anglorum är ett romersk-katolskt seminarium i Rom för utbildning av präster för England och Wales. Grundat 1579 utgör det den äldsta engelska institutionen utanför England.

Historia 
Ankomsten av kardinal William Allen till Rom högsommaren 1576 medförde en nyansats på undervisningens område. Kardinal Allen, som, liksom kardinal Newman tre århundraden senare, hade lämnat ett fellowship vid Oriel College i Oxford, hade redan grundat ett seminarium i Douai 1568, vilket hade dragit till sig 240 studenter, varav många från hans forna universitet. 

Påve Gregorius XIII understödde hans planer på en liknande institution i Rom och utfärdade grundläggningsbullan 1579. Kollegiet har varit känt som "det vördnadsvärda" (venerabile) sedan 1818 på grund av de 44 studenter som led martyrdöden för sin romersk-katolska tro mellan 1581 och 1679. Den förste var Ralph Sherwin och de sista David Lewis, John Wall och Anthony Turner.

Referenser 

Romersk-katolska kyrkan i Storbritannien
David Lewis (helgon)

David Lewis, även känd som Charles Baker, född 1616 i Abergavenny, Monmouthshire, Wales, död den 27 augusti 1679 i Usk, Monmouthshire, var en romersk-katolsk präst. Han vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan och tillhör Englands och Wales fyrtio martyrer.

Lewis föddes i Abergavenny och uppfostrades som protestant. Vid sexton års ålder besökte han Paris, där han konverterade till katolicismen, varefter han fortsatte sin resa till Rom, där han 1642 prästvigdes. Tre år senare blev han jesuit. 

Lewis arresterades i november 1678 och ställdes inför rätta, anklagad för högförräderi. Liksom John Wall och John Kemble blev han förhörd av Titus Oates med flera. Han dömdes till döden av sir Robert Atkins och avrättades genom hängning i Usk i Monmouthshire.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Engelska helgon
Walesiska helgon
Katolska martyrer
Personer som blivit avrättade för förräderi mot England
Personer som blivit avrättade genom hängning, dragning och fyrdelning
Födda 1616
Avlidna 1679
Män
Personer från Monmouthshire
Engelska martyrer
Brittiska jesuiter
Jesuithelgon
Personer i England under 1600-talet
Englands och Wales fyrtio martyrer
Personer som blivit avrättade av England under 1600-talet
Lancelot Andrewes

Lancelot Andrewes, född 1555 i London, död den 25 september 1626 i London, var en känd  teolog inom Engelska kyrkan.

Biografi

Andrewes studerade i Cambridge och vann stort rykte för gedigen lärdom, särskilt inom språkkunskap och den patristiska litteraturens område. Än mera berömd var han dock som predikant. 

Andrewes, vars predikningar och kateketiska föredrag under yngre år uppvisar kalvinska sympatier, tillhörde från och med 1589 den anti-kalvinska högkyrkliga riktningen, och höll sig i sina åsikter lika fri från romaniserande tendenser som från inflytande av puritanismen. Han deltog 1604 i Somerset House-konferensen och 1618 i synoden i Dordrecht samt var ivrigt verksam i den bibelkommission, som verkställde den 1611 auktoriserade engelska bibelöversättningen. 

1605 blev Andrewes biskop av Chichester, förflyttades 1609 till Ely stift och 1619 till Winchester.

Bibliografi 

Bland hans många skrifter märks The Lambeth articles (1595), epokgörande för den engelska kyrkans uppfattning av rättfärdiggörelsen, samt två stridsskrifter mot jesuiten Bellarmin, Tortura torti (1609) och Responsio ad apologiam cardinalis Bellarmini (1610). Hans för eget bruk avsedda andaktsbok, Manual of private devotions (tryckt 1648), har utgivits i många upplagor genom århundradena.

