kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Experimentell filosofi

Experimentell filosofi är en filosofisk inriktning som kombinerar traditionell filosofisk reflektion med systematiska empiriska forskningsmetoder.  Med hjälp av kognitionsforskningens metoder utför experimentella filosofer studier och experiment vars mål är förståelse av människors tankar användandes begrepp och rörande de ämnen som filosofer funderar över.

Experimentella filosofer argumenterar att empiriska resultat och data kan ha indirekta effekter och relevans för filosofiska frågor genom de insikter de ger om de underliggande psykologiska processer som leder till så kallade ”filosofiska intuitioner”.  Denna metod är kontroversiell och många kritiker ser den som oförenlig med filosofi baserad på helt aprioriska argument, vilken ibland kallas ”fåtöljfilosofi” (=filosofi helt och hållet baserad på insikter man uppnår medan man sitter och reflekterar i en bekväm fåtölj). Det råder med andra ord stor oenighet inom filosofin angående vilka metoder som passar sig bäst för filosofiskt resonerande och den experimentella filosofin har både anhängare och kritiker.

Till en början fokuserade experimentella filosofer främst på frågor rörande kulturella skillnader i filosofiska intuitioner, människors intuitioner om viljefrihet och vissa andra frågor inom handlingsfilosofi.  På senare tid har emellertid de experimentella filosoferna tagit sig an de flesta traditionella filosofiska ämnena, inklusive begreppen orsakssamband, lycka och kunskap.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 The Experimental Philosophy Page
 The Experimental Philosophy Blog

Filosofi
Moldcell

Moldcell (rumänska Societatea pe Acţiuni "Moldcell") är en mobiloperatör i Moldavien. Operatören startade sin aktivitet den 28 april 2000 och bytte sin logo två gångar år 2002, och till den nuvarande logon den 28 april 2010. Moldcell är en del av det svensk-finska företaget Telia Sonera (regionen Eurasien). De har samma logo och färg som de andra operatörerna i Telia Sonera Group i Eurasien (Kcell, Geocell, Ucell, Ncell, Tcell, Azercell).

Operatören driver nät med standarden GSM och UMTS.

Allmän information 
Standardanslutning: GSM och UMTS.

Använd frekvens: 900 MHz och 1800 MHz GSM-standarden, och 2100 MHz i standarden UMTS.

Telefonnätet nummer:

I internationellt format är telefonnummer
  +37378xxxxx
  +37379xxxxx

I nationellt format används 0 i stället för 373, och numren har åtta siffror
 078xxxxx
 079xxxxx
Totalt per den 1 juli 2010 i hade operatören 1,8 miljoner telefonnummer.

Mobile Network Code: är 259 02

Externa länkar
Officiell webbsida

Teleoperatörer
Kajanus

Kajanus kan syfta på:
Robert Kajanus, (1856 - 1933), finländsk tonsättare
Georg Kajanus, (1946 -), norsk tonsättare
Birger Kajanus, (1882 - 1931), svensk biolog
Arthur Kajanus, (1850 – 1904), finländsk arkitekt

Efternamn
Pricktandkarp

Pricktandkarp (Pachypanchax playfairii)  är en sötvattenlevande art bland de äggläggande tandkarparna som ursprungligen är endemisk till Seychellerna men numera också finns inplanterad i Tanzania. Hanarna blir uppemot 10 centimeter långa, vilket är något längre än honorna. Den förekommer även som  akvariefisk.

Individerna lever i sötvatten och i bräckt vatten. Födan utgörs av insekter, kräftdjur, små fiskar och maskar. Honan lägger 50 till 200 ägg per tillfälle.

Inget är känt angående populationens storlek och möjliga hot. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser

Noter

Tryckta källor
 

Tandkarpar
Akvariefiskar
Tredje helikopterskvadronen

Tredje helikopterskvadron (3. hkpskv) är ett helikopterdetachement inom svenska flygvapnet som verkat i olika former sedan 2005. Förbandsledningen är förlagd till Kallinge flygplats i Ronneby garnison.

