kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ottaviano Petrucci

Petrucci leder hit. Fler betydelser, se Petrucci (olika betydelser)

Ottaviano Petrucci, född 18 juni 1466 i Fossombrone i närheten av Urbino, död där 7 maj 1539, var en italiensk musikförläggare. Han utförde 1501 det första nottrycket med rörliga typer, chansonsamlingen  Harmonice Musices Odhecaton.

Biografi 

Petrucci fick 1498 av rådet i Venedig privilegium på att trycka mensuralnoter med metalltyper. Han tryckte först i Venedig (1501-11), sedermera, efter ett nytt privilegium utverkat av påven för Kyrkostaten, i sin födelsestad (1513-23).

Det var huvudsakligen mässor och motetter av de samtida nederländska kontrapunktisterna (Josquin des Prez, Johannes Ockeghem, Antoine Brumel, Jacob Obrecht med flera) ävensom luteböcker, som utgick ur Petruccis tryckeri, vars alster är såsom inkunabler sällsynta och högt skattade, inte minst för en noggrannhet, som överträffar även långt senare tryck.

Det första trycket av Petrucci var Harmonice Musices Odhecaton, en samling sekulära chansoner av kompositörer som Ockeghem, des Prez, Brumel, Busnois, Agricola och Obrecht. Den sammanställdes av dominikanmunken Petrus Castellanus.

Källor

Italienska boktryckare
Personer under renässansen
Personer från Marche
Födda 1466
Avlidna 1539
Män
Ugglan
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Personer inom näringslivet under 1500-talet
Boktryckare under 1400-talet
Boktryckare under 1500-talet
Hamburg-Groß Flottbek

Hamburg-Groß Flottbek är en stadsdel i stadsdelsdistriktet Hamburg-Altona i den tyska staden Hamburg. Namnet kommer av bäcken Flottbek, som rinner söderut och mynnar ut i Elbe. 1927 blev Groß Flottbek en del av Altona/Elbe, som 1938 gick upp i Hamburg.

Externa länkar 

Stadsdelar i Hamburg
Geheimekonseljen

Geheimekonseljen (1660-1770) eller Geheimestatsrådet 1772-1848 (av tyska geheim, hemlig) kallades i Danmark-Norge och efter 1814 i Danmark under enväldet konungens råd. Mellan dessa bägge rådsförsamlingar fanns dock en tid efter 1772 den olikheten, att geheimekonseljen hade varit sammansatt av presidenterna i de särskilda regeringskollegierna, under det att alla ministrar inte hade säte i geheimestatsrådet, men däremot åtskilliga män, som stod utanför kollegierna. Mellan 1808-14 hade geheimestatsrådet i praktiken upphört, i det konungen företrädesvis styrde med sina adjutanter. 

Genom 1849 års grundlag utbyttes geheimestatsrådet mot ett statsråd med alla ministrar under premiärministerns presidium; men när helstaten återupprättades 1852, återinfördes geheimestatsrådet, i och med att utöver ministrarna fick även tronföljaren säte i rådet och konungen själv övertog presidiet. Denna ordning bibehölls i grundlagen av 1866,  men namnet ändrades till statsrådet. Premiärministern kallades från 1855 konseljpresident.

Se även
Konselj (Sverige)
Kunglig sanktion
Statsrådet (Norge)

Källor 

Danmarks politiska historia
Politik i Danmark
Ej längre existerande regeringsorgan
Judah P. Benjamin

Judah Philip Benjamin, född 6 augusti 1811 i Christiansted i Danska Västindien, död 6 maj 1884 i Paris i Frankrike, var en brittisk-amerikansk politiker (demokrat) och advokat. Han representerade Louisiana USA:s senat 1853–1861 och tjänstgjorde sedan som minister i Amerikas konfedererade staters regering.

Biografi
Benjamin föddes i Christiansted under den brittiska ockupationen av Danska Västindien. Fadern Phillip Benjamin var en engelsk jude och modern Rebecca Mendes en portugisisk jude. Familjen utvandrade till USA där Benjamin växte upp. Fadern var med om att grunda USA:s första reformjudiska församling i Charleston i South Carolina.

Benjamin flyttade 1831 till New Orleans och inledde där följande år sin karriär som advokat. Han gifte sig 1833 med Natalie St. Martin och blev slavägare. Både hans plantage och advokatpraktik visade sig lönsamma. Enda barnet Ninette föddes 1842. Hustrun och dottern flyttade 1847 till Paris.

