kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mercedes-Benz W111

Mercedes-Benz W111 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan augusti 1959 och juli 1971.

Sedan (1959-68) 
W111 introducerades i augusti 1959 i tre versioner med olika utrustningsnivå och trimningsgrad av den, vid det här laget, välbekanta 2,2-literssexan. Karossen, som delades med den fyrcylindriga W110, var försedd med panoramarutor och fenor. Detta hade varit högsta mode i USA på 1950-talet, men gjorde nu att bilen ganska snart kändes bedagad. Därför presenterades efterträdaren W108 redan i augusti 1965.

Men Mercedes-Benz gav inte upp W111-karossen för det. I juli 1965 introducerades 230 S som en instegsmodell till S-klassen. Modellen tillverkades fram till januari 1968. Därefter försvann sedanversionen av Heckflossen.

Produktionen uppgick till 338 004 fyrdörrarsvagnar.

Versioner:

Coupé/Cabriolet (1961-71) 
Även om sedanen lidit en förtidig död på grund av modenycker, gav den upphov till en av efterkrigstidens mest uppskattade Mercedes-modeller: tvådörrarsvarianten. I februari 1961 introducerades den täckta coupén och i september den öppna cabrioleten som 220 SE. Karossen var en vidareutveckling av sedanens linjer, men genom att tona ned fenorna och mjuka upp linjerna skapades en kaross som idag är mycket eftertraktad bland bilentusiaster.

I augusti 1965 kom 250 SE, med motor och övriga förbättringar från W108.

I november 1967 ersatte 280 SE, med större motor. Produktionen upphörde i maj 1971.

Mellan augusti 1969 och juli 1971 producerades 280 SE 3.5 med V8-motor.

Produktionen uppgick till 32 804 tvådörrarsvagnar.

Versioner:

Bilder

Källor 
 Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986, av Werner Oswald, 1987. 
 Mercedes-Benz Heckflosse, av Hermann Ries, 1991.

Externa länkar 
 Engelskspråkig sida om fenmercan

W111
Bakhjulsdrivna fordon
Mercedes-Benz W112

Mercedes-Benz W112 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan april 1961 och december 1967.

I slutet av 1950-talet planerade Mercedes-Benz att ersätta sitt flaggskepp 300 med den betydligt större och dyrare 600. Därmed såg man en marknad för en mindre bil till de kunder som inte var beredda att ta steget upp till 600:n. Resultatet blev en lyxversion av W111. Bilen var försedd med luftfjädring, automatlåda och skivbromsar runt om. Motorn hämtades från 300:n, men blocket var nu gjutet i lättmetall för att reducera den ansenliga vikten. Inredningen var betydligt mer påkostad än i W111 och karossen hade mycket extra kromutsmyckning. Från och med mars 1963 fanns även en förlängd version för den som hade råd att hålla sig med chaufför.

När produktionen upphörde i augusti 1965 hade Mercedes byggt 5 202 SE och 1 546 SE lang.

Coupé/Cabriolet
Även W112 tillverkades i tvådörrarsversion, mellan februari 1962 och december 1967.

Produktionen uppgick till 3 127 exemplar.

Versioner:

Källor
Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986, av Werner Oswald, 1987. 
Mercedes-Benz Heckflosse, av Hermann Ries, 1991.

Externa länkar
Engelskspråkig sida om fenmercan
Svensk sida om renoveringen av en W112
Amerikansk sida om W112

W112
Bakhjulsdrivna fordon
Engelholm (herrgård)

Engelholm (tidigare Ängelholm) är en herrgård eller säteri i Sankt Anna skärgård, Söderköpings kommun.