Fotnoter

Källor 

 

Biskopar av Chichester
Anglikanska biskopar
Anglikanska teologer
Engelska teologer
Personer i England under 1600-talet
Personer från London
Födda 1555
Avlidna 1626
Män
Blomsterflugor

Blomsterflugor (Anthomyiidae) är en familj i insektsordningen tvåvingar som innehåller mer än 1 000 kända arter.

Blomsterflugor är små till medelstora flugor som är nära besläktade med de egentliga flugorna och liknar i allmänhet också utseendemässigt ganska mycket dessa, men har vanligen en slankare kroppsbyggnad. Skillnader finns också i vingarnas ådring, hos blomsterflugorna når den näst bakersta vingribban ut till vingkanten, något den inte gör hos de egentliga flugorna.

Som larver har blomsterflugorna ett mycket varierat levnadssätt. Det finns arter vars larver är växtätare, varav några är kända som skadedjur på odlade växter som vete, kål, lök, selleri och betor, liksom arter vars larver främst lever på multnande organiskt material. Som fullbildade insekter besöker flertalet arter blommor.

Referenser
Sandhall, Åke & Andersson, Sven. ''Flugor och myggor: naturguide i färg om tvåvingarnas utseende, utveckling, levnadssätt och beteende, Interpublishing AB, 1979.

Externa länkar

Tvåvingar
Synoden i Dordrecht

Synoden i Dordrecht var ett kyrkomöte inom den Nederländska reformerta kyrkan, som avhölls i staden Dordrecht den 13 november 1618 till den 9 maj 1619.

Synoden fastslog en strängt kalvinsk kyrkolära, rörande bland annat predestinationen. I de tre enhetsformulären tog man avstånd från arminianismen. Arminska predikanter fick efter synoden inte längre vara verksamma inom den nederländska reformerta kyrkan och många av dem blev senare tvungna att lämna de förenade provinserna.

Källor 
Dordrecht-synoden Store norske leksikon
Collegiants Global Anabaptist Mennonite Encyclopedia Online

Kalvinism
Protestantism i Nederländerna
Nederländernas historia
Dordrecht
Darlington Raceway

Darlington Raceway är en racerbana utanför Darlington, South Carolina. Banan ägs och förvaltas av International Speedway Corporation.

Historia
Darlington byggdes 1949, och fick en tävling i den nybildade Nascar-serien med sin tävling Southern 500 år 1950. Tävlingen hade förväntningar på 10 000 åskådare, men det kom 50 000. Tävlingen har ända sedan dess varit en del av Nascar:s cupkalender. Det är ofta fullsatt, även om det var problem med biljettförsäljningar i början av 2000-talet. Banan har plats för 47 000 åskådare och är 2,198 kilometer lång. Det är en stor fördel att köra i spåret nära muren, vilket leder till många murkänningar under ett 800-kilometersrace.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Racerbanor i USA
Ovalbanor
Nascar-banor
Sportanläggningar invigda 1950
Gustav Struve

Gustav Karl Johann Christian (von) Struve, född 11 oktober 1805 i München, död 21 augusti 1870 i Wien, var en tysk politiker.

Struve var först diplomat, men studerade sedermera statsvetenskap och frenologi och ägnade sig även åt journalistik. Som ultraradikal deltog han i den politiska agitationen och ledde 1848 tillsammans med Friedrich Hecker ett uppror i Baden, i början av den tyska revolutionen 1848–1849, bland annat i syfte att upprätta en tysk republik. Struve tvingades att fly till Strasbourg, men gjorde samma år tillsammans med andra politiska flyktingar ett infall på badensiskt område. Den lilla friskaran led emellertid ett nederlag vid Lörrach den 21 september samma år, och Struve själv fängslades, men undkom under upproret i maj 1849. Han begav sig till Schweiz och vistades 1851–1862 i USA.

