kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Martin Rasmussen Hjelmen

Martin Rasmussen Hjelmen, född 1905, död 1944, var en norsk sjöman, kommunist och den första ledaren (1936–1938) för motståndsorganisationen Wollweberligan, som senare kom att kallas för Osvaldgruppen. Hjelmen var den första att använda smeknamnet Osvald, men namnet kom främst att bli förknippat med hans efterföljare Asbjørn Sunde som hösten 1938 övertog ledningen av gruppen.

Martin Rasmussen Hjelmen fick 1936 i uppdrag av Ernst Wollweber att bygga upp sabotagegrupper i både Norge och Sverige. Detta gjorde Hjelmen mellan 1936 och 1937 och lade därmed grunden för den kommunistiska sabotageverksamhet som riktade sig mot Nazityskland.

Rasmussen Hjelmen arresterades 10 februari 1940 i Bromma, varifrån han organiserade sabotageverksamhet bakom de finska linjerna i Vinterkriget. Hjelmen vägrade först att uppge sitt namn och sade att han hette Fridtjof Johannesen, men efter några dagar i häkte uppgav han sitt riktiga namn. Polisen kunde snart leda i bevis att han tillhörde en kommunistisk sabotageorganisation. Polisen delgav honom inte misstankarna, utan rätten dömde honom i stället för brukande av falska resehandlingar till åtta månader och 15 dagars fängelse. Då han frigavs utlämnades han 20 februari 1941 till Norge, där han greps av Gestapo. Gestapo skickade honom vidare till Tyskland, där han förhördes och torterades i Hamburg. Efter flera år i arbetsläger avrättades han genom halshuggning 30 maj 1944 i tukthuset Brandenburg-Görden.

Efter kriget ledde omständigheterna kring den svenska utlämningen av Martin Rasmussen Hjelmen till utredningar i såväl Norge som Sverige. Bland annat tog den svenska Granskningskommissionen upp fallet (Sandlerkommissionen) utan att det blev uppklarat. Troligen var utlämningen ett resultat av en överenskommelse mellan svensk polis och Gestapo.

Källor

https://web.archive.org/web/20010110190200/http://www.norgeslexi.com/krigslex/h/h5.html#hjelmen-martin
http://www.flamman.se/inrikes.php?id=2895
https://web.archive.org/web/20050222120518/http://www.friheten.no/lang/2002/06/anker.html

Personer i Norge under andra världskriget
Norska kommunister
Personer som blivit avrättade av Tyskland under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1944
Män
Försvarsmusiken

Försvarsmusiken (FöMus) är Sveriges försvarsmaktsgemensamma enhet för militärmusik inom Försvarsmakten som verkat i olika former sedan 2010. Förbandsledningen är förlagd i Stockholms garnison i Stockholm.

Historik
Försvarsmusiken organiserades 2010 som en stab med tre musikkårer under Livgardet:  Arméns musikkår, Livgardets dragonmusikkår och Marinens musikkår. Arméns musikkår är i dag stationerad i Häggvik i Sollentuna, Livgardets dragonmusikkår är stationerad på Kavallerikasern och Marinens musikkår är stationerad i Karlskrona. Försvarsmusiken består av enhetschef, musikinspektör och 139 befattningar. I Försvarsmaktens budgetunderlag för 2023 föreslog Försvarsmakten att Försvarsmusiken skulle byta namn den 1 januari 2023 till Försvarsmusikenheten. Bakgrunden till förslaget var att enheten fungerar som en försvarsmaktsgemensam enhet som sammanhåller militärmusikfunktionen i Försvarsmakten, vilket Försvarsmakten ansåg bör avspeglas i namnet.

Verksamhet
Försvarsmusikens huvuduppdrag är militärmusik i statsceremonielet och vaktparaderna, spelningar vid förband, spelningar för allmänheten i syfte att profilera Försvarsmakten. Enheten ansvarar för att bevara och utveckla svensk militärmusiktradition.

