kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Saltsjöbadens Samskola

Saltsjöbadens Samskola, eller Samskolan, är en kommunal skola belägen vid Tattby station i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Den äldsta delen av byggnaden från 1915 ritades av Ture Stenberg och Victor Holmgren. I aulan finns en fondmålning av Sven X:et Eriksson och Barbro Nilsson och flera lärosalar har utsmyckning av Thomas Nordström. Skolan var läroverk till 1966, därefter grundskola och gymnasieskola till 2010, och är sedan dess F–9-skola. Bredvid ligger Förskolan Nyckelpigan som drivs av Svenska Kyrkan.

Historia
Skolan grundades organisatoriskt sett 1895 i en annan byggnad belägen vid Ringparken i samhällets äldsta del. Den var då privatskola. Studentexamen gavs från 1919 till 1968 och realexamen från omkring 1910 till 1966. En stor modernistisk tillbyggnad från 1962–1965 av Torgny Gynnerstedt, Igelbodaskolans arkitekt, kallas Nya byggnaden. 1983 och 2001 tillkom ytterligare tillbyggnader.

Bemärkta elever 

Lotta Bouvin-Sundberg (född 1959), TV-person
Gunnel Engwall (född 1942), språkvetare
Jan Guillou (född 1944), journalist och författare
Fabian Göranson (född 1978), serietecknare
Jonas Hallberg (född 1944), TV-radio-person
Anna Holtblad (född 1960), modeskapare
Lovette Jallow (född 1984), antirasistisk aktivist
Elin Jönsson (född 1973), journalist
Hans Lindblad (född 1960), ekonom
Erik Lundberg (1907–87), ekonom
Jenny Nordberg (född 1972), journalist
 Torsten Rapp (1905–93), överbefälhavare
Margaux Dietz (född 1990), bloggare
 Martin Rundkvist (född 1972), arkeolog
 Mona Sahlin (född 1957), politiker
Anja Schmidt (född 1950), skådespelare
Pontus Stierna (1951–2020), läkare och professor
Trettioåriga kriget: flera medlemmar av rockgruppen

Referenser

Noter

Externa länkar
Skolans webbplats

Grundskolor i Sverige
Gymnasieskolor i Stockholms län
Saltsjöbaden
Utbildningsinstitutioner bildade 1895
Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Läroverk och realskolor i Sverige
Bakili Muluzi

Bakili Muluzi, född 17 mars 1943 i Machinga-distriktet, är en malawisk politiker. Han var Malawis president mellan åren 1994 och 2004 och är sedan 1994 partiledare för Förenade demokratiska fronten (UDF).

Biografi
Muluzi ställde upp i 1994 års presidentval, vilket var Malawis första fria val sedan 1961, för UDF och slog den sittande presidenten Hastings Banda med nästan 14 procentenheter (47,15% mot 33,44%). Under sin första femårsperiod som president instiftade han bland annat en antikorruptionsbyrå, en lagkommission och ett ombudsmansverk. Han vann 1999 års presidentval med mer än hälften av rösterna, men lyckades inte åstadkomma mycket under sina andra period som president. Väst höll under vissa perioder inne bistånd på grund av "dålig ekonomisk politik och korruption." Parlamentsledamöter som representerade hans parti UDF försökte vid två tillfällen under hans andra ämbetsperiod genomdriva förändringar av grundlagen som skulle tillåta Muluzi att ställa upp i presidentvalet en tredje gång, men då detta misslyckats valde han Bingu wa Mutharika som partiets man i presidentvalet 2004. Mutharika vann valet, men Muluzi och han bröt dock redan efter ett par månader och Mutharika bildade året därpå ett eget parti, Demokratiska progressiva partiet (DPP).

Referenser

Externa länkar
Bakili Muluzis webbsida 

Män
Födda 1943
Malawis presidenter
Levande personer
Cleopa David Msuya

Cleopa David Msuya, född 4 november 1931 var premiärminister i Tanzania från 7 november 1980 till 24 februari 1983, och från 7 december 1994 till och med 28 november 1995. 