Bibliografi (i urval)
Geschichte der Phrenologie (1843)
Grundzüge der Staatswissenschaften (fyra band, 1847–1848)
Weltgeschichte (sex band, sjunde upplagan 1864–1866)

Källor

Noter

Tryckta källor 

Badensiska politiker
Tyska politiker under 1800-talet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Födda 1805
Avlidna 1870
Män
Ugglan
Abolitionister
Kansas Speedway

Kansas Speedway är en 1,5 mile (2,4 km) lång trioval-bana som är belägen utanför Kansas City i USA. Banan ägs och förvaltas av International Speedway Corporation och är en intermediateoval med bankade kurvor, vilket gör den till en standardbana bland amerikanska ovaler. Kansas Speedway tar in 48 000 åskådare.

Historia 
Banan börjades byggas 25 maj 1999 och stod färdig 2001 till en kostnad av 224 miljoner dollar. Arkitekter för byggnationen var DLR Group och HNTB Corporation som även ritat Chicagoland Speedway. Turner Construction stod som konstruktör. År 2011 installerades belysning på Kansas Speedway och 2012 asfalterades ovalbanan om och fick då även en ny geometrisk utformning med en variabel bankning i kurvorna på 17° lutning längst ner och 20° högst upp mot muren i stället för genomgående 15° lutning som tidigare. Dessutom anlades samma år en road course på insidan av ovalbanan och ett närliggande casino utanför kurva två. Hollywood Casino i Kansas är ett samriskföretag mellan ISC och Penn National Gaming.

Tävlingar 
Efter dess öppnande har den varit en årligt återkommande bana för Nascar-serierna Nascar Cup Series, Xfinity Series och Gander Outdoors Truck Series. Nascar Cup Series körde 2001-2011 ett lopp per år, men sedan 2011 körs två deltävlingar per år på banan. År 2001-2011 kördes IndyCar Series på banan. Även ARCA Racing Series kör ett lopp per år sedan 2001.

Tävlingar 2023 
Nascar Cup Series
Adventhealth 400
Hollywood Casino 400
Nascar Xfinity Series
Kansas Lottery 300
Nascar Craftsman Truck Series
Heart of America 200
Kansas Lottery 200
ARCA Menards Series
Kansas Lottery 150

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell hemsida

Racerbanor i USA
Ovalbanor
IndyCar-banor
Nascar-banor
Sportanläggningar invigda 2001
Las Vegas Motor Speedway

Las Vegas Motor Speedway är en amerikansk motorstadion i Clark County i Nevada i USA, 2,5 mil nordost om Las Vegas, som ägs av Speedway Motorsports, Inc. Motorstadion är i slutet av Las Vegas Boulevard.

Historia
Las Vegas Motor Speedway invigdes i mitten av 1990-talet, och IndyCar Series blev den första stora serien som körde på banan. Las Vegas lockade snart Nascar-cupen Nascar Cup Series till banan, och den har varit en ordinarie bana sedan dess. Bankningen ökade till 20° i kurvorna 2006, vilket gjorde att snittfarterna i Nascar ökade. IndyCar lämnade banan 2000 men var tillbaka 16 oktober 2011 i ett lopp som slutade i katastrof. En masskrasch på det 11:e varvet som involverade 15 bilar slutade med att Dan Wheldon förolyckades. Loppet slutfördes ej och Las Vegas ströks ur tävlingskalendern, så sedan dess är Nascar banans enda stora evenemang varje år. Champ Car besökte Las Vegas 2004 och 2005, men serien valde att lämna banan efter bara två år. Las Vegas har haft svårt att fylla hela åskådarkapaciteten, då den tar 140 000 åskådare.

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar 

Racerbanor i USA
Ovalbanor
Champ Car-banor
IndyCar-banor
Nascar-banor
Sport i Las Vegas
Friedrich Hecker

Friedrich Karl Franz Hecker, född 28 september 1811 i Eichtersheim, Baden, död 24 mars 1881 i Summerfield, Illinois, var en tysk revolutionsman.

Hecker slog sig 1838 ned i Mannheim såsom sakförare, invaldes 1842 i badensiska representationens andra kammare och gjorde sig känd för sina socialdemokratiskt republikanska åsikter och stark opposition mot ministärerna.