Den karolinska huvudbyggnaden av trä är från omkring år 1700 medan flyglarna i tegel tillkom 1734. Godset bildades i början av 1600-talet genom donationer till ståthållaren Erik Ulfsparre. Gårdar under godset omtalas redan på 1300-talet. De tillhörde då hertig Bengt Algotsson och Bo Jonsson Grip. De lydde senare under Stegeborgs kungsgård medan andra tillhörde Johan III:s arvegods. Sedan det kommit till släkten Spens, gjordes det 1728 av Beata Bonde till fideikommiss inom den så kallade Engelholmsgrenen av släkten. Engelholms fideikommiss gick inom släkten Spens i nära 250 år. 

I slutet av 1930-talet såldes stora arealer inklusive Norrum och Börrum med omnejd samt Harstena skärgård bl.a. via Egnahemsrörelsen. År 1969 bildades AB Engelholms Egendom av arvingarna till den siste fideikommissarien, godsägaren greve Gabriel Spens. Egendomen uppgår idag till 2 000 hektar, och såldes 2019 till Riddarberget AB ägt av Fredrik Solgesjö.  Riddarberget sålde AB Engelholms Egendom i maj 2022 till Skedevi jordbruksförvaltning AB

Fideikommissets innehavarlängd 
1728-1745: greve Axel Spens, generallöjtnant
1745-1781: greve Gabriel Spens, fältmarskalk, en av rikets herrar
1781-1795: greve Fredrik Spens, major med landshövdings namn, heder och värdighet
1795-1822: greve Carl Gabriel Spens, kapten
1822-1892: greve Carl Axel Spens, godsägare
1892-1897: greve Axel Valter Gabriel Spens, löjtnant
1897-1965: greve Gabriel Spens, häradsdomare
1965-1969: greve Gabriel Spens' dödsbo
1969-ff: AB Engelholms Egendom

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

 Söderköpings Kommun: Slott och Herresäten

Byggnader och anläggningar i Söderköpings kommun
Herrgårdar i Östergötland
Byggnadsminnen i Östergötlands län
Avvecklade fideikommiss i Sverige
Söder (olika betydelser)

Söder eller Södern kan syfta på:

 Söder – ett väderstreck
 Södern (novell) – en novell från 1953 av den argentinske författaren Jorge Luis Borges

Stadsdelar i Sverige
 Söder, Arboga
 Söder, Gävle
 Söder, Helsingborg
 Söder, Huskvarna
 Söder, Jönköping
 Söder, Södertälje
 Söder, Uddevalla
 Söder, Växjö
 Söder, Östersund

Stadsområden i Sverige
 Söder, Malmö

Söder som kortform för Södermalm
 Söder, Gävle
 Söder, Stockholm. Se Södermalm.
 Söder, Örebro

Personer
 Se Söder (efternamn)

Sport
 BK Söder
 IBK Söder

Se även
Södermalm (olika betydelser)
Södern
Avlösning

Ej att förväxla med utlösning.
Avlösning har flera betydelser: 

 Avlösning (teologi) – handling genom vilken prästen tillsäger någon syndernas förlåtelse
 Avlösning (strömningsmekanik) – ett strömningsmekaniskt fenomen
Söder, Huskvarna

Söder är en av de större stadsdelarna i Huskvarna. Området ligger söder om Huskvarna centrum och där finns bland annat Södergårdsskolan, vars skolbyggnader byggdes mellan åren 1911 och 1921, finns.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 

Huskvarna
Kustflottan

Kustflottan (Kfl) var en sjöstyrka inom svenska marinen som verkade i olika former åren 1904–2000.

Historik
Kustflottan sammanfördes till en sjöstyrka under gemensamt befäl första gången på västkusten i samband med unionskrisen 1904. Kustflottan var till år 1994 en marin myndighet. Efter bildandet av myndigheten Försvarsmakten 1994, fanns Kustflottan kvar som förband till år 2000. Med försvarsbeslutet 2000 beslöts att den svenska kustflottan skulle utgå som sjöstyrka, vilket skedde den 30 juni 2000.