Msuya föddes i Chomvu, Usangi, i Mwangadistriktet i Kilimanjaroregionen. Han läste vid Makerere University College från 1952 till 1955, och han jobbade med samhällsutveckling i landets lantliga delar mellan 1956 och 1964. Med början 1964 verkade han som ständig sekreterare för ett flertal ministerier: bland annat var han ständig sekreterare för "Ministry of Community Development and Culture" (ungefär: "Ministeriet för utveckling och kultur") från 1964 till 1965; vid "Ministry of Lands Settlement and Water Development" (ungefär: "Ministeriet för fastställande av land och utveckling av vatten") från 1965 till 1967; vid "Ministry of Economic Affairs and Planning" (ungefär: "Ministeriet för finansärenden och planering") från 1967 till 1970; samt vid "Ministry of Finance" (ungefär: "Finansministeriet") från 1970 till 1972.

Han blev finansminister den 18 februari 1972 och tjänstgjorde i den positionen fram till dess att han blev industriminister den 3 november 1975. Efter fem år som detta blev han premiärminister i november 1980, och tjänade som det fram tills 1983. Därefter var han åter finansminister mellan februari 1983 och november 1985. Den 6 november 1985 blev hans ministerpost utökad och han blev minister för finanser, finansärenden och planering fram till mars 1989. Från mars 1989 till december 1990 var han åter finansminister ochfrån mars 1990 till december 1994 var han minister för industri och handel.

I december 1994 blev Msuya premiärminister en andra gång, och tjänade samtidigt som vicepresident. Han ersates på de posterna i november 1995. I parlamentsvalet 1995 valdes han åter in i Tanzanias nationalförsamling, och han fullgjorde sin parlamentstid som en icke-minister. Han pensionerades den 29 oktober 2000.

Efter sin pension har Msuya fortsatt att vara aktiv i det Revolutionära statspartiet (CCM). Sedan 2006 är han även styrelseordförande för Kilimanjaro Development Forum.

Källor

Noter 

Tanzaniska politiker
Födda 1931
Män
Levande personer
Glasshuvudvärk

Glasshuvudvärk eller "brain freeze" kallas den plötsliga, kortvariga huvudvärk som vissa människor upplever då de äter glass eller annan kall mat.

Det har funnits olika teorier om den exakta orsaken till fenomenet, men värken uppstår då kyla påverkar nerver i gommen, som exempelvis trillingnerven (nervus trigeminus).

Enligt en grupp forskare vid Harvard Medical School är det inte kylan som orsakar smärtan, utan värme. När det kalla når gommen sänds signaler som ökar blodflödet i den artär som förser hjärnan med syre. Hjärnan överhettas då för att kompensera för kylan, och det är denna överhettning som orsakar smärtan. Efter en liten stund drar sig blodkärlen samman igen och smärtan försvinner.

Referenser

Externa länkar 

Kognitiva symtom
Huvudvärk
Enrico De Nicola

Enrico Roberto De Nicola, född 9 november 1877 i Neapel, död 1 oktober 1959 i Torre del Greco, var republiken Italiens provisoriska statsöverhuvud från 1946 till 1947 och dess förste president under 1948. Förutom politiker var han även jurist och journalist.

De Nicola föddes i Neapel och utbildade sig till advokat vid Neapels universitet innan han blev invald i italienska underhuset 1909. Mellan 1920 och 1926 var han det italienska underhusets talman. Av kung Victor Emmanuel III tillsatt som senator 1926.

När Italien blev republik efter andra världskriget valdes han till provisoriskt statsöverhuvud. Från och med 1 januari 1948, då den nya grundlagen blev gällande, var De Nicola republiken Italiens förste president. Han innehade ämbetet fram till det första presidentvalet i maj 1948, då Luigi Einaudi valdes till hans efterträdare.

Han blev senare senator på livstid, och var senatens talman under 14 månader 1951–1952. Enrico De Nicola avled i Torre del Greco, i närheten av Neapel, i oktober 1959.

Källor 

 De Nicola på italienska senatens historiska arkiv. Läst 8 juli 2009. 

Män
Födda 1877
Avlidna 1959
Italiens presidenter
Personer från Neapel
Luigi Einaudi

Luigi Einaudi, född 14 mars 1874 i Carrù, Piemonte, död 30 oktober 1961 i Rom, var en italiensk nationalekonom och Italiens president 1948 till 1955.

Einaudi tog 21 år gammal juridikexamen vid Universitetet i Turin vid vilket han senare blev professor. Han blev även professor vid Turins polytekniska universitet och Bocconiuniversitetet i Milano. Han fick anställning vid tidningarna La Stampa och Corriere della Sera, för vilka han skrev till och med 1926, och var även korrespondent för The Economist. 

