kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eskilstuna församling

Eskilstuna församling var en församling i Eskilstuna pastorat i Rekarne kontrakt i Strängnäs stift. Församlingen låg i Eskilstuna kommun i Södermanlands län. 2020 delades församlingen upp i Tunafors församling, S:t Ansgars församling och S:t Johannes församling

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Eskilstuna Fors församling och Eskilstuna Klosters församling. Församlingen utgjorde först ett eget pastorat för att från 2018 ingå i pastorat med Västra Rekarne församling. 2020 delades församlingen upp i Tunafors församling, S:t Ansgars församling och S:t Johannes församling. Uppdelningen är ett relativt undantag, eftersom sammanslagningar av församlingar har varit mycket vanligare under 2000-talet.

Kyrkor 
 Ansgarskyrkan
 Fors kyrka
 Klosters kyrka
 Mariakyrkan till 2013-12-31
 Sankt Andreas kyrka
 Sankt Pauli kyrka
 Sankt Petri kyrka
 Tomaskyrkan

Se även 
 Eskilstuna stad

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Eskilstuna kommun
Kaj Sucksdorff

Kaj Carl Baltzar Joachim Sucksdorff, född 1 maj 1915 i Vasa i Finland, död 20 juli 2010, var en finlandssvensk arkitekt.

Sucksdorff följde i sin fars fotspår, arkitekten Viktor J. Sucksdorff, och studerade vid Tekniska högskolan i Helsingfors. Efter examen 1943 arbetade han vid olika arkitektkontor i den finska huvudstaden fram till 1947, då han flyttade till Stockholm. Han arbetade på HSB och hos arkitekt Alf Lundquist i Djursholm 1952, hos arkitekterna Anker-Gate-Lindegren 1954, och från 1957 hos Svenska Riksbyggen.

Byggnadsverk (i urval)
Flerbostadshus, Viggbyholm, Täby köping ,  Stockholms län 1949
Flerbostadshus, Orrfjärdsgränd, Årsta, Stockholm 1961-1966
Kontorshus, "Böndernas hus" (nuv. stadsbiblioteket), Gävle 1962
Flerbostadshus, Klippgatan, Skytteholm, Solna 1963-1964
Tingshus, Skytteholm, Solna 1964
Centrumkyrkan, Tumba, Botkyrka kommun 1966
Flerbostadshus, Johan Enbergs väg, Västra skogen, Solna 1967-1970
Småstugeområde, Andersberg, Gävle 1976
Andreaskyrkan, Andersberg, Gävle 1977
Flerbostadshus, Alby, Botkyrka kommun

Bilder

Källor

Externa länkar

Finländska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1915
Avlidna 2010
Personer från Vasa
Pseudomonas

Pseudomonas är ett släkte inom Proteobacteria.

Inom släktet återfinns bland annat:
Arten  Pseudomonas fluorescens är en av de vanligaste självlysande bakterierna.
Varbakterien  Pseudomonas aeruginosa (pyocyanea) som har endast en cilie.
Pseudomonas aeruginosa (pyocyanea)   som har en tofs av cilier.

Infektioner 
Pseudomonas kan ge sårinfektioner och är en patogen som orsakar infektioner hos sjukhusvårdade patienter och patienter med ökad känslighet p g a underliggande tillstånd som cystisk fibros. Kan ge upphov till infektion i huden med rodnad och värmeökning efter bad i kontaminerade bassänger, "hot foot syndrome".

Källor
Växternas Liv populärvetenskaplig handbok, under redaktion av Carl Skottsberg, Andra upplagan, Tionde bandet, Förlagshuset Norden AB Malmö 1955

Proteobacteria
Proteobakterier
Parkaralia

Parkaralia (Aralia elata) är en art i familjen araliaväxter som växer vilt i östra Ryssland, Kina, Korea och Japan. Den odlas även som prydnadsbuske och kan då bli 2–4 meter hög. Den får små gulvita blommor i juli-augusti. I Sverige kan den odlas i zon 1-3 och trivs i ett soligt läge.

Användning 
Parkaralia är mycket näringsrik och de unga skotten äts ofta i Kina, där den används i sallader, dumplings, pickles och soppor, samt i Korea och Japan.