Verksamhet
Kustflottan var ett utbildningsförband inom flottan som främst bestod av ytattack-, ubåts-, minerings- och minröjningsenheter. Utöver uppgiften att utbilda och öva fartygsbesättningar i fred, var förbandet en rörlig strategisk resurs som kunde utnyttjas för kraftsamling i ett visst område innan ett läge blev så allvarligt att ledningen övertogs av territoriell chef (chef för marinkommando eller motsvarande). Chefen för kustflottan hade konteramirals grad och disponerade en stab, Flaggen.

Kustflottans baser

Blekingebasen (BleB) i Karlskrona i Blekinge
Fårösundsbasen (FårB) i Fårösund på Gotland
Grebbestadsbasen (GreB) i Grebbestad i Bohuslän
Gräddöbasen (GröB) på Gräddö utanför Norrtälje i Roslagen
Gullmarsbasen (GullB) i Skredsvik norr om Uddevalla i Bohuslän
Hemsöbasen (HemB) på Hemsön utanför Härnösand i Ångermanland
Järnaviksbasen (JvB) vid Järnaviks naturreservat, ersattes 1959 av Blekingebasen
Marstrandsbasen (MarB) i Marstrand i Bohuslän
Orrfjärdsbasen (OrrB) i Gryts skärgård norr om Västervik i Östergötland
Saxarfjärdsbasen (SaxB) på Rindö utanför Vaxholm i Roslagen
Stockholmsbasen (StoB) med Stockholms örlogsvarv (ÖVS) på Skeppsholmen i Stockholm
Södertörnsbasen (SörB) delad på Ingarö och Horsfjärden utanför Berga örlogsbas, var Kustflottans huvudbas i fred och krig

Kustflottans stabsfartyg

HMS Marieholm

Förbandschefer

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Flaggen - staben inom kustflottan åren 1994-1998
Svenska flottan

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Svenska marinen
Ej längre existerande svenska marinförband
Svenska militära enheter bildade 1904
Svenska militära enheter upplösta 2000
Mercedes-Benz W120

Mercedes-Benz W120/121 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan juli 1953 och oktober 1962.

W120 180 (1953-62) 
Typ 180, som introducerades i juli 1953, var Mercedes-Benz första nykonstruerade volymmodell efter andra världskriget. Med sin självbärande pontonkaross bröt den helt med föregångarna. Den trötta sidventilsmotorn följde dock med från 170 S. Även bakaxeln var av samma typ som 170 S. Den dubbelledade pendelaxeln gav något opålitliga köregenskaper, men med 52 hästar i 1200 kg bil utgjorde det i praktiken inga större bekymmer. I februari 1954 tillkom dieselversionen 180 D, med motor från 170 DS och ännu blygsammare prestanda. I september 1955 infördes den enkelledade pendelaxeln från 190 SL, vilket gav tryggare väghållning.

I juli 1957 kommer 180a, med nedtrimmad toppventilsmotor från W121.

I juli 1959 avlöser 180b/180 Db, med ny kylarmaskering och nya stötfångare.

Sista utvecklingen, 180c/180 Dc, introducerades i juli 1961. Bensinaren hade högre motoreffekt genom modifierad ventilmekanism, dieseln hade nu fått tvålitersmotorn från W110.

När produktionen upphörde i oktober 1962 hade man byggt 271 217 st W120.

Versioner:

W121 190 (1956-61) 
Typ 190, som introducerades i mars 1956, var en finare version av W120. Den hade toppventilsmotorn från 190 SL, bättre bromsar, mer utrustning och en kromlist under fönsterlinjen så att man kunde särskilja den från sin enklare systermodell. I augusti 1958 tillkom dieselversionen 190 D.

I juli 1959 kom 190b/190 Db, med ny kylarmaskering och nya stötfångare. Bensinaren hade också fått lite starkare motor.

Produktionen upphörde i september 1961 efter 171 746 tillverkade W121.

Versioner:

Källor 
Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986, av Werner Oswald, 1987.