Ingående enheter
Arméns musikkår (AMK), 53 musiker är stationerad i Sollentuna, Nordens största professionella musikkår.
Livgardets dragonmusikkår (LDK), 30 beridna musiker och stationerad i Stockholm.
Marinens musikkår (MMK), 30 musiker, är stationerad i Karlskrona.
25 hemvärnsmusikkårer med omkring 1000 musiker är i inspektionshänseende underställda FöMus.

Förbandschefer
2010–2015: Olle Hermansen
2015–20xx: Kommendörkapten Roger Lodin

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Försvarsmusikcentrum
Militärmusiken

Referenser

Anmärkningar

Noter

Externa länkar
Försvarsmusiken
Hemvärnets musikkårer

Svensk militärmusik
Svenska militära enheter bildade 2010
Försvarsmusikcentrum

Försvarsmusikcentrum (FöMusC) var ett försvarsmaktsgemensamt funktionscentrum inom Försvarsmakten som verkade åren 1994–2009. Förbandsledningen var förlagd i Kungsängens garnison, Kungsängen.

Historik
Försvarsmusikcentrum bildades den 1 juli 1994 som en självständig enhet, från att tidigare varit en del av Södermanlands regemente (P 10/Fo 43). Inom centrumet fanns Marinens musikkår, Arméns musikkår, Arméns trumkår, Livgardets dragontrumpetarkår samt Arméns musikkår Norrland. 

I samband med försvarsbeslutet 2004 beslutades att centrumet skulle omlokaliseras till Kungsängens garnison, detta i samband med att all den militära verksamheten inom Strängnäs garnison skulle upplösas och avvecklas. Omlokaliseringen påbörjades 2005 och skulle vara slutförd senast den 30 juni 2006. Den 9 november 2005 muckade de sista musiksoldaterna i Strängnäs och de första musiksoldaterna i Kungsängen kom att mucka den 9 juni 2006.

Den 31 december 2009 avvecklades Försvarsmusikcentrum som självständigt förband, och uppgick den 1 januari 2010 som en del inom  Livgardet (LG) under namnet Försvarsmusiken (FöMus).

Verksamhet
Centrumet ansvarade för att tillgodose behovet av musik för Försvarsmakten och Sveriges regering och Sveriges riksdag. Dessutom gav Försvarsmusikcentrums musikkårer konserter för allmänheten. Försvarsmusikcentrum hade kvalitetsansvar för mer än 30 musikkårer inom Hemvärnet och frivilligrörelsen. Det finns idag 31 hemvärnsmusikårer.

Vid Försvarsmusikcentrum utbildades årligen dryga hundratalet värnpliktiga musiksoldater. Utbildningen omfattade grundläggande soldatutbildning, musikutbildning och framträdanden.

Ingående enheter

Arméns musikkår (AMK) i Strängnäs/Kungsängen, åren 1994–2009
Arméns musikkår Norrland (AMN) i Boden, åren 1994–2001
Arméns trumkår (TRK) i Strängnäs/Kungsängen, åren 1994–2009
Livgardets dragonmusikkår (LDK) i Stockholm, åren 1994–2009
Marinens musikkår (MMK) i Karlskrona, åren 1994–2009

Förbandschefer
1994–1998: Överste av 1. graden Thor-Lennart Loo
1998–2007: Överstelöjtnant Claes Grafström
2007–2009: Överstelöjtnant Per-Erik Laksjö

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Försvarsmusiken
Kungsängens garnison
Strängnäs garnison
Södermanlands regemente

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckt skrift

Externa länkar
Försvarsmusiken
Hemvärnets musikkårer

Svensk militärmusik
Strängnäs garnison
Kungsängens garnison
Försvarsmaktens centrum
Svenska militära enheter bildade 1994
Svenska militära enheter upplösta 2009
Léonora Miano

Léonora Miano, född 1973 i Douala i Kamerun, är en fransk-kamerunsk författare. Som 18-åring kom hon till Paris. Hon har gett ut ett flertal romaner, däribland Nattens inre (L'interieur de la nuit, 2005), som skildrar ett brutalt inbördeskrig i det fiktiva landet Mboasu.