Källor

Externa länkar 

Aralia
Pa Växtindex
Kerantongan

Kerantongan (Durio oxleyanus, även kallad durian sukang) är ett fruktträd i släktet durio som ger klargröna, ätbara frukter som doftar starkt, likt många andra duriofrukter. Frukten odlas emellanåt på Borneo, till vilken ö den är inhemsk, och växer i skogar med andra träd i familjen Dipterocarpaceae på sluttningar och åsar med sandjord upp till 500 meter över havet. Det är förmodligen denna frukt som är ursprunget till alla andra odlade duriofrukter. Frukten är en kapselfrukt som är cirka 14 centimeter lång med grön färg och långa taggar. Kärnan är omhöljd av ett blekgult, sött, ätbart fruktkött. Dess ätbara kött medför att den säljs på marknader. Trädets timmer används för plankor, och kärnan används i medicinska syften.

Trädet, som kan bli mellan 40 och 50 meter, med en diameter på 90 cm, är ofta större än andra durioträd. Till skillnad från de flesta andra frukter i släktet som har fem huvudsakliga lober, har kerantongan bara fyra. Bladen är enkla och sitter parvis med små utskjutande hår och är vita på undersidan. Blommorna är ungefär 1 ½ cm i diameter och har en holk med två till tre flikar, samlade i knippen på grenarna bakom bladen.

Arten beskrevs första gången av William Griffith, en brittisk botaniker, i hans verk Calcutta Journal of Natural History and Miscellany of the Arts and Sciences in India. 5 år 1845. Namnet verifierades av ARS Systematic Botanists den 21 augusti 1991. Arten namngavs efter den brittiske plantsamlande läkaren T. Oxley, död 1886.

Referenser

Durio
Frukter
Ke Växtindex
Fem små hus

Fem små hus är en klassisk  restaurang i Gamla stan i Stockholm, belägen i kvarteret Python, Nygränd 10 vid Österlånggatan 15. Restaurangen serverar svensk husmanskost med franska inslag och har på vintertid öppet endast på kvällen och på sommartid även under luncher.

De tidigaste historiska bevisen på att det alltid har legat en restaurang i denna adress är från 1694. Att det sedan dess har kontinuerligt drivits restaurang på Nygränd 10 gör, att Fem Små Hus kan betraktas som Sveriges äldsta och den tredje äldsta restaurangen i världen.

Historik

Stället har sitt namn efter sitt läge i fem byggnader (gamla Python 1-5) längs med Nygränd där restaurangens nio källarvalv sträcker sig på olika nivåer. I källarvalven finns detaljer från de gamla husen bevarade. Det äldsta och femte huset, ”Hans Hanssons Hus”, är från 1651. Festvåningen ligger en trappa upp i hus nummer 2. Entrén och Terrassbaren med gatuservering på Österlånggatan ligger i hus nummer 1.

Tre Kungar, Tre Kongar
På 1690-talet fanns redan en krog i ett av husens källarvalv. En av de tidigaste krögarna var en kvinna som hette Anna Lindberg. Men hon hade inget utskänkningstillstånd och drev en illegal, så kallad lönnkrog. Krogen blev så småningom laglig och hette Tre Kungar i början på 1700-talet och Tre Prinsar långt in på 1800-talet. Tre Kungar är möjligtvis identiskt med vinkällaren Tre Kongar som låg vid Österlånggatan och 1728 ägdes av Jakob Johan Lockens. Det fanns även en Källare Tre Kungar i kvarteret Glaucus, hörnet Johannesgränd / Pelikansgränd.

Fem små hus idag
Fem små hus i nuvarande form har drivits sedan 1969, till en början av ICA-restauranger som lät genomföra en omfattande renovering som skapade plats för 150 gäster. När ICA-restauranger såldes 1982 fick även Fem små hus nya ägare. Nuvarande ägare tillträdde i februari 2013. Fem små hus ägs av Restaurang Vita Flottan AB med Chamoun Gerges som VD.

Bilder

Se även 
Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Källor

Fem små hus
Restaurang Vita Flottan Aktiebolag (Restaurang Fem Små Hus)

Noter

Externa länkar

 Officiell webbsida

Restauranger i Stockholm
Verksamheter i Gamla stan
Adam Rippon

Adam Rippon, född 11 november 1989 i Scranton, Pennsylvania, USA, är en amerikansk konståkare.

Han började med konståkning 1999 som tioåring. Åren 2008 och 2009 blev han juniorvärldsmästare och 2010 vann han Four Continents Championships.

2012 tävlade Rippon för det amerikanska lag som tog silver i World Team Trophy och 2018 deltog han i lagtävlingen vid olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang där USA tog brons. Han är den första öppet homosexuella amerikanska vinterolympiern som tagit medalj. Han uppmärksammades stort när han avböjde att träffa ledaren för USA:s olympiska delegation, vicepresident Mike Pence, med hänvisning till de homofobiska åsikter Pence visat genom att som guvernör i Indiana genomdriva HBTQ-diskriminerande lagar.