Externa länkar 
Engelskspråkig sida om bullmercan

W120
Bakhjulsdrivna fordon
Mercedes-Benz W105

Mercedes-Benz 219 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan mars 1956 och juli 1959.

Typ 219 introducerades i samband med att 220a uppgraderades till 220S 1956. Bilen hade 220a:s svagare motor och en egen kaross, en hybrid med 220:s front och 190:s akter. En bil för den tvehågsne. Modellnamnet 219 var precist valt, men inte lyckat försäljningsmässigt.
Produktionen uppgick till 27 845 exemplar.

Motor:

Källor
Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986, av Werner Oswald, 1987.

Externa länkar
Engelskspråkig sida om bullmercan

W105
Bakhjulsdrivna fordon
Mercedes-Benz W180

Mercedes-Benz W180 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan juni 1954 och november 1960.

W180 (1954-59) 
Typ 220(a) introducerades i juni 1954. Den delade grundkonstruktionen med självbärande kaross (ponton)med den fyrcylindriga W120, men hade längre front för att rymma sexan från W187 och längre kupé med längre bakdörrar och rymligare baksäte. Bagageutrymmet var detsamma. 

I mars 1956 kom 220 S med starkare motor med 2st dubbelportsförgasare och rikligare kromutsmyckning. Den tillverkades fram till augusti 1959.

Produktionen uppgick till 25 937 st 220 och 55 279 st 220 S.

W128 (1958-59) 
Mellan oktober 1958 och augusti 1959 byggdes 220 SE. Motorn hade försetts med bränsleinsprutning, en föraning av den kommande W111.

Ett prispåslag på 15 procent för den nya motorn såg till att produktionen stannade på 1 974 exemplar.

Coupé/Cabriolet (1955-60) 
En cabriolet-version av 220 hade presenterats i september 1955, men produktionen startade först i juli 1956, då enligt 220 S-specifikation. I oktober tillkom en täckt coupé. Modellen tillverkades fram till oktober 1959.

Mellan oktober 1958 och november 1960 byggdes 220 SE med bränsleinsprutning.

Produktionen uppgick till 3 429 st 220 S och 1 942 st 220 SE.

Motor

Bilder

Källor 
 Mercedes-Benz Personenwagen 1886-1986, av Werner Oswald, 1987.

Externa länkar 
 Engelskspråkig sida om bullmercan

W180
Eagle (krater)

Eagle är en liten nedslagskrater som  Mars Exploration Rover MER-B fann efter att den landat på Mars 2004.

Kratern ligger på Meridiani Planum. Forskarna är nöjda att Rovern landade där, eftersom kratern innehåller spår av att Meridiani en gång varit en sjöbotten.

Kratrar på Mars
Al-Qastal

Qasr al-Qastal (även Quṣayr al-Qastal och al-Qastal,arabiska قصر القسطل) är en ökenborg i södra Jordanien. Det är ett av de kvarvarande Ökenslotten i Jordanien, byggnaden och området al-Qastal är upptagen på Unescos
 lista över tentativa världsarv. Qasr betyder palats eller borg.

Byggnaden
Ökenslottet ligger i guvernementet Amman i orten al-Qastal cirka 25 km sydöst om huvudstaden Amman och cirka 10 km nordväst om Qasr Mushatta. Slottet är ett av de bäst bevarade ökenslotten trots att mycket av byggnaden har förstörts under ortens expansion.

Byggnaden är huvudsakligen uppfört i kalkstenblock och tegelsten med en omgivande mur och 4 hörntorn och ytterligare 12 torn. Hela byggnaden mäter cirka 68 meter x 68 meter och är utsmyckad med detaljerade stendekorationer, välvda tak och mosaiker. Byggnaden har en entréportal på den östra sidan och på borggården finns huvudbyggnaden och 6 småhus (s.k. bayts) med 5 rum vardera, audienshallen är konstruerad som en tredelad absid.

