kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Livingston

William Livingston, född 30 november 1723 död 25 juli 1790, var guvernör i New Jersey 1776–1790 under amerikanska revolutionskriget och var en av dem som skrev under USA:s konstitution.

Tidigt liv och karriär 
Livingston var son till Philip Livingston och föddes i Albany, New York. Han tog examen från Yale University 1741 och studerade sedan juridik. Han blev medlem av advokatsamfundet 1748 och började praktisera i New York. Han flyttade till Elizabethtown, dagens Elizabeth, New Jersey, 1772, där han lät bygga ett stort, lantligt hem till sin växande familj. Huset kallas Liberty Hall och står kvar än i dag. Hans dotter Sarah gifte sig i Liberty Hall i april 1774 med en ung jurist från New York, John Jay.

Livingston var ledamot av Kontinentala kongressen från juli 1774 till juni 1776. I oktober 1775 blev han utnämnd till brigadgeneral av New Jerseys milis. Han tjänstgjorde som sådan till augusti 1776, då han valdes till guvernör av New Jersey. Han satt kvar på denna post till sin död 1790. Under långa perioder mellan 1776 och 1779 bodde hans familj i Parsippany för sin säkerhets skull. Liberty Hall besöktes ofta av brittiska militärer, eftersom en stor belöning var utlyst till den som skulle kunna fånga Livingston. Familjen återvände 1779 och började återuppbygga sitt plundrade hem.

Livingston var delegat till konstitutionskonventet i Philadelphia i Pennsylvania 1787 där USA:s konstitution skrevs, och blev därmed en av dem som skrev under konstitutionen.

Familj 
Livingston gifte sig med Susanna French 1742. De hade tretton barn. Hans dotter Sarah gifte sig i Liberty Hall i april 1774 med en ung jurist från New York, John Jay. Hans dotter Susannah gifte sig med John Cleves Symmes 1780 och blev styvmor till President William Henry Harrisons hustru.

Han avled i Elizabeth, New Jersey. Han begravdes i Trinity Church i New York, men hans kvarlevor flyttades till Green-Wood Cemetery i Brooklyn 1846. Eftersom han var den första revolutionsguvernören, omnämns han ofta som den förste guvernören i New Jersey.

Staden Livingston, New Jersey fick namn efter honom, liksom Governor Livingston High School i Berkeley Heights, New Jersey.

Se även 
 Lista över guvernörer i New Jersey

Referenser

Externa länkar 
William Livingston in 1911 Britannica
Biography of William Livingston.
New Jersey Governor William Livingston.

Födda 1723
Avlidna 1790
Guvernörer i New Jersey
Personer från Albany, New York
Alumner från Yale University
Män
Torsten Schmidt (militär)

Torsten Andreas Schmidt, född den 23 februari 1899 i Landskrona, död den 19 december 1996 i Djursholm, var en svensk artilleriofficer.

Schmidt blev fänrik vid Wendes artilleriregemente 1919, löjtnant där 1923, inom luftvärnsartilleriet 1928–1929, kapten 1934, major 1937, överstelöjtnant vid Svea artilleriregemente 1942, överste i armén 1947, överste av första graden 1956 och fördes över till reserven 1959. Schmidt var inblandad i försvarets styrning av den svenska försvarsforskningen när den byggdes upp inför och under andra världskriget, och när den svenska kärnvapenforskningen startades därefter. Han blev styresman för Försvarsväsendets kemiska anstalt 1937, kanslichef vid Försvarets forskningsnämnd 1943, kom till Försvarsstaben 1945, där han var forskningsofficer och bland annat hanterade kontakter med Försvarets forskningsanstalt, blev avdelningschef vid Försvarsstaben 1956 och sektionschef 1959.

Schmidt invaldes 1944 som ledamot av Krigsvetenskapsakademien. Han  blev riddare av Svärdsorden 1940 och av Nordstjärneorden 1946, kommendör av Svärdsorden 1951 och kommendör av första klassen 1954. Schmidt vilar på Landskrona kyrkogård.

Bibliografi 

 Det civila luftskyddet i Europa (tillsammans med Åke Kretz, 1937)
 Atomvapen (1956)
 Krigsteknikens utveckling efter andra världskriget (1957)
 Sverige och den krigstekniska utvecklingen (1957)

Källor 
 
 
 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden i Sveriges statskalender 1953
 
 
 
 Schmidt, Torsten Andreas på SvenskaGravar.se
 

Överstar i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Landskrona
Födda 1899
Avlidna 1996
Män
Polynomring

En polynomring är inom matematik en ring konstruerad från en annan ring som kan ses som mängden av alla polynom i ett fixt antal variabler med koefficienter i den ursprungliga ringen.