Källor

Amerikanska konståkare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från USA
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 2018
Män
Födda 1989
Levande personer
Personer från Scranton
Edmund Bonner

Edmund Bonner, född omkring 1500, död den 5 september 1569, var en engelsk biskop. 

Bonner blev 1529 kaplan hos kardinal Wolsey och sändes 1532 till Rom för att föra Henrik VIII:s talan i skilsmässofrågan. År 1538 blev han biskop i Herefords stift och 1539 i Londons stift. Bonner blev 1549 under Edvard VI inspärrad i fängelse för sin fientlighet mot protestanterna och sin vägran att använda den nya bönboken. 

Sedan han vid drottning Marias tronbestigning (1553) blivit frigiven och återinsatt i sitt ämbete, var han ivrigt verksam vid de protestantförföljelser, som därefter anställdes på spanskt initiativ. Hans personliga roll vid dessa blodsdomar har dock måhända efter kyrkohistorikern Foxes martyrhistoria brukat framställas värre än den verkligen var. 

Under Elisabet I vägrade han avlägga supremateden och miste för den skull åter sitt biskopsämbete samt kastades i Marshalseafängelset, där han dog. I England är han känd som "Bloody Bonner".

Källor

Noter

Biskopar av London
Anglikanska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Födda 1500
Avlidna 1569
Män
Ugglan
Reformationen i England
Motreformationen
Engelska präster under 1500-talet
Alumner från Pembroke College, Oxford
Sexbågig kamtandhaj

Sexbågig kamtandhaj (Hexanchus griseus) är en haj som förekommer i tempererade och tropiska havsområden i västra och östra Atlanten, Stilla havet och Indiska oceanen samt i Medelhavet.

Beskrivning 
Ungarna är 65–74 centimeter vid födseln. Som fullvuxen kan arten nå en längd på 4,8 meter. Den är en kraftig haj med stort huvud och bred mun. Kroppen är mörkgrå till mörkbrun på ovansidan, ljus på undersidan.

Utbredning 
Arten finns från Nordsjön söderut via Medelhavet längs delar av Afrikas kust, utmed de tempererade delarna av Atlantens västkust, i sydvästra Indiska oceanen och längs Stilla havets tempererade kuster. Den har påträffats två gånger i Sverige, första gången utanför Bohuslän i september 1998 och sedan i Kattegatt oktober 2022, där den påträffades död. I Skandinavien finns den för övrigt endast längs Danmarks och Norges västkuster.

Ekologi 
Den sexbågiga kamtandhajen håller främst till på djupt vatten och kan simma ner till 2 000 meters djup. Yngre hajar håller vanligen till på grundare vatten än äldre och större hajar.

Honan får mellan 22 och 108 ungar per kull. Hanar blir könsmogna när den når en ungefärlig längd av cirka 3,15 meter och honor vid omkring 4,20 meter.

Hajen har ett varierat födourval, den lever av såväl fiskar, bläckfiskar och rockor som olika  bottenlevande evertebrater, till exempel krabbor. Det händer också att den tar sälar.

Källor

Externa länkar 

Hajar
Pjotr Nalitj

Pjotr Nalitj (även Peter Nalitch; , Pjotr Andrejevitj Nalitj), född 30 april 1981 i Moskva i Sovjetunionen, är en rysk sångare och kompositör. Den 7 mars vann Peter Nalitch Band den ryska uttagningen till Eurovision Song Contest 2010 och representerade sedan Ryssland med låten "Lost And Forgotten".

Externa länkar 
 
 Introduktion av Rysslands bidrag i Eurovision 2010, Esctoday

Källor 

Ryska popsångare
Ryska låtskrivare
Artister som representerat Ryssland i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2010
Musiker från Moskva
Födda 1981
Levande personer
Män
Lord Keeper

Lord Keeper, egentligen Lord Keeper of the Great Seal eller på svenska storsigillbevarare, är ett gammalt och numera indraget engelskt statsämbete. 

Det stora rikssigillet anförtroddes sedan 1000-talet åt en lordkansler, men under dennes frånvaro eller vakans i ämbetet handhades det av dennes ställföreträdare som småningom fick titeln lord keeper. Under drottning Elisabet I av Englands regering förklarades lord keepern vara likställd lordkanslern i fråga om rang och ämbetskompetens. Ofta utnämndes ämbetsinnehavaren sedermera till lordkansler med bibehållande av rikssigillets vård. Sedan 1760 har detta ämbete helt uppgått i lordkanslerns.