Inom området finns en moské med minaret och en begravningsplats. I anslutning till området finns ett 30 x 22 meter stort vattenmagasin och ett 100-tal cisterner. I närheten finns även en badanläggning i likhet med Qasr Hallabat. Ytterligare längre bort fanns en 400 meter lång vattendam med en kapacitet av över 2 miljoner kubikmeter vatten.

Historia
Qasr al-Qastal uppfördes under umayyadernas kalifat troligen under kalifen Yazid II kring år 700. Bygget fungerade bland annat som en central karavanstation.

Några av gravstenarna härrörande från Umayyadkalifatet och Abbasidkalifatet och mosaikerna finns idag på Archaeological Museum i Madaba.

2001 uppsattes platsen på Unescos tentativa världsarvslista.

Referenser

Externa länkar
 om Qasr al-Qastal
 bild Qasr al-Qastal (Archiqoo)
 bild Qasr al-Qastal (Ammancity.gov)
 flygbilder Qasr al-Qastal (Flickr)

Fornminnen i Jordanien
Slott i Jordanien
Jordaniens historia
Islamisk arkitektur
Tentativa världsarv i Jordanien
Lurs församling

Lurs församling är en församling i Norra Bohusläns kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Tanums kommun i Västra Götalands län och ingår i Tanums pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och är annexförsamling i pastoratet Tanum och Lur som sedan 2002 även omfattar Naverstad-Mo församling.

Kyrkobyggnader 
 Lurs kyrka
 Resö kyrka

Se även
Lurs socken

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Församlingar i Tanums kommun
Kazuko Sawamatsu

Kazuko Sawamatsu, gift Yoshida, född 5 januari 1951, Nishinomiya Japan, japansk högerhänt före detta professionell tennisspelare. Yngre syster till tennisspelaren Junko Sawamatsu.

Kazuko Sawamatsu och hennes syster Junko de första kvinnliga spelarna från Japan som blev proffs. Kazukos spelstil baserades främst på ett stabilt baslinjespel bäst lämpat för grusunderlag. Hon blev japansk singelmästarinna 1967 vid 16 års ålder. År 1969 vann hon juniorsingeln i Franska öppna och Wimbledonmästerskapen och blev schweizisk mästare 1972. 

Sin största framgång som senior i Grand Slam-sammanhang noterade hon i dubbel i Wimbledonmästerskapen då hon 1975 tillsammans med Ann Kiyomura oseedad vann titeln. I finalen besegrade de paret Francoise Durr/Betty Stöve (7-5, 1-6, 7-5).

Kazuko Sawamatsu deltog under perioden 1970-75 framgångsrikt i det japanska Fed Cup-laget. Hon spelade totalt 54 matcher av vilka hon vann 44. Flera av matcherna spelade hon i dubbel tillsammans med sin syster Junko.

Grand Slam-titlar
Wimbledonmästerskapen
Dubbel - 1975

Källor
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc.
Bud Collins, Tennis encyklopedia, 1998, eds. Bud Collins and Zander Hollander. Visible Ink Press ().

Japanska tennisspelare
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
Al-Muwaqqar

Qasr al-Muwaqqar (även Quṣayr al-Muwaqqar och al-Muwaqqar, arabiska قصر الموقر) är en ökenborg i södra
Jordanien. Det är ett av de kvarvarande Ökenslotten i Jordanien. Qasr betyder palats eller borg.

Byggnaden
Ökenslottet ligger i guvernementet Amman i orten al-Muwaqqar cirka 30 km sydöst om huvudstaden Amman och cirka 15 km nordöst om al-Qastal. Slottet är det minst bevarade av de kvarvarande Ökenslotten.

Byggnaden ligger på en liten kulle och är i stort helt förstörd. Byggnaden mätte cirka  65 meter x 39 meter och hade 8 cirka 4 meter breda tunnvalv och med en omgivande mur och 3 vakttorn. Det fanns en central huvudbyggnad. Man har hittat 8 dekorerade stenkolonner varav flera hade Akantusornament och 1 hade inskriptioner i kufisk skrift. Det finns också lämningar efter 18 cisterner.