År 1847 kom han i nära förbindelse med den republikanske agitatorn Gustav Struve och samlade 1848 tillsammans med honom i trakten av Bodensjön en upprorsskara, som dock blev slagen av badensiska trupper under ledning av Friedrich von Gagern
vid Kandern 20 april 1848. Han flydde därefter till Schweiz, blev samma år invald i Frankfurtparlamentet, men uteslöts som högförrädare. Detta år utgav han Die Erhebung des Volkes in Baden für die deutsche Reublik (1848).

Hecker begav sig då till USA, där han levde som jordbrukare i Illinois. Under amerikanska inbördeskriget anförde han först ett regemente, sedan en brigad av Cumberlandarmén, men nedlade, förbigången vid befordran, sitt befäl 1864. Sedermera höll han om vintrarna föreläsningar för tysk-amerikaner och utgav bland annat Reden und Vorlesungen (1872).

Noter

Källor

Badensiska politiker
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Födda 1811
Avlidna 1881
Män
Ugglan
Kimmie Rhodes

Kimmie Rhodes, född 6 mars 1954 i Wichita Falls, Texas, är en amerikansk countrysångerska och singer-songwriter. Rhodes föddes i Wichita Falls, Texas men växte huvudsakligen upp i Lubbock i samma delstat. Hon började sjunga med familjens gospeltrio redan som barn. 1979 flyttade hon till Austin för att börja sin karriär som singer-songwriter och träffade sin man, musikern och musikproducenten Joe Gracey. Rhodes musik kan beskrivas som alternative country eller americana. Hon har samarbetat med bland andra Willie Nelson, Emmylou Harris och Wynonna Judd. Under Emmylou Harris turné 2008 uppträdde Kimmie Rhodes som förband tillsammans med Joe Gracey (basgitarr) och sonen Gabe Rhodes (gitarr), och spelade bland annat på Cirkus i Stockholm.

Diskografi 
Studioalbum
Kimmie Rhodes and The Jackalope Brothers (1981)
Man In The Moon (1985)
Angels Get The Blues (1989)
West Texas Heaven (1996)
Rich From The Journey (2000)
Love Me Like A Song (2002)
Picture In A Frame (2003) (med Willie Nelson)
Windblown (2005)
Small Town Girl (2006)
Walls Fall Down (2008)
Miracles on Christmas Day (2010)
Dreams of Flying (2011)
Covers (2013)
Cowgirl Boudoir (2015)

Samlingsalbum
Jackalopes Moons & Angels: A Collection, 1985-1990 (1997)
Ten Summers (2005)

Externa länkar 
Kimmie Rhodes webbplats
Kimmie Rhodes på allmusic.com
Diskografi på Discogs
Biografi på Kerrville Kronikles av Arthur Wood

Kvinnor
Amerikanska countrysångare
Svävflugor

Svävflugor (Bombyliidae) är en familj i insektsordningen tvåvingar. 

Familjen är mycket artrik (minst 4 500 arter) och spridd över större delen av världen. Särskilt många arter finns i varmare och torrare områden, som södra Afrika, centrala Asien och Nordamerikas stäpper och halvöknar, samt i Australien. I Sverige finns cirka 20 arter. Familjen är också mycket mångformig, med både från endast ett par millimeter långa och sparsamt behårade arter, till över en centimeter långa, kraftigt behårade arter. 

Svävflugor har fullständig förvandling och genomgår utvecklingsstadierna ägg, puppa, larv och imago. Larverna livnär sig som parasiter på andra insekter, bland annat på larver och ägg i bon av solitära bin och myror och äggsamlingar av gräshoppor. 

Som fullbildade insekter söker svävflugorna näring i blommor. En del arter har en lång sugsnabel, med vilken de kan suga nektar ur en blomma medan de svävar framför den. Andra arter har en kortare sugsnabel och måste slå sig ner på blomman.

Referenser
Sandhall, Åke & Andersson, Sven. ''Flugor och myggor: naturguide i färg om tvåvingarnas utseende, utveckling, levnadssätt och beteende, Interpublishing AB, 1979.

