kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Chesterville, Maine

Chesterville är en kommun (town)  i Franklin County i den amerikanska delstaten Maine med en yta av 97,5 km² och en folkmängd, som uppgår till 1 352 invånare (2010).

Kända personer från Chesterville
Samuel P. Morrill, politiker och präst

Referenser 

Orter i Maine
Franklin County, Maine
William Field

William Field var en amerikansk politiker som var viceguvernör i Connecticut från 1855 till 1856. Detta var under den första av två ettåriga mandatperioder som William T. Minor var guvernör.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Källor

Viceguvernörer i Connecticut
Män
Chesterville, Ohio

Chesterville är en by i Morrow County i den amerikanska delstaten Ohio med en yta av 0,2 km² och en folkmängd, som uppgår till 228 invånare (2010). 9,9 % av invånarna befann sig under fattigdomsgränsen vid folkräkningen år 2000.

Referenser 

Orter i Ohio
Albert Day

Albert Day, född 29 november 1797, död 11 november 1876, var en amerikansk politiker som var viceguvernör i Connecticut från 1856 till 1857. Detta var under den andra av två ettåriga mandatperioder som William T. Minor var guvernör.

Se även 
 Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser 

Viceguvernörer i Connecticut
Födda 1797
Avlidna 1876
Män
Göran Dahlbäck

Göran Dahlbäck, född den 9 mars 1941 i Stockholm, död där den 8 augusti 2017, var en svensk professor vid den historiska institutionen vid Stockholms universitet, inriktad på Stockholms och Sveriges medeltidshistoria.

Biografi
Dahlbäck avlade studentexamen vid Enskede gymnasium och studerade sedan vid Stockholms universitet. Han disputerade 1977 på en avhandling om Uppsala domkyrkas medeltida godsinnehav. Dahlbäck kunde visa på hur kyrkans jordinnehav var uppdelat på flera juridiska subjekt med olika funktioner inom den stora domkyrkoorganisationen.

Vid Stockholms universitet innehade han olika tjänster vid historiska institutionen innan han blev professor i medeltidshistoria 1995. Dahlbäck deltog i uppbyggandet av forskningen som låg till grund för utgivningen av det historiskt-topografiska verket ”Det medeltida Sverige”, som redovisar Sveriges bebyggelse från 1200-tal till 1500-tal.

Efter att Dahlbäck publicerat ett antal arbeten om Stockholms äldre historia blev han 1982 utsedd till redaktör för verket ”Helgeandsholmen – 1000 år i Stockholms ström”, en redogörelse för den arkeologiska utgrävningen av Helgeandsholmen 1978–1980. Genom den rollen blev han aktivt involverad i planeringen av Stockholms medeltidsmuseum och skrev 1988 för museet den stadshistoriska översikten ”I medeltidens Stockholm”.

Medlemskap och utmärkelser
Dahlbäck var ledamot i flera lärda samfund, bland annat Kungliga Vitterhetsakademien och ordförande för Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia. Han tillhörde även Svenska nationalkommittén för genealogi och heraldik.

År 1990 fick Dahlbäck tillsammans med Jan Svanberg Samfundet S:t Eriks plakett för berömliga insatser för Stockholm. År 2012 fick Dahlbäck tillsammans med sin kollega Olle Ferm Kungl. Vetenskapssamhällets i Uppsala tvärvetenskapliga pris för framstående tvärvetenskapligt arbete för deras "utveckling av mångvetenskapligamedeltidsseminarier som nydanat svensk medeltidsforskning".

