kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
GK Tjechovskije Medvedi

GK Tjechovskije Medvedi (, Gandbolnyj klub Tjechovskije Medvedi) är en rysk handbollsklubb från Tjechov, Moskva oblast, bildad 2001. Klubben bildades ur arméidrottsföreningen CSKA Moskvas handbollssektion, bildad 1973.

Historia 
Klubben bildades 2001 genom att CSKA Moskvas handbollssektion blev självständig och flyttades från Moskva till förorten Tjechov. Vladimir Maksimov, rysk handbolls största tränarprofil, blev klubbens förste huvudtränare och är det ännu.

Meriter 
 Som CSKA Moskva
 Europacupmästare 1988 (nuvarande Champions League)
 Cupvinnarcupmästare 1987
 Sovjetiska mästare nio gånger: 1973, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1982, 1983, 1987
 Ryska mästare fyra gånger: 1994, 1995, 2000, 2001

 Som GK Tjechovskije Medvedi
 Ryska mästare 21 gånger: 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
 Cupvinnarcupmästare 2006

Spelare i urval

CSKA Moskva 

  Talant Dujshebaev (1988–1992)
  Valerij Hassij (1973–1974)
  Vjatjeslav Gorpisjin (–1995)
  Jurij Kidjajev
  Denis Krivosjlykov (1994–2000)
  Serhij Kusjnirjuk (1979–1980/1981)
  Dmitrij Kuzelev (–1998)
  Igor Lavrov (1992–1998)
  Oleksandr Sokil (1986–1989)
  Pavel Sukosjan (1987–1995, 1998–1999)
  Jevgenij Tjernysjov (1971–?)
  Mykola Tomin
  Michail Vasiljev (–1989)
  Aleksej Zjuk
  Ihor Zubjuk

GK Tjechovskije Medvedi 
  Timur Dibirov (2004–2013)
  Sergej Gorbok (2010–2013)
  Eric Gull (2003–2004)
  Konstantin Igropulo (2005–2009)
  Vitalij Ivanov (1998–2012)
  Eduard Koksjarov (2011–2013)
  Dmitrij Kovaljov (2003–2017)
  Aleksej Rastvortsev (2003–2013)
  Daniil Sjisjkarjov (2009–2014, 2021–2022)
  Michail Tjipurin (2000–2013)
  Dmitrij Zjitnikov (2010–2015)

Tränare 
 CSKA Moskva
 Jurij Predecha (1971–1977)
 Jurij Solomko (1977–1985)
 Valerij Melnik (1985–1989)
 Anatolij Fedjukin (1989–1995)
 ? (1995–2001)

 GK Tjechovskije Medvedi
 Vladimir Maksimov (2001–)

Se även 
 CSKA Moskva
 CSKA Moskva (herrlag i handboll) (bildat 2017 som Spartak Moskva)

Externa länkar 
  
 

Handbollsklubbar i Ryssland
Sportklubbar bildade 2001
Anders Tungelfeldt

Anders Tungelfeldt, född 17 mars 1682, död 16 mars 1751, var en svensk militär och landshövding.

Bana
Tungelfelt blev volontär vid Livgardet 1700, underofficer 1701 och premiärlöjtnant vid Gustaf Adolf Taubes dragoner 21 november 1704, kapten 23 juni 1707.

Tungelfelt togs som fånge vid Poltava 1709, men frigjorde sig efter några månader. Vid slaget vid Helsingborg 1710 gjorde han generaladjutants tjänst. Han blev livdrabant 14 oktober 1718 och korpral vid livdrabantkåren 22 juni 1719.

Den 27 maj 1723 blev han överstelöjtnant i armén och i början av 1730-talet kvartermästare vid livdrabantkåren. Han blev andrelöjtnant i mars 1735 och överste för Bohusläns dragonregemente 21 maj 1740.

Tungelfelt blev landshövding i Jönköpings län i december 1746

Utmärkelser
Tungelfelt tillerkändes generalmajors namn, heder och värdighet 1 september 1747.

Han blev riddare av Svärdsorden 26 september 1748 och kommendör av samma orden 7 november samma år.