Historik
Innan Helikopterflottiljens bildande bestod helikopterverksamhet vid F 17 av 13. helikopterdivisionen (Marinflyget) samt Flygvapnets 173. helikopterdivisionen, FRÄD, vid flygflottiljen. När Helikopterflottiljen upprättades 1998 kom helikopterverksamhet vid F 17 (i stort) att underställas Göta helikopterbataljon (Säve). Sedan följde en rad omorganisationer för helikopterverksamheten vid Blekinge flygflottilj (F 17); 2000 underställdes de 2. helikopterbataljon (Haninge garnison), för att 2005 bli en självständig verksamhetsort genom upprättandet av 3. helikopterskvadron.

Då 5. helikopterskvadronen (före detta 3. helikopterbataljon) avvecklas 2009 överförs helikopterverksamheten vid F 7 i Såtenäs till Tredje helikopterskvadronen. Helikopterverksamheten vid F 7 i Såtenäs går tillbaka till tiden innan Helikopterflottiljen i och med att Flygvapnets FRÄD-grupp vid flygflottiljen har verkat där.

Verksamhet
Tredje helikopterskvadronen är en av tre helikopterskvadroner ingående i Helikopterflottiljen och är med huvuddelen (inklusive skvadronsledning) samlokaliserad med Blekinge flygflottilj (F 17), men med en mindre enhet vid Skaraborgs flygflottilj (F 7). Skvadronen närhet till Flottans huvudbas i Karlskrona gör att förbandet ansvarar för Helikopterflottiljens sjöoperativ inriktning och var utrustad med Hkp 10 samt är utrustad med Hkp 15B (sjöoperativ inriktning).

Flygsystem vid förbandet
Helikopter 14 (Hkp 14), medeltung transporthelikopter
Helikopter 15 (Hkp 15B), lätt transporthelikopter

Förbandschefer

2005–2012: Överstelöjtnant Magnus Fransson
2012–2015: Kommendörkapten Per Skantz
2015–2020: Kommendörkapten Erik Öhrn
2020–20XX: Kommendörkapten Niklas Wiklund

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

13. helikopterdivisionen
173. helikopterdivisionen
Andra helikopterskvadronen
Blekinge flygflottilj
Första helikopterskvadronen
Helikopterflottiljen
Ronneby garnison

Referenser

Anmärkningar

Noter

Externa länkar
Helikopterflottiljens officiella webbplats 

Ronneby garnison
Såtenäs garnison
Svenska flygvapenförband
Svenska militära enheter bildade 2005
Ola Karlsson (cellist)

Ola Karlsson, född 25 september 1952, är en svensk cellist, professor och dirigent.

Karlsson studerade vid Nyköpings högre allmänna läroverk och därefter cellospel för Erling Bløndal Bengtsson och Gregor Piatigorsky. Han är solocellist i Sveriges Radios symfoniorkester, professor i cellospel vid Kungliga Musikhögskolan och dirigent för stråkorkestern där. Han invaldes som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien 2010.

Karlsson började som 10-åring spela cello för Bertil Jernbom i Nyköping. År 1969 blev han elev till Erling Bløndal Bengtsson på Edsbergs Musikinstitut och efter solistdiplom fortsatte han sina studier på Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i Köpenhamn där han erhöll Carl Nielsen-priset. Detta pris och ett stipendium från Kungliga Musikaliska Akademien möjliggjorde ytterligare studier för professor Gregor Piatigorsky i Los Angeles under dennes sista levnadsår.

År 1981 blev Ola Karlsson Medborgarskolans musikstipendiat och 1985 utnämndes han till solocellist i Radiosymfonikerna.

Förutom konserterande i Sverige och utomlands som solist och kammarmusiker, radio- och TV-framträdanden, är Ola Karlsson dessutom huvudansvarig för cellistutbildningen vid Musikhögskolan i Stockholm. Han har också givit mästarkurser under Umeå internationella kammarmusikfestival samt gästundervisat i Danmark, Italien, Kanada, Ungern och USA.

År 1986 började Ola Karlsson intressera sig för dirigering och har sedan dess gästat de flesta stora symfoniorkestrarna i Sverige. Han framträder dessutom ofta som solist och dirigent bland annat i kombinationen cello och blåsare, där han har en både ovanlig och extraordinär repertoar.

På grammofon har Ola Karlsson spelat in bland annat Hilding Rosenbergs 2:a cellokonsert, flera Piatigorsky-transkriptioner samt många kammarmusikverk. Han har erhållit svenska Grammis-priset två gånger.