Externa länkar

Tvåvingar
Anton H. Westergård

Anton Hilmer Westergård, född 8 maj 1880 i Ränneslöv i Hallands län, död 25 februari 1968 i Stockholm, var en svensk geolog. Han var son till lantbrukare Per Nilsson och Mathilda Wennström.

Westergård var verksam som statsgeolog vid Sveriges geologiska undersökning (SGU) 1910-45 och föreståndare för dess museum från 1914. Han blev filosofie doktor vid Lunds universitet 1909. Han författade ett stort antal arbeten om lagerserier från kambrium och ordovicium i Sverige och om i dessa förekommande fossil, särskilt trilobiter. Han tilldelades Charles Doolittle Walcott-medaljen 1939.

Westergård var korresponderande hedersledamot av Paleontological Society of America från 1925, ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund från 1951 samt utländsk ledamot av Geological Society of London från 1952.

Publikationer i urval 
Westergård, A.H., 1922: Sveriges olenidskiffer. Sveriges Geologiska Undersökning Ca 18, 1–205.
Westergård, A.H., 1936: Paradoxides œlandicus beds of Öland, with the account of a diamond boring through the Cambrian at Mossberga. Sveriges Geologiska Undersökning C 394, 1–67.
Westergård, A.H., 1941: Skifferborrningarna i Yxhultstrakten i Närke 1940. Sveriges Geologiska Undersökning C 442, 1–20.
Westergård, A.H., 1944: Borrningar genom alunskifferlagret på Öland och i Östergötland 1943. Sveriges Geologiska Undersökning C 463, 1–22.
Westergård, A.H., 1944: Borrningar genom Skånes Alunskiffer 1941–42. Sveriges Geologiska Undersökning C 459, 1–45.
Westergård, A.H., 1946: Agnostidea of the Middle Cambrian of Sweden. Sveriges Geologiska Undersökning C 477, 1–140.
Westergård, A.H., 1947: Nya data rörande alunskifferlagret på Öland. Sveriges Geologiska Undersökning C 483, 1–12.
Westergård, A.H., 1947: Supplementary notes on the Upper Cambrian trilobites of Sweden. Sveriges Geologiska Undersökning C 489, 1–35.
Westergård, A.H., 1948: Non-agnostidean trilobites of the Middle Cambrian of Sweden I. Sveriges Geologiska Undersökning C 498, 1–33.
Westergård, A.H., 1950: Non-agnostidean trilobites of the Middle Cambrian of Sweden II. Sveriges Geologiska Undersökning C 511, 1–57.
Westergård, A.H., 1953: Non-agnostidean trilobites of the Middle Cambrian of Sweden III. Sveriges Geologiska Undersökning C 526, 1–59.
Stratigraphic Results of the Borings Through the Alum Shales of Scania Made in 1941-1942, Lund 1942.

Källor 
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1953, red. Stina Svensson, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1953 s. 1 130

Svenska geologer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Alumner från Lunds universitet
Födda 1880
Avlidna 1968
Män
Personer från Ränneslövs socken
Norra Savolax landskapsvapen

Norra Savolax landskapsvapen är samma vapen som på 1500-talet skapades för det historiska landskapet Savolax. Medan Norra Savolax har tagit över det oförändrade vapnet med en balkvis ställd pil, där pilspetsen alltså finns i övre heraldiskt högra hörnet av skölden, har man i Södra Savolax landskapsvapen istället vänt på pilbågen så att pilen är ginbalkvis ställd och alltså pekar uppåt heraldisk vänster.

Kronan på vapnet är den rangkrona som på 1500-talet gällde för grevar i Sverige. Alla landskap i det dåvarande Sverige, som även omfattade Finland, var symboliskt antingen hertigdömen eller grevskap och på landskapsvapnen satte man då hertig- eller grevekronor för att markera detta. I Finland har man behållit dessa kronor alltsedan dess och de används även av moderna län och landskap, trots att Finland numera är en republik.

