kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Samuel D. McEnery

Samuel Douglas McEnery, född 28 maj 1837 i Monroe, Louisiana, död 28 juni 1910 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk jurist och politiker (demokrat). Han var guvernör i delstaten Louisiana 1881-1888. Han representerade Louisiana i USA:s senat från 1897 fram till sin död.

McEnery studerade vid Spring Hill College, United States Naval Academy och University of Virginia. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i Amerikas konfedererade staters armé och befordrades till löjtnant. Han inledde 1866 sin karriär som advokat i Monroe.

McEnery var viceguvernör i Louisiana 1880-1881. Guvernör Louis A. Wiltz avled 1881 i ämbetet och efterträddes av McEnery. Han vann en hel mandatperiod som guvernör i 1884 års guvernörsval och efterträddes fyra år senare av Francis T. Nicholls.

McEnery tjänstgjorde som domare i Louisianas högsta domstol 1888-1897. Han efterträdde 1897 Newton C. Blanchard som senator för Louisiana. Han avled 1910 i ämbetet och efterträddes av John Thornton.

McEnery är begravd på Metairie Cemetery i New Orleans.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress

Viceguvernörer i Louisiana
Guvernörer i Louisiana
Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Amerikanska jurister
Alumner från University of Virginia
Alumner från United States Naval Academy
Gravsatta på Metairie Cemetery
Personer från Monroe, Louisiana
Födda 1837
Avlidna 1910
Män
Paul Barth (gitarrtillverkare)

Paul Barth, född 1 november 1908 i San Mateo County i Kalifornien, död i oktober 1973 i Riverside i Kalifornien, var brorson till gitarrmakaren John Dopyera och grundade tillsammans med Adolph Rickenbacker och George Beauchamp företaget Ro-Pat-In (ElectRO-PATent-INdustries) som senare blev instrumenttillverkaren Rickenbacker.

Paul Barth arbetade som tekniker vid National Guitar Company redan i unga år. Här blev han bekant med musikern George Beauchamp som sedan länge arbetat med att förstärka ljudet från akustiska gitarrer för att de skulle kunna hävda sig mot ljudstarkare instrument i orkestrar. Tillsammans byggde de två vännerna med hjälp av ett par hästskomagneter och lite koppartråd en prototyp av den första moderna gitarrpickupen år 1931. Pickupen monterades på en av de lap steel gitarrer som national producerade, och resultatet - kallat "stekpannan" (the frying pan) på grund av sin form med en liten rund kropp och lång, smal hals - blev en av världens första elektriska gitarrer, kanske den allra första.

1932 bröt sig Barth (då 17 år gammal) och Beauchamp ut från National och grundade tillsammans med en av Nationals leverantörer - schweizaren och mekanikern Adolph Rickenbacher - företaget Ro-Pat-In vars syfte var att tillverka och sälja elektriska stränginstrument, framförallt gitarrer. 1934 döptes gitarrerna till "Rickenbacker" och företaget bytte namn till Electro String Corporation.Hur som helst kom gitarren oftast att gå under namnet Frying pan (stekpannan). Den famösa stekpannan'' patenterades av Beauchamp 1934 (patentet gick igenom den 10 augusti 1937) och blev en milstolpe i gitarrhistorien som den första riktiga elektriska gitarren.

1935 lanserade företaget flera nya modeller, bland annat "Model "B" Electric Spanish guitar" som vanligen betraktas som den första serietillverkade solida elgitarren.

Paul Barth ledde företaget fram till 1953, då det såldes till Francis C. Hall som fram till dess varit exklusiv leverantör av Fenders elgitarrer.

Referenser 

Gitarrbyggare
Personer inom USA:s näringsliv
Män
Födda 1908
Avlidna 1973
Amerikanska musikinstrumentmakare
Shuangcheng

Shuangcheng är ett stadsdistrikt i provinshuvudstaden Harbin i Heilongjiang-provinsen i Folkrepubliken Kina. Det var tidigare en stad på häradsnivå (双城市 inyin Shuāng chéngshì). 'Andringen skedde 2014.

Orten ligger i kärnan för det som en gång var Manchuriet. Den nuvarande staden grundades under Qingdynastin år 1812 som en bosättning för främst manchuriska soldater i de åtta fänikorna. Shuangcheng tillhörde då Jilin-provinsen.