Ola Karlsson spelar ofta och gärna den så kallade standardrepertoaren i cellolitteraturen, till exempel Johann Sebastian Bachs solosviter, Ludwig van Beethovens sonater, Antonín Dvořáks cellokonsert etc, men han har också en stor repertoar av verk, som inte så ofta framförs.

Referenser

Svenska cellister under 1900-talet
Svenska cellister under 2000-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1952
Män
Levande personer
116 000

116 000 är ett gratis-telefonnummer som ger omedelbart stöd när barn försvinner i EU och fyra länder till i västra Europa.

Samtalen besvaras av lokal personal som fått utbildning av organisationer specialiserade på handläggning av försvunna barn och bistår med såväl psykologisk, som administrativ och juridisk hjälp om så behövs. 

Numret reserverades av EU-kommissionen på grund av en rad olika skäl. Först och främst eftersom företeelsen med försvunna barn blir ett allt mer gränsöverskridande problem vartefter som Schengenområdet expanderar. För det andra är snabba åtgärder i fall av försvinnande av avgörande betydelse. En rapport från USA Office of Juvenile Justice and Delinquency Prevention tyder på att 76,2% av barnen som mördas efter att ha varit bortförda är döda inom de första tre timmarna efter försvinnandet.
Dessutom behöver föräldrar stöd av en organisation specialiserad på att hantera sådana fall. Det finns även behov av att kommunicera om ett försvunnet barn över nationsgränserna.

Bakgrund 
Utvecklingen av ett nödnummer för försvunna barn som kan ringas upp var som helst i Europa har varit överst på dagordningen för Missing Children Europe, den icke-statliga organisationen bakom numret sedan 2005.

Den 15 februari 2007 beslutade EU-kommissionen att det fanns behov av en sådan Europaomfattande insats och skickade en begäran till alla medlemsstater att reservera 116 000 som larmnummer för försvunna barn.

Den 25 maj 2009 införde nio medlemsstater numret. Genomförandet sker på nationell nivå.

116 000 har tilldelats Fundación ANAR i Spanien  och Missing People in the UK (och försvunna personer i Storbritannien). Numret var i full drift i dessa länder mot slutet av 2010.

Sverige 
I Sverige sköts 116 000 av SOS Alarm. Post- och telestyrelsen tog beslut den 7 december 2007 om att införa numret och reserverade det i nummerplanen. Den 1 november 2013 började det nya numret att gälla. 

Syftet är att avlasta befintliga nödnummer som t.ex. 112 och till 116 000 ska alla kunna ringa när ett barn försvinner. Här får man råd och stöd men man kan också lämna information om det inträffade. 

I Sverige kan organisationer ansöka om att få använda numret och två andra nummer för liknande telefonjourtjänster :
 116 000 - avsedd för rapportering av saknade barn. 
 116 111 - för hjälpsökande barn. 
 116 123 - för känslomässigt stöd.

Källor

Referenser

Externa länkar 
 Missing Children Europe
 Hotline's Official Website

Nödnummer
16. arméfördelningen

16. arméfördelningen (16. förd), var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1941–1978. Förbandsledningen var förlagd i Karlstads garnison i Karlstad.

Historik
16. arméfördelningen bildades den 1 augusti 1941 som XVI. fördelningen, och var direkt underställd militärbefälhavaren för V. militärområdet, medan Värmlands regemente ansvarade för uppsättandet och mobilisering av fördelningsstaben. Den 1 oktober 1966 kom beteckningen att ändrades från att anges i romerska siffror till arabiska siffror, det vill säga fördelningen kom att benämnas som 16. arméfördelningen. Genom försvarsbeslutet 1977 beslutades att armén skulle reduceras, vilket bland annat innebar att två arméfördelningar kom att upplösas. De två  arméfördelningar som beslutades att upplösas var 2. fördelningen och 16. fördelningen, vilka utgick och upplöstes den 30 juni 1978. Bakgrunden till att just de två fördelningar utgick, kan ses i att de båda utgjorde en strategisk reserv.