Böcker i svensk översättning 
 Nattens inre (L'interieur de la nuit) (översättning Marianne Tufvesson, Sekwa, 2007)
 Konturer av den dag som nalkas (Contours du jour qui vient) (översättning Marianne Tufvesson, Sekwa, 2008)
 Sorgsna själar (Ces âmes chagrines) (översättning Marianne Tufvesson, Sekwa, 2013)
 Skuggans årstid (La saison de l'ombre) (översättning Marianne Tufvesson, Celanders förlag, 2016)

Priser och utmärkelser 
Prix Goncourt des lycéens 2006 för Contours du jour qui vient
Prix Montalembert du premier roman de femme 2006 för Nattens inre
Grand prix littéraire d'Afrique noire 2011 för Blues pour l’Afrique och Ces âmes chagrines

Källor

Noter

Externa länkar 

Författarens hemsida (på franska)

Franska författare
Franskspråkiga författare
Kamerunska författare
Födda 1973
Kvinnor
Levande personer
Sekwa

Sekwa är ett svenskt förlag som specialiserar sig på franskspråkig litteratur i svensk översättning, företrädesvis sådan skriven av kvinnor. 2007 gavs förlagets första bok ut, Insekt av Claire Castillon. Det har även gett ut böcker av bland andra Muriel Barbery, Tatiana de Rosnay, Fred Vargas, Delphine de Vigan och Kim Thúy.

Förlaget har sitt kontor på Södermalm i Stockholm. Det grundades 2005 av Johanna Daehli och Helén Enqvist. Daehli var tidigare förlagschef på Storm förlag och Enqvist är frilansande översättare. Idag ägs Sekwa av Johanna Daehli. Förlagets namn är hämtat från den fonetiska transkriptionen av "c'est quoi?", franska för "vad är det?".

Källor

Externa länkar 
Sekwas webbplats

Svenska bokförlag
Franskspråkig litteratur
Wanda Holloway

Wanda Holloway är en kvinna från Texas som blev känd 1991 då det uppdagades att hon hade tänkt hyra en yrkesmördare för att mörda mamman till en trettonårig flicka som konkurrerade med hennes dotter om att bli cheerleader. Planen var att flickan skulle bli så bestört över mordet på sin mamma att hon gav upp planen på att bli cheerleader. Holloway bad sin svåger att kontakta en yrkesmördare. Bandade inspelningar av deras konversation spelades upp i rättegången 1991.

Holloway dömdes från början till femton års fängelse, men efter att det uppdagades att en av jurymedlemmarna var villkorligt frigiven revs domen upp. Domaren utdömde istället tio års fängelse. Holloway blev villkorligt frigiven 1997 efter sex månader, men beordrad att avtjäna 1000 timmars samhällstjänst.

Filmer
Två tv-filmer gjordes om fallet.

Willing to Kill: The Texas Cheerleader Story
Den första filmen om fallet hade premiär på TV 1992. Lesley Ann Warren spelade Holloway och Tess Harper det tilltänkta offret, Verna Heath.

Sanningen om Wanda
Sanningen om Wanda (The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom, 1993) är den mest kända av de två filmerna. Filmen är humoristiskt kvasidokumentärt berättad. Den regisserades av Michael Ritchie. Holloway spelas av Holly Hunter. Beau Bridges spelar Holloways svåger. Hunter, Bridges och manusförfattaren Jane Anderson belönades med Emmy Awards för sina insatser. Andra medverkande är bland andra Swoosie Kurtz, samt Elizabeth Ruscio som Verna Heath.

Referenser

Amerikanska brottslingar
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Harris County, Texas
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Hundtungesläktet

Hundtungesläktet (Cynoglossum) är ett släkte i familjen strävbladiga växter, med cirka 75 arter, med utbredning i större delen av världen.