Numera är Shuangcheng en viktig jordbruksstad i regionen. Mejerinäringen är särskilt betydelsefull och det schweiziska livsmedelsföretaget Nestlé bedriver sedan 1987 storskalig produktion av mjölkpulver i staden.

Källor

Noter

Externa referenser
An Economic Tale from the “Double City”, China Today, läst 2009-09-22.

WP:Projekt Kina
Liikavaara

Liikavaara är en by i Gällivare kommun, Norrbottens län. Byn ligger cirka 21km sydost om Gällivare. I juni 2016 fanns det enligt Ratsit 48 personer över 16 år registrerade med Liikavaara som adress. Vid folkräkningen år 1890 fanns det 77 personer som var skrivna i byn Liikavaara.

Cirka åtta kilometer från byn ligger gruvan Aitik, som är en av Europas största koppargruvor. Liikavaara är troligen mest känd för att poeten Liikavaara-Frans och längdskidåkerskan Jenny Hansson kommer därifrån. Byn ska helt och hållet evakueras för att bereda plats för åtta års ny gruvdrift som skall starta 2023. Den 4 april 2019 hade företaget Boliden Aitik löst in drygt hälften av fastigheterna i byn. Den ny gruvan, Liikavaaragruvan kommer vara ett dagbrott. När gruvdriften i Liikavaara läggs ner efter åtta års verksamhet beräknas den ha haft en omfattning på cirka 1 kilometers längd, cirka 500 meters bredd och cirka 200 meters djup.

Referenser 
 

Orter i Gällivare kommun
Asolo

Asolo är en liten bergsstad och kommun i provinsen Treviso i regionen Veneto i norra Italien. Staden är känd som "Trevisos pärla", och på grund av sitt läge i bergen "Staden med hundra horisonter".

Asolo är omgivet av ringmurar och torn samt har ruiner efter antika badhus och vattenledningar. I stadshuset finns Canovas förstlingsarbete, "Orfeus och Eurydike". I omgivningen ligger Barco, ett gammalt slott, där Caterina Cornaro, drottning av Cypern, höll ett lysande hov under åren 1489–1510.

Historia 
Staden beboddes ursprungligen av veneter, och omnämndes av Plinius den äldre som Acelum.

Under tidig medeltid lydde staden under biskoparna i Treviso, och ägdes av släkten Ezzelino.

Senare blev Asolo huvudstad i det feodala länet Asolo, som av Republiken Venedig gavs till Caterina Cornaro, den forna drottningen av Cypern. År 1489 förlänades hon det på livstid, men år 1509, när staden erövrades och plundrades av Ligan i Cambrai flydde Caterina i exil, och dog i Venedig ett år senare. Under hennes regeringstid tillhörde målaren Gentile Bellini och den humanistiske kardinalen Pietro Bembo hovet.

År 1798 byggde den italienske impressarion Antonio Locatelli Asolos teater i den före detta audienshallen i Caterina Cornaros slott. Teatern köptes senare av delstaten Florida åt John and Mable Ringling Museum of Art. Teatern packades ihop och skeppades till Sarasota, Florida, och sattes upp i ett av museets gallerier år 1952. Man beslutade att teatern skulle byggas upp och bli en fungerande teater på museiområdet i slutet av 50-talet. Den nybyggda teatern öppnades år 1958, och är nu hem för Asolo Repertory Theatre och Florida State University/Asolo Conservatory for Actor Training.

Staden har även haft invånare som den engelske poeten Robert Browning, skådespelerskan Eleonora Duse, upptäckaren Freya Stark, violinisten Wilma Neruda och kompositören Gian Francesco Malipiero.

Källor 
 Asolo i engelska Wikipedia, 22 september 2009.

Kommuner i provinsen Treviso
Orter i Veneto
Walter Guion

Walter Guion, född 3 april 1849 i Lafourche Parish, Louisiana, död 7 februari 1927 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat från april till november 1918.

Guion studerade juridik och inledde 1870 sin karriär som advokat i Louisiana. Han arbetade som domare 1888-1900. Han var delstatens justitieminister (Louisiana Attorney General) 1900-1912 och federal åklagare 1913-1917.