Einaudi återupptog artikelskrivandet och skrev kortvarigt för Corriere della Sera innan han tvingades fly till Schweiz 1943 och återvände till Italien två år senare. Han var centralbankschef på Banca d’Italia från 1945 till 1948 då han valdes att efterträda Enrico De Nicola som italiensk president. Vid ämbetsperiodens slut tillsattes han som senator på livstid.

Källor 
 Biografi på Italienska presidentens officiella webbsida 

Italiens presidenter
Italienska nationalekonomer
Ekonomiska doktrinhistoriker
Födda 1874
Avlidna 1961
Män
Storkorset av särskilda klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Università Commerciale Luigi Bocconi
Alumner från universitetet i Turin
Torups landskommun

Torups landskommun var en tidigare kommun i  Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner. Denna kommun bildades då i Torups socken i Halmstads härad i Halland.

Vid kommunreformen 1952 bildade Torup storkommun genom sammanläggning med de tidigare kommunerna Drängsered och Kinnared.

Den 1 januari 1953 överfördes till Torups landskommun två områden från Hylte landskommun i Jönköpings län. Det första hade 289 invånare och omfattade en areal av 5,36 km², varav 5,21 land, och överfördes från Långaryds församling i Hylte landskommun. Det andra hade 164 invånare och omfattade en areal av 2,60 km², varav 2,46 land, och överfördes från Färgaryds församling i Hylte landskommun.

År 1974 gick hela området upp i Hylte kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1315.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Torups församling. Den 1 januari 1952 tillkom Drängsereds och Kinnareds församlingar.

Geografi
Torups landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 366,98 km², varav 352,19 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 35,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Hylte kommun
Tidigare kommuner i Hallands län
Träslövs landskommun

Träslövs landskommun var en tidigare kommun i  Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner. Denna kommun bildades då i Träslövs socken i Himle härad i Halland.

Den landsomfattande kommunreformen 1952 påverkade inte Träslöv. Ett område med 866 invånare införlivades 1953 med Varbergs stad. Landskommunen kvarstod som egen kommun fram till 1967. Då gick den som första enhet upp i Varbergs stad som 1971 ombildades till Varbergs kommun, som färdigbildades 1971.

Kommunkoden 1952-1966 var 1324.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Träslövs församling.

Geografi
Träslövs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 31,17 km², varav 30,95 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Träslövs landskommun fanns tätorten Träslövsläge, som hade 903 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 49,8 procent.

Geografi

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 53,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Varbergs kommun
Tidigare kommuner i Hallands län
Onsala landskommun

Onsala landskommun var en tidigare kommun i  Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner. Denna landskommun bildades då i Onsala socken i Fjäre härad i Halland.

Onsala påverkades inte av den landsomfattande kommunreformen 1952 utan kvarstod som egen kommun till den 1 januari 1974 då den gick upp i Kungsbacka kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1330.

Judiciell tillhörighet
I judiciellt hänseende hörde landskommunen till Hallands norra domsaga; först i Fjäre tingslag och från den 1 januari 1948 till Hallands norra domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde landskommunen till Onsala församling.

Geografi
Onsala landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 52,78 km², varav 52,57 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Onsala landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Kungsbacka kommun
Tidigare kommuner i Hallands län
Samuel Sebastian Wesley

Samuel Sebastian Wesley, född den 14 augusti 1810 i London, död den 19 april 1876, var en brittisk organist och kompositör. Han var son till Samuel Wesley, med vilken han inte skall förväxlas.

Han finns representerad i Den svenska psalmboken 1986 med en tonsättning (nr 57) som ursprungligen skrevs till en annan text.

Psalmer
"Sin enda grund har kyrkan" (1986 nr 57), komponerad 1864

Brittiska kompositörer
Brittiska koralkompositörer
Födda 1810
Avlidna 1876
Män
Brittiska organister
Hishults landskommun

Hishults landskommun var en tidigare kommun i  Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner. Denna landskommun bildades då i Hishults socken i Höks härad i Halland.

Före 1949 låg en del av kommunen i Kristianstads län, i jordeboken delad mellan Örkelljunga socken och Skånes-Fagerhults socken.

Hishult påverkades inte av kommunreformen 1952 utan kvarstod som egen kommun till 1974, då området gick upp i Laholms kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1301.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Hishults församling.