Blasonering
Blasonering på svenska: "I svart fält en balkvis ställd pil på en spänd båge, allt av guld, utom bågsträngen, pilspetsen och fjädrarna, som är av silver. Skölden krönes med grevskapets krona."

Det finns också en variant av den officiella blasoneringen som är på finska, eftersom Finland är ett tvåspråkigt land.

Landskapsvapen i Finland
Heraldiska vapen med pilbågar
Heraldiska vapen med pilar
Satakundas landskapsvapen

Satakundas landskapsvapen är det heraldiska vapnet för det historiska landskapet Satakunda och det moderna landskapet med samma namn. Det har gällt sedan 1557, då området även kallades "norra Finland" (som en pendang till "södra" eller Egentliga Finland). Det utgjorde ett fält i det vapen som Johan III bar som hertig av Finland, innan han blev kung av Sverige.

Det moderna landskapet har övertagit det gamla vapnet oförändrat, trots att det historiska landskapet Satakunda även omfattar Birkaland (Birkalands landskapsvapen är helt nyskapat på 1990-talet) och mindre delar av andra historiska landskap.

Kronan på vapnet är den rangkrona som på 1500-talet gällde för hertigar i Sverige. Alla landskap i det dåvarande Sverige, som även omfattade Finland, var symboliskt antingen hertigdömen eller grevskap och på landskapsvapnen satte man då hertig- eller grevekronor för att markera detta. I Finland har man behållit dessa kronor alltsedan dess och de används även av moderna län och landskap, trots att Finland numera är en republik.

Det finns också en landskapsflagga som har tagit efter sköldens utseende.

Bildgalleri

Externa länkar

Landskapsvapen i Finland
Heraldiska vapen med björnar
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med kronor
Heraldiska vapen med svärd
Elitserien i handboll

Elitserien i handboll kan syfta på:

Sverige 
 Svensk handbollselit, SHE (tidigare Elitserien i handboll för damer)
 Handbollsligan (tidigare Elitserien i handboll för herrar)

Norge 
 Eliteserien i handboll för damer
 Eliteserien i handboll för herrar
Hadi

Hadi är ett arabiskt eller persiskt förnamn som har betydelsen vägvisare på arabiska, och älskad på persiska och turkiska. På arabiska är Hadi ett pojknamn, medan det på persiska är ett flicknamn. 652 män har namnet i Sverige, och 191 kvinnor. Flest bär namnet i Stockholm där 186 män bär namnet samt 54 kvinnor i Skåne.

Se även 
Hadiya (namn)

Källor 
 Svenska namn, läst den 27 juni 2009.
 Patent- och registreringsverket, läst den 27 juni 2009.

Förnamn
Könsneutrala namn
Elitserien i handboll 2006/2007

Elitserien i handboll 2006/2007 kan betyda:

Elitserien i handboll för herrar 2006/2007 (Sverige)
Elitserien i handboll för damer 2006/2007 (Sverige)
Eliteserien i handboll för herrar 2006/2007 (Norge)
Eliteserien i handboll för damer 2006/2007 (Norge)
Elitserien i handboll 2007/2008

Elitserien i handboll 2007/2008 kan syfta på:

 Elitserien i handboll för damer 2007/2008
 Elitserien i handboll för herrar 2007/2008
Årsexamen i Ruskaby skola

Årsexamen i Ruskaby skola är ett lustspel skrivet av Walter Stenström. Pjäsen handlar om en skolavslutning i folkskolan under senare delen av 1800-talet och utspelar sig i den fiktiva "Ruskaby skola", och räknas som en av de mest spelade teaterpjäserna i Sveriges historia.

Pjäsen tycks första gången ha publicerats 1923 under titeln Årsexamen i Ruskaby skola för 50 år sedan och har sedan återutgivits flera gånger.

Källor 

Svenska teaterpjäser
Folklustspel
Verk 1923
1800-talet i fiktion
Utbildning i fiktion
Fiktiva skolor