Senator Robert F. Broussard avled 1918 i ämbetet. Guion blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet senare samma år. Han efterträddes som senator av Edward James Gay.

Guions grav finns på Metairie Cemetery i New Orleans.

Externa länkar

Political Graveyard

Amerikanska federala åklagare
Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Gravsatta på Metairie Cemetery
Personer från Lafourche Parish
Födda 1849
Avlidna 1927
Män
Uppsala kommunvapen

Uppsala kommunvapen innehåller ett gående krönt lejon av guld på blå botten. Vapnet är känt från sigill från 1730-talet och antogs formellt av Uppsala kommun 1943. 1986 avregistrerades vapnet och ersattes av ett vapenliknande emblem. 2018 beslutade kommunen att återta det gamla vapnet.

Blasonering  
Vapnets blasonering fastställdes 1943 enligt följande: I blått fält ett gående utåtseende, krönt lejon (leopard) av guld med röd beväring, därest dylik skall användas.

Mellan 1986 och 2018 användes ett märke som var registrerat med följande blasonering: I blått fält ett gående utåtseende, krönt lejon i gult med svart kontur och med röd beväring, därest dylik skall användas.

Bakgrund
Vapnets bakgrund är inte känt, det äldsta dokumenterade användningen återfinns 1731 då lejonet används som vapen för staden. Orsaken till att Uppsala har ett lejon som vapen är inte fastställt, dock finns det anledning att tro att lejonet är överfört från Sveriges riksvapen, för att återspegla stadens roll i Sverige sedan man fick sina stadsprivilegier på 1200-talet.

Vapnet består av ett gående och utåtseende lejon (vilket med heraldisk terminologi kan kallas en heraldisk leopard) med krona på huvudet. Det fastställdes som vapen av Kunglig Majestät (regeringen) år 1943 och registrerades hos Patent- och registreringsverket (PRV) i samband med att de då nya reglerna för skydd av kommunvapen i Sverige infördes på 1970-talet.

Kommunen avregistrerade vapnet och registrerade i stället en blasonering med gul färg och svart kontur kring lejonfiguren i PRV år 1986. Detta gjordes lagom till att Uppsala firade sitt 700-årsjubileum. Den svarta konturen och den gula tinkturen innebär att märket inte följde heraldikens regler – gult finns inte som tinktur inom heraldiken och konturlinjen innebar ett brott mot tinkturregeln. Att i blasoneringen ange att det skall finnas en "konturlinje" i ett vapen stämmer inte heller med de heraldiska traditionerna, om en sådan linje ska förekomma så bör det vara konstnärens eget val att framställa vapnet så. Kommunen hade således inte något vapen mellan 1986 och 2018 utan ett emblem, men som trots det var registrerat enligt de formella regler som gäller för kommunvapen.

Vapen för tidigare kommuner inom den nuvarande kommunen
De tidigare landskommunerna Björklinge, Bälinge, Gamla Uppsala, Läby och Oland hade alla haft vapen vars giltighet upphört i samband med sammanslagningar: Gamla Uppsalas vapen (från 1946) redan 1947, Läby (1951) i samband med kommunreformen 1952, Björklinge (1958) och Bälinge (1954) i samband med bildandet av Uppsala kommun 1971 samt Oland (1955) i samband med dess delning mellan Uppsala och Östhammar 1974.

Björklinge
Björklinge vapen med dess björkblad är ett så kallat talande vapen.

Referenser

Se även
Uppsala stad

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med lejon
Heraldiska vapen med kronor
How Do You Do It?

How Do You Do It? är en debutsingel av Gerry and the Pacemakers. Sången nådde en första plats på UK Singles Chart den 11 april 1963, där den låg kvar där i tre veckor.

Låten var ursprungligen tänkt för The Beatles. Gruppens producent George Martin litade inte på att Lennon-McCartneys melodier kunde bli hits, så han beställde fram en låt av den professionelle låtskrivaren Mitch Murray. Beatles spelade in låten under protest den 4 september 1962 med John Lennon som försångare. Men man lyckades övertala George Martin att i stället ge ut Love Me Do som gruppens första singel. How Do You Do It? gavs i stället 1963 till Gerry and the Pacemakers, som också tillhörde managern Brian Epsteins artiststall. Även här var George Martin producent, men EMI-etiketten var här  Columbia i stället för  Parlophone, som var det normala när George Martin var producent.