Familj
Anders Tungelfelt var son till häradshövdingen Nils Tungelfelt och Maria Schrickel.

Han gifte sig med Christina Strömner, dotter till bergsrådet Anders Strömner och Brita Grönling.

Källor

Män
Födda 1682
Avlidna 1751
Landshövdingar i Jönköpings län
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer av Svärdsorden
Personer under stormaktstiden
Personer under frihetstiden
Deltagare i slaget vid Poltava
Karoliner
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Svenska militärer under 1700-talet
Ludvig von Saltza

Jakob Ludvig von Saltza, född 8 oktober 1685 i Livland, död 29 maj 1763 i Jönköping, var en svensk militär och landshövding.

Bana
Ludvig von Saltza var son till ryttmästaren Anton Fredrik von Saltza och Anna Dorothea Taube af Odenkat, dotter till överste Edvard Taube. Han blev volontär vid Tisenhausens regemente 1700, sergeant samma år, adjutant vid överstelöjtnant Georg Gustaf Wrangels lantmilisbataljon 1701, fänrik 1 mars 1702, löjtnant vid Mellins estländska infanteriregemente 1703, kaptenlöjtnant vid Upplands regemente 1709, kapten 1710, ryttmästare vid Upplands femmänningsregemente 26 september samma år och major 2 april 1719. Han blev kapten vid Östgöta regemente 1722  och major vid Zanders regemente i Göteborg 30 december 1734, överstelöjtnant 24 mars 1739 och överste för Älvsborgs regemente 30 januari 1747. Von Saltza blev landshövding i Jönköpings län 6 augusti 1751 och generalmajor 10 december samma år.Han erhöll på begäran avsked 29 juni 1762.

Von Saltza naturaliserades som svensk adelsman 1731 och blev friherre 3 mars 1755.

Ludvig von Salza deltog tappert i flera strider, bland annat blev han svårt sårad i slaget vid Helsingborg. Under sin tid som landshövding i Jönköping kom han i konflikt med Jönköpings stad i en jordfråga, där han agerade synnerligen egenmäktigt och av 1762 års ständer fick han en skarp reprimand. Jönköpings stad förklarades ha skäl att väcka åtal mot honom, men detta inställdes dock. Troligen bidrog händelsen till att han begärde avsked kort därefter.

Utmärkelser
von Saltza blev riddare av Svärdsorden 26 september 1748 och kommendör av samma orden 26 april 1753.

Familj
Han gifte sig 1715 med Anna Charlotta Kruuse af Verchou, död 1766, dotter till översten Carl Gustaf Kruse och Anna Sinclair. De fick sex barn, däribland Maria Lovisa von Saltza och Hugo Herman von Saltza.

Källor

Externa länkar 

 

Svenska friherrar
Landshövdingar i Jönköpings län
Personer under frihetstiden
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer av Svärdsorden
Födda 1685
Avlidna 1763
Män
Carl Gustaf Reutercrona

Carl Gustaf Reutercrona, född 12 maj 1717, död 5 mars 1793, var en svensk vice landshövding.

Bana
Reutercrona blev lantjägare 27 juni 1737, interimsauditör vid Västmanlands regemente under 1740-talet, auditör 25 juni 1741 och hovjunkare 3 november 1746. Han erhöll avsked 19 december 1747.

Reutercrona blev häradshövding i Vättle, Flundre med flera härader i Västergötland 23 december samma år och adjungerad ledamot av Göta hovrätt 15 februari 1753. Reutercrona blev vice landshövding i Jönköpings län för sex veckor 31 juli 1776. Han erhöll på begäran avsked 13 maj 1778.

Utmärkelser
Reutercrona erhöll lagmans namn, heder och värdighet 29 juni 1762.

Familj
Carl Gustaf Reutercrona var son till ryttmästaren Matthias Reutercrona och Anna Beata Reuterswärd, dotter till majoren Anders Reuterswärd. Han var bror till Erik Reutercrona.