Källor 

Brittiska titlar
Ugglan
Serbiska tsardömet

Serbiska tsardömet (serbiska: Српско Царство/Srpsko Carstvo) eller Tsardömet över serber och greker, var ett imperium som existerade under Medeltiden på Balkanhalvön som uppstod ur det medeltida Serbiska furstendömet Raška under 1300-talet. Det Serbiska tsardömet existerade från 1346 till 1371.

Tsar/kejsare 
Det Serbiska tsardömet hade två tsarer/kejsare, Stefan Uroš IV Dušan (1346–1355) och Stefan Uroš V (1355–1371).

Galleri

Källor 
John V.A. Fine. (1994). The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest. The University of Michigan Press. 
 George C. Soulis, The Serbs and Byzantium during the reign of Emperor Stephen Dusan (1331-1355) and his successors, Athens, 1995. 
 Jean W. Sedlar, East Central Europe in the Middle Ages, 1000-1500, University of Washington Press, 1996.

Serbiens politiska historia
Serbien under 1300-talet
Stater och territorier bildade 1346
Stater och territorier upplösta 1371
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Historiska monarkier
Historiska slaviska stater
Eva Nässén

Eva Nässén, född den 26 maj 1946, död den 13 februari 2021 i Göteborg, var en svensk sångerska och sångpedagog.

Nässén var filosofie doktor och professor samt ämnesansvarig för musikalisk gestaltning vid Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet. Hon invaldes som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien 2003.

Referenser

Svenska sångare
Svenska sångpedagoger
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1946
Avlidna 2021
Kvinnor
ATV-003 Edoardo Amaldi

ATV-003 Edoardo Amaldi var ESA:s tredje Automated transfer vehicle för att leverera förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Uppskjutningen skedde den 23 mars 2012. Den dockade med rymdstationen den 28 mars 2012. Farkosten var dockade med stationen fram till den 28 september 2012. ATV-003 brann upp i jordens atmosfär den 3 oktober 2012.

Farkosten var uppkallad efter den italienske fysikern Edoardo Amaldi.

Källor

Fotnoter

Internationella rymdstationen
ESA
Rymdfartsåret 2012
Per-Erik Larsson

Per-Erik Larsson, född 3 maj 1929 i Oxberg i Dalarna, död 31 maj 2008 i Mora, var en svensk längdåkare som tävlade under 1950-talet. Han blev världsmästare på 4 x 10 km i Lahtis 1958. Han var också med och tog brons på 4 x 10 km vid olympiska spelen 1956 och VM 1954.

Källor

Födda 1929
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Män
Svenska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sverige
Avlidna 2008
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Personer från Mora socken
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1956
Världsmästare i längdåkning
Sirkka Polkunen

Sirkka Polkunen, född 6 november 1927 i Jyväskylä, död 28 september 2014, var en finländsk längdskidåkare som tävlade under 1950-talet. Hon vann OS-guld 1956 på 3 x 5 km och VM-silver på samma distans 1954.

Noter 

 
Finländska längdåkare
Olympiska guldmedaljörer 1956
Födda 1927
Kvinnor
Avlidna 2014
Finländska olympiska guldmedaljörer
Personer från Jyväskylä
Tyke Tykesson

Tyke Tykesson, född 1962 och uppvuxen i Höör och Vittsjö, är arkitekt och författare. Sedan 2002 arbetar han vid Malmö Stadsbyggnadskontor, men han har varit aktiv som arkitekt i Malmö sedan 1989. Tykesson läste arkitektur i Lund och Glasgow och har studerat konstvetenskap och idéhistoria vid Lunds universitet. Han har undervisat i arkitekturhistoria vid Malmö Högskola och Lunds Tekniska Högskola och föreläser om Malmös arkitekturhistoria.

Tykesson har två gånger, 1997 och 2010, (tillsammans med Björn Magnusson Staaf) erhållit Lengertz litteraturpris av Skånes hembygdsförbund.

Tillsammans med ABF i Malmö har Tykesson också lett en studiecirkel som heter Arkitekturspaning.