Polynomringar i en variabel 
Ett polynom i en variabel x med koefficienter i en ring R är ett uttryck på formen:

där  är element i R. Med graden av p avses det största k sådant att  har en nollskild koefficient.

Polynomringen över R, betecknad  mängden av alla polynom med koefficienter i R.  är då en ring med operatorerna addition och multiplikation definierade enligt:

Egenskaper 
Om R är en kommutativ ring är  en kommutativ ring.
Om R är ett integritetsområde är  ett integritetsområde.
Om K är en kropp är  en principalidealdomän.

Polynomdivision 
Om d är ett element i  vars ledande koefficient är en enhet i R (ett inverterbart element) så finns för alla p i  unika element k och r i  sådana att k:s grad är strikt mindre än r:s grad och

Speciellt, om K är en kropp gäller ovan för alla element d i .

Polynomringar i flera variabler 
Ett polynom i flera variabler  med koefficienter i en ring R definieras analogt med polynom i en variabel, men notationen är omständligare. Vanligtvis definieras ett multiindex  som är en n-tippel av heltal  och man skriver:

och produkten  kallas för ett monom av multigrad . Ett polynom över R definieras då som en linjärkombination av monom med koefficienter i R:

Med graden av ett monom  avses:

En polynomring i n variabler över R,  är alla polynom med n variabler, dessa kan konstrueras genom att skapa polynomringar av polynomringar, exempelvis är  isomorf med .

Egenskaper 
Låt  där R är en ring. Då gäller:
Om R är kommutativ är S kommutativ.
Om R är ett integritetsområde är S ett integritetsområde.
Om R är en kropp är alla ideal i S ändligt genererade (Hilberts bassats).

Generaliseringar 
Polynomringar kan generaliseras på flera olika sätt.

Generaliserade exponenter 
I en polynomring är exponenterna på variablerna heltal, men den avgörande egenskapen för att strukturen ska bli en ring är sambandet

Dvs, att man kan lägga ihop exponenter, en operation som är associativ. En struktur med en binär operator som är associativ kallas för en monoid. Mängden av funktioner med nollskilda värden för endast ändligt många element från en monoid M till en ring R bildar en så kallad monoidring, .
En polynomring i n variabler över R är en monoidring , där  är monoiden n-tipplar av naturliga tal med addition som binär operator. Man kan utgå från definitionen av en monoidring och konstruera begreppet polynomring som ett specialfall. Andra val av monoider än  ger andra typer av monoidringar.

Formella potensserier 
Istället för polynom kan man använda formella potensserier som sina ringelement, då man kan ha oändligt många nollskilda koefficienter. Addition sker komponentvis och multiplikation genom Cauchyprodukten.

Källor 

Ringteori
Invariantteori
Marvari

Marvari är ett språk som talas i den indiska delstaten Rajastan. Språket talas också i grannstaten Gujarat samt i östra Pakistan. De två former av marvari som talas i Pakistan skiljer sig dock en hel del från den variant som talas i Indien, varför det är omtvistat om det skall räknas som samma språk. Inklusive de marvaritalande i Pakistan finns omkring 13 miljoner människor som har språket som sitt förstaspråk.

Språkliga släktskap 
Språk i Rajastan som är besläktade med Marvari är:  Gojri, Shekhawati, Hadoti, Dhundhari, Mewari, Brij, Bagri, Wagri och Mewati. Forskning om hur detta kluster av besläktade språk skall kategoriseras pågår. Det har 50-60 procents lexikalisk likhet med Hindi.

Språkhistoria 
Marvari har en 1500-årig historia som skriftspråk आ भाषा विश्‍व मुख्‍य भाषाओं रे मांयने सुं एक है। जिणरी बोली घणी मीठी है।.

Språk i Indien
John Treadwell

John Treadwell, född 23 november 1745, död 19 augusti 1823, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Treadwell föddes i Farmington, Connecticut. Han studerade juridik vid Yale University och praktiserade sedan i Farmington.

Karriär
Treadwell var ledamot av Connecticuts parlament (General Assembly) från 1776 till 1783. Han utnämndes sedan till medlem av guvernörens råd. Han valdes till Konfederationens kongress 1784, 1785 och 1787, men deltog inte.