Bibliografi (i urval)

Källor

Noter

Externa länkar

Medeltidshistoriker
Svenska professorer i historia
Mottagare av Samfundet S:t Eriks plakett
Svenska historiker under 1900-talet
Stockholmare
Födda 1941
Avlidna 2017
Män
Don't Stop Believin'

Don't Stop Believin'  är en rocklåt skriven av Jonathan Cain, Steve Perry, och Neal Schon som lanserades av rockgruppen Journey 1981. Den släpptes som singel från albumet Escape och nådde #9 på Billboard Hot 100. I Storbritannien nådde den en mer blygsam placering, #62. Låtens refräng hörs först i slutet av låten, medan verserna skiljs åt av instrumentala passager. Låten nådde ny popularitet under 2000-talets andra hälft då den förekom i populära tv-serier, till exempel i sista avsnittet av Sopranos och har också använts i tv-serien Glee. I december 2009 nådde låten #6 på Storbritanniens singellista.

Referenser 

Musiksinglar 1981
Saffransbröd

Saffransbröd är ett samlingsnamn för vetebröd som innehåller saffran. Varje landskap hade förr sina typiska former på brödet.

Exempel på saffransbröd

Lussekatt 
Lussekatter bakas och äts kring Luciahelgen. De garneras ofta med russin.

Saffranslängd 
Safranslängd är ett avlångt saffransbröd som kan innehålla krämig fyllning och garneras med pärlsocker och hackad mandel.

Referenser 

Bakverk
Margaret Chase Smith

Margaret Chase Smith, född 14 december 1897 i Skowhegan, Maine, död 29 maj 1995 i Skowhegan, Maine, var en amerikansk republikansk politiker. Hon representerade delstaten Maine i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1940–1949 och sedan i senaten 1949–1973. Hon var i allmänhet en liberal republikan men förlorade stöd bland de mera liberala väljarna i senatsvalet 1972 i och med att hon stödde Vietnamkriget. Hon var den första kvinnan som tjänstgjorde i båda husen i USA:s kongress. Hittills, är Smith rankad som den längsta tjänstgörande republikanska kvinnan i senaten.

Biografi
Margaret Chase arbetade som lärare och var sedan verksam inom affärslivet i Maine. Hon gifte sig 1930 med delstatspolitikern Clyde Smith som profilerade sig som motståndare till Ku Klux Klan. Maken Clyde Smith tillträdde 1937 som kongressledamot och Margaret arbetade som hans sekreterare fram till hans död år 1940.

Margaret Chase Smith efterträdde 1940 sin make som kongressledamot. Smith besegrade Horace A. Hildreth i republikanernas primärval inför senatsvalet 1948. Hon vann sedan mot Adrian H. Scolten i själva senatsvalet. Smith efterträddes 1949 i representanthuset av Charles P. Nelson. Hon efterträdde den 3 januari 1949 Wallace H. White i senaten.

Under den värsta antikommunistiska McCarthyismen var hon en av de få som tog bladet från munnen och protesterade mot excesserna.

Smith besegrade Paul A. Fullam i senatsvalet 1954. År 1960 vann hon mot demokraten Lucia M. Cormier i det första senatsvalet i USA:s historia där båda huvudkandidaterna var kvinnor. Smith fick 3,84 % av alla rösterna i republikanernas primärval inför presidentvalet i USA 1964. Smith fick 25 röster på partiets konvent i Daly City i närheten av San Francisco. Hon kom på femte plats och Barry Goldwater nominerades i den första omröstningen. Smith besegrade sedan Elmer H. Violette i senatsvalet 1966. Hon ställde upp för en femte mandatperiod i senaten men förlorade 1972 mot demokraten William Hathaway.

Referenser
Janann Sherman, No Place for a Woman: A Life of Senator Margaret Chase Smith, Rutgers University Press 1999.