Dottertaxa till Hundtungesläktet, i alfabetisk ordning 

 Cynoglossum aequinoctiale
 Cynoglossum alpestre
 Cynoglossum alpinum
 Cynoglossum alticola
 Cynoglossum amabile
 Cynoglossum amplifolium
 Cynoglossum asperrimum
 Cynoglossum australe
 Cynoglossum austroafricanum
 Cynoglossum baeticum
 Cynoglossum barbaricinum
 Cynoglossum birkinshawii
 Cynoglossum borbonicum
 Cynoglossum bottae
 Cynoglossum castaneum
 Cynoglossum castellanum
 Cynoglossum celebicum
 Cynoglossum cernuum
 Cynoglossum cheranganiense
 Cynoglossum clandestinum
 Cynoglossum coeruleum
 Cynoglossum columnae
 Cynoglossum creticum
 Cynoglossum densefoliatum
 Cynoglossum dioscoridis
 Cynoglossum divaricatum
 Cynoglossum formosanum
 Cynoglossum furcatum
 Cynoglossum gansuense
 Cynoglossum germanicum
 Cynoglossum glabellum
 Cynoglossum glochidiatum
 Cynoglossum grande
 Cynoglossum hanangense
 Cynoglossum hellwigii
 Cynoglossum henricksonii
 Cynoglossum hispidum
 Cynoglossum holosericeum
 Cynoglossum imeretinum
 Cynoglossum inyangense
 Cynoglossum javanicum
 Cynoglossum kandavanensis
 Cynoglossum karamojense
 Cynoglossum krasniqii
 Cynoglossum lanceolatum
 Cynoglossum leptostachyum
 Cynoglossum limense
 Cynoglossum lowryanum
 Cynoglossum macrocalycinum
 Cynoglossum macrolimbe
 Cynoglossum magellense
 Cynoglossum meeboldii
 Cynoglossum microglochin
 Cynoglossum monophlebium
 Cynoglossum montanum
 Cynoglossum nebrodense
 Cynoglossum novo-guineense
 Cynoglossum obtusicalyx
 Cynoglossum occidentale
 Cynoglossum officinale
 Cynoglossum paniculatum
 Cynoglossum papuanum
 Cynoglossum pustulatum
 Cynoglossum ritchiei
 Cynoglossum rochelia
 Cynoglossum rotatum
 Cynoglossum sabirense
 Cynoglossum semnanicum
 Cynoglossum spelaeum
 Cynoglossum sphacioticum
 Cynoglossum stewartii
 Cynoglossum suaveolens
 Cynoglossum timorense
 Cynoglossum trianaeum
 Cynoglossum triste
 Cynoglossum troodii
 Cynoglossum tsaratananense
 Cynoglossum ukaguruense
 Cynoglossum vanense
 Cynoglossum wildii
 Cynoglossum virginianum
 Cynoglossum viridiflorum
 Cynoglossum yemenense
 Cynoglossum zeylanicum

Bildgalleri

Referenser 
Flora of China - Cynoglossum

Noter

Externa länkar 

Strävbladiga växter
Beirut (musikgrupp)

Beirut är en amerikansk musikgrupp som spelar östeuropeisk folkmusiksinspirerad musik. Sångaren och grundaren som heter Zach Condon, och kommer från Santa Fe, New Mexico, fick intresse för romsk musik från Balkan, bland annat Boban Markovićs orkester, under sin resa till Europa som 16-åring.

Beirut upptäcktes av förre Neutral Milk Hotel-trummisen Jeremy Barnes (nu i A Hawk and a Hacksaw) när bandet var förband till A Hawk and a Hacksaw på en spelning i New Mexico. Barnes hjälpte bandet till ett kontrakt med indiebolaget Ba Da Bing!, och Barnes och Heather Trost från A Hawk and a Hacksaw spelade dessutom på Beiruts första skiva, Gulag Orkestar (2006).