Verksamhet
16. arméfördelningens främsta uppgift var att utveckla, leda och samordna markstridskrafterna inom Bergslagens militärområde. Arméfördelningschefen lede den taktiska verksamheten och var direkt underställd militärbefälhavaren. Arméfördelningen utgjorde ursprungligen en strategisk reserv vid ett anfall mot Övre Norrland (krigsfall 2 N). I försvarsplanen från 1962 planlades enbart tvåfrontsalternativ, och arméfördelningen kom att utgöra en strategisk reserv vid ett anfall mot norra Sverige och samtidigt mot södra Sverige (krigsfall 2 S), eller vid ett anfall mot norra Sverige och samtidigt mot östra Sverige (krigsfall 2 Ö).

Brigader
Åren 1962–1978 mobiliserade fördelningen av nedan brigader.
Livbrigaden (IB 3), Örebro
Dalabrigaden (IB 13), Falun
Närkebrigaden (IB 33), Örebro

Förläggningar och övningsplatser
Även om fördelningen mobiliserades av Värmlands regemente, var den fredsgrupperad tillsammans med militärområdesstaben vid Kaserngatan 4/Sandbäcksgatan 29 i Karlstads garnison.

Förbandschefer
1941–1972: ?
1972–1978: Öv.1 Iwan Hörnquist

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Bergslagens militärområde
Karlstads garnison
Lista över svenska infanteribrigader
Värmlands regemente

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Karlstads garnison
Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Svenska militära enheter bildade 1941
Svenska militära enheter upplösta 1978
I. arméfördelningen (1893–1927)

I. arméfördelningen var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1847–1927. Förbandsledningen var förlagda i Helsingborgs garnison i Helsingborg.

Historik
Genom 1892 års härordning bildades I. arméfördelningen 1893, arméfördelningen ersatte då det tidigare 1. militärdistriktet. År 1902 antogs namnet I. arméfördelningen. I samband med försvarsbeslutet 1925 avvecklades I. arméfördelningen, i dess ställe bildades den 1 januari 1928 Södra arméfördelningen.

Verksamhet
Arméfördelningschef hade en särskild stab, vilken bestod av 1 stabschef och 1 generalstabsofficer (båda på generalstabens stat), 2 såsom adjutanter ur underlydande truppförband kommenderade officerare, 1 fortifikationsofficer (på fortifikationens stat), 1 fördelningsintendent och 1 expeditionsintendent (på intendenturkårens stat), 1 fördelningsläkare och 1 fördelningsveterinär.

Inskrivningsområde
År 1925 omfattade I. arméfördelningsområdet följande inskrivningsområden: Malmöhus södra, Malmöhus norra, Halland, Blekinge, och Kronoberg.

Ingående enheter

1915
År 1915 bestod arméfördelningen av följande förband:

Karlskrona grenadjärregemente
Kronobergs regemente
Hallands regemente
Norra skånska infanteriregementet
Södra skånska infanteriregementet
Skånska husarregementet (utom detachementet i Uppsala, som tillhörde V. arméfördelningen)
Skånska dragonregementet
Kronprinsens husarregemente
Wendes artilleriregemente
Göta ingenjörkårs fästningskompani i Karlskrona
Skånska trängkåren.

1925
År 1925 bestod arméfördelningen av följande förband:

1:a infanteribrigaden (Kronobergs regemente och Hallands regemente)
2:a infanteribrigaden (Norra skånska infanteriregementet och Södra skånska infanteriregementet)
Karlskrona grenadjärregemente
Skånska husarregementet (utom detachementet i Uppsala, som tillhörde V. arméfördelningen)
Skånska dragonregementet
Kronprinsens husarregemente
Wendes artilleriregemente
Göta ingenjörkårs fästningskompani i Karlskrona
Skånska trängkåren

Förbandschefer

1885–1896: Gustaf Peyron
1896–1904: Gustaf Anton Bråkenhielm
1904–1915: Axel von Matern
1915–1917: Constantin Fallenius
1917–1926: Emil Mörcke
1926–1926: Carl Bastiat Hamilton
1926–1927: Axel A:son Sjögreen

Namn och förläggningsort

Se även
Södra arméfördelningen (1928–1936)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Helsingborgs garnison
Svenska militära enheter bildade 1893
Svenska militära enheter upplösta 1927
Vilhjálmur Finsen (journalist)

Vilhjálmur Finsen, född 7 november 1883, död 11 oktober 1960, var en isländsk journalist.

Finsen grundade 1913 tidningen Morgunblaðið tillsammans med Ólafur Björnsson.