Noter

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Maine
Ledamöter av USA:s senat från Maine
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Skowhegan
Födda 1897
Avlidna 1995
Kvinnor
Mottagare av Frihetsmedaljen
Kvinnliga amerikanska presidentkandidater
Mjölkvattnet

Mjölkvattnet kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Stor-Mjölkvattnet, sjö i Krokoms kommun och Åre kommun,  (13,9 km²)
Nedre Lill-Mjölkvattnet, sjö i Krokoms kommun och Åre kommun,  (49,9 ha)
Övre Lill-Mjölkvattnet, sjö i Krokoms kommun och Åre kommun,  (1,34 km²)
Mjölkvattnet, Ångermanland, sjö i Dorotea kommun och Sollefteå kommun,  (24,3 ha)
Mjölkvattnet, Lappland, sjö i Storumans kommun,  (14,4 ha)
Övre Mjölkvattnet, sjö i Rana kommun och Storumans kommun,  (44,4 ha)

Se även
Mjölksjön

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Äppelmelodier & Lurendrejerier

Äppelmelodier & Lurendrejerier är ett barnalbum av Lollo Asplund från 1983.

Låtlista 
Äppelmelodin 1
Dom Snackar Bakom Min Rygg
Just Precis Den Där
Viktigpetter 
Matchhjälten 
Så Kan Det Gå 
Vi Bara Luras 
Råckenroll Till Frukost 
Bästis-calypso 
Vad Skall Man Svara 
Boa Boa 
Ann-marie Fågelfri 
Majsormen 
Det Märkvärdiga Lilla Biet 
Se Maria Utan Skor 
Äppelmelodin 2
Musikalbum 1983
Gamla Köpstads naturreservat

Gamla Köpstads naturreservat kan avse:
Gamla Köpstad Norra 
Gamla Köpstad Södra
Kvartersdoktorn

Kvartersdoktorn är ett sjukhusprogram om en mottagning på Södermalm i Stockholm. Serien är gjord av dokumentärfilmarna Åsa Blanck och Johan Palmgren.

Referenser 

TV-program i SVT
Vi fixar allt

Vi fixar allt är en svensk svartvit film från 1961 i regi av Ragnar Frisk med bland andra Carl-Gustaf Lindstedt, Arne Källerud, Anita Lindblom och Towa Carson i rollerna.

Handling
Filmen är en fars som utspelar sig i reklam- och skivbranschen. Carl-Gustaf och Arne är reklamfotografer för direktör Oskarsson. De ramlar i ett badkar och blir avskedade. Carl-Gustaf är fotograf, Arne idégivare, Lola mannekäng. Det visar sig dock att deras tjänster kommer att behövas, eftersom Carl-Gustaf intalat direktör Oskarsson att reklamföretagets största kund fröken Lundgren absolut vill använda dem.
När fröken Lundgren kommer på besök understryker Carl-Gustaf sitt intresse för henne genom att dansa med henne. Bettan Lundgrens största dröm är att få sjunga. Xylofonbolaget söker nya fynd, och Carl-Gustaf lyckas sprida nyheten att bolaget snart kommer att presentera en sångerska som ett världsfynd.
Problemet är att denna sångerska inte finns. Carl-Gustaf försöker få direktör Svensson på artistförmedlingen att ta sig an fröken Lundgren. Hon sjunger så tavlorna ramlar ned. Direktör Svensson blir förälskad i fröken Lundgren, men hennes sång gillar han inte.
I handlingen förekommer också en sjungande polis, som egentligen tänkte avbryta en reklamfotografering som Carl-Gustaf håller på med vid Sergels Torg. Men Carl-Gustaf får honom att sjunga istället.
Intrigens höjdpunkt är fröken Lundgrens tilltänkta provsjungning, som avbryts av direktör Svensson. Istället får Carl-Gustaf tonårsmannekängen Annika att uppträda, hon skall sjunga på Nalen, tvekar, men ställer slutligen upp och gör succé.
I slutscenen åker Carl-Gustaf och Annika iväg på gemensam bilsemester.

Om filmen
Filmen gjordes strax efter att Anita Lindblom slog igenom med sin schlager "Sånt är livet" och hade premiär den 26 december 1961. När filmen släpptes på DVD fick den namnet Sånt är livet.

