kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jämserum

Jämserum är ett mindre samhälle beläget vid sjön Jämsen i Misterhults socken i Oskarshamns kommun i Småland. År 1990 klassades SCB Jämserum som en småort.

Byn ligger cirka 18 kilometer norr om Oskarshamn i Misterhultsbygden. 

Tidigare har här funnits viss samhällsservice i form av ett numera nedlagt postkontor och café.

Källor

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Tidigare småorter i Sverige
Jake Wade and the Soul Searchers

Jake Wade and the Soul Searchers var ett amerikanskt funkband på Ubiquity Records. Bandet turnerade med Stoney Murphy och Meat Loaf under 1970-talet. Bandets låt "Searching for Soul" samplades i Beyoncé Knowles låt "Suga Mama" från 2006.

Referenser

Amerikanska rhythm and bluesgrupper
Amerikanska funkgrupper
Krunch

Krunch var ett svenskt punkband från Timrå aktivt 1982-1989. Bandet släppte tre singlar och två MinLp och medverkade på samlingen En samling Rock från Sundsvall 1985. 1993 släpptes en samling på CD med det mesta av deras senare material. Medlemmarna var under hela tiden: Thorsten Thörnblad - sång, gitarr, Jouni Reinikainen - gitarr, Tomas Månsson - bas och Rickard Himmerlid - trummor. Bandet spelade på Hultsfredsfestivalen 1987 och genomförde två Europaturnéer. Efter bandets splittring 1989 fortsatte Rickard Himmerlid i Motorjoke. Krunch återförenades 1999 för att spela in en cover på Huvudtvätts Stryk som gavs ut på samlingen We're Only in it for the Money.

Diskografi, Krunch
 Hello Bob EP (Massproduktion 1983)
 Mys & Kel, MiniLP (Massproduktion 1985)
 Tjafs & Dalt, EP (Massproduktion 1986)
 Mor & Far, MiniLP (Massproduktion 1987)
 Tack & Hej, singel (Massproduktion 1989)
 We're Back But We're Evil... the almost complete Krunch...but more.., CD (Massproduktion 1993)

Samlingsalbum
 En samling rock från Sundsvall, dubbel-LP (Massproduktion 1985) medverkar med två spår
 We're Only in it for the Money - 20 years of Massproduktion, CD (Massproduktion 1999) medverkar med ett spår

Svenska punkband
Västra Drottninggatubron

Västra Drottninggatubron var en bro över Västra Hamnkanalen i linje med Drottninggatan i Göteborg. Den knöt samman den västra delen av Västra Hamngatan med den östra, fick sitt namn 1883 och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905.

Källor
, s. 87
, s. 313

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Västra Kyrkogatubron

Västra Kyrkogatubron var en bro över Västra Hamnkanalen i linje med Kyrkogatan i Göteborg. Den knöt samman den västra delen av Västra Hamngatan med den östra, fick sitt namn 1883 och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905.

Källor
, s. 87
, s. 313

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Västra Kungsgatubron

Västra Kungsgatubron var en bro över Västra Hamnkanalen i linje med Kungsgatan i Göteborg. Den knöt samman den västra delen av Västra Hamngatan med den östra, fick sitt namn 1883 och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905.

Källor
, s. 86
, s. 313

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Sahlgrensbron

Sahlgrensbron var en bro från Grönsakstorget över Västra Hamnkanalen till Sahlgrensgatan i Göteborg. Bron fick sitt namn 1883 till minne av köpmannen och en av grundarna av Svenska Ostindiska Companiet Nicolaus Sahlgren och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905. Bron hette tidigare Reparebansbron.

Källor
, s. 85
, s. 247

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Christian Kellermann

Christian Laurentz Kellermann, född 27 januari 1815 i Randers, död 3 december 1866 i Köpenhamn, var en dansk violoncellist.

Biografi
Christian Kellermann föddes 1815 i Randers. Han inledde 1828 ett femårigt studium för Josef Merk i Wien, och blev en betydande virtuos, som under fleråriga konsertresor i Europa väckte mycket uppseende. Han gjorde konserter i Sverige 1839, 1845 och 1859. Han blev 1847 solocellist i hovkapellet i Köpenhamn. Kellermann avled 1866 i Köpenhamn.

Kellermann gifte sig 1849 med den danska dansösen Caroline Fjeldsted.

Källor

Noter 

Danska cellister
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Randers
Födda 1815
Avlidna 1866
Män
Ugglan
Södra Larmgatubron

Södra Larmgatubron var en bro över Västra Hamnkanalen i linje med Södra Larmgatan i Göteborg. Den knöt samman den västra delen av Västra Hamngatan med den östra, fick sitt namn 1883 och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905.

Källor
, s. 85
, s. 283

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Vallgatubron

Vallgatubron var en bro över Västra Hamnkanalen i linje med Vallgatan i Göteborg. Den knöt samman den västra delen av Västra Hamngatan med den östra, fick sitt namn 1883 och raserades i samband med att kanalen fylldes igen år 1905.

Källor
, s. 86
, s. 302

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Ej längre existerande broar
Lilla Torgsbron

Lilla Torgsbron var en bro från Lilla Torget över Västra Hamnkanalen till Södra Stora Hamngatan i Göteborg. Bron fick sitt namn 1883, och raserades i samband med att Västra Hamnkanalen fylldes igen år 1904.

Den första bron, byggd på 1630-talet, var av ek. Den ersattes av en stenbro, den första i Göteborg, år 1696 och slutligen byggdes en järnbro år 1862.

Referenser

Noter

Källor 
, s. 87
, s. 192

Broar i Göteborg
Inom Vallgraven
Broar invigda 1883
Ej längre existerande broar
1883 i Sverige
Anna Bishop

Anna Bishop, född Rivière 1812 i London, död 1884 i New York, var en engelsk konsertsångerska.

Hon blev vid 18 års ålder gift med kompositören Henry Rowley Bishop, som då var 53 år, men rymde 1839 med den 60-årige harpspelaren Nicolas Bochsa, med vilken hon sedan åkte på mycket uppmärksammade konsertresor över hela världen, från Australien till Amerika och Europa.

Källor

Noter

Externa länkar

Engelska sångare
Födda 1812
Avlidna 1884
Kvinnor
Red Sticks

Red Sticks är det engelska namnet på en traditionalistisk fraktion, som fanns bland creekindianerna i början av 1800-talet. Deras motstånd mot den amerikanska kulturella aggressionen ledde till creekkrigets utbrott 1813. Namnet "Red Sticks" kommer från de rödfärgade stridsklubbor fraktionens medlemmar använde och från de magiska röda käppar som creekernas schamaner hade.

Ideologi 
"Red Sticks" var aggressiva förkämpar för creekindianernas traditionella samhällsliv baserat på jakt och kollektivt jordägande. Inspirerade av shawneeledaren Tecumseh och förbittrade av den vita kulturens ohejdade aggression, angrep "Red Sticks" sina egna ackulturerade och proamerikanska creekgrannar, White Sticks. "Red Sticks" kom huvudsakligen från de övre indianstäderna i creekområdet och bekämpade den vita ackulturationen med alla medel. White Sticks hade sitt främsta stöd i de nedre creekstäderna, dvs. bland creekerna i Georgia. Under Creekkriget 1813-1814 dödade "Red Sticks" tamdjur, förstörde jordbruksredskap och brände upp skördarna. Även metallgrytor, stekpannor och spunnet tyg fördärvades.

Historia 
Vid Fort Mims angrep "Red Sticks" de vita kolonisterna och dödade 300-500 människor: män, kvinnor, barn, negerslavar och White Sticks. Denna massaker ledde till att Förenta Staterna blandade sig i creekkriget och i slaget vid Horseshoe Bend 1814 besegrade Andrew Jacksons trupper "Red Sticks", som genom freden i Fort Jackson tvingades avstå från halva sitt territorium till de vita. Många överlevande "Red Sticks" flydde till Florida och förenade sig med seminolerna.

Referenser 

Ursprungsfolk i Nordamerika
Creekkriget
Indiankrigen
Minivetter

Minivetter (Pericrocotus) är ett släkte med fåglar i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar. Till skillnad från de flesta av sina släktingar i familjen är de färgglada, oftast i kombinationer av svart, rött och vitt. Släktet omfattar 14–16 arter som förekommer i stora delar av Asien:
 Vitbukig minivett (P. erythropygius)
 Burmaminivett (P. albifrons) – behandlas ibland som underart till erythropygius
 Mindre minivett (P. cinnamomeus)
 Flamminivett (P. igneus)
 Gråstrupig minivett (P. solaris)
 Pericrocotus [s.] montanus – urskiljs som egen art av Birdlife International
 Sundaminivett (P. miniatus)
 Kortnäbbad minivett (P. brevirostris)
 Floresminivett (P. lansbergei)
 Långstjärtad minivett (P. ethologus)
 Eldminivett (P. flammeus)
 Scharlakansminivett (P. speciosus) – behandlas av vissa som underart till flammeus
 Ryukyuminivett (P. tegimae)
 Grå minivett (P. divaricatus)
 Rosenminivett (P. roseus)
 Brungumpad minivett (P. cantonensis)

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Per Bendz

Per Bendz, född 14 juli 1848 i Västra Tommarps socken, Malmöhus län, död 22 juni 1911 i Falsterbo församling, Malmöhus län, var en svensk advokat och kommunalpolitiker (höger).

Bendz blev student vid Lunds universitet 1868, avlade juridisk examen 1874 och blev vice häradshövding 1876. Han var polisnotarie i Malmö 1882–85 och därefter verksam som advokat där. Han var ledamot av Malmö stadsfullmäktige 1889–1905, dess vice ordförande 1901–04 och ordförande 1905 samt ordförande i drätselkammaren 1904–05. 

Bendz framlade 1898 i stadsfullmäktige en motion om inrättande av ett kommunalt elektricitetsverk, varom man 1900 fattade beslut. Under sin tid som ordförande i nämnda församling gjorde han sig särskilt bemärkt som pådrivare (tillsammans med bankdirektören Emil Malmsten) av kommunaliseringen och elektrifieringen av spårvägstrafiken i Malmö. Han var 1904 den förste ordföranden i styrelsen för Malmö stads spårvägar som då ännu inte övertagit trafiken. Han var även involverad i olika järnvägsbolag som Västra Klagstorp-Tygelsjö Järnväg (KTJ), Vellinge-Skanör-Falsterbo Järnväg (HSFJ) och Malmö-Kontinentens Järnväg (MKontJ).

Källor
A.U. Isberg: Malmö stads krönikebok II (1912), sid. 143.
Linje 100 – Lokaltrafiken i Malmö under 100 år (1987), sid. 180
Malmö stads drätselkammare 1863-1915. Den 28 december 1915, Malmö 1915
Malmö stads historia, åttonde delen (register), Arlöv 1994, , sid. 35, 50.
Carl Sjöström: Skånska nationen 1833–1889, Lund 1904, sid. 295. 
Västra Klagstorp-Tygelsjö Järnväg
Sydsvenskan
Svensk rikskalender 1908

Noter 

Svenska advokater
Svenska moderater
Kommunalpolitiker i Malmö
Personer från Västra Tommarps socken
Födda 1848
Avlidna 1911
Män
Langar

Langar (punjabi ਲੰਗਰ, hindi लंगर), är termen som används i sikhismen  för gratis mat som serveras i en gurdwara. Vid en sådan langar serveras endast vegetarisk mat för att försäkrar att alla, oavsett skilda kostförbud, kan äta som jämbördiga. Langar är öppet likväl för sikher och icke-sikher.

Ett undantag till vegetariska langar är när (i Indien) Nihangs serverar kött  vid Holla Mohalla, som benämns Mahaprasad.

Det finns även variationer på langar, till exempel vid Hazur Sahib,

Historia

Langar som institution bland sikher (gratis kök), infördes av den första Sikh Guru Guru Nanak. Den utformades för att bibehålla grundsatsen att alla människor är jämlika oavsett religion, kast, hudfärg, religion, ålder, kön eller social ställning, som var ett revolutionärt begrepp i dåvarande 1700-talets indiska kastsamhälle. Förutom principerna av jämlikhet, uttrycker langartraditionen etiska principer om att dela med andra, "community" (gemenskap), att var och en innefattas i gemenskapen och även hela mänsklighetens enighet, "..the Light of God is in all hearts." (Guds ljus är i alla hjärtan).

Referenser 

Sikhism
Freden i Fort Jackson

Förhandlingarna fördes och fredsfördraget undertecknades i Fort Jackson i nuvarande Alabama.

Bakgrund
Freden i Fort Jackson slöts 1814 mellan å ena sidan Förenta Staterna och å den andra sidan Creeknationen och avslutade Creekkriget 1813-1814. Freden slöts sedan de upproriska Red Sticks hade besegrats av en amerikansk styrka under Andrew Jackson i slaget vid Horseshoe Bend 1814.

Innehåll
I fredsfördraget tvingades både de upproriska Red Sticks och de proamerikanska White Sticks avstå 93 000 km² creekisk mark i Alabama och Georgia till Förenta Staterna.

Konsekvenser
Fördraget gjorde Andrew Jackson till hjälte i de södra och västra delstaterna. Det var en av flera steg vilket ledde till Tårarnas väg, den etniska rensningen av den amerikanska södern under Jacksons tid som presient.

Referenser

1814 i USA
Politikåret 1814
Amerikanska freder
Indiankrigen
Creekkriget
Black Ascot

Black Ascot var en blogg som under våren 2009 var en av Sveriges mest lästa bloggar. Författaren, den fiktiva tonåringen Erika Ascot, skrev om sin självdestruktiva livsstil, om mode och litteratur. Många spekulerade i vem Erika egentligen var, tills det visade sig att bloggen egentligen var en PR-kampanj för Malmö Operans uppsättning av Samuel Barbers 1950-talsopera "Vanessa".

Referenser

Externa länkar
 Black Ascot

Svenska bloggar
Portal: Internet i Sverige
Adaj-Choch

Adaj-Choch (ryska: Адай-Хох, ossetiska: Адайыхох, Adajychoch) är ett berg i stora Kaukasus beläget i den ryska delrepubliken Nordossetien. Berget är 4 408 meter högt.

Längs bergets slätter sprider stora glaciärer ut sig, samt flera bergspass. Strax söder om Adaj-Choch ligger berget Kazbek.

Referenser 
 Dëcһy, "Peterm. Mitteil." (1889, IX);
 Freshfield, "Exploration of the Caucasus" (1897);
 Rossikov, "Цейский глетчер/Tsejskij Glettjer" (1897).

Berg i Ryssland
Lasjkenderi

Lasjkenderi (georgiska: ლაშკენდერი; ryska: Лашкендар, Lasjkendar) är ett berg i autonoma republiken Abchazien i nordvästra Georgien. Dess högsta topp är 1 373 meter hög. 

Berget är ett av Abchaziens sju helgedomar. Det finns även en kyrkruin på en av bergets mindre toppar (945 m). Kyrkan har reliefer av leoparder (eller möjligen hundar). Datum för uppförandet  är omstritt och varierar mellan 600-talet till 1000-talet.

Referenser 
Верещагин Сергей. Абхазия. (Sergey Vereshchagin. Abkhazia) 2004 - 2005.

Fotnoter 

Berg i Abchazien
Tobias Grünenfelder

Tobias Grünenfelder, född 27 november 1977, är en schweizisk alpin skidåkare. Han har vunnit i världscupen en gång, den 28 november 2010 i Lake Louise i disciplinen var Super-G. Utöver denna seger har Grünenfelder varit på pallen fyra gånger, varav alla tredjeplatser.

Externa länkar 
  
Officiell hemsida

Schweiziska alpina skidåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Schweiz
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Schweiz
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Schweiz
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Personer från kantonen Glarus
Födda 1977
Levande personer
Män
Kolberga

Kolberga är ett bostadsområde i Oskarshamns tätort i Småland.

Historia
Oskarshamns stad fastställde år 1926 en avstyckningsplan för området Kolberga. Det första huset stod färdigt 1927. Först under de så kallade nödhjälpsåren drogs vatten och avlopp till området 1931–1932. 1956 uppgick befolkningen i Kolberga till cirka 2000 personer.

Referenser
Hofrén, Manne: Oskarshamn 1856–1956.

Stadsdelar i Oskarshamn
Rudolfina

Rudolfina är ett ovanligt kvinnonamn. Namnet är en feminin form av mansnamnet Rudolf som är av forntyskt ursprung. Det är bildat ur ord med betydelserna ära, beröm och varg. Den feminina formen, Rudolfina, är betydligt mindre vanlig än mansnamnet.

Den 31 december 2010 fanns 6 kvinnor registrerade i Sverige med förnamnet Rudolfina. Endast en kvinna hade det som tilltalsnamn.

Kvinnonamn
Creekkriget

Creekkriget 1813-1814 började som ett inbördeskrig bland creekindianerna, men utvidgades till att bli en del av 1812 års krig. Kriget slutade med freden i Fort Jackson 1814, då creekerna tvingades avträda större delen av Alabama och den södra delen av Georgia till Förenta Staterna.

Inbördeskriget
Det creekiska inbördeskriget utkämpades mellan Red Sticks, en traditionalistisk fraktion, som aggressivt kämpade för en återgång till folkets traditionella samhällsliv baserat på jakt och kollektivt jordägande och White Sticks, de creeker som ackulturerats och övertagit ett euro-amerikanskt levnadssätt med privat jordägande, stora plantager och afrikanska slavar. Kriget började 1813, när en liten grupp Red Sticks mördade två vita nybyggarfamiljer vid Ohiofloden. Creekernas indianagent krävde att mördarna skulle utlämnas till den amerikanska rättvisan. Istället avrättade creekerna själva gärningsmännen. Detta var gnistan som utlöste inbördeskriget.

Kriget
Red Sticks ledare allierade sig med britterna, som hade till mål att skapa en indiansk buffertstat mellan Mississippifloden och Appalacherna, och med spanjorerna i Florida, som oroades över amerikanska anspråk. USA blev inblandat i kriget när amerikanska trupper och Red Sticks som återvände från Florida med krigsmateriel drabbade samman. Vid Fort Mims anföll Red Sticks och dödade 300-500 människor. Bland dessa fanns män, kvinnor och barn och det var en blandning av vita, slavar och halvblodscreeker. Andra fort i området anfölls också framgångsrikt. Paniken spred sig i sydstaterna; de federala trupperna var fullt upptagna med att utkämpa 1812 års krig samt att slåss mot Tecumseh, så sydstaterna fick själva utkämpa kriget.

Trupper från Tennessee, Georgia och Mississippi mobiliserades för kriget. Till dessa slöt sig också soldater från de proamerikanska nedre creekstäderna och från cherokeerna. Red Sticks förfogade som mest över 4 000 soldater med kanske 1 000 musköter, annars var de utrustade med pil och båge. De hade aldrig deltagit i ett större krig och deras ledare saknade erfarenhet av att samordna större operationer. Centrum för Red Sticks var Econochaca (the Holy Ground) omkring 25 svenska mil från närmaste amerikanska underhållsbas. Amerikanska trupper avancerade från tre olika håll mot detta centrum. I det följande slaget vid Econochaca 23 december 1813 besegrades Red Stick men deras ledare Red Eagle undkom.

I mitten på mars 1814 avancerade Andrew Jackson med trupper från Tennessees nationalgarde och ett regemente från USA:s armé samt indianska allierade mot Red Sticks vilka hade samlat sig längs Tallapoosa. I slaget vid Horseshoe Bend besegrade Jacksons trupper Red Sticks och kriget var i praktiken över.

Freden i Fort Jackson
Freden i Fort Jackson avslutade creekkriget. I fredsfördraget tvingades creekerna att avstå  93 000 km² creekisk mark. Det gällde även de som stridit på den amerikanska sidan,

Referenser

Amerikanska krig
Andrew Jackson
1812 års krig
Creekkriget
Indiankrigen
Krig under 1810-talet
Snöloppa

Snöloppor eller glaciärloppor (Hypogastrura harveyi och Hypogastrura nivicola) är arter av hoppstjärtar.
 
De kallas så eftersom de lättast kan observeras hoppande omkring på snöytan en varm vinterdag, ofta nära träd. Vuxna snöloppor är 1–2 mm långa, och den mörkblå färgen gör att de upplevs som prickar som har jämförts med peppar eller aska spridd på snön. Det finns många andra arter av släktet Hypogastrura, varav de flesta svärmar, men normalt inte på snö. Trots allt betecknas ibland hela släktet som snöloppor.

I vardagligt tal kallas flera andra hoppstjärtar som vistas på snö för snöloppa. De två arterna som beskrivs här förekommer främst i Nordamerika. Snöloppor som förekommer i Europa är bland annat Ceratophysella sigillata, Desoria hiemalis, Desoria violacea, Hypogastrura socialis och Vertagopus westerlundi.

Liksom andra hoppstjärtar saknar de vingar, men kan kasta sig mot en slumpmässig riktning genom att lösgöra två svansliknande "fjädrar" placerade på buken.

Snöloppor är nedbrytare och äter ruttna organiska material samt bakterier, svampar, alger, pollen, spolmaskar och hjuldjur. Efter parningen på våren lägger honorna ägg i jorden. De uppdykande pupporna genomgår flera ömsningar; innan vintern har de alla de vuxna egenskaperna.

Referenser

Noter 

Hoppstjärtar
John Nihlén

John Valfrid Nihlén, född 8 mars 1901 i Kristinehamn, död 26 mars  1983 i Lund, var en svensk arkeolog och folklivsforskare. Han var far till konstnären Staffan Nihlén samt till journalisten och kulturskribenten Björn Nihlén, född 1927.

Nihlén disputerade för doktorsgraden 1927 med en avhandling om Gotlands stenåldersboplatser. Han hade 1924–1926 lett de arkeologiska utgrävningarna vid Stora Torget i Visby. Nihlén utgav även 1933 tillsammans med Gerda Boëthius utgivna Gotländska gårdar och byar under äldre järnåldern. Tillsammans med Stig Dagerman skrev han manus till filmen En natt på Glimmingehus 1954. Nihlén var 1956–1969 ordförande i Samfundet för hembygdsvård, och 1936–1969 redaktör för samfundets tidskrift Bygd och natur. År 1969 erhöll han professors namn. Nihlén var en förgrundgestalt inom svensk kulturmiljövård och gav ut en mängd arbeten inom sitt område. Förutom de ovan nämnda märks Järnhantering på Gotland (1927), Från det okända Gotland (1929), Sagornas ö (1929), samt Gutar jag mött (1977).

John Nihlén var redaktör för och skrev inledningen till Studiebok i energi- och miljöproblemen, Energi till Döds?, som utgavs 1973. 
Vidare utgav Nihlén 1979, tillsammans med sonen Björn Nihlén (journalist och kulturskribent), boken Sällsamheter i Skåne. År 1981 utgav han boken Sällsam natur i Skåne.

John Nihlén är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Referenser

Noter

Källor
 Nationalencyklopedin, CD-utgåvan 2000
 Utgrävningarna på Stora Torget i Visby 1924–25, John Nihlén
 

Svenska arkeologer under 1900-talet
Svenska etnologer
Svenska innehavare av professors namn
Svenska redaktörer
Personer från Kristinehamn
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1901
Avlidna 1983
Män
Dokki

Dokki eller El Dokki (, av arabiskt eller turkiskt ursprung, betyder hamn) och är ett distrikt (kism) i Giza, Egypten. Dokki ligger på den västra stranden av Nilen, gränsar till Agouza i söder, mitt emot Centrala Kairo på den östra sidan och utgör en del av det centrala stor-Kairo.

Många av Kairos landmärken finns i Dokki: Tyska Skolan och cirka 40 utländska ambassader, bland annat de från Ryssland, Somalien, Frankrike, Tchad, Tjeckien och Etiopien. Antalet ambassader i Dokki överträffas enbart av antalet i Zamalek.

Se även
Mohandessin
Giza

Referenser

Noter
Slaget vid Horseshoe Bend (1814)

Slaget vid Horseshoe Bend, som utkämpades den 27 mars 1814, var det avgörande slaget i Creekkriget 1813-1814. Platsen där slaget utkämpades är i dag skyddad som Horseshoe Bend National Military Park.

Stridande parter
På den ena sidan stod cirka 1 000 soldater från Red Sticks, den traditionalistiska fraktionen bland creekindianerna, som hade slagit läger nära en krök i Tallapoosafloden.
 
På den andra sidan stod amerikanska trupper från Tennessees nationalgarde och ett infanteriregemente från USA:s armé under Andrew Jackson, tillsammans 2000 infanterister, 700 kavallerister och artilleri, samt cirka 600 allierade cherokeser och choctaw samt White Sticks creeker från de nedre proamerikanska städerna.

Slaget
Jackson skickade kavalleriet och de indianska allierade söderut över floden för att inringa Red Sticks, medan han själv förblev med infanteriet norr om deras läger. På morgonen den 27 mars öppnade Jacksons artilleri en eld som underhölls under två timmar, men eldgivningen resulterade inte i några synliga skador på Red Sticks fältarbeten. Kavalleriet och indianerna gick över floden och anföll Red Sticks i ryggen. Infanteriet stormade sedan bröstvärnen och öppnde eld mot Red Sticks innanför. Striden pågick i fem timma. Omkring 550 Red Sticks dödades inne i lägret, medan många andra dödades när de försökte fly över floden. Endast omkring 200 Red Stickssoldater lyckades undkomma och flydde till Florida, där de förenade sig med seminolerna.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar
The Battle of Horseshoe Bend National Park Service

1814 i USA
Horsehoe Bend
Horsehoe Bend
Krigsåret 1814
Indiankrigen
Creekkriget
Andrew Jackson