Sydöst om byggnaden finns lämningar efter ett stort vattenmagasin.

Cirka 20 km nordöst om Muwaqqar ligger ytterligare ett ökenslott, Qasr Mushash (även Qaşr al-Mushāsh, arabiska قصر مشاش, koordinater ).

Historia
Qasr Muwaqqar uppfördes under umayyadernas kalifat under kalifen Yazid II kring år 723. På en bevarad kolonn anges Abdallah ibn Sulaym som arkitekt. Bygget fungerade troligen som en central karavanstation.

1889 besöktes platsen av forskarna Alfred von Domaszewski och Rudolf Ernst Brünnow platsen och 1901 besökte även österrikisk-ungerske upptäcktsresande Alois Musil platsen.

Delar av de dekorerade stenföremålen finns idag i National Archaeological Museum i Amman.

Referenser

Externa länkar
Qasr al-Muwaqqar
 om Qasr al-Muwaqqar
 bild Qasr al-Muwaqqar (Archiqoo)
 bilder Qasr al-Muwaqqar (Flickr)

Qasr al-Mushash
 om Qasr al-Mushash
 bilder Qasr al-Mushash (Flickr)
 bild Qasr al-Mushash (ResearchGate)

Fornminnen i Jordanien
Slott i Jordanien
Jordaniens historia
Islamisk arkitektur
Lur, Tanums kommun

Lur är kyrkbyn i Lurs socken och en småort i Tanums kommun i Bohuslän. 

I samhället finns Lurs kyrka, Lurs skola med förskola samt låg- och mellanstadium klass 1-6.
 
I Lurs samhälle finns en snickerifabrik som tillverkar ytterdörrar, Lurs dörr AB.

Källor

Externa länkar
Lur Sockens Bygdegårdsförening

Orter i Tanums kommun
Småorter i Sverige
Edenberga

Edenberga är en småort i Ränneslövs socken i Laholms kommun, Hallands län. Edenberga är beläget mellan Laholm och Våxtorp i södra Halland. 

I Edenberga ligger gamla brandstationen, bygdegården Sunny Hill (Solbacken) och gården Edenberga. I Edenberga ligger även Laholms motorbana och Edenbergamotet.

Referenser

Externa länkar
 Edenberga, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Laholms kommun
Småorter i Sverige
The Sims Historier från en öde ö

The Sims Historier från en öde ö (engelska: The Sims Castaway Stories) är det tredje och sista datorspelet i The Sims Historier-serien. Det släpptes den 31 januari 2008.

Spellägen
Spelet kan spelas i två olika lägen, Skeppsbruten och singel eller Wanmamiön.

Skeppsbruten och singel
I spelläget Skeppsbruten och singel får du först välja mellan att göra en egen sim, eller att spela med en av två färdiga simmar, David Bertilsson eller Jessica Knekt.

Historien börjar med att din sim spolas i land på en tropisk ö, och det är upp till dig att lösa olika uppgifter för att klara spelet. Du ska till exempel samla byggmaterial och mat, göra upp en eld, bygga ett vindskydd, samla delar till en flotte, bli vän med några apor, med mera.

Wanmamiön
I spelläget Wanmamiön får du skapa egna simmar och familjer och spela mer fritt, som i övriga spel i The Sims-serien.

Referenser

Noter

The Sims
Tanums församling

Tanums församling är en församling i Norra Bohusläns kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Tanums kommun i Västra Götalands län och ingår i Tanums pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Församlingen var mellan 1893 och 1 juli 1991 uppdelad i två kyrkobokföringsområden: Tanums kyrkoområde (143502) och Grebbestads kyrkoområde (143501).

Församlingen var och är moderförsamling i pastoratet Tanum och Lur som sedan 2002 även omfattar Naverstad-Mo församling.

