kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Goldberg (Mecklenburg)

Goldberg  är en stad i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern. 

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Goldberg-Mildenitz tillsammans med kommunerna Dobbertin, Mestlin, Neu Poserin och Techentin.

Geografi
Goldberg är beläget 50 kilometer öster om Schwerin på sjön Goldberger Sees västkust i distriktet Ludwigslust-Parchim. Genom staden flyter ån Mildenitz. 

I dag har staden tio stadsdelar:

Historia 

På det nuvarande stället av Goldberg fanns en slavisk boplats med namnet Golss, som omnämns första gången 1227. Orten Goltberch  fick stadsrättigheter 1248 av fursten Pribislaw I, som var son till Henrik Burwin II.  Under 1200- och 1300-talet tillhörde staden herrskapet Werle och kom till hertigdömet Mecklenburg 1436.

1800-talet och 1900-talet
Under 1800-talet anlades vägarna mot Lübz, Güstrow, Crivitz och Karow. Ytterligare anslöts staden till järnvägen Wismar-Karow 1887.

Östtyska tiden och tyska återföreningen
Under DDR-tiden tillhörde Goldberg distriktet Sternberg inom  länet Schwerin mellan 1952 och 1990. 

Efter den tyska återföreningen hade Goldberg varit en amtsfri stad i distriktet Parchim fram till 2005, då staden sammenslogs med amten Mildenitz. Goldberg blev nya huvudorten av den nyskapade amten Goldberg-Mildenitz.  

Den 1 januari 2012 ingick orterna Diestelow och Wendisch Waren i staden Goldberg.

Befolkningsutveckling 

 Befolkningsutveckling  i Goldberg

Källa:,,

Kommunikationer 
Goldberg ligger vid förbundsvägen (tyska:Bundesstraße) B 192 (Wismar/Zurow – Karow/Plau am See).

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Ludwigslust-Parchim
John Child

Sir John Child, död 1690, var en anglo-indisk kolonialpolitiker.

Child kom redan som barn till Indien och blev 1680 kompaniets agent (1681 president) i dess dåvarande huvudort Surat. År 1682 blev han dessutom guvernör i Bombay och utnämndes 1684 till general och amiral över alla kompaniets stridskrafter; 1685 följde utnämningen till baronet. I verkligheten var Childs (från 1686) Indiens förste engelske generalguvernör, ehuru han kanske ej bar denna titel; Englands makt i Indien vilade på hans och hans samtida namnes (men troligen ej släktings), sir Josiah Childs skuldror. Bägge insåg de behovet av dyrbara fästningsanläggningar som skydd under den förvirring, som mogulväldets sönderfallande skulle medföra, och de genomdrev Bombays befästande (1684) samt förflyttningen av kompaniets högkvarter till denna stad. Emellertid framdrevs härigenom ett krig med moguldynastien (1689), och detta krig slutade med en för kompaniet skymflig fred, vari bland annat Childs avlägsnande ingick som villkor. Innan detta hunnit verkställas, dog han emellertid.

Källor 

 

Födda okänt år
Avlidna 1690 

Indiens generalguvernörer
Personer i England under 1600-talet
Män
Personer i Indien under 1600-talet
Baronetvärdiga personer
Papuabuskgök

Papuabuskgök (Cacomantis castaneiventris) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Papuabuskgöken är en liten gök med orangerbrun undersida, grå ovansida, gul ögonring och tvärbandad stjärtundersida. Arten liknar australisk buskgök, men är mindre och mer färgglad. Lätet består av en genomträngande fallande drill.

Utbredning och systematik 
Papuabuskgök behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredning:
 C. c. castaneiventris – förekommer på Aru öarna och i nordöstra Australien (Cape York-halvön)
 C. c. arfakianus – förekommer i de västra papuanska öarna och på nordvästra Nya Guinea
 C. c. weiskei – förekommer i centrala och östra Nya Guinea

Levnadssätt 
Papuabuskgöken hittas vanligen i täta regnskogsmiljöer. Där är den tillbakadragen och upptäcks lättast genom lätet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Australisk buskgök

Australisk buskgök (Cacomantis flabelliformis) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Australisk buskgök är en medelstor gök, varmt beigefärgad på bröst och buk. Runt ögat syns en tydlig gul ögonring och stjärten är kraftigt tvärbandad. Liknande vanlig buskgök har grå ögonring och blek buskgök är ljusare och saknar de varmare tonerna på bröstet. Lätet består av en fallande drill.