Gerry and the Pacemakers version blev en stor hit i Storbritannien, tills den avlöstes på toppen av The Beatles tredje singel From Me To You. Sången var också titellåten på en EP med låtarna How Do You Do It?, Away From You, I Like It och It's Happened To Me. (Columbia SEG8257, släppt juli 1963).

Beatles' version kom först ut på gruppens retrospektiva dubbelalbum Anthology 1 1995. 

Även Adam Faith lär ha erbjudits låten men tackat nej.

På svenska:

 1991   Lotta & Anders Engbergs orkester (Ge mig en chans) svensk text:   Christer Lundh & Mikael Wendt
 1995   The Pinks (Hur gör du) svensk text:   Lars Wiggman
 1997   Wizex (Det där du vet) svenskt text: Danne Stråhed

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar
Gerry Marsdens fansajt
Classic Bands, historisk webbplats

Musiksinglar 1963
Gerry and the Pacemakers
Sånger producerade av George Martin
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i Sverige
Kalifornisk salamander

Kalifornisk salamander (Taricha torosa) är en salamanderart av släktet Taricha som finns i västra USA.

Utseende 
Salamandern har en beige till rödbrun ryggsida och en gul till orange buk. Ögonen är stora, utan några mörka markeringar på ögonlocken (till skillnad från dess släkting vårtskinnad salamander). De vuxna salamandrarna har vårtig hud, utom hanen under parningstiden, då han får slät hud, svullen kloak och en ihoptryckt, fenliknande svans. Längden är mellan 12,5 och 20 cm, hanarna något längre än honorna.

Utbredning 
Den kaliforniska salamandern finns i Kaliforniens kustområden och i södra Sierra Nevada.

Vanor 
Salamandern lever i kustnära berg, på Sierra Nevadas sluttningar och, i norra delen av dess utbredningsområde, i fuktig skog. I bergen kan den gå upp till 2 000 m. Den är landlevande och kan iakttas mitt på dagen; den uppsöker vatten endast under parningstiden. Larverna lever i vatten, som dammar, reservoarer och vattendrag.

Föda och predation 
De vuxna salamandrarna lever av daggmaskar, små sniglar och snäckor, insekter (både vuxna och larver), gråsuggor och andra ryggradslösa djur. De äter även sitt eget ömsade skinn. Larverna lever av olika, mindre, ryggradslösa djur. Den exakta livslängden är okänd, men det antas att den kan bli över 20 år gammal. Liksom sin släkting vårtskinnad salamander är den mycket giftig och innehåller neurotoxinet tetrodotoxin. (Den är dock inte lika giftig som den vårtskinnade salamandern). Som en följd av detta har den få fiender; den enda egentliga predatorn är strumpebandssnoken, som förefaller immun mot tetrodotoxin.

Fortplantning 
Parningstiden äger rum under december till maj, och sker, som hos många groddjur, ofta i samma vattendrag ur vilka salamandern en gång kläckts. Under leken positionerar hanen sig ovanpå honan, stryker sin haka mot hennes nos och viftar på svansen. Efter omkring en timme avsätter han en spermatofor framför honan, som denna tar upp med sin kloak. Efter leken lägger honan mellan 7 och 30 ägg på grunt vatten, antingen fästade vid vattenväxter eller fritt på bottnen. Äggen kläcks efter mellan 2 och 7 veckor. Larverna förvandlas under sensommaren till tidiga hösten.

Referenser 

Salamandrar
I Like It

I Like It är den andra singeln av Gerry and the Pacemakers. Liksom Gerry Marsdens första hit "How Do You Do It?" var den skriven av Mitch Murray. Låten nådde en första plats på UK Singles Chart den 22 juni 1963, och låg kvar i fyra veckor.

1978 gjordes en Punkrockcover av låten av The Rezillos som hade med den på deras debutalbum Can't Stand The Rezillos .