Han var ledamot av Connecticuts konvent 1788 för att ratificera den nya federala grundlagen. År 1798 valdes han till viceguvernör i Connecticut.

Guvernör i Connecticut
Jonathan Trumbull avled medan han var guvernör i Connecticut, den 7 augusti 1809. Treadwell, som då var viceguvernör, tog då över tjänsten som guvernör. Han valdes av folket den 9 april att fortsätta som guvernör. Under hans mandatperiod lades förslag fram om att bilda ett brandstodsbolag i Hartford (Hartford Fire Insurance Company) och lagen Non-Intercourse Act återinfördes i februari 1811 på grund av Connecticuts motstånd mot att USA var nära krig mot Storbritannien.

Treadwell lämnade sin tjänst som guvernör den 9 maj 1811, sedan han hade misslyckats med att bli återvald. Åren 1814-15 var han delegat för Connecticut vid  Hartford Convention, ett konvent i Hartford där delegater från alla fem delstater i New England samlades för att diskutera om de skulle lämna USA på grund av kriget mot Storbritannien. Han var även ledamot av 1818 års konstitutionella konvent.

Referenser
 Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Guvernörer i Connecticut
Viceguvernörer i Connecticut
Personer från Farmington, Connecticut
Födda 1745
Avlidna 1823
Män
Alumner från Yale University
MakSim

Marina Sergejevna Abrosimova (Марина Сергеевна Абросимова), född 10 juni 1983 i Kazan, med artistnamnet MakSim (МакSим, tidigare även Maxi-M) är en rysk popsångerska.

Hon slog igenom 2003 och har gett ut två album. Till sin hjälp har hon ett band bestående av Evgenij Modestov (Евгений Модестов, gitarr), Stanislav Grosjev (Станислав Грошев, elbas), Valentin Tarasov (Валентин Тарасов, slagverk) och Kirill Antonenko (Кирилл Антоненко, keyboard).

Hennes debutalbum är med 1,5 miljoner exemplar det mest sålda ryska albumet av en kvinnlig artist. Vid en gala ordnad av tidningen Moskovskaja Komsomolets i februari 2008 utnämndes hon till 2007 års bästa artist.

Diskografi 
Album
 Трудный возраст ("Svår tid"), 28 mars 2006, har sålt 2 miljoner exemplar
 Мой рай ("Mitt paradis"), 13 november 2007, har sålt 2 miljoner exemplar
 Одиночка ("Loner"), 1 december 2009, har sålt 50 tusen exemplar
 Другая реальность ("annan verklighet"), 27 maj 2013

Externa länkar 
 Officiell webbplats och Youtube-kanal 
 Fan-Club 
 Engelska översättningar av MakSims sånger

Ryska popsångare
Födda 1983
Kvinnor
Levande personer
Personer från Kazan
Gottfrid Stålfelt

Martin Gottfrid Stålfelt, född 24 september 1891 i Osby socken, Kristianstads län, död 5 maj 1968 i Hägersten, Stockholm, var en svensk botaniker. Han var 1942–1959 professor i botanik, särskilt fysiologi, vid Stockholms högskola. Han invaldes 1944 i Vetenskapsakademien. Han var också ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala.

Gottfrid Stålfelt var son till lantbrukaren Nils Persson och bror till Edvin Stålfelt. Efter studentexamen i Stockholm 1911 studerade han vid Stockholms högskola och blev filosofie magister 1916, filosofie licentitat 1918 och filosofie doktor samt docent i växtfysiologi 1921. Han uppehöll 1922–1925 den botaniska professuren och var laborator i botanik 1926–1932. 1922–1929 var han därjämte docent i skogsfysilogi vid Skogshögskolan och 1932–1936 efter kallelse docent och speciallärare i västernas anatomi, fysiologi och ekologi vid Lantbrukshögskolan. Han var på nytt laborator vid Stockholms högskola 1936–1941 och kallades 1941 tillbaka dit som professor i botanik från ett aldrig tillträtt lektorat vid Majornas läroverk i Göteborg. Efter ämnets delning på två professurer var han från 1949 professor i botanik, särskilt fysiologi och anatomi. Stålfelt studerade 1922 i Nederländerna och Tyskland, 1923 vid Kaiser-Wilhelm-Institut für Biologie i Berlin-Dahlem och 1928 vid Boyce Thompson Institute for Plant Research i Yonkers. Han blev 1944 ledamot av Vetenskapsakademien och var 1947–1950 vice ordförande i Nordisk förening för växtfysiologi, som han var med om att starta 1947. Stålfelt hade en viktig del i utforskandet av de gröna växternas fotosyntes. Särskilt bidrog han med en bättre förståelse av hur fotosyntesens styrka bestäms hos de med bladmunnar försedda växterna. Stålfelt är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
Sveriges statskalender 1960, Almqvist & Wiksells, Uppsala 1960, sid 849.
 Stålfelt, Martin Gottfrid på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska professorer i botanik
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Osby socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1891
Avlidna 1968
Män
Ariodante