Benjamin inledde sin politiska karriär som whig. Han sålde 1850 sin plantage och sina 150 slavar. Benjamin efterträdde 1853 Solomon W. Downs som senator för Louisiana. Han gick 1857 med i demokraterna. Han avgick 1861 i samband med Louisianas utträde ur USA.

Benjamin var Amerikas konfedererade staters justitieminister 1861, krigsminister 1861–1862 och utrikesminister 1862–1865. Han var den första judiska ministern i en nordamerikansk regering. Hans främsta politiska målsättning var att försöka få Storbritannien att delta i amerikanska inbördeskriget på den konfedererade sidan. Han flydde till England efter kriget. Som barrister och senare Queen's Counsel gjorde han en framgångsrik advokatkarriär och skrev boken Treatise on the Law of Sale of Personal Property.

Benjamin avled i Paris och gravsattes på begravningsplatsen Père-Lachaise.

Externa länkar 

Biographical Directory of the United States Congress
Jewish Virtual Library
Political Graveyard

Födda 1811
Avlidna 1884
Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Män
Gravsatta på Père-Lachaise
Amerikanska advokater
Amerikanska demokrater
Solomon W. Downs

Solomon Weathersbee Downs, född 1801 i Montgomery County, Tennessee, död 14 augusti 1854 i Lincoln County, Kentucky, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat 1847–1853.

Downs utexaminerades 1823 från Transylvania University. Han inledde 1826 sin karriär som advokat i Bayou Sara i West Feliciana Parish för att sedan flytta till Ouachita Parish och 1845 vidare till New Orleans.

Downs efterträdde 1847 Pierre Soulé som senator för Louisiana. Han efterträddes sex år senare av Judah P. Benjamin.

Downs ursprungliga gravplats var på familjens plantage. Gravplatsen har flyttats till Riverview Cemetery i Monroe, Louisiana.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Montgomery County, Tennessee
Födda 1801
Avlidna 1854
Män
All Access Europe

All Access Europe är ett videoalbum av Eminem från 2002. Albumet innehåller delar av Eminems liveframträdanden under en turné genom Europa för att spela hans låtar av albumet The Marshall Mathers LP. Albumet innehåller gästframträdanden av Dido, Marilyn Manson och Xzibit.

Låtlista
"Hamburg" – 9:51
"Oslo" – 6:05
"Stockholm" – 3:35
"Amsterdam" – 9:33
"Brussels" – 7:11
"Paris" – 15:49
"Manchester" – 5:24
"London" – 14:14

Musikalbum 2002
Naturhistoriska museet

Naturhistoriska museet kan syfta på:

 Naturhistoriska riksmuseet – ett biologiskt och geologiskt museum i Stockholm
 Naturhistoriska museet, Helsingfors – ett museum i Främre Tölö i Helsingfors
 Göteborgs Naturhistoriska museum – ett naturhistoriskt museum i Göteborg
 Muséum national d'histoire naturelle –  Frankrikes naturhistoriska riksmuseum
 Naturhistoriska riksmuseet, Bagdad – ett irakiskt naturhistoriskt museum i Bagdad

Se även
 Naturhistoriskt museum
Formula Palmer Audi

Formula Palmer Audi, förkortat FPA, även kallat Palmer Audi, var en brittisk formelbilsserie, med målet att få fram nya unga racerförare. Serien startades 1998 av racerföraren Jonathan Palmer och lades ned efter säsongen 2010.

Bilarna
Bilarna drevs med 1,4 litersmotorer från Audi på 300 hästkrafter. Chassit tillverkades av Van Diemen och Avon var däckleverantör.

Poängsystem

Förarna var tvungna att passera mållinjen för att ta poäng.

Autumn Trophy
Tidigt i november hölls en mindre serie som kallades Formula Palmer Audi Autumn Trophy. Den kördes över två helger och tre deltävlingar båda helgerna.

Mästare

Externa länkar
Officiell webbplats

Andra klasser inom bilsporten 

Formula Palmer Audi
Naturhistoriskt museum

Ett naturhistoriskt museum är ett museum ägnat åt naturvetenskap, företrädesvis biologi, och dess utveckling genom åren.

Exempel
Naturhistoriska riksmuseet
Göteborgs Naturhistoriska museum
Field Museum of Natural History
Natural History Museum
Naturhistoriska riksmuseet, Bagdad

Se även 
Naturhistoria

Externa länkar 
 Naturhistoriska museer

Vetenskapsmuseer
George A. Waggaman

George Augustus Waggaman, född 1782 i Caroline County, Maryland, död 31 mars 1843 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat 1831-1835.