Rollista
Carl-Gustaf Lindstedt - Carl-Gustaf, reklamfotograf
Arne Källerud - Arne Jansson, reklamman
Anita Lindblom - Annika, tonårsmannekäng
Ittla Frodi - Beatrice, mannekäng
Torsten Lilliecrona - Oskarsson, direktör
Inga Gill - fröken Bettan Lundgren, direktör
Holger Höglund - Svensson, direktör för artistförmedlingen
Towa Carson - sångerskan på Xylofonbolaget
Hanny Schedin - sekreteraren på artistförmedlingen
Sangrid Nerf - en flicka på ateljén
Bellan Roos - sångerskan med skillingtrycket
John Melin - affärsmannen
Carl-Axel Elfving - affärsmannens assistent
Gösta Jonsson - poliskonstapeln
Anna Sundqvist - Oskarssons sekreterare
Carl Eiwar - conferencieren på Nalen
Ragnar Frisk - Ragnar

Musik i filmen
Sånt är livet, Anita Lindblom
Det är nåt mysko, Anita Lindblom
Nej jag ångrar ingenting, Anita Lindblom
Bilskoleläraren, Carl-Gustaf Lindstedt (ett utdrag)
Hundratusentals gånger, Towa Carson

Externa länkar
 
 

Svenska filmer 1961
Svenska komedifilmer
Svartvita filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Ragnar Frisk
Svenska 1960-talsfilmer
Färgelanda kyrka

Färgelanda kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Färgelanda-Högsäters församling i Karlstads stift. Den ligger på en höjd i centralorten i Färgelanda kommun.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka uppfördes åren 1869–1870 och ersatte en medeltida stenkyrka som låg ett stycke åt söder.
Kyrkan uppfördes av församlingsborna själva under ledning av byggmästare Anders Pettersson från Värsås. Drivande kraft bakom kyrkobygget var kyrkoherde Johan Ferlin. Först 1873, när orgelverket var på plats, invigdes kyrkan av biskop Claes Herman Rundgren.

Kyrkan består av långhus med ett rakt avslutat kor och en smalare och lägre sakristia i öster. I väster finns kyrktornet med vapenhus och ingång. Tornet har en huv som kröns med lanternin och spira.
Kyrkorummet täcks av ett tredingstak.

Renoveringar
Första större renoveringen genomfördes 1940 då framför allt interiören omdanades. Pärlspontpanelen mellan takbjälkarna kläddes in med masonit och stjärnhimlen i koret målades över. År 1962 genomgick kyrkan en yttre renovering då fasaden putsades om och torntaket belades med ny kopparplåt. Ännu en renovering företogs 1970 då vissa förändringar från 1940 återställdes till ursprunget, bland annat stjärnhimlen i koret. Fasaden fick ny puts 1985, då cementputsen från 1962 byttes ut mot ursprunglig kalkputs. Den senaste renoveringen av interiören ägde rum 1995–1996 under ledning av arkitekt Jerk Alton. Kyrkorummets ursprungliga färgsättning återställdes och kyrkan handikappanpassades.

Åren 2012–2013 genomfördes en större yttre renovering av kyrkobyggnadens fasad. Putsen byttes helt och skador i muren reparerades.

Inventarier
 I kyrkan finns två dopfuntar. Den äldsta är av täljsten och från 1200-talet av en för Dalsland unik typ. Höjd 62 cm i två delar. Cuppan har upptill en enkel rundstav och längs nederkanten en kraftig repstav. Foten saknar ornament. Uttömingshål i funtens mitt. Skador finns, dock ej allvarliga. Den stod tidigare vid en nisch där norra ingången var belägen. Den har nu ersatt den nyare från 1977 av slipad konststen och står numera i den södra delen av koret. Den har försetts med en insats i silver som används vid dop.
 Nuvarande altartavla är en triptyk utförd 1970 av Harry Svensson. Det är en målad och förgylld relief och har motivet Jesu sista måltid med lärjungarna.
 En kyrkklocka är gjuten redan 1696. Övriga två är inköpta av kyrkoherde Johan Ferlin.

