kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Dencker

Läraren med samma namn, se Nils Dencker (folkhögskollärare)

Nils Dencker, född 14 december 1953, är en svensk matematiker.

Dencker disputerade 1981 vid Lunds universitet med Lars Hörmander som handledare. Han är professor i matematik vid Lunds universitet och hans forskningsområde är framför allt linjära partiella differentialekvationer.

Dencker invaldes 2008 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien. År 2005 erhöll han Clay Research Award från Clay Mathematical Institute.

Källor

Externa länkar 

Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Matematiker under 1900-talet
Matematiker under 2000-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Födda 1953
Levande personer
Män
Fickparkering

Fickparkering är en variant av parkering. Bilarna ställs upp på rad efter varandra, i utritade parkeringsrutor eller fritt baserat på hur mycket plats som finns. När det mellan två parkerade bilar har uppstått en ledig plats och man ämnar att parkera sin egen bil där krävs det en viss manöver för att lyckas styra in sin bil i "fickan". Vanligast är att man backar in. Denna manöver lärs ofta ut på körskolor som en del i förarutbildningen.

Se även
Vinkelparkering

Externa länkar  

Parkering
Planoise

Planoise är ett område och ort beläget sydväst om Besançon i Frankrike. 

Planoise bebyggdes i slutet av 1970-talet med över 8 000 bostäder och där finns nu över 20 700 invånare.

Orter i Bourgogne-Franche-Comté
Rudolf Rigler

Rudolf Rigler, född 13 september 1936 i Frankfurt am Main, död 5 oktober 2022 i Djursholm, Danderyds distrikt, var en österrikisk läkare och biofysiker som sedan 60-talet var bosatt i Sverige.

Efter avslutad gymnasieutbildning i Graz 1954 började Rigler studera medicin vid universitetet i Graz där han blev dr.med. (en grundexamen i medicin) efter att också ha studerat fysik hos Adolf Smekal. 1960 påbörjade han forskarutbildning vid Torbjörn Casperssons laboratorium vid Karolinska Institutet (Nobelinstitutet för cellforskning), där mycket av forskningen utnyttjade ultraviolett mikrospektroskopi för analys av material i enskilda celler. Rigler arbetade där med fluorescens-mikrospektrografi för mätning på områden inom celler, efter att en fluorescensfärg såsom akridinorange införts i dem. Han disputerade 1966 för medicine doktorsgrad vid Karolinska Institutet.

Strax efter sin forskarutbildning flyttade Rigler till Manfred Eigen och Max-Planck-Institut für biophysikalische Chemie i Göttingen, som sysslade med spektroskopiska studier av kemisk relaxation i biologiska system.

År 1971 återvände Rigler till Karolinska Institutet på en forskartjänst finansierad av Naturvetenskapliga forskningsrådet. Under 1970-talet påbörjade han verksamhet inom fluorescenskorrelationsspektroskopi (FCS) tillsammans med Måns Ehrenberg. I början av 1980-talet blev han professor i molekylär biofysik vid Lunds universitet, men återvände senare till Karolinska Institutet som professor i medicinsk fysik, där han fortsatte utvecklingen inom FCS.

Rigler var sedan 1989 utländsk ledamot av den svenska Vetenskapsakademien och sedan 1992 utländsk ledamot av den svenska Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor

Externa länkar 

Svenska professorer i biofysik
Österrikiska läkare
Tyska läkare
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1936
Avlidna 2022
Män
Arne Lemberg

Arne Roland Lemberg, född 8 februari 1941 i Brännkyrka församling i Stockholm, död 6 april 1979 i Uganda (folkbokförd i Sånga församling i Stockholms län), var en svensk journalist.