Listplaceringar

Referenser

Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 1963
Gerry and the Pacemakers
Sånger producerade av George Martin
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i Irland
Färlev

Färlev är en ort som består av fyra gårdar på gränsen mellan Lysekils och Munkedals kommuner vid den innersta delen av Färlevfjorden och utmed länsväg 162.
Slaget vid Färlev 1134 utkämpades här.

Orter i Lysekils kommun
Stuart White

Stuart White är professor vid University of Technology i Sydney. Hans arbete omfattar mångårig forskning om hållbar utveckling.

Källor 

Australiska professorer
Levande personer
Män
Armend Dallku

Armend Dallku,  född den 16 juni 1983 i Pristina i Kosovo i Jugoslavien, är en albansk fotbollsspelare som från 2016 spelar försvarare för KF Prishtina i Kosovar Superliga.

Dallku började sin fotbollskarriär i Kosova Vushtrri, innan han flyttade till klubben KF Prishtina. Hans karriär var en besvikelse, eftersom han inte gjorde några framträdanden. 2004 flyttade han till klubben KS Elbasani och spelade 25 matcher, innan han fyllde i en övergång till ukrainska Vorskla Poltava där han kom att spela åren 2005 till 2016. Han gjorde fem mål i klubben.

Dallku gjorde debut i Albaniens fotbollslandslag under 2004. I Kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2010 gjorde han sitt första och enda mål för Albanien, i en VM-kvalmatch mot Malta. Dallku spelade för landslaget till och med 2013.

Källor
National Football Teams – Armend Dallku
Transfermarkt – Armend Dallku

Noter

Albanska fotbollsspelare
Spelare i KF Prishtina
Spelare i KS Elbasani
Spelare i FK Vorskla Poltava
Personer från Pristina
Personer i Kosovo under 1900-talet
Personer i Kosovo under 2000-talet
Födda 1983
Levande personer
Män
Serghei Alexeev

Serghei Alexeev, född 31 maj 1986, är en moldavisk fotbollsspelare. Han är sedan juli 2016 anfallare i BFC Daugavpils i Lettland. Han har spelat i Moldaviens fotbollslandslag.

Källor

Födda 1986
Levande personer
Män
Moldaviska fotbollsspelare
Moldaviska landslagsspelare i fotboll
Moldaviska idrottare under 2000-talet
Spelare i FC Sheriff Tiraspol
Spelare i FC Aarau
Spelare i FK Zakarpattia Uzjhorod
Spelare i Kaposvári Rákóczi FC
Spelare i Maccabi Netanya FC
Spelare i FC Zimbru Chişinău
Personer från Tiraspol
Vitālijs Astafjevs

Vitälijs Astafjevs, född den 3 april 1971 i Riga, är en lettisk före detta fotbollsspelare som nu är assisterade tränare i Skonto FC. Under sin aktiva karriär spelade han 167 matcher och gjorde 16 mål i Lettlands fotbollslandslag. Han debuterade år 1992, då landslaget bildades och spelade i Fotbolls-EM 2004. Han startade sin karriär i Skonto Riga och har sedan dess spelat för Austria Wien, Bristol Rovers FC, Admira Wacker och FC Rubin Kazan och sen tillbaka till Skonto Riga.

Referenser

Externa länkar

Vitalijs Astafjevs på transfermarkt.co.uk

Män
Födda 1971
Lettiska fotbollsspelare
Levande personer
Spelare i Skonto FC
Fotbollsspelare i FK Austria Wien
Spelare i Bristol Rovers FC
Spelare i FC Admira Wacker Mödling
Spelare i FC Rubin Kazan
Spelare i FK Ventspils
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Idrottare från Riga
Spelare i Virsliga
Höftskynke

Ett höftskynke är ett mycket enkelt klädesplagg som sitter fast runt midjan och täcker höfterna. Det används framförallt i tropiskt klimat där man inte behöver kläder för att värma sig.

Se även 

 Shendyt

Externa länkar 

Kläder
Hiärneska malmgården

Hiärneska malmgården eller  Hiärneska gården var en malmgård på Norrmalm i Stockholm.