Ariodante (HWV 33) är en opera seria i tre akter av Georg Friedrich Händel. Librettot, som är på italienska är av en okänd författare, men baserat på Ginevra, principessa di Scozia av Antonio Salvi som i sin tur bygger på sångerna 5 och 6 ur Ludovico Ariostos Orlando furioso. I varje akt finns möjligheter till dansscener som ursprungligen skrevs för Marie Sallés danstrupp.

Historia 
Operan hade premiär på Covent Garden Theatre, London, den 8 januari 1735. Ariodante inledde Händels första säsong i Covent Garden och tävlade framgångsrikt mot konkurrenten, operatruppen  Opera of the Nobility, som stöddes av prinsen av Wales. Händel hade kungens finansiella och tysta stöd och mer uttalat även prinsessan Annes. Operan spelades 11 gånger under premiärsäsongen i Covent Garden.

Genremässigt ligger Ariodante nära den franska opéra-balleten såtillvida att varje akt avslutas med en dans. Svensk premiär den 18 augusti 1964 på Drottningholmsteatern.

Roller

Handling

Akt I 
Hertig Polinesso av Albany vill vinna den skotska tronen genom äktenskap med kungens dotter Ginevra, men denna älskar Ariodante och fadern har gett sitt samtycke till deras vigsel.

Akt II 
Polinesso övertalar Ginevras förtrogna Dalinda att förkläda sig till Ginevra och komma till Polinesso på natten. Planen lyckas. Den olycklige Ariodante tror sig sviken och vill ta sitt liv, men brodern Lurcanio hindrar honom. Kungen vill abdikera till förmån för Ariodante och Ginevra, men då berättar Odoardo att Ariodante har kastat sig i havet. Lurcanio ger Ginevra skulden för broderns död eftersom hon har tagit emot en älskare på natten och kungen blir övertygad om att hon är skyldig.

Akt III
Ariodante lever emellertid och blir vittne till hur Polinesso vill mörda sin medskyldiga, och då går det rätta sammanhanget upp för honom. Ginevras oskuld skall enligt gammal skotsk sed avgöras i tvekamp, och till allas överraskning ställer Polinesso upp som hennes försvarare. I den första kampen dödar Lurcanio Polinesso och kungen vill nu själv kämpa för sin dotter. Då ger sig Ariodante till känna och avslöjar bedrägeriet, och de älskande kan äntligen få varandra.

Webblänkar
Partitur till Ariodante (utgivet av Friedrich Chrysander, Leipzig 1881)

Källor

Noter

Externa länkar
San Diego OperaTalk! med Nick Reveles: Handel's Ariodante.

Operor av Georg Friedrich Händel
1735 i Storbritannien
Kultur i London
Kulturåret 1735
Italienskspråkiga operor
Alcina

Alcina (HWV 34) är en opera seria i tre akter med musik av Georg Friedrich Händel. Librettoförfattaren är okänd, men temat är, liksom i dessa Händeloperorna Orlando och Ariodante, från Ludovico Ariostos Orlando furioso, en episk dikt skriven vid tiden för Karl den stores krig mot morerna.

Historia 
Alcina var Händels andra opera för det nyuppförda Covent Garden Theatre i London. För att kunna konkurrera med Opera of the Nobility måste han skapa ett verk med stora dans- och körscener och med möjlighet till många scentekniska finesser och praktkostymer. Liksom i Ariodante komponerades dansscenerna för Marie Sallé. Alcina innehåller även några av Händels svåraste arior som kräver virtuos sångteknik. Operan hade premiär i London den 16 april 1735 och spelades 18 gånger. Liksom tonsättarens övriga verk i opera seria-genren föll den i glömska och efter en nypremiär i Brunswick 1738, spelades den igen inte förrän i Leipzig 1928.