Orgel
1872 byggde Johan Nikolaus Söderling, Göteborg en orgel.
1918 byggde Johannes Magnusson, Göteborg en orgel med 17 stämmor, två manualer och pedal.
Orgelfasaden på läktaren i väster är tillverkad 1872 av J N, E & C Söderling. Verket installerades 1959 och är tillverkat av Olof Hammarberg, Göteborg. Orgeln är elektrisk med pneumatiska lådor. Pipverket är heterogent och innehåller delar från föregående versioner av orgeln och även från andra orglar. Den har två fria kombinationer och automatisk pedalväxling. Tonomfånget är 54/27. Instrumentet digitaliserades 2016 av Lindegren Orgelbyggeri AB och har 22 stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Referenser

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Färgelanda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1873
1873 i Sverige
Daniel Biyaoula

Daniel Biyaoula, född 1953 i Poto Poto, Kongo-Brazzaville, död 25 maj 2014, var en brazzavillekongolesisk författare. Från 1970-talet var han bosatt i Frankrike.

Biyaoula gick i primär- och sekundärskola i Linzolo, en mindre ort utanför Brazzaville. Därefter gick han i skolan Savorgnan de Brazza, innan han flyttade till Frankrike, där han utbildade sig till doktor i mikrobiologi.

Ett viktigt ämne i Biyaoulas verk är afrikanska invandrare i Europa och de hinder de möter, dels i mötet med européerna, dels då de, påverkade av Europa, återvänder till Afrika för att finna att deras värderingar inte längre stämmer överens med de afrikanska. Hans första roman, L'Impasse, utgiven av förlaget Présence africaine, vann Grand prix littéraire d'Afrique noire 1997.

Bibliografi

Romaner 
 L'Impasse, 1996
 Agonies, 1998
 La Source de joies, 2003

Noveller 
 Le destin de Zu
 Le mystère de la tortue
 Le dernier homme

Andra texter 
 Pouchkine et le monde noir
 Lettre contre la guerre

Källor

Noter

Franskspråkiga författare
Brazzaville-kongolesiska författare
Födda 1953
Avlidna 2014
Män
Al-Mansura, Acre

Al-Mansura är en avfolkad palestinsk by 29 km nordöst om Acre. Byn hade 2300 i huvudsak kristna invånare 1945, varav alla fördrevs av israeliska brigader när den intogs av Israel i Operation Hiram november 1948.
Palestinska byar avfolkade av israelisk militär

Palestinas historia
Israel-Palestina-konflikten
Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Pelinger

Peligner var ett italienskt – eventuellt italiskt – folk som talade peligniska, ett italiskt språk som snarast är en oskisk dialekt. Peligniska kallas också ibland för nord-oskiska och tycks ha talats nästan fram till vår tideräknings början. Pelignernas område låg i nuvarande Abruzzo i Italien, i dalgången Valle Peligna. Ekonomin baserades på jordbruk och boskapsskötsel. 

Pelignerna nämns första gången tillsammans med vestinerna, marrucinerna och marserna 325 f.Kr. när de kommer i konflikt med romarna under andra samniterkriget. År 304 f.Kr. led equierna ett allvarligt nederlag vilket ledde till att pelingerna, tillsammans med marrucinerna, marserna och frentanerna skickade bud till Rom med förfrågan om en allians (socii). Med andra ord valde man att i detta läge inte stödja samniterna, vilket förmodligen bidrog till romarnas seger i det andra samnitiska kriget. Man åtnjöt under denna period en betydande autonomi.

Pelignerna höll sig lojala med Rom och avstod från att delta i slaget vid Sentinum: Pelingerna valde till och med att döda tusen av femtusen samniter som flydde från slaget. 