Källor 

Isländska journalister
Personer på Island under 1900-talet
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1883
Avlidna 1960
Män
Mansfield

Mansfield är en större stad i Nottinghamshire i England. Staden är den näst största i grevskapet (endast Nottingham är större). Den ligger vid floden Maun, som har gett namn åt staden, och omges av branta kullar. Staden är centralort i distriktet Mansfield och en del av tätorten Mansfield, som förutom egentliga Mansfield även omfattar Mansfield Woodhouse, Sutton-in-Ashfield och Kirkby-in-Ashfield. Tätorten hade 158 114 invånare vid folkräkningen 2001, varav 69 987 i själva staden. Staden nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Mamesfeld/Memmesfed.

Källor

 
Orter i Nottinghamshire
Unparished areas i Nottinghamshire
Tidigare civil parishes i Nottinghamshire
Domesday Book
Pierre Borel

Ska ej blandas ihop med den franske författaren Pétrus Borel.

Pierre Borel (latiniserat till Petrus Borellius, även stavat Borellus) född omkring 1620 och död 1671, var en fransk fysiker, botaniker, kemist och påstådd alkemist. Bland annat ägnade han sig åt optik, forntida historia, filologi och bibliografi.

Biografi 
Borel föddes i Castres i Frankrike. År 1640 blev han medicine doktor vid Montpelliers universitet och år 1654 blev han fysiker åt kung Ludvig XIV. Han gifte sig 1663 med Esther de Bonnafous. År 1674 blev han medlem i Franska Akademien. Han dog den 14 oktober 1671.

Arbeten 
 Les antiquités de Castres, 1649
 Historiarium et observationum medico-physicarum centuria, 1653, 1656;
 Bibliotheca chimica, 1654
 Trésor de recherches et d'antiquités gauloises et françaises, 1655
 Historiarium et observationum medico-physicarum centuriae IV
 De vero telescopii inventore, 1655
 Vie de Descartes, 1656
 De vero telescopii inventore, 1656
 Observationum microscopicarum centuria, 1656
 Discours nouveau prouvant la pluralité des mondes, 1657
 Hortus seu armentarium simplicium, mineralium, plantarum et animalium ad artem medicam utilum, 1666

Pierre Borel i populärkultur 
Borel nämns i två av H.P. Lovecrafts skönlitterära verk. Fallet Charles Dexter Ward inleds med ett stycke om att återuppväcka döda som tillskrivs Borellus; Lovecraft hämtade det närmast från Cotton Mather och det är oklart vilken Borellus som åsyftas. Borellus nämns också i "Prästmannen", som dock inte är en novell utan en beskrivning av en dröm hämtad från ett brev.

Källor

Noter

Avlidna 1671
Franska fysiker
Franska botaniker
Franska kemister
Alkemister
Födda 1620
Män
Personer från Castres
Franska forskare under 1600-talet
Vägen till lycka

Vägen till lycka (originaltitel: The Way to Happiness) är ett häfte publicerat av L. Ron Hubbard 1980. Vägen till lycka består av 21 moralregler och marknadsförs som en icke-religiös guide för förbättrad moral, baserad på sunt förnuft. Häftet distribueras av organisationen The Way to Happiness Foundation och publiceras även av Scientologikyrkans förlag Bridge/New Era Publications, även som inbunden bok.

Vägen till lycka beskrivs av Scientologi-ledaren David Miscavige som en gräsrotsrörelse och individer och grupper uppmuntras att distribuera häftet.

The Way to Happiness Foundation, kritik och kopplingar till Scientologikyrkan

The Way to Happiness Foundation är en icke vinstinriktad organisation grundad 1984 med säte i Glendale, Kalifornien. Organisationen är tillsammans med Narconon, Criminon och Applied Scholastics en del av Scientologiorganisationen Association for Better Living and Education (ABLE) och är en "Scientologirelaterad enhet" ("Scientology-related entity") enligt Scientologikyrkans avtal med den amerikanska skattemyndigheten IRS. The Way to Happiness Foundation betalar licensavgifter till ABLE.

Medan Vägen till lycka lanseras som en icke-religiös moralkod har den kritiserats för att vara en frontgrupp till Scientologikyrkan och ett sätt att rekrytera nya medlemmar.  Scientologikyrkan erbjuder en kurs och en brevkurs baserade på Vägen till lycka och även en så kallad "Happiness Rundown" som består av auditering.