Kyrkobyggnader 
 Tanums kyrka
 Grebbestads kyrka
 Havstenssunds kapell
 Sannäs kapell

Se även
Tanums socken

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Församlingar i Tanums kommun
Qasr Mushatta

Qasr al-Mushatta (även Quṣayr Al-Mushatta och Qasr al-Mshatta,arabiska قصر المشتى) är en ökenborg i södra Jordanien. Det är ett av de kvarvarande Ökenslotten i Jordanien, byggnaden är upptagen på UNESCOs lista över tentativa världsarv. Qasr betyder palats eller borg.

Byggnaden
Ökenslottet ligger i guvernementet Amman cirka 35 km sydöst om huvudstaden Amman och cirka 10 km sydöst om Al-Qastal. Området ligger intill flygplatsen Queen Alia International Airport.

Byggnaden är huvudsakligen uppfört i kalkstenblock och tegelsten med en omgivande mur och 25 vakttorn kring en fyrkantig huvudbyggnad. Hela byggnaden mäter cirka 144 meter x 144 meter och är utsmyckad med detaljerade stendekorationer och välvda tak. Byggnaden har en entréportal och på borggården står en moské traditionellt placerad till höger om ingången. 

Byggstilen har influenser av byzantinsk, sasanidisk, koptisk och islamisk arkitektur med en sektionering om tre enheter som återkommande tema. Byggnadens konstruktion har stora likheter med ökenslottet Qasr Tuba.

Den treskeppiga hallen, som tycks ha tjänstgjort som tronsal, utmynnar i en korliknande avslutning med tre absider. Till denna ansluter sig till höger och vänster två tunnvalv med tilltryckta spetsbågar av det slag som är karakteristiskt för den persiska och längre fram för den islamiska konsten.

Liksom i de sasanidiska byggnaderna är teglen här lagda i vertikala rader som följer valvets profil. Till den treskeppiga hallen leder en tredelad dörrfasad vars friser övergår från det horisontella till det vertikala planet och kröns av en glättad valk. Denna ombrytning förekommer redan på assyriska minnesmärken och uppträder även senare i den islamska konsten. Hallpelarna uppbär kapitäler av importerad marmor, övermålade med de mesopotamiska älsklingsfärgerna blått och gult. Triumfbågens kapitäler och praktfasadens botten visar mönster som erinrar om spetsar eller mattor. Hallfasaden uppvisar samma akantusmotiv som pelarna men hållet mer i svart. För tronsalen är de av pelare flankerade nischerna karakteristiska. De återkommer senare i moskéernas bönenischer.

Historia 
Qasr Mushatta uppfördes under Umayyadernas Kalifat under kalifen Al-Walid II kring år 743 men blev aldrig färdigställd. Bygget var troligen tänkt som en central karavanstation.

Delar av den dekorerade stenfasaden skänktes år 1904 av den dåvarande turkiske sultanen Abd ül-Hamid II till den dåvarande tyske kejsaren Wilhelm II och finns idag i Pergamonmuseet i Berlin. Det praktiska flyttarbetet leddes av österrikiske konsthistorikern Josef Strzygowski.

2001 uppsattes platsen på UNESCO:s tentativa världsarvslistan.

Referenser

Externa länkar
 om Qasr al-Mushatta
 bild Qasr al-Mushatta (Staatliche Museen zu Berlin)
 bild Qasr al-Mushatta (Every Castle)
 film Qasr al-Mushatta (YouTube)

Fornminnen i Jordanien
Slott i Jordanien
Jordaniens historia
Islamisk arkitektur
Tentativa världsarv i Jordanien
Ramsau

Ramsau kan syfta på

Geografi

Tyskland 

 Ramsau bei Berchtesgaden, kommun i Bayern,

Österrike 

 Ramsau am Dachstein, kommun i Steiermark, 
 Ramsau im Zillertal, kommun i, Tyrolen, 
 Ramsau, Niederösterreich, kommun i Niederösterreich,