Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest

Frankrike debuterade i Eurovision Song Contest 1956 och har till och med 2023 deltagit 65 gånger. Det franska tv-bolaget France Télévisions har varit ansvarig för Frankrikes medverkan varje år sedan 1993. Tävlingen har genom åren sänts i Frankrike av RTF (från 1956 till 1964), ORTF (från 1965 till 1974), TF1 (från 1975 till 1981) och Antenne 2 (från 1983 till 1992).

Frankrike är ett av Eurovision Song Contests mest framgångsrika länder. De har vunnit tävlingen fem gånger (år 1958,  1960, 1962, 1969 och 1977), blivit tvåa fem gånger och trea sju gånger. De har även arrangerat tävlingen tre gånger (1959, 1961 och 1978). År 1963 beslutade RTF att inte hålla i tävlingen på grund av brist på pengar och äran att få hålla i tävlingen gick till Storbritannien och BBC. Eftersom det var fyra vinnare år 1969 utsågs värdlandet 1970 genom lottdragning, och det var Nederländerna som fick äran att hålla festivalen det året.

Frankrike är numera med i konstellationen The Big Five och är därmed direktkvalificerade till finalen nästkommande år. Frankrike behöver således aldrig kvalificera sig från semifinalen.

Frankrike i Eurovision Song Contest

Historia  
Frankrike är ett av de sju länder som deltog i den allra första upplagan 1956. Från tävlingens start 1956 fram till slutet på 1990-talet var Frankrike ett av tävlingens då mest framgångsrikaste länder med, oftast, höga placeringar. Frankrike har deltagit i tävlingen varje år sedan starten förutom 1974, då landets president Georges Pompidou hade avlidit och hans begravning hölls samma dag som tävlingen, samt 1982, då TF1 avsade sig att visa tävlingen (samma sak gjordes i Italien och Grekland) och bolagets nya ledning kallade programmet "Ett praktexempel på mediokert trams". Publikreaktionen gjorde så att Antenne 2 (som senare bytt namn till France 2) tog över den nationella uttagningen samt Eurovisionsfinalen. År 1991 var Amina nära att vinna för Frankrike med låten C'est le dernier qui à parlé då hon slutade på samma poäng som Sveriges representant Carola. Båda länderna hade lika många tolvpoängare, men vinsten gick till Sverige då Frankrike hade färre tiopoängare. Idag, med de nya reglerna, skulle Frankrike ha vunnit tävlingen, eftersom de fick poäng av fler länder än Sverige. Året före var Frankrike också nära att vinna, då Joëlle Ursull framförde Serge Gainsbourgs bidrag White and Black Blues, men även den kom på andra plats. Sedan år 1998, då telefonomröstningen togs i användning, har Frankrike varit med om en stor nedgång i tävlingen och landet har haft en serie av sämre placeringar. Landet har trots allt skickat flera välrenommerade bidrag även under 2000-talet. År 2001, var kanadensiska Natasha Saint-Pier med låten Je n'ai que mon âme vadslagningsfirmornas och fansens favorit till att vinna tävlingen och tog sig till fjärde plats. Deltagandet och resultatet gjorde henne dock välkänd i Frankrike och de frankofona länderna. Följande år slutade Sandrine François med balladen Il faut du temps, skriven av Patrick Bruel, på femte plats. Sandrine François fick första pris av den internationella juryn för årets bästa sång och performance. Under mitten av 2000-talet var de flesta av årens bidrag framförda av okända artister, som exempelvis hårfrisörskan Virginie Pouchain, som representerade landet 2006. På senare år har många i Frankrike ansett att Eurovision Song Contest inte är den främsta tävlingen för talangfulla musiker och vokalister. 

Tack vare de positiva erfarenheterna med Sébastien Tellier i Eurovision Song Contest 2008, skapade tävlingen ett större intresse bland fransk show business. Eurovisionen uppfattas nu i fransk media som en fantastisk reklamkampanj och landet satsar mer på att skicka välkända namn till tävlingen. Så skedde också året efter, 2009, då Patricia Kaas representerade landet. Hennes skivor har sålt över 17 miljoner exemplar världen över. Precis som år 2002 fick Kaas första pris av den internationella juryn för årets bästa sång och performance. Frankrike fick då en topp 10-placering, vilket de inte hade haft på sex år. 2010 skickade Frankrike Jessy Matador som framförde låten "Allez! Ola! Olé!", låten användes av det franska programföretaget France Télévisions som årets sommarhit samt för att göra reklam för Världsmästerskapet i fotboll 2010. Bidraget "Sognu", framförd av tenoren Amaury Vassili, var förhandstippad enligt vadslagningsfirmorna att vinna tävlingen 2011. Men resultatet blev en femtondeplats. 2014 var det förta och hittills enda gången som Frankrike slutat sist i en final. Efter Patricia Kaas åttondeplats i finalen 2009 dröjde det sju år innan man nådde topp tio igen. 2016 slutade Amir Haddad med låten "J'ai cherché" på sjätteplats i finalen i Stockholm. 

2021 var det första gången på trettio år som Frankrike hamnade på pallplats. Låten "Voilá", framförd av Barbara Pravi, slutade två i finalen i Rotterdam. Hon fick hela 499 poäng sammanlagt från juryn och telefonrösterna vilket är rekordpoäng för Frankrike i tävlingen.

Nationell uttagningsform  
Frankrike har inget standardsystem för att välja ut deras representant och bidrag. Den har varierat genom åren med både internval och nationell uttagningsform. För närvarande utser Frankrike sitt bidrag genom den nationella uttagningen "Eurovision France, c'est vous qui décidez !" som varit aktiv sedan 2021.

Resultattabell

Röstningshistorik (1957–2021) 
Källa: Eurovision Song Contest Database

Frankrike har givit mest poäng till...

Frankrike har mottagit flest poäng från...

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Eurovision.tv (officiell)
 Eurovision-info.net, fransk webbplats (inofficiell)
 myspace Eurovision France (inofficiell)

 
Eurovision Song Contest