Waggaman inledde 1811 sin karriär som advokat i Maryland. Han deltog sedan i 1812 års krig och flyttade 1813 till Baton Rouge.

Senator Edward Livingston avgick 1831 för att tillträda som USA:s utrikesminister och efterträddes av Waggaman som var motståndare till Andrew Jackson. Waggaman återgick 1835 till arbetet som advokat.

Waggaman avled i skador han ådrog sig i samband med en duell. Han gravsattes på Girod Cemetery i New Orleans. Orten Waggaman har fått sitt namn efter George A. Waggaman.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Caroline County, Maryland
Personer som dödats i dueller
Födda 1782
Avlidna 1843
Män
Volvofinans Bank

Volvofinans Bank är ett svenskt bankaktiebolag vars huvudsakliga verksamhet består i att erbjuda finansieringstjänster åt den svenska Volvohandeln. Bolaget grundades 1959 och ägs till lika delar av Volvohandlarföreningens förvaltningsbolag Volverkinvest AB och Volvo Personbilar Sverige AB . 

Innan man i juli 2008 erhöll tillstånd från Finansinspektionen att bedriva bankrörelse, bedrevs verksamheten som ett kreditmarknadsbolag. I samband med att man blev bank bytte bolaget även namn från Volvofinans AB till Volvofinans Bank AB.


Källor

Externa länkar
Volvofinans Bank

Svenska affärsbanker
Banker bildade 1959
Robert C. Nicholas

Robert Carter Nicholas, född 1793 i Hanover, Virginia, död 24 december 1857 i Terrebonne Parish, Louisiana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat 1836-1841.

Nicholas deltog i 1812 års krig och befordrades till major. Han studerade vid College of William & Mary och var sedan verksam som plantageägare i Louisiana.

Senator George A. Waggamans mandatperiod löpte ut 1835. Historikern och författaren Charles Gayarré, som valdes till Waggamans efterträdare, var tvungen att tacka nej till sitt mandat på grund av hälsoskäl. Nicholas tillträdde sedan som senator för Louisiana i januari 1836. Han efterträddes 1841 av Alexander Barrow.

Nicholas var delstatens statssekreterare (Louisiana Secretary of State) 1843-1846. Hans grav finns på Saint Louis Cemetery i New Orleans.

Referenser

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Hanover County
Födda 1793
Avlidna 1857
Män
Alumner från College of William & Mary
Charles Dominique Joseph Bouligny

Charles Dominique Joseph Bouligny, född 22 augusti 1773 i New Orleans, död 4 mars 1833 i New Orleans, var en politiker från Louisiana. Han representerade Louisiana i USA:s senat 1824-1829.

Bouligny fick amerikanskt medborgarskap år 1803 i samband med Louisianaköpet. Han arbetade som advokat i New Orleans.

Bouligny efterträdde 1824 Henry Johnson som senator för Louisiana. Han efterträddes 1829 av Edward Livingston.

Boulignys grav finns på Saint Louis Cemetery #1 i New Orleans.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1773
Avlidna 1833
Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Män
Joseph R. West

Joseph Rodman West, född 19 september 1822 i New Orleans, Louisiana, död 31 oktober 1898 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker och general. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat 1871-1877.
West studerade vid University of Pennsylvania. Han gifte sig 1843 med Jeanne Josephine Fadeuilhe. Han deltog i mexikanska kriget och arbetade sedan som journalist i San Francisco. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstatsarmén och befordrades till brigadgeneral.

West efterträdde 1871 John S. Harris som senator för Louisiana. Han efterträddes sex år senare av William P. Kellogg.

West var 1882-1883 ordförande för kommissionen som styrde District of Columbia (Board of Commissioners for the District of Columbia). Kommissionsordförandens ämbete avskaffades först 1975 då Washington, D.C. fick en folkvald borgmästare.

Wests grav finns på Arlingtonkyrkogården.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1822
Avlidna 1898
Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Män
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Alumner från University of Pennsylvania
Centralafrikansk hare

Centralafrikansk hare (Poelagus marjorita) är en art i familjen harar och ensam art i släktet Poelagus.

Arten förekommer i Afrika i två från varandra skilda populationer. Den ena finns i Uganda, södra Sudan och norra Kongo-Kinshasa samt angränsande regioner, och den andra, mindre populationen lever i västra Angola. Den senare populationen kan vara utdöd. 