Bibliografi 
2014 - Hus i Malmö. En arkitekturguide 1914-2014.
 2009 - Malmö i skimmer och skugga: stadsbyggnad & arkitektur 1945–2005. Med Björn Magnusson Staaf
2005 - Funkis i Malmö
2005 - Kulturmiljön kring Värnhem. Med Emma Hedar
2003 - Malmös kartor: från 1500-talet till idag [red]
2001 - Guide till Malmös arkitektur.  Med Björn Magnusson Staaf, Cecilia Hansson, Klas Brunnberg, Anders Reisnert
1996 - Arkitekterna som formade Malmö: en modern stad växer fram 1878–1945. Med Björn Magnusson Staaf

Referenser 

Män
Födda 1962
Levande personer
Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 2000-talet
Lena Ashwell

Lena Ashwell, född 28 september 1872 och död 13 mars 1957, var en engelsk skådespelerska och teateraktris.

Ashwell var 1891–1906 anställd vid olika teatrar i London. 1906-07 spelade hon i Amerika, och ledde 1907–1916 Kingsway theatre i London, och arbetade efter första världskriget med teaterns popularisering. Ashwell var en betydande skådespelerska, utgången ur Ellen Terrys skola. Bland hennes roller märks Rosalinda i Som ni behagar, Katinka i Uppståndelse och Madame X.

Referenser

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Brittiska skådespelare
Kvinnor
Födda 1872
Avlidna 1957
Gaius Asinius Pollio

Gaius Asinius Pollio (ibland felaktigt namngiven Pollius eller Philo), född omkring år 75 f.Kr. i en rik familj med egendomar både i och utanför staden Rom i romerska riket, död år 4 e.Kr. Pollio var fältherre, statsman, orator, poet, dramatiker och historieskrivare. Fadern hette Gnaeus Asinius Pollio. Han blev konsul i Rom år 40 f.Kr. tillsammans med Gnaeus Domitius Calvinus. Pollio fungerade även som beskyddare för Vergilius och var nära vän med Horatius. Båda dessa män har tillägnat honom dikter.

Asinius Pollio deltog med utmärkelse i inbördeskrigen under Julius Caesar och Marcus Antonius. Han spelade en bemärkt roll ända fram till år 39 f.Kr., då han lämnade det politiska livet för att helt ägna sig åt litterär verksamhet. Han intog en fullständigt isolerad hållning till politiken och statsmakten under kejsar Augustus regeringstid. Asinius Pollio har berett sig ett varaktigt namn i romerska litteraturens historia inte bara som författare och kritiker, samt beskyddare av framstående skalder (såsom Vergilius) utan även genom att grunda Roms första offentliga bibliotek, inhyst i Atrium Libertatis, samt genom att införa offentliga uppläsningar av litterära nyheter. Av hans arbeten är bara fragment bevarade. Samtiden satte stort värde på Asinius Pollio som talare. Det numera till största delen försvunna materialet avseende historieskrivning hade stor betydelse för antikens historiker Appianos och Plutarkos.

Källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929.

Noter

Romerska författare
Romerska militärer
Män
Födda 75 f.Kr.
Avlidna 4
Romerska konsuler
Idingstad säteri

Idingstad säteri ligger 12 km nordost om Linköping i anslutning till sjön Roxen. Idingstad hette tidigare Ydhingstadhir och omnämns första gången i skrift redan 1315. I slutet av 1500-talet bestod Idingstad av fem gårdar.

Hertig Karl skänkte 1602 Idingstad till Jöns Jacobsköld som utvidgade godset och lät uppföra en stor mangårdsbyggnad av sten. Jacobskölds byggnad blev inte gammal, år 1685 lades den i ruiner vid en eldsvåda och det skulle dröja ända till 1737 innan en ny mangårdsbyggnad kom till, då uppförd av general Burensköld. På 1850-talet lät Idingstads ägare helt bygga om huset som återigen bytte skepnad. 1960-61 utfördes en grundlig renovering av Sven Bertil Uhlén och huset fick då en exteriör liknande den från 1737.

Externa länkar
Gårdens webbplats

Herrgårdar i Östergötland
Byggnader och anläggningar i Linköpings kommun
Byggnader avbildade i Suecian
Anna-Lisa Eriksson

Anna-Lisa Eriksson, född 21 juni 1928 i Selånger, död 26 maj 2012 i Härnösand, var en svensk längdskidåkare aktiv under 1950-talet. Hon vann en OS-medalj i stafett; brons i Cortina d' Ampezzo 1956. Hon tog också VM-brons i stafett 1954 för Sverige.