Diskografi
Studioalbum
 2006 – Gulag Orkestar
 2007 – The Flying Club Cup
 2011 – The Rip Tide

EP
 2006 – Lon Gisland 
 2007 – Pompeii EP 
 2007 – Elephant Gun 
 2009 – March of the Zapotec/Holland EP

Medlemmar
Nuvarande melemmar
Zach Condon - trumpet, flygelhorn, ukulele, sång
Perri Cloutier - dragspel, cello
Nick Petree - trummor, slagverk, melodica
Paul Collins - bas
Kyle Resnick - trumpet
Ben Lanz - trombon, sousafon, glockenspiel

Tidigare medlemmar
Kristin Ferebee - violin
Jason Poranski - gitarr, mandolin, ukulele
Heather Trost - violin, viola
Jon Natchez - barytonsaxofon, mandolin, glockenspiel, keyboard
Tracy Pratt - trumpet, flygelhorn, eufonium
Greg Paulus - trumpet
Kelly Pratt - horn, trumpet, glockenspiel, keyboard
Jared van Fleet - piano
Jeremy Barnes - dragspel, trummor, piano, santur
Hari Ziznewski - klarinett

Influenser
Boban Markovic

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats

Amerikanska folkmusikgrupper
ESDP

ESDP kan syfta på:

 ESDP – ett policydokument som behandlar utvecklingsplanering i ett europeiskt perspektiv från Europeiska unionen, se regionala utvecklingsperspektivet inom Europeiska unionen
 ESDP – engelska namnet European Security and Defence Policy på ett politikområde inom Europeiska unionen, se gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken
Kulturfront

Kulturfront kan syfta på:

Kulturfront (tidskrift) – en tidskrift om ekonomi, politik och kultur utgiven 1941–1944
Folket i Bild/Kulturfront – en partipolitiskt oberoende tidskrift grundad år 1971
 Socialistisk Kulturfront – en dansk organisation
Bob Drake

Bob Drake, född 1957, är en amerikansk avantgardemusiker och ljudtekniker. Han var med och grundade avantprog-gruppen Thinking Plague och var senare medlem i 5uu's, The Science Group (med Chris Cutler och Fred Frith) och A.A. Kismet. Tillsammans med Susanne Lewis startade han gruppen Venus Handcuffs (senare omdöpt till Hail), efter att hon hade lämnat Thinking Plague. 

Drake har släppt sex skivor i eget namn, däribland debuten What Day Is It? (1994, tillsammans med Dave Kerman), The Skull Mailox (and Other Horrors) (2001) och 13 Songs & a Thing (2003).

Under sin karriär har han hunnit arbeta en hel del som ljudtekniker åt andra artister. Han har delvis arbetat med mer kommersiellt gångbara artister, alltifrån Engelbert Humperdinck till George Clinton och med en del rap- och hiphopgrupper. Nu spelar han dock främst in grupper och artister som ligger på Chris Cutlers skivbolag ReR Megacorp. Han har en studio i franska Caudeval.

Soloskivor 
What Day is it? (Eget bolag, 1994)
Little Black Train (Recommended Records 1998)
Medallion Animal Carpet (Recommended Records, 1999)
The Skull Mailbox and Other Horrors (Recommended Records, 2001)
13 Songs and a Thing (Recommended Records, 2003)
The Shunned Country (Recommended Records, 2005)

Externa länkar 
 Bob Drakes officiella webbsida
 Porträtt av Bob Drake i Pitchfork
Intervju med Bob Drake i Perfect Sound

Födda 1957
Amerikanska musiker
Män
Levande personer
Jaan Kaplinski

Jaan Kaplinski, född 22 januari 1941 i Tartu, död 8 augusti 2021, var en estnisk författare och översättare. Hans far var polack och försvann i Gulagarkipelagen under andra världskriget. Kaplinski studerade romanska språk och lingvistik vid Tartu universitet och forskade i lingvistik. Under perestrojkan arbetade han som journalist. Han har även varit ledamot av Riigikogu, det estniska parlamentet, 1992–95.