Den har ganska korta öron jämfört med andra harar. Den kännetecknas dessutom av korta bakre extremiteter och skarpa klor. Den grova pälsen är på ovansidan gråbrun med gul skugga, på sidorna gulaktig och på buken vit. Arten når en kroppslängd (huvud och bål) mellan 44 och 50 centimeter och en vikt mellan två och tre kilogram. Svansen är som hos alla harar kort. Den blir bara 4,5 till 5 cm lång. Hannar och honor har vid könsorganen en körtel som ligger i ett säckformigt organ. Hos hannar är testiklarna därför gömda. Att utföra könsbestämning endast genom iakttagelser är problematisk för denna art.

Habitatet utgörs av kuperad gräsmark och klippiga regioner. Djuret är aktiv på natten och vilar i självgrävda bon eller i bergssprickor. Den äter gräs, blommor och blad samt ibland sädesväxter.

För centralafrikansk hare är inga fasta parningstider kända. Efter dräktigheten, som varar i ungefär fem veckor, föder honan en till två ungar. Dessa är i början blinda och nakna. Efter cirka 3 till 6 veckor slutar honan att ge di. Centralafrikansk hare blir efter ungefär tre månader könsmogen. Livslängden i naturen uppskattas med fyra år men flertalet dör tidigare på grund av predation ifrån rovfåglar, genetter, babianer och tamkatter. I fångenskap kan arten leva 12 år.

Liksom flera andra harar lyfter djuret svansens vita undersida vid fara.

Referenser

Noter

Källor

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Harar och kaniner
Däggdjur i etiopiska regionen
Herdehund

Herdehund kan syfta på olika typer av hundar:
Vall- och herdehundar i grupp 1 enligt FCI:s gruppindelning av hundraser; vallande herdehundar.
Stora herdehundar och bergshundar i grupp 2 enligt FCI:s gruppindelning; vaktande herdehundar.
Vallhundar som också vaktar; vallande herdehundar, se vallhund.
Boskapsvaktare som följer en herde; vaktande herdehundar, se boskapsvaktare.

Hundrastyper
Brukshundar
Djurskötsel
Why (låt av The Beatles)

Why är en av de tidigaste låtarna med The Beatles. De backade upp Tony Sheridan som The Beat Brothers. I Storbritannien, var det B-sidan av den instrumentala rocklåten "Cry for a Shadow". Ursprungligen var den avsedda att vara A-sida, men skivbolaget Polydor valde att inte släppa den då. När The Beatles hade slagit igenom  1964 beslutade skivbolaget att släppa det med "Cry for a Shadow" som A-sida och "Why" som B-sida. I USA och Kanada, släpptes den av det amerikanska skivbolaget MGM Records med "Why" som A-sida och "Cry for a Shadow" som B-sida.

Medverkande  
 Tony Sheridan - sång 
 John Lennon - gitarr 
 Paul McCartney - bas 
 George Harrison - gitarr 
 Pete Best - trummor 
 Karl Hinze – inspelningsingenjör

Musiksinglar 1964
Sånger framförda av The Beatles och Tony Sheridan
University of North Dakota

University of North Dakota är ett amerikanskt offentligt universitet som ligger i Grand Forks, North Dakota och hade totalt 14 906 studenter (11 537 undergraduate students och 3 369 postgraduate students) för 2014. Den ingår i utbildningssystemet North Dakota University system.

Universitet grundades 1883 efter att tidningsmannen George H. Walsh skrev en motion till Dakotaterritoriets Territorial Legislature om att territoriet borde uppföra en utbildningsinstitution i staden Grand Forks. En motion som gick igenom och lärosätet bildades.

Den är välkänd för sin utbildning inom luftfart då utbildningen är förhållandes billig och tillhandahålls vid en amerikansk flygbas.

Universitet tävlar med 20 universitetslag i olika idrotter via deras idrottsförening North Dakota Fighting Hawks.

Alumner

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Lista över hedersledamöter av Geologiska Föreningen i Stockholm

Geologiska Föreningen, stiftad 1871 i Stockholm, har sedan 1889 utöver de svenska medlemmarna invalt utländska forskare, benämnda korresponderande ledamöter eller hedersledamöter. Första året invaldes 18 personer och för närvarande (2009) finns sju hedersledamöter.