Utbredning och systematik 
Australisk buskgök förekommer som namnet avslöjar i Australien, men även från Nya Guinea österut till Fiji. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Cacomantis flabelliformis excitus – Nya Guinea
 Cacomantis flabelliformis flabelliformis – Australien
 Cacomantis flabelliformis pyrrophanus – Nya Kaledonien och i Loyautéöarna
 Cacomantis flabelliformis meeki – Salomonöarna
 Cacomantis flabelliformis schistaceigularis – Vanuatu
 Cacomantis flabelliformis simus – Fijiöarna

Levnadssätt 
Australisk buskgök hittas i skogsområden. Den ses där sitta på exponerade platser i skogens mellersta skikt och upptäcks ofta på dess frekventa läten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar i australiska regionen
Moluckbuskgök

Moluckbuskgök (Cacomantis heinrichi) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Moluckbuskgök delas in i två underarter:
 Cacomantis aeruginosus heinrichi – norra Moluckerna (Halmahera och Bacan)
 Cacomantis aeruginosus aeruginosus – södra Moluckerna (Buru, Ambon och Seram) samt Sulaöarna

Tidigare fördes aeruginosus till vanlig buskgök (C. variolosus), varför moluckbuskgök istället kallades Cacomantis heinrichi.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Sorgbuskgök

Sorgbuskgök (Cacomantis merulinus) är en asiatisk fågel i familjen gökar med vid utbredning från Indien till Filippinerna och Indonesien.

Utseende och läte 
Sorgbuskgöken är enförhållandevis liten gök med en kroppslängd på 18,5–23 centimeter. Adulta fåglar har grått huvud, mörkgrå ovansida och rostfärgad buk och undergump. Vissa honor är mörkbandat rödbruna ovan och på stjärten och kraftigt bandad ljust roströd undersida. Den är en ljudlig art som yttrar ett ihållande, högljutt och sorgsamt (därav namnet) "tay...ta...tee", till och med nattetid.

Utbredning och systematik  
Sorgbuskgök delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Cacomantis merulinus querulus – förekommer från östra Himalaya till södra Kina, Myanmar, Malackahalvön och Indokina
 Cacomantis merulinus threnodes – förekommer på södra Malackahalvön, Sumatra och Borneo
 Cacomantis merulinus lanceolatus – förekommer på Java, Sulawesi och Togianöarna
 Cacomantis merulinus merulinus – förekommer i Filippinerna

Tidigare har den och indisk buskgök behandlats som en och samma art, men de urskiljs numera oftast som egna arter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i hela utbredningsområdet.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats gråbröstad buskgök.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Bandad buskgök

Bandad buskgök (Cacomantis sonneratii) är en asiatisk fågel i familjen gökar med vid utbredning från Indien till Filippinerna och Indonesien.

Utseende och läte 
Bandad buskgök är en medelstor (22–24 cm) medlem av familjen med karakteristisk svart tvärbandning på både den rostbuna ovansidan och den vita undersidan. Ovan ögat syns ett tydligt vitt ögonbrynsstreck. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett gällt, visslande "pi-pi-pew-pew".

Utbredning och systematik 
Bandad buskgök delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Cacomantis sonneratii waiti – Sri Lanka
 Cacomantis sonneratii sonneratii – Indien till Nepal, Myanmar, Thailand och södra Indokina
 Cacomantis sonneratii malayanus – Malackahalvön
 Cacomantis sonneratii schlegeli – Sumatra, Borneo och Palawan (sydvästra Filippinerna)
 Cacomantis sonneratii musicus – Java

Underarten malayanus inkluderas ofta i nominatformen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske naturforskaren Pierre Sonnerat (1748-1814).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Vanlig buskgök

Vanlig buskgök (Cacomantis variolosus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Vanlig buskgök är en medelstor gök med varmt beige på bröst och buk. Runt ögat syns en grå ögonring och stjärten är kraftigt tvärbandad. Avsaknad av gul ögonring skiljer den från australisk buskgök. Den liknar även sorgbuskgöken, men denna är mycket mer färgglad. Lätet är ett ofta avgiven serie med åtskilda visslingar som faller i tonhöjd och hastighet. Även ett anmärkningsvärt läte som på engelska återges "brain-fever-bird" kan höras, som upprepas snabbare och snabbare.