Han gifte sig första gången med Abela Juliana Hammarberg, dotter till presidenten i Svea hovrätt Henrik Hammarberg och Abela Juliana Silfwerschöld och andra gången 1761 med Gertrud Christina von Schewen, dotter till kaptenen Christpher Fredrik von Schewen och Maria Christina Gyllenram.

Källor

Män
Födda 1717
Avlidna 1793
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Carl Gustaf
Fredric Ulric Hamilton

Fredric Ulric Hamilton, född 27 oktober 1735, död 26 augusti 1797 i Örebro, var en svensk friherre i ätten Hamilton af Hageby, militär, hovfunktionär och landshövding.

Biografi
Fredric Ulric Hamilton föddes 1735. Han var son till hovmarskalken Carl Fredrik Hamilton och hans första fru Christina Brahe, dotter till generalmajoren Abraham Brahe. Hamilton blev volontär vid Livgardet 1738, volontär vid Västgöta kavalleriregemente 1748, kvartermästare vid Västgöta kavalleriregemente 1749, fänrik vid Hamiltonska regementet 30 mars 1750, kornett vid Västgöta kavalleriregemente 20 februari 1752, löjtnant 28 februari 1754. Han erhöll avsked 3 juli 1758. Hamilton blev kammarherre hos Adolf Fredrik 22 april 1761, hos kronprinsen 30 mars 1762, hovmarskalk och överkammarherre hos kronprinsessan Sofia Magdalena 17 november 1766. Han utnämndes 28 april 1770 till RSO, blev landshövding i Jönköpings län 2 juli 1778 och utnämndes 1 september 1782 till KNO. Hamilton fick avsked från landshövdingsämbetet på egen begäran 4 februari 1795. Han avled 1797 i Örebro.

Hamilton blev ledamot av Patriotiska sällskapet 1779.

Egendom
Hamilton ägde Boo fideikommiss, Östanå herrgård i Gränna socken, Mems slott i Tåby socken, Norrö i Kättilstads socken, Låstad i Furingstads socken och Stavsäter i Vists socken.

Familj
Hamilton gifte sig 8 september 1765 på Mems slott med grevinnan Hedvig Maria Taube (1744–1785), dotter till amiralen och landshövdingen Didrik Henrik Taube och Jakobina Sparrsköld. De fick tillsammans barnen landshövdingen Carl Didrik Hamilton (1766–1848) i Örebro län, Christina Sofia Hamilton (1767–1799) som var gift med majoren Svante Banér, Hugo Johny Hamilton (1772–1772), Beata Margareta Fredrika Hamilton (1776–1826) som var gift med överstekammarjunkaren Evert Fredrik von Saltza, kammarherren Fredrik Edvard Hamilton (1779–1837) och kornetten Johan Malkolm Hamilton (1782–1803).

Utmärkelser
28 april 1770: Riddare av Svärdsorden.
1 september 1782: Kommendör av Nordstjärneorden.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1735
Avlidna 1797
Landshövdingar i Jönköpings län
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer av Nordstjärneorden
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Fredric Ulric
Håkan Malmberg

Håkan Malmberg, född 4 april 1966, är en svensk före detta friidrottare (tresteg). Han tävlade för Utby IK.

Källor

Födda 1966
Levande personer
Svenska trestegshoppare
Män
Svenska idrottare under 1900-talet
Conny Malm

Conny Malm, född 10 oktober 1975, är en svensk före detta friidrottare (tresteg). Han tävlade för Ullevi FK.

Personliga rekord

Utomhus 
100 meter: 10,65 (Uddevalla 24 juli 1999)
100 meter: 10,2 (medvind) (Uddevalla 1 augusti 1998)
Längd: 7,31 (Lerum 20 maj 1995)
Längd: 7,08 (Karlstad 15 juli 1998)
Tresteg: 16,04 (Sollentuna 2 juli 1997)
Tresteg: 16,03 (Palma de Mallorca, Spanien 8 juli 1999)
Tresteg: 16,31 (medvind) (Sundsvall 20 juli 1997)

Inomhus 
60 meter: 6,75 (Göteborg 1 mars 1998)
Tresteg: 16,32 (Göteborg 1 februari 1997)

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor 

Födda 1975
Levande personer
Svenska trestegshoppare
Svenska mästare i tresteg
Män
Personer från Finspång
Friidrottare i Ullevi FK
Pierre Andersson (friidrottare)

Pierre Andersson, född 1967, är en svensk före detta friidrottare (tresteg). Personbästa, tresteg 16,64 m. Han tävlade för Granbergsdals IF, Karlskoga Friidrott, IF Göta, Ullevi FK, IFK Göteborg, IF Kville sam Gefle IF.