Geografi
Hishults landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 90,83 km², varav 87,02 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Hishults landskommun fanns tätorten Hishult, som hade 278 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 17,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Laholms kommun
Tidigare kommuner i Hallands län
Knäreds landskommun

Knäreds landskommun var en tidigare kommun i  Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner. Denna landskommun bildades då i Knäreds socken i Höks härad i Halland.

Knäred påverkades inte av kommunreformen 1952 utan kvarstod som egen kommun till 1974, då området gick upp i Laholms kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1305.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Knäreds församling.

Geografi
Knäreds landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 202,70 km², varav 197,30 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Knäreds landskommun fanns tätorten Knäred, som hade 771 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 35,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Laholms kommun
Tidigare kommuner i Hallands län
Upploppen i Ürümqi juli 2009

Upploppen i Ürümqi  startade med demonstrationer den 5 juli 2009 i Ürümqi, huvudstad i Xinjiang i nordvästra Kina. Åtminstone 1 000 uigurer var inblandade i upploppen på den första dagen.

Upploppen har sin bakgrund i missnöje bland den uiguriska befolkningen som upplever sig som utträngda av hankineser som flyttat in i området sedan Xinjiang, Östturkestan, blev en del av Folkrepubliken Kina 1949. Många av dessa konflikter har förvärrats under partisekreteraren Wang Lequans styre. På initiativ av Wang har den mesta högskoleundervisningen på uiguriska avskaffats till förmån för kinesiska och 2002 hävdade han att uiguriskan var ”ur takt med 2000-talet”. Wang har också tillgripit hårda metoder mot det som uppfattats som uiguriska ”separatistiska” krafter och han stod bland annat bakom undertryckandet av en protest i Yining 1997, vilket blivit känt som ”Ghulja-massakern”.

Det som utlöste oroligheterna var en sammanstötning mellan hankinesiska och uiguriska arbetare i en leksaksfabrik i Shaoguan i Guangdong i juni 2009, då minst två uigurer avled och flera skadades. Rapporter om konflikten nådde snabbt Xinjiang-regionens huvudstad Ürümqi, där ett tusental uigurer startade en till en början fredlig protest. sedan polisen försökt upplösa demonstrationen med våld utbröt ett upplopp, där vissa demonstranter angrep hankineser i närheten. Efter den 5 juli skedde flera våldsamma sammanstötningar mellan hankineser och uigurer, vilka först bedarrade sedan styrkor från Folkets befrielsearmé och Folkets beväpnade polis sänts in.

Enligt officiella källor omkom minst 197 människor, 1 680 skadades och många motorfordon och byggnader förstördes. Den regionale partisekreteraren Li Zhi utlovade i en rad skarpa uttalanden att de som gjort sig skyldiga till våldsdåd i upploppen skulle bestraffas strängt.

Orsaken till upploppen är omtvistad. De kinesiska myndigheterna har utpekat utländska ”separatistiska” krafter ledda av exiluiguren Rebiya Kadeer som skyldiga till oroligheterna. Kadeer förnekar dock inblandning och har anklagat kineserna för att provocerat fram kravallerna.

I september 2009 demonstrerade tusentals hankineser i Ürümqi i protest mot Wang Lequans politik i regionen och krävade hans avgång. Demonstrationerna ledde till att Ürümqis partisekreterare Li Zhi gick avgå, men Wang Lequan fick behålla sin post.

Källor 
 Becquelin, Nicolas. "Xinjiang in the Nineties." The China Journal, no. 44 (2000): 65-90. 
 

Xinjiang
2009 i Kina
WP:Projekt Kina
Talgarth

Talgarth är en liten stad och community i södra Powys i Wales med cirka  invånare.

Bemärkta byggnader i staden är 1300-talskyrkan och tornet i stadens centrum, ett så kallat Pele Tower, som nu är turistinformation. Enligt tidiga källor var Talgarth huvudstad i det medeltida walesiska kungadömet Brycheiniog.

Referenser

Orter i Powys
Communities i Powys
Gillian Russell

Gillian Russell, född den 28 september 1973, är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade i häcklöpning.

Russell vann som junior fyra guld vid två junior-VM (1990 och 1992). Vid båda mästerskapen vann hon gulden i den korta häcken 100 meter häck, och som en del av jamaicanska stafettlag över 4 x 100 meter. 

Som senior är hennes främsta merit silvret på 60 meter häck vid inomhus-VM 1997. Hon vann även guld på 100 meter häck vid Samväldesspelen 1998. Hon ingick även i stafettlaget på 4 x 100 meter som blev bronsmedaljörer vid Olympiska sommarspelen 1996. Även om hon bara sprang i försöken fick hon ändå en medalj.