Biografi
Arne Lemberg var först journalist på FIB aktuellt och blev senare chefredaktör för Lektyr. År 1974 kom han som journalist till Expressen och i slutet av mars 1979 sändes han och Karl Bergman från Svenska Dagbladet för att rapportera om striderna i Idi Amins Uganda. De anlände för uppdraget till Kenya men tog sig in i Uganda för att få bättre inblick i händelserna. De lämnade sitt hotell den 5 april och gjorde sällskap med Hans Bollinger och Wolfgang Stiens från den tyska tidningen Stern. De tog sig över Viktoriasjön, hamnade i byn Katosi där de blev undersökta av myndigheterna, varpå en militärpatrull sköt ihjäl de fyra journalisterna och begravde kropparna. I deras respektive hemländer förblev journalisternas öde okänt till slutet av april. Sedermera fördes kvarlevorna av Lemberg och Bergman till Sverige. I september ställdes två personer inför rätta som ansvariga för dödsskjutningen. Lemberg och Bergman finns representerade på glasväggen över avlidna journalister på Newseum vid Pennsylvania Avenue i Washington, D.C..

År 2009 avslöjade Expressen att Lemberg lämnat in en skriftlig promemoria om journalisten Jan Guillou till SÄPO. Där informerades om Guillous utbyteskontakter och samröre med KGB. Att Guillou under åren 1967–1972 haft utbyteskontakter med KGB har han själv efter avslöjandet bekräftat. För avslöjandet tilldelades Expressen Föreningen Grävande Journalisters pris, Guldspaden, för 2010.

Arne Lemberg var son till Einar Lemberg och Kerstin, ogift Larsson. Han var 1964–1968 gift med fotografen Ulla Lemberg (född 1946) och från 1970 till sin död med Anita Persson (född 1946).

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Lars Lagerstedt, "Två svenska journalister ihjälskjutna i Uganda", Anno 79, Malmö och Stockholm 1980, s. 156

Externa länkar
Lemberg på Newseum

Mördade journalister
Svenska journalister under 1900-talet
Avlidna 1979
Födda 1941
Män
Journalister från Stockholm
James E. English

James Edward English, född 13 mars 1812, död 2 mars 1890, var en amerikansk politiker, guvernör och senator från Connecticut.

Tidigt liv
James E. English föddes i New Haven, Connecticut, och gick i offentliga skolor. Senare arbetade han i timmerindustrin, bankväsentet och i tillverkningsindustrin.

Tidig politisk karriär
Han var ledamot av stadsstyrelsen i New Haven (board of selectmen) från 1847 till 1861. Han var ledamot av Connectictus representanthus 1855 och av Connecticuts senat från 1856 till 1858. Han kandiderade till posten som viceguvernör i Connecticut 1860, men blev inte vald.

English valdes för Demokraterna till USA:s representanthus två perioder. Han tjänstgjorde från den 4 mars 1861 till den 3 mars 1865. Han ställde inte upp för omval i valet 1864.

Guvernör
English kandiderade till posten som guvernör 1866, men det var i stället Republikanen Joseph R. Hawley som vann. Mandatperioden för guvernörer i Connecticut var ett år på den tiden och English valdes till guvernör 1867, 1868 och 1870. Han tjänstgjorde på posten från den 1 maj 1867 till den 5 maj 1869 och återigen den 4 maj 1870 till den 16 maj 1871. Republikanen Marshall Jewell vann valet 1869. I valet 1871 stod English och Jewell åter mot varandra. English fick flest röster, men en särskild kommitté bedömde att det hade förekommit valfusk och utnämnde Marshall Jewell till guvernör flera dagar in på mandatperioden, som annars skulle börja första veckan i maj.

Inför presidentvalet 1868 var James E. English en av många som försökte bli Demokraternas presidentkandidat, men partiet valde Horatio Seymour till sin kandidat.

Senator
English var ännu en gång ledamot av Connecticuts representanthus 1872. Han kandiderade till kongressen utan framgång 1872, men var tillsatt som Demokrat i USA:s senat för att fylla vakansen när senatorn Orris S. Ferry hade avlidit. Han tjänstgjorde från den 27 november 1875 till den 17 maj 1876, då en efterträdare hade valts. Han kandiderade till senaten 1876, men blev inte vald. Han återgick då till att arbeta med tillverkning och handel.