Däremot var pelingerna, tillsammans med picener och marser initiativtagare till bundsförvantskriget (91 f.Kr.- 88 f.Kr.). De italienska folken ville få ökade rättigheter som romerska medborgare. Revolten bröt ut i Asculum då hela den romerska befolkningen i staden mördades. De revolterande italiska folken slöt sig samman kring den pelingska staden Corfinium som huvudstad. Corfinum döptes om till Vitellio enligt vissa källor  och Italica enligt andra . Man präglade också egna mynt under denna period. Under en period kom huvudstaden att flyttas till Isernia. Under kriget kom romarna bland annat att belägra Asculum, som föll den 17 november 89 f.Kr.. Belägringen av Asculum blev slutpunkt för bundsförvantskriget, vilket ledde till att det medborgarskapet utvidgades till att omfatta alla fria män. I och med det förstärktes romaniseringen av pelignerna.

Referenser

Noter 

Italiska folkslag
Antikens folkslag
Folkslag i och kring romerska riket
Mi'ar

Mi'ar (Ar: ميعار (bland korsfararna känd som Myary)) var en palestinsk by 17,5 km öst om Acre avfolkad av israelisk militär 1948. 

De judiska kibbutzerna Segev och Manof byggdes senare på platsen för byn.

Historia 
Byns skola grundades 1888, men stängde i början av 1900-talet. Befolkningen var ca 1500 (år 1859).
Under arabrevolten oktober 1938 förstördes byn av britterna. Byn återuppbyggdes av invånarna och hade 893 invånare vid tidpunkten för israelernas rensningsaktioner mot byn. 

20 juni 1948 intog israeliska soldater byn och sköt urskiljningslöst mot byborna som arbetade på sina jordar. Enligt den israeliska historikern Ilan Pappe övergick soldaterna till att förstöra husen i byn då de tröttnade på att döda människor. 40 bybor dödades. Ett vittne var en 17-årig pojke, författaren Muhamad Ali Tana. Byborna återvände senare till byn och fortsatte leva där tills israelisk trupp återockuperade byn i mitten av juli, och förvisade byborna för gott. 

Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Lovetune for Vacuum

Lovetune for Vacuum är debutalbumet av den österrikiska artisten Soap&Skin (eg. Anja Plaschg), utgivet den 13 april 2009. På albumet återfinns singlarna Spiracle och Mr. Gaunt Pt 1000, båda från 2009.

Albumet hamnade på femte plats på Österrikes albumlista i tio veckor och mötte bra kritik i bland annat NME och webbtidningen Sputnikmusic. Alla låtar är skrivna, producerade och arrangerade av Plaschg helt på egen hand. Albumet inrymmer spår från flera olika genrer, bland annat darkwave, electronica och improviserad nyklassisk musik. Hon använder piano som dominerande instrument i de flesta låtarna, med vilket hon skapar en mörk stämning insvepta av starka melodier. Även fiol förekommer i en del låtar. Albumet spelades in mellan 2004–2008 då Anja Plaschg endast var 14–18 år gammal.

Det tredje spåret, Thanatos, är grekiska och betyder 'döden'. Avslutningsspåret Brother of Sleep hyser stora likheter med Vladimir's Blues av den tyska kompositören Max Richter och är troligtvis inspirerad av den.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Anja Plaschg.

 Sleep (2:44)
 Cry Wolf (3:48)
 Thanatos (2:34)
 Extinguish Me (2:38)
 Turbine Womb (3:46)
 Cynthia (2:57)
 Fall Foliage (2:44)
 Spiracle (2:50)
 Mr. Gaunt Pt 1000 (2:27)
 Marche Funèbre (2:59)
 The Sun (3:14)
 DDMMYYYY (3:38)
 Brother of Sleep (5:25)