Källor

Födda 1967
Levande personer
Svenska trestegshoppare
Män
Friidrottare i IF Göta
Friidrottare i IFK Göteborg
Friidrottare i IF Kville
Friidrottare i Gefle IF
The DeAndre Way

The DeAndre Way är Soulja Boy Tell'ems (Soulja Boys) tredje studioalbum. I albumet har han arbetat tillsammans med Trey Songz, 50 Cent, Ester Dean, ARAB och Lil'B. Albumet består av tio låtar.

Albumet är utgivet på skivbolaget Interscope Records.

Top Hits

Musikalbum 2010
Amerikanska hiphopalbum
Johan Attersand

Johan Attersand, född 15 februari 1974, en svensk före detta friidrottare (tresteg) tävlande för Hammarby IF. Han vann SM-guld i tresteg utomhus år 2005.

Personliga rekord 

Utomhus 
Längdhopp – 6,68 (Enskede 9 juli 1998)
Tresteg – 15,96 (Norrtälje 11 juli 2005)
Tresteg – 15,54 (Helsingborg 21 augusti 2005)
Kulstötning – 9,79 (Halmstad 6 juli 2013)

Inomhus 
Tresteg – 15,61 (Göteborg 17 februari 2001)

Källor

Noter

Tryckta källor 

Födda 1974
Svenska trestegshoppare
Svenska mästare i tresteg
Män
Levande personer
Norsk Skogmuseum

Norsk Skogmuseum (tidigare Norsk Skogbruksmuseum) i Elverum, Norge, är ett nationellt museum för  skogsbruk, jakt och inlandsfiske. På museet arrangeras årligen De nordiske jakt- og fiskedagene med upp till 30 000 åskådare och deltagare. Det totala besökarantalet på årsbasis är ca 120 000 och museet är ett av de största i Norge.

Klevfos Industrimuseum vid Ådalsbruk i Løtens kommun och Sørlistøa Fløtermuseum vid Osensjøen (Ossjøen) i Åmots kommun ingår i Norsk Skogmuseum.

Konservator / direktör 
 1955-1958 Arne Skjølsvold, konservator
 1960-1961 Anne Stine Ingstad, konservator
 1961-1971 Tore Fossum, konservator
 1971-1982 Tore Fossum, museiansvarig
 1982-1994 Tore Fossum, direktör
 1994-2006 Yngve Astrup, direktör
 2006-2008 Christen A. Mordal, direktör
 2008-     Stig Hoseth, direktör

Litteratur
Paul Tage Halberg: Stier i skog - Norsk Skogmuseum  1954-2004 2004

Externa länkar
Norsk Skogmuseums hemsida

Museer i Innlandet fylke
Skogsbruk i Norge
Fiskemuseer
Jakt
Elverums kommun
Museer invigda 1954
Michael Andersson (handbollsspelare)

Michael Andersson, född 5 januari 1992 i Trelleborg, är en svensk handbollsmålvakt.

Karriär 
Började spela handboll i Stavsten och gjorde A-lagsdebut i Stavstens IF som 16-åring. Bytte klubb då Stavsten lades ner till Trelleborg HBK. Spelade där under några säsonger men bytte till OV Helsingborg för allsvenskt spel. 2016 kvalade man till eliten och missade kvalet. Då bytte Andersson klubb till IFK Skövde. Efter två år där valde han att återvända till Helsingborg. Michael Andersson spelar 2019 i OV Helsingborg HK i Handbollsligan. 2022 förlängde han med OV Helsingborg på ett tvåårskontrakt.