Den australiska sopranen Joan Sutherland sjöng rollen i en uppsättning av Franco Zeffirelli i vilken hon gjorde sin debut på La Fenice i Venedig i februari 1960 och på operan i Dallas i november samma år.

Den svenska premiären ägde rum på Kungliga Operan i Stockholm den 14 april 1959. Den sattes upp på Göteborgsoperan med premiär den 5 februari 2011.

Roller

Handling

Akt I
Trollkvinnan Alcina härskar på en ö där hon har förvandlat alla sina försmådda älskare till klippor. Hon har förhäxat Ruggiero vars älskade Bradamante, förklädd till sin bror Ricciardo, letar efter den försvunne Ruggiero och har strandat på Alcinas ö. Ruggiero känner inte igen henne. Alcinas syster Morgana förälskar sig i den förmente Ricciardo, och då blir Alcinas fältherre Oronte svartsjuk. Han är själv förälskad i Morgana. Han intalar därför Ruggiero att Alcina har förälskat sig i Ricciardo, men hon bedyrar att hon fortfarande älskar Ruggiero, vilken dock alltjämt är svartsjuk på Ricciardo.

Akt II
Bradamantes ledsagare Melisso, som är förklädd till Ruggieros lärare Atlante, ger Ruggiero en ring som upphäver Alcinas förtrollning, men han känner ändå inte igen Bradamante. Alcina är alltjämt förälskad i Ruggiero och vill därför använda sin trolldom över den hon tror är Ricciardo men då förklarar Ruggiero att han har blivit botad från sin svartsjuka.

Akt III
Oberto är son till en av Alcinas tidigare älskare och letar efter sin far. Nu får Oberto veta att han snart skall möta honom. Oronte berättar att Ruggiero och Bradamante har flytt, men Ruggiero vill först befria alla de förhäxade älskarna. I den efterföljande striden förlorar Alcinas här men då hetsar hon ett lejon mot Oberto som dock hinner få klart för sig att det är hans förhäxade far, och han slungar i stället sitt spjut mot Alcina. Då Ruggiero kommer fram och krossar trollgrytan sjunker Alcina och hennes ö i jorden, och alla klipporna förvandlas till män igen.

Referenser

Källor

Externa länkar 
 Libretto från www.librettidopera.it
 Sammanfattning från Opera-Opera.com
 Videoklipp från Bayerische Staatsoper.
 Partitur från Händel-Gesellschaft Leipzig. 1868)

Operor av Georg Friedrich Händel
1735 i Storbritannien
Kultur i London
Kulturåret 1735
Italienskspråkiga operor
Djurgårdens IF Fotboll 1992

Djurgårdens IF herrfotboll, säsongen 1992. Deltog i följande mästerskap: Allsvenskan och Svenska cupen.

Djurgården kom sjua i Allsvenskan 1992, vilket betydde spel i Kvalsvenskan där laget slutade femma. Femteplatsen innebar allsvenskt kval (mot Degerfors) där Djurgården förlorade det oavgjorda dubbelmötet efter färre bortamål. Därmed degraderades DIF till Division 1 Norra till säsongen 1993.

Spelartrupp

Statistik 
Seriematcherna innefattar både Allsvenskan och Kvalsvenskan.

Spelartransfers (urval) 
In

 Ivica Cvitkusic, från  FC Koper, Slovenien
 Jonas Claesson, Spånga IS (tillbaka från lån)
 Robert Eriksson, från IFK Österåker
 Daniel Martinez, AIK FF 
 Fred Persson, Bro IK
 Kristoffer "Jesse" Kindbom, Hammarby IF FF

Ut

 Krister Nordin, till AIK FF
 Stephan Kullberg, IF Brommapojkarna
 Patrik Luxemburg, till Spånga IS
 Per Ferm, till IF Brommapojkarna (sommaren 1992)
 Glenn Schiller, till Hässelby SK (hösten 1992)

Ledare 
 Ordförande: Bo GT Peterson
Tränare:  Thomas Lundin
Målvaktstränare: Björn Alkeby

Matcher

Allsvenskan 
 Huvudartikel: Allsvenskan 1992.

Allsvenskan 1992 bestod av 10 lag med en grundserie på 18 omgångar där varje lag möter de övriga nio lagen hemma och borta. De 6 bästa lagen i grundserien gjorde upp om SM-guldet i en mästerskapsserie där varje lag möter de övriga fem lagen hemma och borta. De 4 sämsta lagen i grundserien fick spela vidare i kvalsvenskan för att kämpa om att behålla den allsvenska platsen. I kvalsvenskans serie med åtta lag, bestående av bland annat allsvenskans fyra sämsta lag, fick de 4 bästa lagen spela allsvenskt 1993 medan de 4 sämsta fick kvala mot lag från en lägre division.