Han avled i New Haven och begravdes på Evergreen Cemetery.

Externa länkar
James E. English at Find a Grave

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Födda 1812
Avlidna 1890
Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Ledamöter av USA:s senat från Connecticut
Guvernörer i Connecticut
Amerikanska presidentkandidater
Män
Benny Fredrikssons torg

Benny Fredrikssons torg, tidigare Beridarebansgatan (även Beridarbansgatan), är en kort gatstump som förbinder Brunkebergstorg med Sergels torg på Norrmalm i Stockholms city. Gatusträckan är stängd för genomfartstrafik, och avslutas genom ett valv under Kulturhuset. Gatan ansluter även till Drottninggatan via en tvärgående gatstump med det snarlika namnet Beridarebanan mellan Kulturhusets två byggnadskroppar.

Historik
Före Norrmalmsregleringen gick Beridarebansgatan från Brunkebergstorg och fram till gamla Konstfackskolan i Kvarteret Beridarebanan vid nuvarande Hötorgscity. Namnet, som allt sedan 1640-talet varit gatans, kommer av Beridarebanan som uppfördes på 1620-talet av Gustav II Adolf vid gatans norra ände.

Benny Fredrikssons torg

På hösten 2018 beslutade stadsbyggnadsnämnden i Stockholm att hedra Benny Fredriksson genom att namnge platsen mellan Stadsteaterns sceningång och Riksbanken efter honom. Han var Kulturhuset Stadsteaterns mångårige chef och avled 2018. Den 17 maj 2019 bytte Beridarebansgatan namn till Benny Fredrikssons torg. Platsen hör numera till kvarteret Skansen och domineras av en lind som reser sig mot Kulturhusets kala baksida.
 
Vid Benny Fredrikssons torg 1–3, utanför Stockholms stads konstkanslis kontorslokaler, står skulpturen Girl Making a Face av Lena Cronqvist.

Nutida bilder

Referenser

Källor

Externa länkar

Gator och torg på Norrmalm
Marshall Jewell

Marshall Jewell, född 20 oktober 1825, död 10 februari 1883, var en amerikansk politiker, guvernör i Connecticut och ämbetsman.

Marshall Jewell föddes i Winchester, New Hampshire.

Guvernör
Marshall Jewell valdes till guvernör som kandidat för Republikanerna 1869 och efterträdde Demokraten James E. English på posten den 5 maj det året. Mandatperioden för guvernörer i Connecticut var ett år på den tiden och redan året därpå fick han se sig besegrad av samme English i guvernörsvalet. Han kandiderade igen 1871, men English fick flest röster. En särskild kommitté fann dock att det hade förekommit valfusk och beslutade att Jewell skulle bli guvernör. Beslutet kom flera dagar in på mandatperioden, varför han inte kunde tillträda första veckan i maj som brukligt utan först den 16 maj. Han satt nu som guvernör i två mandatperioder och överlämnade posten till Demokraten Charles R. Ingersoll den 7 maj 1873.

Ämbetsman 
Jewell utnämndes av president Ulysses S. Grant som ambassadör till Ryssland 1873. Han tjänstgjorde som ambassadör till 1874, då han avgick efter bara sju månader i Sankt Petersburg. Jewell var sedan generaldirektör för det amerikanska postverket (Postmaster General) från 1874 till 1876.

Han var presidentkandidat vid 1876 års Republikanska nationella konvent och var ordförande för Republikanska nationella kommittén från 1880 till 1883.

Han avled 1883 i New Haven, Connecticut, och begravdes på Cedar Hill Cemetery i Hartford, Connecticut.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Externa länkar
Marshall Jewell at Find a Grave

Födda 1825
Avlidna 1883
Guvernörer i Connecticut
Amerikanska presidentkandidater
USA:s postministrar
Personer från Winchester, New Hampshire
Män
Alsergrund

Alsergrund är ett distrikt (tyska: Gemeindebezirk) i Österrikes huvudstad Wien. Wien är indelat i 23 distrikt och Alsergrund har distriktsnummer 9.