Klubbar

Stavstens IF (moderklubb - ?)
Trelleborg HBK (-2011) 
OV Helsingborg HK (2011-2016)
IFK Skövde (2016-2018)
OV Helsingborg (2018-

Referenser 

Födda 1992
Män
Levande personer
Svenska handbollsmålvakter
Personer från Trelleborg
Spelare i IFK Skövde
Spelare i Olympic/Viking Helsingborg HK
Didier Dinart

Didier Dinart, född 18 januari 1977 i Pointe-à-Pitre på Guadeloupe, är en fransk handbollstränare och före detta handbollsspelare. Han är högerhänt och spelade som försvarsspelare och, vid väldigt få tillfällen, i anfall som mittsexa. Han anses vara en av världens bästa handbollsförsvarare genom tiderna.

Meriter i urval

Klubblag 
 Montpellier HB
 Champions League-mästare: 1 (2003)
 Fransk mästare: 5 (1998, 1999, 2000, 2002, 2003)
 Fransk cupmästare: 5 (1999, 2000, 2001, 2002, 2003)

 BM Ciudad Real
 EHF Champions League-mästare: 3 (2006, 2008, 2009)
 Spansk mästare: 5 (2004, 2007, 2008, 2009, 2010)

Landslag 

 EM 1998: 7:a
 VM 1999: 6:a
 EM 2000: 4:a
 OS 2000: 6:a
 VM 2001:  Guld
 EM 2002: 6:a
 VM 2003:  Brons
 OS 2004: 5:a
 EM 2004: 6:a
 VM 2005:  Brons
 EM 2006:  Guld
 VM 2007: 4:a
 EM 2008:  Brons
 OS 2008:  Guld
 VM 2009:  Guld
 EM 2010:  Guld
 VM 2011:  Guld
 EM 2012: 11:a
 OS 2012:  Guld
 VM 2013: 6:a

Externa länkar 

 

Franska handbollsspelare
Franska handbollstränare
Spelare i Montpellier HB
Spelare i BM Ciudad Real
Spelare i BM Atlético de Madrid
Spelare i Paris Saint-Germain HB
Världsmästare i handboll
Europamästare i handboll
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2012
Personer från Pointe-à-Pitre
Födda 1977
Levande personer
Män
Huckleberry Finns äventyr (film, 1993)

Huckleberry Finns äventyr (originaltitel The Adventures of Huck Finn) är en amerikansk familjefilm från 1993.

Handling
På flykt undan sin pappa och den välmenande änkan Douglas ger sig pojken Huckleberry Finn (Elijah Wood) av på rymmen. Tillsammans med en svart man som heter Jim (Courtney B. Vance) en förrymd slav, tar han sig på en flotte ner för Mississippi-floden. De möter skojare och tjuvar och hamnar mitt uppe i en släktfejd som de med nöd och näppe tar sig ut med livet i behåll. Men de klarar sig i alla väder, inte minst tack vare sin förmåga att springa snabbt och smita i rätt ögonblick.

Om filmen
Huckleberry Finns äventyr regisserades av Stephen Sommers, som även skrev filmens manus. Det är en filmatisering av romanen Huckleberry Finns äventyr av Mark Twain från 1884.

Rollista (urval)
Elijah Wood - Huck Finn
Courtney B. Vance - Jim
Robbie Coltrane - Hertigen
Jason Robards - Kungen
Ron Perlman - Pap Finn
Dana Ivey - änkan Douglas
Anne Heche - Mary Jane Wilks
James Gammon - vicesheriff Hines
Frances Conroy - den taniga kvinnan med sjömansvisor

Externa länkar 

Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1993
Filmer från Walt Disney Pictures
Legion (film)

Legion är en amerikansk långfilm från 2010 i regi av Scott Charles Stewart, med Paul Bettany, Lucas Black, Tyrese Gibson och Adrianne Palicki i rollerna.

Handling
Gud har förlorat sin tro på mänskligheten och bestämmer sig för att förgöra den. Den enda som kan stoppa detta är ängeln Michael (Paul Bettany).