Upphovsrätten till Vägen till lycka, dess namn och logotyp ägs, liksom Hubbards övriga verk, av L. Ron Hubbard Library, även känt som Church of Spiritual Technology (CST). CST är en ideell organisation men ägs av den vinstinriktade organisationen Author Services, Inc.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Scientologi
Verk om etik
Carl Rappo

Carl Rappo, (ibland Charles Rappo), född 14 maj 1800, i Innsbruck, Österrike, död januari 1854, Moskva, Ryssland var en österrikisk cirkusartist och cirkusdirektör. Han uppträdde som stark man och hans uppträdanden innehöll även gymnastik, jonglering och balansnummer.

Biografi
Rappo föddes som Karl von Rapp. Han tränade i sin ungdom som idrottsman och var mycket stark redan vid 19 års ålder. En dag såg han en trupp av indiska cirkusartister i Innsbruck. Han beslutade att följa med dem och turnerade sedan med dem två år, vilket blev början på hans karriär som artist.

Hans aristokratiska familjen var inte glad över hans nya sätt att leva, men han var ändå fast besluten att fortsätta. Han avstod officiellt sin adelstitel och antog namnet Charles Rappo och började ett omkringflackande liv. Han gav gästuppträdande i olika trupper men oftast uppträdde han ensam. År 1825 gifte han sig  Josefina Marcobelli och de fick tre barn., Med sin fru och två lärlingar bildade han Rappo's Théatre Academique och byggde upp den till den grad att han fick spela på de finaste ställena i större städer i hela Europa.

Rappo kallade sig själv en indisk artist, och klädde sig enlighet med detta. I hans program ingick gymnastik, jonglering och balansnummer. Han balanserade ett ägg på toppen av ett strå på näsan. Han balanserade ett tre fots järnankare på en kanonkula med hakan. Han lekte med kanonkulor som vägde upp till 18 kg och jonglerade med 2,2 kg klot.

Han gjorde en luftpromenad på en 7,5 meter stor väderkvarn, där han stod på toppen av en vinge medan den roterade 100 varv eller mer. Avslutande nummer var att balansera en modell av ett krigsskepp på hakan, och sen hissa alla segel och flaggor under dånet från kanoneld, omgivet av fyrverkerier.

Framgångarna i Berlin gav honom både uppmuntran och möjligheter att utvidga sin ensemble och resor. Ryssland var det mest lönsamma område för artister på den tiden och Rappo vann berömmelse även där. Han gjorde flera uppträdanden för tsar Nikolaj I i Sankt Petersburg.

Rappo dog av tyfus i januari 1854. Hans son François nådde aldrig samma berömmelse som sin far.

Källor
Karl Rappo, på www.juggling.org

Födda 1800
Avlidna 1854
Män
Österrikiska cirkusartister
Personer från Innsbruck
Cirkusartister under 1800-talet
Tuc (kex)

TUC är ett varumärke på salta kex som tidigare ägdes av det franska företaget LU, senare Mondelez International. TUC innehåller vetemjöl, vegetabilisk olja, stärkelsesirap, maltextrakt, ägg, bakpulver (ammoniumkarbonat, natriumkarbonat), salt och mjölk. Kexen finns i flera varianter och säljs i Nordamerika och Europa.

Externa länkar 
Mondelez TUC
Tidigare officiell svensk webbplats, arkiverad 2010

Varumärken för dagligvaror
En rastlös själ

En rastlös själ, är ett album av Nanne Grönvall som släpptes den 6 oktober 2010.
Tillsammans med albumet släpps låten "En rastlös själ" som singel i september 2010 och bekräftade låtar är, "I natt är jag din" och "Otacksamhet".

Låtlista
En rastlös själ - 3.03
Oops - 3.13
Jag ger aldrig upp - 2.46
Tankar - 3.11
Explosivt - 3.23
Bättre än nånsin - 3.55
I natt är jag din - 3.59
Lätt imponerad - 3.13
Hej snygging - 2.58
Otacksamhet - 3.51
Himlen är oskyldigt blå - 4.08
Kom igen - 3.19
Lagom - 2.31

Listplaceringar

Referenser

Album av Nanne Grönvall
Album utgivna på Lionheart International
Musikalbum 2010
Svenskspråkiga musikalbum