Personliga rekord 
 60 meter häck - 7,84
 100 meter häck - 12,66

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1973
Jamaicanska häcklöpare
Kvinnor
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Jamaicanska olympiska bronsmedaljörer
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Linetta Wilson

Linetta Wilson, född den 11 oktober 1967, är en amerikansk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning.

Wilson främsta merit är att hon ingick tillsammans med Rochelle Stevens, Maicel Malone-Wallace och Kim Graham i försöken på 4 x 400 meter vid Olympiska sommarspelen 1996. I finalen bytes hon emellertid ut mot Jearl Miles-Clark. Laget vann finalen på tiden 3.20,91 före Nigeria.

Personliga rekord 
 400 meter - 51,02

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1967
Amerikanska kortdistanslöpare
Kvinnor
Olympiska guldmedaljörer 1996
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Levande personer
Theophilus Evans

Theophilus Evans, född i februari 1693, död 11 september 1767), var en walesisk präst och historiker.

Evans kom från Cardiganshire och tjänstgjorde där och i Brecknockshire. Han är mest känd för sitt verk  Drych y Prif Oesoedd (Speglngar från det tidiga seklerna), 1716, där han med litterär talang, men i avsaknad av kritisk metod (blandar historia och legender), försöker bevisa den brittiska kristenhetens självständiga ursprung.

Verk
Drych y Prif Oesoedd (1716)
A History of Modern Enthusiasm (1752)

Bibliografi
Theophilus Evans: Drych y Prif Oesoedd (ed. Garfield H.Hughes, 1961)

Källor
Welsh Biography Online

Födda 1693
Avlidna 1767
Personer i Wales historia
Män
Sibghatullah Mojaddedi

Sibghatullah Mojaddedi (pashto: صبغت الله مجددي), född 21 april 1925 i Kabul, död 11 februari 2019, var den första presidenten i Afghanistan efter den kommunistiska regimens fall 1992. Han var också partiledare för Afghan National Liberation Front.

Han gav makten till president Burhanuddin Rabbani efter två månader vid makten efter en överenskommelse som gjorts innan Mojaddedi tog makten av mujaheddinska trupper i Pakistan. Han kunde inte etablera någon slags försoning bland de mujaheddinska fraktionerna.

I december 2003 var han ordförande över Loya jirga som godkände Afghanistans nya konstitution. Han valdes sedan till ledare av den övre delen av Meshrano Jirga, en rådgivande legislatur med två kammare i ett mandat på fem år. Han var också ordförande över Afghanistans nationella fredskommission.

Referenser

Afghanska politiker under 1900-talet
Män
Födda 1925
Avlidna 2019
Afghanistans presidenter
Gadag

Gadag kan syfta på:

Geografi

Indien 

 Gadag (distrikt), Karnataka, 
Gadag-Betigeri – en stad i Indien

Robotskapade Indienförgreningar
Dennis Blake

Dennis Blake, född den 6 september 1970, är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning.

Blakes främsta merit är att han tillsammans med Michael McDonald, Greg Haughton och Roxbert Martin sprang försöken på 4 x 400 meter vid Olympiska sommarspelen 1996. I finalen bytes han ut mot Davian Clarke. Laget slutade på tredje plats i finalen efter USA och Storbritannien.

Personliga rekord 
 400 meter - 45,68

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1970
Jamaicanska kortdistanslöpare
Män
Jamaicanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Levande personer
Bo Bennich-Björkman

Bo Karl-Filip Bennich-Björkman, född 6 oktober 1926 i Kalmar, död 29 maj 2010 i Uppsala, var en svensk litteraturvetare med inriktning på litteratursociologi. 

Bo Bennich-Björkman forskade kring det kungliga författarämbetet på 1700-talet, litteraturbegreppet och svensk populärfiction. Han var universitetslektor i litteraturvetenskap vid Uppsala universitet och tilldelades professors namn. Bennich-Björkman är begravd på Södra kyrkogården i Kalmar. Han var medlem av Bjerka-Skramstad-släkten Björkman och far till professor Li Bennich-Björkman.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska innehavare av professors namn
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Män
Födda 1926
Avlidna 2010
Personer från Kalmar
Gravsatta på Södra kyrkogården i Kalmar
Svenska litteraturvetare under 2000-talet