Kaplinski var främst poet och debuterade med en diktsamling 1965. Han skriver också artiklar, essäer och noveller. 2007 utkom hans första roman, Seesama jogi ('Samma flod', svensk övers. 2009), som han arbetat med under en tolvårsperiod. Han har bl.a. översatt Tomas Tranströmer till estniska.

Verk översatta till svenska 
Karusellharen: en tecknad filmsaga; teckningar av R. Raidme, 1982 (Jänes)
Våra skuggor är mycket långa: dikter, 1982
Barn av vind och vatten, 1987
Samma hav i oss alla: dikter, 1988
Sjunger näktergalen än i Dorpat?: en brevväxling mellan Jaan Kaplinski och Johannes Salminen, 1990
På gränsen som inte finns: anteckningar om kunskap, medvetande och tro, 1993 (Piiril mida ei ole)
Titanic och isen, 1997 (Jää ja Titanic)
Vita nätter och svarta: en brevväxling mellan Jaan Kaplinski och Johannes Salminen, 2002
Ögat; Hektor, 2003 (Silm, Hektor)
Någonstans vid världens kant: dikter, 2007
Samma flod, 2009

Priser och utmärkelser 
Eino Leino-priset 1992

Källor

Externa länkar 
Författarens hemsida

Estländska översättare
Estländska journalister
Estniskspråkiga författare
Män
Födda 1941
Personer från Tartu
Avlidna 2021
Estländska poeter
Estländska romanförfattare
Översättare från svenska
Mottagare av Eino Leino-priset
Alumner från Tartu universitet
Estländska författare under 1900-talet
Estländska författare under 2000-talet
5uu's

5uu's var en avant garde/progressiv rock-grupp bildad av David Kerman i Los Angeles 1984. Bandet var aktivt mellan 1984 och 1988 samt mellan 1994 och 2004.

Medlemmar
Dave Kerman (1984–2004) – trummor, keybord, gitarr, sång
Greg Conway (1984–1987) – gitarr
Jon Beck (1984–1987) – basgitarr
Curt Wilson (1984–1987) – sång
Sanjay Kumar (1986–2000) – keyboard
Bob Drake (1994–1997) – elbas, gitarr, fiol, sång
Deborah Perry (2000–2004) – sång
Udi Koomran (2002–2004) – ljud

Diskografi
Studioalbum
1986 Bel Marduk & Tiamat (LP U:r Records, USA)
1988 Elements (med Motor Totemist Guild) (LP Rotary Totem Records, USA)
1994 Hunger's Teeth (CD Recommended Records, Storbritannien)
1997 Crisis in Clay (CD Recommended Records, Storbritannien)
2000 Regarding Purgatories (CD Cuneiform Records, USA)
2002 Abandonship (CD Cuneiform Records, USA)

Samlingsalbum
1996 Point of Views (CD, Cuneiform Records, USA) 

EP
2004 Tel Aviv Construction Events 1–3 (Recommended Records, USA)

Singles
1986 Barcode (Misery Loves Company / Hot & Cold Frog) (U:r Records, USA)

Externa länkar
Officiell webbplats - Dave Kerman

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1984
Musikgrupper upplösta 1988
Musikgrupper bildade 1994
Musikgrupper upplösta 2004
Musikgrupper från Los Angeles
Fred Frith

Fred Frith, född 17 februari 1949 i Heathfield, England, är en brittisk multiinstrumentalist, kompositör och improvisatör.

Frith är förmodligen mest känd för sitt gitarrspel och var en av grundarna till den brittiska avantgarde-rockgruppen Henry Cow. Han har även varit medlem i Art Bears, Massacre och Skeleton Crew. Han har samarbetat med en rad framstående musiker, såsom Robert Wyatt, Brian Eno, Lars Hollmer, The Residents, Mike Oldfield,  Lol Coxhill, John Zorn, Bill Laswell, Derek Bailey, Iva Bittová och Bob Ostertag. Han har även komponerat flera längre verk, exempelvis Freedom in Fragments från 1993 (framfört av Rova Saxophone Quartet 1999) och Traffic Continues från 1996 (framfört av Ensemble Modern 1998). Han har medverkat på över 400 album och är fortfarande aktiv som musiker.