Källor 

Svenska längdåkare
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sverige
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Kvinnor
Födda 1928
Avlidna 2012
Personer från Selångers socken
Anatolij Sjeljuchin

Anatolij Ivanovitj Sjeljuchin (), född 6 april 1930, död 21 oktober 1995, var en sovjetisk längdåkare som tävlade under 1950- och 1960-talet. Hans främsta merit är ett VM-silver på 4 x 10 km i Lahtis 1958.

Referenser

Noter 

Sovjetiska längdåkare
Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sovjetunionen
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1956
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1960 från Sovjetunionen
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1960
Födda 1930
Avlidna 1995
Män
Carl Gunne

Carl Mikael Gunne, född 29 september 1893 i Sundsvall, död 3 maj 1979, var en svensk målare och tjänsteman vid Nationalmuseum.

Biografi 
Carl Gunne var son till byggmästaren Carl August Olsson och konstnären Clara Olsson. 

Han studerade vid Uppsala universitet och blev 1920 juris kandidat och 1931 filosofie licentiat. Han var 1920 attaché vid utrikesdepartementet. Vid Nationalmuseum i Stockholm blev han 1921 amanuens och var 1932–1937 föreståndare för dess samling av modernt måleri och skulptur. Han var 1923–1924 sekreterare i nämnden för stödjande av den konstnärliga verksamheten i Sverige, var kommissarie för flera utställningar, bland annat i Paris 1927 och 1929, och sammanställde en katalog över Nationalmusei målningssamling (1936).

Carl Gunne har målat stadsbilder från Uppsala och Stockholm samt porträtt, bland annat av kung Gustaf V, Gustaf VI Adolf, Prins Eugen, Prins Bertil, Jussi Björling och Wilhelm Kåge. Hans konst är representerad i Nationalmuseum Waldemarsudde, Kalmar konstmuseum och vid museer i Helsingfors, Antwerpen och Budapest. Han blev 1957 korresponderande ledamot av KVHAA.

Carl Gunne gifte sig 1921 med Asta Brattström. Han ligger begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm, och gravsattes den 17 maj 1979.

Källor

Noter

Externa länkar
Carl Gunne presenterad av Galleri Mölndal

Svenska målare under 1900-talet
Svenska kuratorer
Män
Födda 1893
Avlidna 1979
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm

Representerade vid Nationalmuseum
Personer från Sundsvall
Anton Aškerc

Anton Aškerc, född 9 januari 1856 i Rimske Toplice, död 10 juni 1912 i Ljubljana, var en slovensk författare.

Biografi
Aškerc, som var bondson, prästvigdes 1881. På grund av sina liberala åsikter, särskilt i religiösa frågor, tvingades han i början av 1890-talet att lämna sin prästtjänst, men erhöll en liten pension. Betraktad som ledare av den moderna slovenska diktkonsten, blev han i slutet av 1890-talet utnämnd till stadsarkivarie i Ljubljana och redaktör för den litterära tidskriften "Ljubljanski zvon". 

Aškerc var banbrytare inom den slovenska episka diktningen och var högt skattad i sitt land under sin egentliga skapartid, men blev skarpt klandrad av den "modernistiska" diktningen omkring 1910. Han utmärkte sig främst som lyriker och satiriker och förenande en modern uppfattning av sociala förhållanden med sympati för panslavismen. Hans naiva humor och stundom kärva satir riktas särskilt mot romersk-katolska kyrkan, dels i konstnärlig bearbetning av äldre historiska stoff, dels i legender förlagda till Indiens och Orientens sagovärld. Främst står han i sina kraftigt målande och slaviskt stämningsfulla ballader och romanser, som i karakteristisk form återspeglar den slaviska folkvisans tonart. 

Bland Aškercs viktigaste arbeten märks Ballader och romanser (1890), Lyriska och episka poesier (1896), och Tre dramatiska studier (1900). Aškerc företog vidsträckta resor och har på prosa skildrat en färd till Konstantinopel samt ett besök i Polen och Ryssland. Hans bästa dramatiska alster är det nationella sagospelet Zlatorog (1904), behandlande samma folkliga förhäxningsmotiv som Rudolf Baumbachs alpina diktcykel med samma namn (Leipzig 1897). 

Tillsammans med Ivan Vesel utgav Aškerc 1901 en antologi, innehållande egna och andra slovenska skriftställares versifierade översättningar av rysk poesi. 

Aškercs dikter har översatts till svenska av Alfred Jensen 1901.

Bibliografi

Källor

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Slovenska författare
Stadsarkivarier
Födda 1856
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok