kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cabo Polonio

Cabo Polonio är en liten by belägen vid den östra kusten av departementet Rocha i Uruguay. Byn är unik då den inte har några vägar som leder till den och befinner sig bara ca 7 km från närmsta landsväg. Den är tillgänglig genom att gå genom sanddynerna eller genom fyrdjulsdriven kollektivtrafik som åker över sanden. Det finns ingen elektricitet eller rinnande vatten för de hundra husen i denna stad. Vattnet hämtas ur brunnar eller genom användande av regnvatten. Det finns dock en fyr som får ström från stamnätet. 

Cabo Polonio ligger på spetsen av en halvö som sticker ut i Atlanten. På baksidan av byn som befinner sig mot Atlanten finns stora vågor och strömmar. På den skyddade "framsidan" av byn, på insidan av bukten, ligger vattnet lugnt på stranden. På udden som gett namn åt byn står en fyr över stenblock som mynnar ut i havet.

Byn främsta attraktion är den vackra atlantstranden, samt naturreservaten för sjölejon och de "rörliga sanddynerna", det vill säga att sanden blåses av vinden och rör sig omkring de sandiga platserna vilket gör att de ständigt ändrar form och läge. Detta är ett unikt fenomen som tyvärr, då man under militärdiktaturen i Uruguay beslöt att plantera träd i en enorm mängder i området, har hindrat sanddynernas naturliga rörelsemönster på grund av att vinden inte får blåsa fritt och bära sand. Det finns farhågor att dynerna på grund av detta på sikt kan komma att försvinna. 

Byns mark delas av den uruguayanska staten och privata ägare. Regeringen har nyligen deklarerat området som ett nationellt naturreservat som övervakas av SNAP (Sistema Nacional de Áreas Protegidas).

Externa länkar 

Orter i departementet Rocha
Emil Alm

Johan Emil Alm, född 18 oktober 1878 i Boden, död 21 juli 1963 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk elektroingenjör.

Biografi
Alm avlade mogenhetsexamen i Luleå 1897 och utexaminerades 1902 från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för elektroteknik, innehade anställning vid Asea i Västerås 1903–1910, var byråingenjör vid Stockholms elektricitetsverk 1910–1917, assistent i teoretisk elektroteknik vid Kungliga Tekniska högskolan 1911–1913, t.f. professor i elektromaskinlära där 1916 och ordinarie professor i detta ämne där 1917.
  
Vid sidan av sitt lärarkall utövade Alm en betydande konsulterande verksamhet. Han var ledamot av kommittén för Statens Järnvägars elektrifiering 1919–1920, sakkunnig vid tillsättning av professurer i elektromaskinlära vid Chalmers tekniska institut och Norges tekniske høiskole, examensombud vid de tekniska gymnasierna från 1925 och ledamot av kommittén för institutet för högspänningsforskning 1932. Han invaldes som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien 1928.

Alm publicerat ett avsevärt antal bemärkta teoretiska såväl som praktisk-teoretiska artiklar rörande elektromaskinläran i svenska och utländska tidskrifter, varibland märks bland annat Några synpunkter vid beräkning af transformatorer, Kortslutningskraften vid växelströmstransformatorer och Protection of Transmissions systems. Han utgav även Kommuteringen hos likströmsmaskiner (i "Tekniskt bibliotek" XXXI, 1921) och Elektromaskinlära (I, 1926; IIA, 1927; IIB, 1931).

Emil Alm är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 
 Alm, Johan Emil på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska professorer i elektromaskinlära
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Överluleå socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1878
Avlidna 1963
Män
Arsenicum album

Arsenicum album, vit arsenik (arseniktrioxid) är en av de äldsta och mest använda homeopatiska läkemedel. Symtom som är karaktäristiska för Arsenicum album är utmattning, ångest och rastlöshet och att besvären blir sämre efter midnatt. Sjukdomstillstånd som behandlas både antroposofiskt och homeopatiskt är allergiska besvär såsom hösnuva, rinit (rinnande näsa), men också hjärtsvikt.

Källor 
Alternativmedicin
Homeoint

Alternativmedicin
Fridericia heliota

Fridericia heliota är en mask inom stammen rundmaskar (Annelida), klassen gördelmaskar (Clitellata), ordningen daggmaskar (Lumbriculida) samt familjen enkyträer (Enchytraeidae). Kännetecknande för arten är dess självlysande egenskaper, den fluorescerar med bioluminescens med luciferin och luciferas enligt en mekanism lik den hos eldflugan.

De lever i de övre jordlagret på den sibiriska taigan och livnär sig på plantrester. Jordmånen i Fridericia heliotas habitat är mörk och består av torv, humus och lerjord, med ett pH mellan 6,1 och 6,4.

Källor 

Gördelmaskar
Fischerspooner

Fischerspooner är en electroclash musikgrupp från New York, USA, bildad 1998.

Medlemmar
Ordinarie medlemmar
Warren Fischer – sång, gitarr, bas, keyboard, piano, slagverk, tonsättare
Casey Spooner – sång, keyboard, xylofon, låtskrivare

Samarbetande personell (urval)
Sam Kearney – gitarr
Cindy Greene – sång
Lizzy Yoder – sång
Ian Pai – trummor
Vanessa Walters – koreograf, dansare
Stephanie Dixon – dansare

Diskografi
Album
 2001 - #1
 2005 - Odyssey
 2009 - Entertainment

Singlar (topp 50 på Billboard Hot Dance Club Songs)
2002 - Emerge (återutgåva) (#18)
2002 - The 15th (#21)
2005 - Just Let Go (#7)
2005 - Never Win (#17)

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska elektroniska musikgrupper
Tröskel (olika betydelser)

Tröskel kan avse:

Tröskel – ett lågt fotsteg i en dörröppning
Tröskeleffekt – en språngvis förändring orsakad av en långsam ökning eller minskning av den faktor som påverkar när de når ett tröskelvärde
Tröskelfjord – en fjord som är grundare vid mynningen än längre in
Sensoriska trösklar – ett relativt begrepp för hur minimal en stimulering av sinnena måste vara för att varseblivas

Se även
Tröskeln – en memoarbok från 1982 av Ivar Lo-Johansson
Tröskelvärde (offentlig upphandling) – det värde som avgör om upphandlingen ska göras enligt så kallad EU-upphandling
Elitdomareklubben i fotboll

Elitdomareklubben i fotboll (EDK) är en intresseorganisation för svenska fotbollsdomare som bildades 1977. För att erhålla medlemskap i organisationen måste domaren vara klassificerad att döma i Allsvenskan, Superettan eller vara assisterande FIFA-domare. 2010 har organisationen 33 aktiva, 95 passiva och 11 hedersmedlemmar. Elitdomareklubben i fotboll samarbetar i stor utsträckning med Svenska Fotbollförbundets domareutskott i frågor kring elitdomareskap. Sedan 2009 är 5 av organisationens medlemmar heltidsanställda av Svenska Fotbollförbundet.

Organisationens första ordförande var Lars-Åke Björck, tidigare vice ordförande i UEFA:s domarkommitté. En annan av organisationens ordförande, Bo Karlsson sitter i nuvarande domarkommitté i UEFA.

Se även 
 Domaren (fotboll)
 Fotbollsdomare från Sverige

Referenser

Externa länkar 
 Elitdomareklubben i fotboll

Fotboll i Sverige
Organisationer bildade 1977
Intresseorganisationer i Sverige
Nils-Olof Berg

Nils-Olof Gottfrid Berg, född 7 juli 1927 i Örebro, är en svensk dirigent, organist och orgelbyggare.

Biografi
Berg föddes i Örebro och var son till banktjänstemannen Nils Henrik Berg och Ingrid Elisabet Berg. Han växte upp i Stockholm, och gick musikpedagogutbildningen samt dirigentutbildningen vid Musikhögskolan.
Han var dirigent för Allmänna Sången i Uppsala 1956–1968, och tillförordnad director musices vid Uppsala universitet 1966–1967. Under Bergs tid som dirigent för Allmänna Sången ombildades kören 1963 från manskör till blandad kör. Han har även varit dirigent för Akademiska kören i Växjö. Berg grundade år 1986 Växjö madrigalkör, och ledde den fram till 2010.

Berg är orgelbyggare och grundade 1968 det egna företaget Nye Orgelbyggeri. Orgelbyggarverkstaden i Farstorp startades av Nils-Olof Berg 1969. År 1988 övertogs rörelsen av medarbetaren Åke Bergenblad, som driver rörelsen under det nya namnet Bergenblad & Jonsson Orgelbyggeri AB.

Arbeten (urval)
Se: Nye Orgelbyggeri

Restaureringar
 Nye kyrka (1968)
 Yllestads kyrka (1969)

Nybyggnation
 Ekenässjöns kyrka (1972)
 Åsarp-Smula kyrka (1977)
 Valsätrakyrkan, Uppsala (1979)
 Tärby kyrka (1983)
 Näshults kyrka (1983)
 Missionskyrkan, Uppsala (1985)
 Bromma folkhögskola, Stockholm (1988) 
 Leksbergs kyrka (1994)

Referenser

Noter

Källor

"Orgelbyggare firar 85 år med att bjuda på konsert" Västerviks-Tidningen 6 juli 2012
Sveriges befolkning 1970

Externa länkar
Nils-Olof Berg i Svensk mediedatabas

Svenska dirigenter
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Svenska orgelbyggare
Director musices
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1927
Män
Levande personer
Svenska orgelbyggare under 1900-talet
Zoë Paleologos

Zoë Paleologos, senare känd som Sofia Palaiologina, född mellan 1440 och 1449, död 7 april 1503, var storfurstinna av Moskva, gift med storfurst Ivan III av Moskva.

Biografi 

Sofia var dotter till den bysantinske prinsen Thomas Palaiologos, despot av Morea, och brorsdotter till Bysans siste kejsare, Konstantin XI Palaiologos. Hennes familj flydde till Rom efter den osmanska erövringen av Morea 1460. Även om hon föddes som ortodox, är det möjligt att hon fick en katolsk uppfostran. 

År 1469 föreslog påve Paulus II ett äktenskap mellan henne och Ivan av Moskva för att försöka ena den katolska och ortodoxa kyrkan. Den 12 november 1472 gifte de sig i Moskva. Hennes namn ändrades då till Sofia. 

Sofia anses ha utövat inflytande över Ivans politik. Hon beskrivs som en "slug" kvinna vars förslag Ivan rättade sig efter. Hon ogillade Ivans rituella underkastelse som vasall under tatarerna 1472, och övertalade honom att bryta Moskvas tribut till tatarerna (1480). Hon införde det bysantinska hovceremonielet i Moskva. 

År 1497 lät Ivan III arrestera ett flertal kvinnor som brukade besöka Sofia och som han lät dränka, därför att han misstänkte att de var häxor som försökte sälja gift till Sofia att mörda honom med.

Till skillnad från övriga kungliga och adliga kvinnor i Ryssland, levde Sofia inte isolerad i terem. Hon tog emot de utländska sändebuden på samma vis som drottningarna i Västeuropa. 1502, ett år före sin död, övertalade hon sin make att utse hennes son Vasilij till tronföljare istället för hans sonson Dmitrij, som hade utsetts till kronprins 1498.

Referenser

Källor 

Födda 1440-talet
Avlidna 1503
Rysslands kungligheter
Kvinnor
Personer i Ryssland under 1400-talet
Fredrik Dahlgren

Om författaren se: Fredrik August Dahlgren.
Fredrik Axel Dahlgren, född 26 juni 1893 i Skara, död 24 november 1971, var en svensk elektroingenjör. 

Dahlgren, som var son till lektor Sven Dahlgren och Augusta Frölich, blev filosofie kandidat i Uppsala 1915, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1920 och blev teknologie doktor 1929 på avhandlingen A General Electro-Magnetic Theory of Electrical Machines. Han var anställd vid The Fuller Electrical & Manufacturing Co. i London 1920–1922, vid Statens provningsanstalt och Patentverket 1923–1924, vid Stockholms elverk 1924–1944, byråingenjör 1928–1944, docent i teoretisk elektroteknik vid Kungliga Tekniska högskolan 1930–1944 och professor i elektromaskinlära där 1944–1959. 

Dahlgren var ordförande i Svenska elektroingenjörsföreningen 1942–1944, generalsekreterare i svenska centralkommittén för internationella ingenjörskongresserna 1941–1950, styrelseledamot i Svenska elektriska kommissionen 1938–1966 och redaktör för Kungliga Tekniska högskolans handlingar 1945–1964. Han invaldes 1941 i Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor 

Svenska professorer i elektromaskinlära
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1893
Avlidna 1971
Män
Personer från Skara
Sven Dahlberg

Sven Axel Rudolf Dahlberg, född 13 november 1903 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 27 augusti 1994 i Stockholm, var en svensk ingenjör och direktör.

Biografi 
Sven Dahlberg började sin bana som murarlärling 1919–1920, timmermanslärling 1920, snickarlärling 1921–1922 och byggnadsingenjör 1923. Efter anställningar som verkmästare 1923 i Huvudstaden och 1924–1927 i Kreuger & Toll, var han 1928–1935 arbetschef och 1935–1944 byggnadschef i nämnda företag. 1945 startade han tillsammans med civilingenjören Håkan Birke och civilingenjören Carl Pålsson Svenska industribyggen AB (SIAB). Han var VD för SIAB 1945–1963 och firmans ordförande 1963–1975. Han invaldes 1963 i Ingenjörsvetenskapsakademien.

Dahlberg hade specialiserat sig på industribyggen, bland dem Östrands Sulfitfabrik, Sandviken-Oxelösunds Järnverk och LKAB. Bland andra byggnader kan nämnas Östra Nordstaden och Ullevi i Göteborg samt Garnisonen i Stockholm. Han publicerade även ett antal skrifter som Stålkonstruktioner i höghus, 1959, Några synpunkter på den svenska byggnadsindustrins kostnadsproblem, 1963 och Integrerad projektering, 1968.

Dahlberg var medlem i Murmästareämbetet (mästare nummer 245), inträdesår: 1950, bisittare 1958–1962, andre ålderman 1963–1971, ålderman 1972–1977 och hedersledamot 1977. Han är begravd på Danderyds kyrkogård.

Källor 
Murmestare Embetet: Sven Dahlberg

Noter 

Svenska direktörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Sommarvärdar 1974
Ingenjörer från Stockholm
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1903
Avlidna 1994
Män
Jelena Glinskaja

Jelena Glinskaja, född 1510, död 4 april 1538, var storfurstinna av Moskva, gift med storfurst Vasilij III av Moskva och Rysslands regent under sin son Ivan IV:s minderårighet 1533 till 1538.

Jelena var dotter till prins Vasili Lvovich Glinsky och Ana Jakšić. Hon blev gift 1526. Maken utsåg henne på sin dödsbädd till regent under sonens omyndighet.  

Hon upplevde viss kritik genom sina kärleksrelationer med Ivan Feodorovich Ovchina-Telepnev-Obolensky och Metropoliten Daniel. Hon lät fängsla sina svågrar Yury av Dmitrov (1534) och Andrey av Staritsa (1537) för att säkra sitt regentskap. Jelena införde en valutareform (1535), slöt ett fördrag med Litauen mot Sverige (1536), uppförde en försvarsmur runt Moskva, friköpte ryska fångar, inbjöd litauisk invandring och vidtog åtgärder mot stråtrövare. 

Hon avled plötsligt 1538 och spekuleras ha blivit förgiftad.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1510
Avlidna 1538
Kvinnliga regenter under 1500-talet
Rysslands kungligheter
Personer i Ryssland under 1500-talet
Objektpermanens

Objektpermanens är förmåga att kunna föreställa sig objekt oavsett om de är närvarande eller inte. 

Den börjar att utvecklas enligt Jean Piaget i det sensomotoriska stadiet (0–2 år) under utbyggnaden av de sekundära cirkelreaktionerna (8-12 mån).

Se även 
 Objektkonstans
 Utvecklingspsykologi

Utvecklingspsykologi
Kognition
Gunnar Alm

Gunnar Olof Alm, född 29 september 1889 i Eskilstuna, död 8 februari 1962 i Stockholm, var en svensk fiskeribiolog.

Alm blev filosofie doktor i Uppsala 1915, statens fiskeristipendiat 1916, assistent 1921, byrådirektör vid Lantbruksstyrelsens fiskeribyrå för sötvattensfiske 1925. Alm gjorde undersökningar över vissa sötvattenskräftdjurs systematik och biologi, över bottenfaunan i insjöar och över fiskeribiologiska frågor av mera praktisk natur. Bland hans arbeten kan nämnas Monographie der schwedishen Süsswasserostacoden (1915), Bottenfaunan och fiskens biologi i Yxstasjön (1922), Laxen och laxfiskets växlingar (1924), Der Lachs und die Lachszucht (1928), samt Fiskeristudier i Förenta staterna och Canada (1927). Alm är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 Alm, Gunnar Olof på SvenskaGravar.se

Svenska fiskbiologer
Svenska innehavare av professors namn
Forskare från Eskilstuna
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1889
Avlidna 1962
Män
Alumner från Uppsala universitet
Svenska zoologer under 1900-talet
Mopti (region)

Mopti är en av Malis administrativa regioner och är belägen i den centrala delen av landet, med gräns mot Burkina Faso i sydost. Den administrativa huvudorten och största staden är Mopti, och regionens befolkning uppgick till strax över 2 miljoner invånare vid folkräkningen 2009. Hombori Tondo, Malis högsta berg, ligger i regionens östra del. Ett känt turistmål i regionen är Stora moskén i Djenné, som är världens största adobebyggnad och är listat som världsarv sedan 1988.

Administrativ indelning 
Regionen är indelad i åtta kretsar (franska cercles):
 Bandiagara
 Bankass
 Djenné
 Douentza
 Koro
 Mopti
 Ténenkou
 Youwarou

Dessa kretsar är i sin tur indelade i sammanlagt 108 kommuner.

Källor 

Regioner i Mali
Adèle Almati

Alma Adèle Louise Almati, född Heitmann, född 1861 i Jersey City i USA, död 1919, var en svensk operasångerska och mezzosopran.

Almati föddes i Jersey City av tyska föräldrar. Hon blev fosterdotter hos A. H. E. Fish SOM sedermera blev chef för Svenska Telegrambyrån. Almati var elev av bland annat musikkonservatoriet i Stockholm under professor Julius Günther, och till Isidor Dannström och Mathilde Marchesi i Wien. Hon debuterade först i Wien under konstnärsnamnet Ficci, därefter i Budapest under namnet Alamati och slutligen 1886 i Stockholm (som Carmen). Almati tillhörde Stockholmsoperan 1886–1888 och 1891–1897, och var därefter verksam i utlandet. Bland hennes roller kan nämnas Amneris i Aida, Azucena i Trubaduren och Brünhilde i Valkyrian.

Hon tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1897. Almati var först gift 1895 med operaregissören Ernst Axel Rundberg (1855–1901), därefter 1910 med den preussiske konsertsångaren Gustav Adolf Henkels.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 
 Svenska Dagbladet, 22 september 1897, sid. 2
 Svenska Dagbladet, 6 februari 1901, sid. 4

Externa länkar 

Svenska mezzosopraner
Svenska operasångare under 1800-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Personer från Jersey City
Födda 1861
Avlidna 1919
Kvinnor
Överraskade av natten

Överraskade av natten (originaltitel: The Old Dark House) är en amerikansk skräckfilm från 1932 i regi av James Whale, baserad på John Boynton Priestleys bok med samma namn.

Handling
En stormig natt söker fem personer skydd i ett ensligt hus i Wales. De tas med viss motvilja omhand av husets invånare, Horace Femm och hans syster Rebecca. De beter sig väldigt märkligt och i huset bor även deras butler, den stumme Morgan (spelad av Boris Karloff).

Om filmen
Filmen återförenar regissören James Whale och skådespelaren Boris Karloff från filmen Frankenstein, som blev en succé året dessförinnan. Filmen bygger på en roman av J.B. Priestley och manuset skrevs av Benn Levy. Filmen spelades in mellan mars och maj 1932 i studio i Universal City, Kalifornien. Den hade världspremiär i USA den 20 oktober samma år. 

Rollen som fadern spelas av Elspeth Dudgeon, en kvinna. Hon kallas John Dudgeon i rollistan.

En nyinspelning, Natt i fasornas hus, gjordes av William Castle 1963.

Rollista (komplett)
Boris Karloff - Morgan
Melvyn Douglas - Roger Penderel
Charles Laughton - Sir William Porterhouse
Lilian Bond - Gladys DuCane Perkins
Ernest Thesiger - Horace Femm
Eva Moore - Rebecca Femm
Raymond Massey - Philip Waverton
Gloria Stuart - Margaret Waverton
Elspeth Dudgeon - Sir Roderick Femm (som John Dudgeon)
Brember Wills - Saul Femm

Musik i filmen
Singin' in the Rain, musik av Nacio Herb Brown, text av Arthur Freed, framförd av Melvyn Douglas (a cappella, med specialskriven text)

Källor

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer 1932
Filmer som utspelar sig i hemsökta hus
Andrew Frank Schoeppel

Andrew Frank Schoeppel, född 23 november 1894 i Barton County, Kansas, död 21 januari 1962 i Bethesda, Maryland, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Kansas 1943–1947. Han representerade Kansas i USA:s senat från 1949 fram till sin död.

Schoeppel deltog i första världskriget i USA:s flotta. Han avlade 1922 juristexamen vid University of Nebraska. Han inledde sedan 1923 sin karriär som advokat i Kansas.

Schoeppel efterträdde 1943 Payne Ratner som guvernör i Kansas. Han efterträddes 1947 av Frank Carlson. Schoeppel efterträdde sedan 1949 Arthur Capper som senator för Kansas. Senator Schoeppel avled 1962 i magcancer och efterträddes av James B. Pearson.

Schoeppel var metodist. Han gravsattes på Old Mission Cemetery i Wichita.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard
Biographical Directory of the United States Congress

Amerikanska republikaner
Guvernörer i Kansas
Ledamöter av USA:s senat från Kansas
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Barton County, Kansas
Födda 1894
Avlidna 1962
Män
António José de Almeida

António José de Almeida, född 27 juli 1866, död 31 oktober 1929, var en portugisisk statsman. Efter revolutionen 1910 utnämndes han till inrikesminister. Han var konseljpresident 1916–1917 och republikens president 1919–1923.

Biografi
Almeidas föddes i Vale da Vinha, Penacova, son till handelsmannen José António de Almeida och Maria Rita das Neves Almeida. Han gick i grundskola i São Pedro de Alva och började 1880 i lyceum i Coimbra. Almeida studerade matematik och filosofi vid Coimbras universitet och tog sin medicine doktorsgrad den 30 juli 1895. År 1896 reser han till Angola och vidare till ön São Tomé i Guineabukten där han öppnar en klinik och behandlar tropiska sjukdomar. 1903 återvänder han till Portugal och vidare till Paris och fortsätter arbeta som läkare i tre år. Han återvände till Portugal 1906 och invaldes i parlamentet. Han återvände till Portugal 1906 och gifte sig med Maria Joana Perdigão Queiroga i december 1910.

Politisk karriär

Under studieåren skrev han en samhällskritisk artikel i studenttidningen O Ultimatum. Den tolkades som en förolämpning mot monarkin, särskilt mot Karl I av Portugal. Han blev åtalad och dömdes till tre månaders fängelse och fick yrkesförbud i Portugal. 1896 gick han med i den republikanska rörelsen Carbonária och reste därefter till Angola.

Almeida valdes in i Portugals parlament i februari 1906. I november samma år uteslöts Republikanska partiet från deputeradekammaren. Året därpå blev Almeida frimurare i Montanha-logen. Den 28 januari 1908 arresterades han för försök till revolution. Den 1 februari mördades Kung Carlos och kronprinsen i centrala Lissabon.

Kungens yngste son utropades till kung Emanuel II av Portugal och en koalitionsregering införs. Republikanska partiet fick större handlingsutrymme. Almeida deltog i den republikanska kongressen 1909 och startade tidskriften Alma Nacional.

Den 5 oktober inträffade revolutionen i Portugal och Almeida blev inrikesminister i den provisoriska republikanska regeringen. 1912 lämnade han det republikanska partiet och bildade Evolutionistpartiet. Fyra år senare blev han konseljpresident för en koalitionsregering. 1919 valdes Almeida till Portugals president. Efter fyra år avböjde han omval på grund av sjukdom.

Priser och utmärkelser
 1889 – Barão de Castelo da Paiva-priset för bästa student vid medicinska institutionen.

 Stora korset av Kristusorden, Portugal (16 oktober 1919)
 Stora korset av Avizorden, Portugal (16 oktober 1919)
 Stora korset av Jakobs Svärdsorden, Portugal (16 oktober 1919)

Eftermäle
En staty av de Almeida står på Praça António José de Almeida i centrala Lissabon.

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 

Portugals presidenter
Portugals regeringschefer
Inrikesministrar
Portugisiska politiker under 1900-talet
Födda 1866
Avlidna 1929
Män
Svensk uppslagsbok
Ségou (region)

Ségou är en av Malis administrativa regioner och är belägen i den centrala delen av landet, med korta gränssträckor mot Mauretanien i norr och Burkina Faso i sydost. Den administrativa huvudorten är Ségou, och regionens befolkning uppgick till 2,3 miljoner invånare vid folkräkningen 2009. Andra stora orter i regionen är Niono och San.

Administrativ indelning
Regionen är indelad i sju kretsar (franska cercles):
Barouéli
Bla
Macina
Niono
San
Ségou
Tominian

Dessa kretsar är i sin tur indelade i sammanlagt 118 kommuner.

Källor

Regioner i Mali
Övergreppet

Övergreppet kan syfta på:

Övergreppet (film, 1967), svensk-fransk film
Övergreppet (film, 1972), amerikansk-brittisk film