Invalda ledamöter efter år

1889
Emil Cohen
Hermann Credner
Wilhelm Dames
James Dwight Dana
Auguste Daubrée
Alfred Des Cloizeaux
Archibald Geikie
James Geikie
Paul Heinrich von Groth
Edmond Hébert
Frederik Johnstrup
Charles Lapworth
Karl Friedrich Rammelsberg
Harry Rosenbusch
Friedrich Schmidt
Japetus Steenstrup
Eduard Suess
Ferdinand Zirkel

1897
Karl Alfred von Zittel

1898
Feodosij Tjernysjov

1903
Samuel Lewis Penfield
Jethro Teall
Gustav Tschermak (von Seysenegg)

1911
Frank Dawson Adams
Charles Barrois
Eduard Brückner
Albert Heim
James Furman Kemp
Albrecht Penck
Charles Doolittle Walcott
Charles Van Hise

1914
Waldemar Lindgren
Carl Albert Weber

1916
Friedrich Becke
Emanuel Kayser
Alfred Lacroix
Arthur Smith Woodward

1921
Thomas Chrowder Chamberlin
Otto Jaekel
Pierre Termier

1927
Francis Arthur Bather
Reginald Aldworth Daly
Paul Niggli 
Charles Schuchert 
Edward Oscar Ulrich

1931
John Smith Flett 
Victor Moritz Goldschmidt
Emmanuel de Margerie 
Arthur William Rogers 
Hans Schneiderhöhn

1935
Charles Palache 
Paul Ramdohr 
Rudolf Ruedemann 
Jan Samsonowicz

1937
Cecil Edgar Tilley

1947
Raymond Smith Bassler 
Oliver Bulman 
Hans Cloos 
Felix Machatschki 
Percy Edward Raymond 
Eugène Wegmann zur Hagar

1952
Carl Wilhelm Correns 
Richard Foster Flint 
Arthur Holmes 
Hans Lundberg 
Cyril James Stubblefield

1953
André Cailleux 
Philip Henry Kuenen 
Othon Henry Leonardos

1958
Aleksej Bogdanov 
Jean-Pierre Lehman 
Pierre Pruvost 
Heinrich Moritz Emil Schürmann

1960
Hollis Dow Hedberg 
Roman Kozlowski 
Aleksandr Polkanov 
Alfred Rittmann 
Bruno Sander

1962
Armin Alexander Öpik

1968
Marshall Kay 
Boris Sokolov

1971
Arthur James Boucot

1973
William van Leckwijck

1974
Kunio Kobayashi

1975
Clifford Frondel 
Kenzo Yagi

1980
Roman Gekker

1984
Anthony David Wright

1986
Charles Hepworth Holland 
Hermann Jaeger

1987
Ralf Männil

1989
John Ario Katili

1992
Aleksis Dreimanis

Källor
Geologiska Föreningen

Hedersledamöter av Geologiska Föreningen i Stockholm
Hedersledamöter av Geologiska Föreningen i Stockholm
Huỳnh Công Út

Nick Út, egentligen Huỳnh Công Út, född 29 mars 1951, är en fotograf hos Associated press. Han är mest känd för fotot av Phan Thị Kim Phúc i juni 1972 och andra napalmskadade barn i byn Trang Bang under Vietnamkriget. För det fotot fick han Pulitzerpriset. Fotot var också 1972 års World Press Photo of the Year. Det var Ut som tog med sig den svårt brännskadade nioåriga Phúc efter bombräden mot Trang Bang, och därmed möjliggjorde ett professionellt medicinskt läkande för henne.

Referenser

Externa länkar 

Vietnamesiska fotografer
Födda 1951
Levande personer
Män
Dieces

Dieces (Diœces), latin diœcesis (av grekiska dioikesis, egentligen förvaltning), var 324 grupperingar av romerska rikets provinser under praetorianprefekturerna från kejsar Diocletianus till efter Tetrarkins slutliga fall. De flesta var styrda av vicariuser med undantag för bland annat den östliga Dioecesis Orientis, som leddes av en comes. Dieceserna var i sin tur indelade i provinser. Det fanns ursprungligen 12 dieceser och 101 provinser.

 Dioecesis Africae (7)
 Dioecesis Asiana (9)
 Dioecesis Britanniae (4)
 Dioecesis Galliae (8)
 Dioecesis Hispaniae (6)
 Dioecesis Italiae (12)
 Dioecesis Moesiae (11)
 Dioecesis Orientis (17)
 Dioecesis Pannoniae (7)
 Dioecesis Pontica (7)
 Dioecesis Thraciarum (6)
 Dioecesis Viennensis (7)

Efteruppdelning av romarriket år 395 fanns det 15 dieceser och 109 provinser.