Singlar

Medverkande 
All information hämtad från Discogs.com

Produktion
 Soap&Skin (Anja Plaschg) – produktion & inspelning (hemma hos Anja Plaschg), mixning & mastering (Amann Studios, Wien)
 Anja Plaschg & Christian Fennesz – mixning av The Sun
 Anja Plaschg & Evelyn Plaschg – skivomslag
 Katja Ruge – fotografi (omslag)

Övriga musiker
 Manfred Hofer – kontrabas på spår 1, 2, 5 och 10
 Florian Eggner – cello på spår 1 och 4, piano på Extinguish Me
 Martina Engel – fiol på Brother of Sleep (Amann Studios, Wien)

Referenser 

Album av Soap&Skin
Musikalbum 2009
Album utgivna på PIAS Recordings
Joakim Donner

Joakim Jalmar Donner, född 19 december 1926 i Helsingfors, är en finländsk geolog. Han är son till Kai Donner och Margareta (Greta) von Bonsdorff och bror till Jörn Donner.

Donner studerade i Helsingfors under Pentti Eskola och Matti Sauramo. Han tillbringade åren 1953-55 i Cambridge, där han ägnade sig åt kvartärforskning under ledning av Harry Godwin. Donner blev 1955 filosofie doktor och 1957 docent i geologi och paleontologi vid Helsingfors universitet. Han var från 1962 forskare vid finländska statens naturvetenskapliga kommission och blev 1965 professor i geologi och paleontologi vid nämnda universitet, en befattning vilken han innehade till 1990. Han har inriktat sin forskning på kvartärgeologi.

Sedan 1959 är han ledamot av Finska Vetenskaps-Societeten  och sedan 1973 av  Finska Vetenskapsakademien.

Bibliografi i urval 
Pollen-Analytical Studies of Late-Glacial Deposits in Finland (akademisk avhandling, 1951)
The Quaternary History of Scandinavia (1995)
Studies of Playas in the Western Desert of Egypt (ed. 1999)
Summing Up: Half a Century of Quaternary Geology (2003)
Kai Donner:  Linguist, ethnographer, photographer (2014)

Källor

Externa länkar 
 
 Joakim Donner. Cambridge Quaternary.

Finländska geologer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finska Vetenskaps-Societeten
Födda 1926
Levande personer
Män
Personer från Helsingfors
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Crash of the Titans

Crash of the Titans är ett action/äventyrsspel i Crash Bandicoot-serien. Det utvecklades av Radical Entertainment för de stationära konsolerna (PlayStation 2, Nintendo Wii och Xbox 360), medan Amaze Entertainment står för utvecklingen av Game Boy Advance- och Nintendo DS-versionerna. SuperVillain Studios har utvecklat PSP-versionen. Spelen släpptes den 12 oktober 2007 i Europa.

Datorspel 2007
Playstation 2-spel
Playstation Portable-spel
Xbox 360-spel
Wii-spel
Game Boy Advance-spel
Nintendo DS-spel
Plattformsspel
Crash Bandicoot
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Hyperion (olika betydelser)

Hyperion kan avse:

 Hyperion – en titan i grekisk mytologi
 Hyperion (berg- och dalbana) – en berg- och dalbana i Polen
 Hyperion (måne) – en av Saturnus månar
 Hyperion (roman) – en roman av Dan Simmons
 Hyperion (tidskrift) – en tidigare litteraturtidskrift i Tyskland
  Hyperion Books – ett amerikanskt bokförlag
 Hyperion Hotel – en fiktiv plats i serien Angel
 Hyperion Power Generation – ett amerikanskt företag som utvecklar kraftstationer
 Hyperion Theatrical Productions – ett Disneyägt produktionsbola
 Hyperion (häst) – ett engelskt fullblod
La Verrerie

La Verrerie är en kommun i distriktet Veveyse i kantonen Fribourg, Schweiz. Kommunen skapades den 1 januari 2004 genom sammanslagningen av kommunerna Le Crêt, Grattavache och Progens. La Verrerie hade  invånare ().

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Fribourg