Alsergrund är beläget i norra delen av Wiens centrum intill den gamla stadsmuren. I Alsergrund är Volksoper belägen.

Antalet invånare år 2022 är . Arean är  kvadratkilometer.

Källor

Externa länkar 

Wiens distrikt
Himmelpfortgrund

Himmelpfortgrund var till 1850 en självständig kommun och är idag en del i Wiens nionde bezirk Alsergrund. 

Den österrikiske tonsättaren Franz Schubert föddes 1797 i Himmelpfortgrund. Hans födelsehus är en del av Wiens Museum.

Vidare läsning

Externa länkar 

 wien.at - Alsergrund und seine Bezirksteile 

Stadsdelar i Wien
Konviktorium

Konviktorium, av medeltidslatin convictor 'bordskamrat', av convivo 'leva tillsammans' eller 'inta måltider tillsammans', är ett studenthem eller matservering för studenter.

Konviktorium eller konvikt har i Sverige varit namn på matserveringar för studenter, bland annat i Lund. I andra kulturer har konviktorium varit namn på en typ av internatskola.

Källor
 K. Arne Blom, Göran Larsson med flera (redaktörer): Student i Lund 1960-69 (Lund 1988)
 Nationalencyklopedin

Vidare läsning
 

Studentkultur
Charles Roberts Ingersoll

Charles Roberts Ingersoll, född 16 september 1821, död 25 januari 1903, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Charles R. Ingersoll föddes i New Haven, Connecticut. Han tog examen från Yale College vid nitton års ålder 1840. Han besökte Europa på fregatten USS Preble. Efter två år återvände han till Yale för att läsa juridik och tog examen 1844. Han antogs till advokatsamfundet 1845 och blev partner till sin far.

Politisk karriär
Ingersoll tjänstgjorde i Connecticuts parlament för Demokraterna. Han valdes till guvernör 1873 och efterträdde Republikanen Marshall Jewell den 7 maj det året. Han var den siste guvernören i Connecticut som valdes för ettåriga mandatperioder, delstatens grundlag från 1818 ändrades 1875 så att mandatperioden blev tvåårig och började i januari varje år. Ingersoll blev omvald som guvernör till dess han avböjde detta 1876. Han efterträddes den 3 januari 1877 av sin partikamrat Richard D. Hubbard.

Familj
Charles R. Ingersoll var son till Ralph Isaacs Ingersoll, en jurist från New Haven som också tjänstgjorde i Connecticuts representanthus, USA:s representanthus, som USA:s ambassadör till Ryssland och som borgmästare i New Haven, och dennes fru Margaret, född Van den Heuvel.

Hans hustru var Virginia Gregory, dotter till amiral Gregory. De hade sex barn. En dotter, Elizabeth, gifte sig med affärsmannen George G. Haven, Jr.

Han avled i New Haven och begravdes på Grove Street Cemetery.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser
 Biographical Encyclopaedia of Connecticut and Rhode Island of the Nineteenth Century, Metropolitan Publishing and Engraving, New York, 1881, pp. 105-107.

Födda 1821
Avlidna 1903
Guvernörer i Connecticut
Män
Personer från New Haven
Magyar agár

Magyar agár är en hundras från Ungern som är en korthårig vinthund. Föregångaren till magyar agár tros ha följt med vid magyarernas intåg på 800-talet. Ungerska vinthundar skall ha omnämnts redan av ungrarnas förste ledare Árpád (ca  850-907). Den har varit en populär jakthund hos framför allt den ungerska adeln. När intresset för hundkapplöpning ökade under 1900-talet skedde inkorsning med greyhound. 1966 erkändes rasen av den internationella hundorganisationen FCI som enskild ras.