Frith porträtteras av Nicolas Humbert och Werner Penzel i den prisbelönta dokumentärfilmen Step Across the Border från 1990. Fred Frith är 2010 lärare i komposition på Institutionen för musik på Mills College i Oakland, Kalifornien.

Fred Frith är bror till Simon Frith, välkänd musikkritiker tillika sociolog, och Chris Frith, psykolog vid University College London.

Externa länkar 

Födda 1949
Brittiska musiker
Män
Levande personer
Hjalmarson & Högberg bokförlag

Hjalmarson & Högberg bokförlag är ett svenskt bokförlag, som grundades 1997. Förlaget ger ut romaner och fackböcker inom främst samhälle, politik och historia.

Externa länkar 
Hjalmarson & Högbergs webbplats

Svenska bokförlag
Företag bildade 1997
Uteservering

En uteservering är ett möblerat utrymme eller avgränsning, utomhus för gäster på en restaurang eller ett kafé. I länder som Sverige, med kallare klimat, brukar uteserveringarna endast hållas öppna under våren-sommaren.

Sveriges första trottoarservering öppnades 1860 av Göta Källare vid Hotellplatsen i Göteborg.

Under 1900-talet var restriktionerna stora för restauranger med alkoholtillstånd. En liberalare syn gjorde sig gällande på 1980-talet då delar av restaurangerna flyttade ut på verandor och trottoarer. De första kommunala uteserveringsbestämmelserna tillkom i Göteborg 1993 och Malmö 1994. Tillstånden begränsar vanligtvis till årets varmare månader.

2005 kom tillstånden för de första året runt-öppna uteserveringarna i stadsmiljö. De hade föregåtts av det allmänna rökförbudet inne i restaurangerna.

Källor

Restauranger
G4-länderna

G4 (Group of Four) är en benämning på Japan, Indien, Tyskland och Brasilien. Dessa länder har gjort anspråk på permanent plats i FN:s säkerhetsråd.

Förenta nationerna
Länder efter organisation
Hans-Olof Johansson

Hans-Olof Johansson, född den 18 mars 1936 död 18 februari 2022. Svensk sprinter (400 m) och längdhoppare. Han tävlade för Nyköpings SK. Han utsågs 1962 till Stor grabb nummer 218 i friidrott.

Hans-Olof Johansson var med i det svenska stafettlaget som kom fyra på 4x400 m vid EM i Belgrad 1962. Han blev utslagen 400 m individuellt. Han hade det svenska rekordet på 400 m åren 1962 till 1972 och vann ett SM-tecken på 400 m.

Karriär

Vid OS 1960 i Rom var Hans-Olof Johansson med i det svenska stafettlaget på 4x400 m (ihop med Per-Owe Trollsås, Lennart Jonsson och Alf Petersson) som blev sexa och sist i sitt försöksheat.

1961 vann Hans-Olof Johansson SM-guld på 400 m.

Den 13 september 1962, i den ena semifinalen vid EM i friidrott i Belgrad, satte Hans-Olof Johansson nytt svenskt rekord på 400 m. Detta räckte dock inte, utan han blev utslagen. Rekordet hade han kvar tills Anders Faager slog det 1972. Johansson ingick även i det svenska stafettlaget som kom fyra på 4x400 m.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page
Stora grabbar
Sports And Elections Statistics

Födda 1936
Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Män
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Ålstorp

Ålstorp är en tidigare småort i Ränneslövs socken i Laholms kommun. 2015 hade SCB ändrat definitionen av småorter något, varvid Ålstorp inte längre uppfyllde kriterierna för att kvarstå som småort.

Noter

Orter i Laholms kommun
Tidigare småorter i Sverige