Grundserien (18 omgångar) 

Tabellrad, grundserien: 18  6  5  7 26–32 (–6)  23p

Kvalsvenskan (14 omgångar)

Kval till Allsvenskan 1993 (dubbelmöte) 

Degerfors vann på fler gjorda bortamål.

Träningsmatcher 
AIK 2-4

Norrköping 3-3

Cesena 1-0

Referenser 
 DIF:s spelarstatistik för säsongen 1992
 Djurgårdens matchfakta från säsongen 1992
 Djurgårdens egen info om säsongen 1992

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1992
1992
Fotbollssäsongen 1992 efter lag
Björkåsen

Björkåsen är ett före detta fiskeläge som idag är bebyggd med ett stort antal fritidshus vid Lövångerskusten i Skellefteå kommun. Orten ligger på en udde cirka sju kilometer söder om Bjuröklubb.

Orter i Skellefteå kommun
Triplophysa

Triplophysa är ett släkte i familjen grönlingsfiskar (Balitoridae). Släktet omfattar 115 arter, som främst förekommer i och omkring Kina.

Källor 

Grönlingsfiskar
Balitoridae
Xujiahui-katedralen i Shanghai

Xujiahui-katedralen 徐家汇天主教堂 eller Zikawei-kyrkan, egentligen Sankt Ignatius kyrka 聖依納爵主教座堂 är den katolska katedralen för Shanghais stift i Kina. Kyrkan rymmer 3 000 personer och är en av Östasiens största. Xujiahui är uppkallad efter Xú Guāngqǐ, en berömd kinesisk lärd stormandarin som blev döpt där 1603 och tog dopnamnet Paul. Xu-familjen bor ännu i början av 2000-talet i detta område i Shanghai, stadsdelen Xujiahui i distriktet Xuhui.

Xujiahui-kyrkan ritades av den engelske arkitekten William Doyle, och restes av franska jesuiter mellan 1905 och 1911. Den blev vandaliserad av rödgardister 1966 under kulturrevolutionen; taket och spirorna revs ned och 300 kvadratmeter glasmålningar krossades. Efteråt var den under det följande årtiondet ett statligt lager. 

Kyrkan återöppnades den 1 november 1979. De två spirorna kom på plats igen före jul 1982. 1989 firades mässan på kinesiska första gången, efter beslut av biskop Aloysius Jin Luxian. Det finns förhoppningar om att restaureringen skall vara färdig till världsutställningen i Shanghai 2010.

Källor

Externa länkar 

Domkyrkor i Kina
Romersk-katolska kyrkan i Kina
Byggnader och anläggningar i Shanghai
Shanghai
WP:Projekt Kina
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1910
1910 i Kina
Lionel Larry

Nation:  

Lionel Larry, född den 14 september 1986, är en amerikansk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Larry deltog vid VM 2009 i Berlin. Han tävlade på 400 meter och slutade på sjätte plats i sin semifinal på tiden 45,85. Emellertid räckte inte placeringen till att få springa i finalen. Vid samma mästerskap sprang han tillsammans med Kerron Clement, Bershawn Jackson och Angelo Taylor i försöken på 4 x 400 meter. Inför finalen bytes han och Jackson ut mot Jeremy Wariner och LaShawn Merritt. I finalen vann laget guld på tiden 2.57,86.

Personliga rekord 
 400 meter - 44,63 från 2008

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1986
Amerikanska kortdistanslöpare
Män
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
Levande personer
Sean Wroe

Nation:  

Sean Wroe, född den 18 mars 1985 i Melbourne, är en australisk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Wroe var i final vid VM för juniorer 2004 på 400 meter, där han slutade på sjätte plats. Vid fyra raka mästerskap som senior, VM 2007 och 2009, Samväldesspelen 2006 samt vid Olympiska sommarspelen 2008 tog han sig till semifinalen på 400 meter där han slogs ut. 

Tillsammans med John Steffensen, Ben Offereins och Tristan Thomas blev han bronsmedaljör vid VM i Berlin på 4 x 400 meter.

Personliga rekord 
 400 meter - 45,07 från 2009

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1985
Australiska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Australien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Idrottare från Melbourne