Källor 
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia (2009-09-06)
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel på ungerskspråkiga Wikipedia (2009-09-06)
 Tom Koler: Breed History, North American Magyar Agár Association (ej ansluten till American Kennel Club (AKC), läst 2012-07-16)
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Magyar Agar, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2012-07-16)

Externa länkar 

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Vinthundklubben 

Vinthundar
Hundraser från Ungern
Constrictor (knop)

Constrictor är en knop som läggs runt runda föremål, antingen för att binda samman tågvirke eller för fastgöring. Constrictorn sitter i många fall starkare än dubbelt halvslag och andra liknande knopar. Dess nackdel är att den bekniper sig och är svår att få upp.

För att constrictorn ska vara säker krävs att den pressas mot underlaget – den fungerar alltså inte på föremål med alltför stor diameter eller på föremål med plana ytor. 

Något väl etablerat svenskt namn finns inte. Knopen omnämns som timmerknut av Öhrwall, men oftast används det engelska namnet. På danska heter knopen kvælerstik, vilket betyder stryparstek.

Benämning i The Ashley Book of Knots: Nr 1249–1252.

Se även 
 Dubbelt halvslag
 Ålstek ("Stryparknop")
 Boaknop

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Clifford W. Ashley: The Ashley Book of Knots. Doubleday & Co. 1960. Sid 224f.
 Sune Berkeman: Knopar, knoparbeten och makramé. LT förlag. 1989. Sid 21f.
 Hjalmar Öhrwall: Om knutar. Sid 78. Tillgänglig på Projekt Runeberg
 Des Pawson: Boken om knopar, B. Wahlströms Bokförlag. 1999.  (i boken används beteckningen constrictorstek)

Knopar
Dubbelt halvslag om egen part

Dubbelt halvslag om egen part är en knop där ett dubbelt halvslag slås runt den fasta parten i stället för föremålet som knopen är fäst i. Den är en av de äldsta kända knoparna. För bästa styrka slås linan två varv runt det föremål linan är fäst. När knopen är färdigslagen kan den spännas genom att dra i den fasta parten.

För att göra knopen lättare att lösa upp kan den göras som två aviga halvslag om egen part, så att man först slår det yttre halvslaget från öglan räknat med sladden ytterst, sedan det inre (kallas även flaggbänd). Om detta aviga halvslag skriver kommendör Carl Smith att de "märkvärdigt nog sällan används och att de är ett utmärkt lämpligt fastgöringssätt, där man vill lämna över så kort sladd som möjligt, såsom vid påstickning av en flagg eller ett toppsegelskot. De aviga halvslagen är lättare att lossa och de håller om möjligt ännu bättre än de rättvända, eftersom just den yttersta sladden kniper så hårt."

Att de två aviga halvslagen inte används oftare, torde nog dels bero på gammal slentrian, dels kanske på att vanliga halvslag om egen part är enklare att göra ifall linan hela tiden måste hållas spänd, vilket nog ofta är fallet.

Källor

Externa länkar 

Knopar
Ralph Isaacs Ingersoll

Ralph Isaacs Ingersoll, född 8 februari 1789, död 26 augusti 1872, var en amerikansk politiker och ledamot av USA:s representanthus från Connecticut.

Tidigt liv
Ralph Isaacs Ingersoll föddes i New Haven, Connecticut. Han studerade klassiska ämnen och tog examen från Yale College 1808. Därefter studerade han juridik och antogs till advokatsamfundet 1810. Han började praktisera juridik i New Haven.

Politisk karriär
Ingersoll var ledamot av Connecticuts representanthus 1820-1825 och var talman där de två sista åren. Han valdes som anhängare av Adams till USA:s representanthus två mandatperioder, följt av två mandatperioder som anti-Jackson-kandidat. Han tjänstgjorde från den 4 mars 1825 till den 3 mars 1833. Valen till mandatperioderna skedde på amerikanskt vis i november året innan mandatperiodens början och han kandiderade inte till omval 1832.

Han återupptog sin juristpraktik och var åklagare för New Haven County 1833. Han tackade nej ett erbjudande om att bli senator för Connecticut som han fick av guvernören Henry W. Edwards sedan senatorn Nathan Smith avlidit 1835. Han var USA:s ambassadör till Ryssland från den 8 augusti 1846 till den 1 juli 1848, då han avgick från uppdraget. Han tog återigen upp sin juristpraktik och var borgmästare i New Haven 1851.