Gården existerade fram till 1880-talet vid nuvarande Kungsträdgårdsgatan 12 på platsen för nuvarande  Sankta Eugenia katolska församling. Då hade gårdens ägor i kvarteret Näckström (nuvarande Katthavet) krympt betydligt, som man kan se på Lundgrens karta från 1885. Den ursprungliga malmgården var en tvåvånings tegelbyggnad med sadeltak som vette mot Kungsträdgården. På gården fanns ursprungligen en liten parkanläggning. I nyttoträdgården odlades fruktträd och grönsaker. På motsatt sida trädgården fanns mindre trähus. På 1720-talet hyrdes det ut till väckelsepredikanten Erik Tolstadius, av de likaså "väckta" malmgårdsinnehavarna bergsrådet Erland Fredrik Hjärne och hans maka Christina Charlotta Rudbeck. Tollstadius samlade sina anhängare i en liten gudstjänstlokal inrättade ovanpå ett vagnshus på gården. Hit bjöds på 1740-talet en deputation från den tyska Herrnhutförsamlingen, vilken mottogs av det ärkebiskopen Mattias Steuchius. Förbindelsen med den tyska brödraförsamlingen växte allt starkare, och på 1760-talet upplät det Hjärnska paret den bostad Tollstadius tidigare innehaft åt en lärare från den tyska moderförsamlingen. Genom husfruns försorg restes 1783-1784 en ny predikolokal åt Evangeliska Brödraförsamlingen på platsen. Vid sin död 1804 testamenterade änkan fastigheten till församlingen, som därigenom blev förmögen. Emanuel Wallanders (1783-1858) målning från 1808 är en av de få bevarade samtida illustrationerna på en malmgård.  

1885 sålde församlingen en del av det östra området till konditorn Heinrich Robert Berns för 150.000 kronor, som på platsen lät uppföra Berns salonger. Samma år påbörjade konstruktionen av den nuvarande gatubyggnaden, varvid malmgården revs, efter ritningar av Axel Kumlien och  Hjalmar Kumlien. Byggnaden stod färdig året därpå och var sammanbyggd med bönesalen på gården.

Referenser

Litteratur

Anders Tidner: Palats och kåkar : anteckningar om gamla Stockholm i våra dagar, 1917
Claës Lundin: Nya Stockholm, 1890

Malmgårdar i Stockholm
Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Panzergruppe Afrika

Panzergruppe Afrika bildades den 1 september 1941 för att kontrollera alla tyska förband i Nordafrika samt majoriteten av de italienska förbanden.

Förbandet förberedde ett försök att erövra den belägrade hamnstaden Tobruk under november 1941 men fick istället bekämpa den allierade Operation Crusader, som kom att häva den tyska belägringen av Tobruk och driva tillbaka Rommels trupper till deras utgångspunkt El Agheila.

I januari 1942 gjorde man en motoffensiv och återtog Cyrenaika fram till Gazala. Under den pågående motoffensiven ombildades förbandet till Panzerarmee Afrika den 30 januari 1942.

Organisation 
Förbandets organisation:

Tyska enheter:
Deutsches Afrikakorps
15. Panzer-Division (1 sep 1941 - 30 jan 1942)
21. Panzer-Division (1 sep 1941 - 30 jan 1942)
90. leichte Afrika-Division (1 sep 1941 - 30 jan 1942)
Italienska enheter
X Army Corps (1 sep 1941 - 30 jan 1942)
XX Army Corps (1 sep 1941 - 30 jan 1942)
55th Infantry Division Savona (okt 1941 - 17 jan 1942)

Befälhavare 
Generaloberst Erwin Rommel (1 sep 1941 - 30 jan 1942)

Referenser

Noter 
 
   
Tyska militära enheter under andra världskriget
Almåsa AK

Almåsa AK är en slalomklubb vid Almåsaberget i Offerdals socken, Krokoms kommun i västra Jämtland.

1986 arrangerade klubben Alpina-SM.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Sport i Krokoms kommun
Skidklubbar i Sverige
Lista över metrostationer i Paris

Nedan följer alla metrostationer i Paris.
Sammanlagt finns det ca 300 olika stationer, som trafikerar 16 olika linjer.

Stängda/Aldrig öppnade stationer 

Ett antal stationer har stängts, medan andra aldrig öppnats

Paris
Tunnelbanestationer i Paris
Tunnelbanestationer i Paris
Kollektivtrafik i Frankrike