Källor
 
 
 
  
Romerska rikets geografi
Ugglan
Sven Lampa (entomolog)

Sven Lampa, född 17 november 1839 på Skeberga i Torsö församling, Skaraborgs län, död 2 december 1914 på Lidingö, var en svensk entomolog.

Lampa kom vid elva års ålder till Mariestads skola, där han gick till 1856. En ögonsjukdom hindrade honom från att fortsätta läsningen och avbröt också efter blott några veckor hans vid Målareakademien i Stockholm började studier. Han började då som bokhållare på egendomen Hallansberg i Västergötland, och han stannade han på denna post i två år. Under denna tid studerade han även flitigt lantbruksböcker, samlade och examinerade växter och bildade också Mariestads museum.

I januari 1860 påbörjade Lampa studier som betalande elev vid Julpa lantbruksskola i Västmanland. Våren 1860 lämnade han skolan efter genomgången examen och gjorde samma år på hösten en utrikes studieresa till Köpenhamn, Bryssel och Paris. Han var sedermera till hösten 1864 förste lärare och vice föreståndare vid Julpa, varpå han flyttade till egendomen Igelsta i Tillberga socken, som innehades av hans svärfar. Denna egendom befann sig emellertid i ett synnerligen dåligt skick och efter de för allt svenskt jordbruk så svåra åren 1867 och 1868 lämnade Lampa egendomen till en arrendator. Själv började han åter samla och studera insekter och gjorde för den skull åtskilliga resor i Sverige.

1878 flyttade Lampa till Stockholm, och började följande år arbeta på Naturhistoriska riksmuseets entomologiska avdelning, och fortsatte arbeta där i arton år. Lampa erhöll 1887 plats som praktisk entomolog vid Lantbruksakademien, och denna befattning överflyttades senare till Lantbruksstyrelsen. Under tjänsteresor 1887-1897 fick han tillfälle besöka nästan alla svenska landskap. Utan ansökan, på Lantbruksstyrelsens förord, erhöll han 1897 platsen som föreståndare och professor vid den nyupprättade Statens entomologiska anstalt och fortsatte på befattningen till 1909.

Lampa var 1891-1901 redaktör för Entomologisk tidskrift och från 1901 för Uppsatser i praktisk entomologi. Bland hans utgivna skrifter märks Våra för fruktträd och bärbuskar skadligaste insekter och Förteckning öfver Skandinaviens och Finlands Macrolepidoptera (1885).

Sven Lampa var son till godsägaren Seth Lampa och Anna Kristina Rosell. Han tillhörde en synnerligen vitt utgrenad släkt, vars stamfader i början av 1600-talet inflyttade till Sverige från Königsberg och av vilken två medlemmar blev stamfäder för adliga ätter, Gyllenbååt och Lagersvärd.

Sven Lampa är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 Lampa, Sven på SvenskaGravar.se

Svenska professorer i entomologi
Personer från Torsö socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1839
Avlidna 1914
Män
SBH
Ugglan
Herz und Mund und Tat und Leben

Herz und Mund und Tat und Leben  (BWV 147) är en kantat i tio satser av Johann Sebastian Bach. Den skrevs i Leipzig inför Jungfru Marie besökelsedag, och uruppfördes den 2 juli 1723. Texten är skriven av Salomon Franck. Den tionde satsen i kantaten, Jesus bleibet meine Freude (sv: Jesus all min glädje bliver) uppförs ofta separat.

Kantaten är skriven för en trumpet, två oboer, oboe d'amore, oboe da caccia, fagott, två violiner, altfiol, bas, och en fyrstämmig kör med sopran, alt, tenor och bas. Kantatens sjätte och tionde satser bygger på en melodi av  Johann Schop, Werde munter, mein Gemüthe.
 Kör: "Herz und Mund und Tat und Leben"
 Recitativ: "Gebenedeiter Mund!"
 Aria "Schäme dich, o Seele nicht"
 Recitativ "Verstockung kann Gewaltige veblenden"
 Aria "Bereite dir, Jesu, noch itzo die Bahn"
 Kör "Wohl mir, daß ich Jesum habe"
 Aria "Hilf, Jesu, hilf, daß ich auch dich bekenne"
 Recitativ "Der höchsten Allmacht Wunderhand"
 Aria "Ich will von Jesu Wundern singen"
 Kör "Jesus bleibet meine Freude"

Källor

Externa länkar
BWV 147 - Herz und Mund und Tat und Leben - den fullständiga texten (tyska)

Bachkantater
Barockmusik