Han avled 1872 och begravdes på Grove Street Cemetery.

Familj
Ingersoll var gift med Margaret, född Van den Heuvel. Deras son Charles R. Ingersoll var guvernör i Connecticut från 1873 till 1877.

Referenser

Födda 1789
Avlidna 1872
Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Borgmästare i New Haven
Män
Appenzelleralperna

Appenzelleralperna är ett bergsområde i östra Schweiz i de norra utkanterna av Alperna. Regionen sträcker sig över kantonerna Sankt Gallen, Appenzell Innerrhoden och Appenzell Ausserrhoden.

Bergskedjan avgränsas i öst av dalgången av floden Rhen som samtidigt är gränsen mot östra Alperna. I söder bildas gränsen av Walensjön (419 meter över havet) och i väst av dalgången till floden Linth som till största delen är kanaliserade. Avgränsningen mot norr är inte lika tydlig.

Den högsta toppen är Säntis som ligger 2 502 meter över havet. Bergstrakten bildas av flera mindre bergmassiv som är skilda genom markanta dalgångar, de två mest kända är Alpstein och Churfirsten. I bergsområdet finns omkring 100 bergstoppar över 2 000 meter. Antalet är beroende på definition vad som ska räknas som berg eller enskild klippa.

Appenzelleralperna lockar många turister för bergsklättring och vandring. Till flera toppar finns bergbanor eller linbanor. Större vintersportorter är Wildhaus, Unterwasser och Alt St. Johann.

Referenser

Externa länkar 

Bergskedjor i Schweiz
Bergskedjor i Alperna
Appenzell Ausserrhoden
Appenzell Innerrhoden
Sankt Gallen
Erdélyi kopó

Erdélyi kopó (eller transsylvansk stövare) är en hundras från Ungern. Den är en drivande hund av braquetyp som används som ensamdrivande hund på rödräv, hare och vildsvin samt även rovdjur som brunbjörn och lodjur. Rasen har sitt ursprung i Transsylvanien och Karpaterna. Tidigare fanns den i två varianter; en högbent, medelstor och en lågbent. Efter andra världskriget var rasen närmast utdöd och den lågbenta försvann helt. 1968 återfanns ett fåtal individer vid en hundutställning i Budapest.

Erdélyi kopó har svart färg med röd-vit teckning, mankhöjden är 55–65 cm mankhöjd och vikten 30–35 kg. Hunden är atletiskt byggd. Den korta glansiga pälsen kräver inte någon särskild omvårdnad. Rasen skäller inte i onödan och har ett lugnt temperament för övrigt. Den är reserverad mot främlingar men väldigt lekfull och tillgiven tillsammans med sin familj.

Den lågbenta varianten var rödhårig till gul med vita tecken, mankhöjd 45–50 cm, vikt  22–25 kg. Vissa menar att denna variant fortfarande existerar och avel bedrivs.

Referenser

Noter

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Ungern
Vysoká (Malá Morava)

Vysoká, till 1948 Nová Ves (tyska Neudorf-Alt även Neudorf I, i folkmun även Schubert-Neudorf) är en by i kommunen Malá Morava i Tjeckien. Den ligger sex kilometer nordväst om Hanušovice och tillhör Šumperk. 

Orter i Olomouc (region)
Orter i Mähren
Zlaté Hory

Zlaté Hory (tjeckiska 1869–1948: Cukmantl, tyska: Zuckmantel, polska: Złote Góry, schlesiska: Cukmantel) är en stad i distriktet Jeseník i regionen Olomouc med 3 944 invånare (2016). Staden i Zlatohorská vrchovina, en del av Altvatergebirge, var centrum för den tidiga schlesiska guldbrytningen.

Referenser

Externa länkar 

Städer i Olomouc (region)
Orter i Tjeckiska Schlesien