Rollista

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Engelskspråkiga filmer
Änglar på film
Kärlek i New York

Kärlek i New York (originaltitel: Happythankyoumoreplease) är en dramakomedi från 2010 i regi av Josh Radnor. Huvudrollerna spelas av Radnor, Malin Åkerman, Kate Mara, Zoe Kazan, Michael Algieri, Pablo Schreiber och Tony Hale.

Filmen handlar om ett gäng New York-bor som håller på att bli vuxna. Den släpptes direkt på DVD och Blu-ray i Sverige.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Live ... the Best

Live ... the Best är ett livealbum av den tyska hårdrocksgruppen Bonfire från 1993. Skivan är inspelad vid livekonserter gjorda under Bonfires Point Blank Tour i Tyskland 1989 och 1990.

Låtlista

Bandmedlemmar
Claus Lessmann - sång
Angel Schleifer - gitarr & bakgrundssång
Jörg Deisinger - bas & bakgrundssång
Edgar Patrik - trummor & bakgrundssång

Livealbum 1993
Album av Bonfire (musikgrupp)
Dagmar Lahlum

Dagmar Lahlum, född 10 mars 1923 i Sørumsand, död cirka 28 december 1999 i Oslo, var en norsk kvinnlig dubbelagent. Hon blev dömd för landsförräderi som en del i rättsprocessen landssvikoppgjøret. Under andra världskriget arbetade hon som dubbelagent, dels för MI5 och dels för norska motståndsrörelsen.

Avlidna 1999
Födda 1923
Kvinnor
Personer i Norge under andra världskriget
Grevarna av Celje

Grevarna av Celje,Cilli eller celjeätten var från mitten av 1300-talet och cirka hundra år framåt de mest inflytelserika och mäktigaste feodalherrarna i dåtidens Centraleuropa (1341-1436). Ursprungligen kom de från slottet i Žovnek, Savinja (nuvarande Slovenien). Genom strategiska giftermål och olika arvsavtal kom släkten att äga stora egendomar i nuvarande Slovenien, Kroatien och Österrike, bl.a. Celje med dess omgivning.

År 1341 tilldelades Friderik I den ärftliga titeln ”Grauff von Zilli” av den tyskromerska kejsaren Ludvig IV av Bayern. Friderik erkände till en början habsburgarna som feodalherrar men i takt med att Celjegrevarnas inflytande ökade blev de istället rivaler. 
Frideriks söner; Ulrik I och Herman I styrde landet tillsammans fram till Ulriks död 1368. Därefter regerade Herman I en tid tillsammans med Ulriks son, Viljem Celjski.

En framträdande medlem av Celjeätten var Hermann II (född ca 1365, död 1435), son till Herman I. Vid ett avgörande fältslag mot turkarna i Slaget vid Nikopolis 1396, räddade Herman II livet på den tyskromerska kejsaren Sigismund av Ungern. Som tack förlänade kejsaren honom titeln ”rikets adelsman” och gav honom stora egendomar i Kroatien, bland annat staden Varaždin och grevskapet Zagorje. I och med detta upphörde Celjeättens vasallförhållande till habsburgarna. Sigismund gifte sig sedermera med dottern till Herman II, Barbara av Celje, som på detta sätt kom att bli kejsarinna av det Tysk-romerska riket.

År 1436 fick Friderik II (son till Herman II) den ärftliga titeln ”rikets furste” av kejsaren. Furstendömet blev självständigt och furstarna av Celje jämställdes med habsburgarna. Celjefurstarna präglade egna mynt med det trestjärniga vapnet på. Fursteutnämningen föll dock inte i god jord hos habsburgarna som anföll samma år. Kriget mellan Celjefurstarna och habsburgarna pågick i sju år och slutade med att habsburgarna besegrades 1443 och erkände Celjefurstarnas utnämning. Ett ömsesidigt arvsavtal ingicks där det slogs fast att släkterna ärvde varandra i det fall att den manliga linjen i en ätt dog ut. Detta kom att visa sig vara ödesdigert för Celjefurstarna.

Ulrik II, son till Friderik II, var under en tid målsman för den minderårige Ladislaus V av Ungern, hertig av Österrike och högste representant av habsburgarna och regerade i dennes ställe. I och med detta engagemang ådrog sig Ulrik II många fiender och när han åtföljde kungen vid ett besök i Belgrad 1456, mördades han av en ung ungersk adelsman, Hunjadi. I och med Ulrik II:s död dog Celjeätten ut och landet gick i arv till habsburgarna.

Källor 
 Slovenija od pradavnine do današnjih dni/Slovenien från urtid till nutid, 1991, Rado Omota
 http://sl.wikipedia.org/wiki/Friderik_I._Celjski

Sloveniens historia
Martin Krpan

Martin Krpan är en litterär figur, huvudpersonen i boken Martin Krpan från Vrh (på slovenska: Martin Krpan z Vrha) skriven av  Fran Levstik. Idag är Krpan en folkhjälte och berättelsen är väldigt omtyckt av både stora och små. Berättelsen publicerades 1858.

Handling
I boken är huvudpersonen Martin Krpan en stor och stark man som lyckas imponera på Wiens kejsare Johan (Janez på slovenska) med sin styrka. Staden som Krpan bodde i heter Vrh. Martin Krpan sysslade med att frakta smugglat engelskt salt från det Adriatiska havets kust till slovenskt område och även till Österrike. Det var stängt förbjudet att smuggla salt. Han var en av de starkaste männen i riket och med hjälp av sitt trogna sto lyckades han frakta mycket salt. En dag på vinter när Krpan fraktade salt på sitt sto mötte han kejsaren Johan i sin vagn på väg till Trieste. Krpan lyfte undan sitt sto så att kejsarens vagn kunde komma förbi utan några som helst svårigheter. Detta imponerade på kejsaren. Mindre än två år senare, dagen då en jätte vid namnet Brdavs anföll Wien, visste inte kejsaren vad han skulle ta sig till. Han visste inte hur han skulle besegra Brdavs, men då påminde hans kusk honom om Martin Krpan. Jätten Bardavs hade redan mördat många av kejsarens riddare och även kronprinsen i dueller. Till slut fick kejsaren tag i Krpan och han kom till Wien. Innan Krpans strid med jätten bestämde han sig för att smida sina egna vapen (en påk och en timmerbila) och använda sig av sitt eget sto eftersom kejsarens tillhörigheter inte var tillräckligt bra för att bekämpa jätten. Krpan skämde på så sätt ut kejsarens smed och stall. Han kapade även ner det vackraste trädet i trädgården som drottningen tyckte så mycket om. Drottningen blev förödmjukad och mycket arg. Krpan hånade hovet, men var ärlig och höll det han lovade, han besegrar jätten i en duell med hjälp av sin styrka och sin uppfinningsrikedom. Krpan lyckades rädda landet men ministern Gregor ville fortfarande låsa in honom för att han fraktat smugglat salt. Kungen belönar dock Krpan med att han får frakta salt lagligt och ger honom pengar och Krpan beger sig hem till Vrh.

Analys 
Detta är en barnbok men det tros finnas vissa symboler som återspeglar Sloveniens historia. En av dem är att jätten Brdavs symboliserar kampen med turkiska riket. Med att ministern Gregor fortfarande vill låsa in Krpan i berättelsen, vill författaren Fran Levstik troligen visa att folk med makt på den tiden inte alls tackade de fattiga för de goda insatser de gjorde för samhället. Berättelsen visar att även en vanlig och enkel man från landsbygden kan vara klokare än många lärda. Alla kan göra nytta i ett samhälle och man vet aldrig när en kejsare blir tvungen att be en man från landsbygden om hjälp för att rädda kungariket. I boken nämns Gud många gånger, vilket visar på hur stark påverkan religionen hade på den slovenska kulturen. Martin Krpan symboliserar mod, styrka och tacksamhet.

Referenser

Källor
 Boken Martin Krpan från Vrh av Fran Levstik
 http://www.slovenienhistoria.se/

Litterära figurer
Slovensk litteratur