Utbredning och systematik 
Taxonomin kring vanlig buskgök är omtvistad. Här delas den in i tio underarter i två grupper efter Clements et al 2022, med följande utbredning:
 sepulcralis-gruppen
 Cacomantis variolosus sepulcralis – södra Myanmar (Tenasserim) och södra Thailand söderut genom Malackahalvön, Stora och västra Små Sundaöarna österut åtminstone till Sumba och Flores, samt Filippinerna
 Cacomantis variolosus virescens – Sulawesi, Butung, Tukangbesi och Banggaiöarna 
 Cacomantis variolosus everetti – Suluöarna (Jolo, Basilan, Tawitawi och angränsande öar)
 variolosus-gruppen
 Cacomantis variolosus infaustus – från norra Moluckerna till norra och centrala Nya Guinea
 Cacomantis variolosus tymbonomus – östra Små Sundaöarna (Timor och möjligen österut till Tanimbar)
 Cacomantis variolosus oreophilus – högländer på östra och södra Nya Guinea
 Cacomantis variolosus blandus –  Amiralitetsöarna
 Cacomantis variolosus macrocercus – Bismarckarkipelagen (Niu Briten, Niu Ailan och Tabaröarna)
 Cacomantis variolosus websteri – Lavongai (Bismarckarkipelagen)
 Cacomantis variolosus addendus – Salomonöarna
 Cacomantis variolosus variolosus – norra och östra Australien, övervintrar i Moluckerna och Nya Guinea

IOC urskiljer sepulcralis-gruppen som en egen art, indonesisk buskgök (C. sepulcralis).

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Borneomarkgök

Borneomarkgök (Carpococcyx radiceus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Borneomarkgöken tros minska kraftigt i antal till följd av skogsavverkningar, främst till förmån för palmoljeodlingar. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Korallnäbbad markgök

Korallnäbbad markgök (Carpococcyx renauldi) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar. Den förekommer i delar av Sydostasien. Arten minskar i antal, så pass att IUCN listar den som utrotningshotad, i kategorin sårbar.

Utseende och läte 
Korallnäbbad markgök är en mycket stor fasanliknande gök med ett attraktivt utseende. Ovansidan är blågrå, undersidan ljusgrå. Ben och näbb är lysande röda. Huvuden är mörkt, med det ljusa ögat omgivet av blå bar hud. Den långa stjärten kan uppvisa både blå och violetta toner. Hanen avger en spöklik lång vissling som stiger på mitten och faller av mot slutet.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Thailand, Laos, Kambodja och Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Korallnäbbad markgök hittas just på marken i skogar i låglänta områden och lägre bergstrakter. Där kan den trots sin storlekvara svår att få syn på i undervegetationen.

Status 
Arten tros minska kraftigt i antal till följd av tilltagande jakt och omfattande skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar den som utrotningshotad, placerad i kategorin sårbar.

Bildgalleri

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar P. Nicolas Renauld (1839-1898), fransk missionär verksam i Annam i Franska Indokina.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Sumatramarkgök

Sumatramarkgök (Carpococcyx viridis) är en akut utrotningshotad fågel i familjen gökar som förekommer i Indonesien.

Utseende och läte 
Sumatramarkgöken är en stor (55 cm), marklevande praktfull gök med lång och fyllig stjärt och kraftig grön näbb och gröna ben. Hjässan är svart övergående mot grönt i nacken. Den är matt grön på mantel, övre delen av ryggen, halssidorna, vingtäckarna och armpennorna, medan nedre delen av ryggen är brun med breda grönbruna band. Stjärten och vingarna i övrigt är glansigt grönsvarta. Även nedre delen av strupen och övre delen av bröstet är mattgrön, men resten av undersidan är kanelbeige, på flankerna mer rostfärgad. Runt ögat syns grön, blå och lilafärgad bar hud. Lätet beskrivs som låga visslingar, först fallande och sen stigande, som levereras i en stigande serie.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden vid foten av bergsområdet Barisan i sydvästra Sumatra. Tidigare behandlades sumatra- och borneomarkgök som en och samma art.

Status 
Sumatramarkgöken tros ha en mycket liten världspopulation på uppskattningsvis mellan 50 och 250 vuxna individer. Den tros dessutom minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad, men noterar att kunskapen om dess status är begränsad.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Andamansporrgök

Andamansporrgök (Centropus andamanensis) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende 
Andamansporrgöken är en stor (48 cm) sporrgök. Fjäderdräkten är sandbeige på huvud och kropp, medan vingarna är kastanjebruna. Ungfågeln är diffust bandad.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Andamanerna, Table-ön och Stora och Lilla Coco-öarna. Vissa behandlar den som en underart till orientsporrgök (C. sinensis).

Status och hot 
Arten har ett litet utbredningsområde men har en stabil populationsutveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Gabonsporrgök

Gabonsporrgök (Centropus anselli) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning 
Den förekommer i låglänta träskmarker från södra Kamerun till nordvästra Angola och centrala Demokratiska republiken Kongo.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Henry F. Ansell (1835-1875), brittisk handelsman i Gabon som försåg vetenskapsmän med specimen.

Referenser

Noter

Externa länkar

Gökar
Fåglar i etiopiska regionen
Svartvit sporrgök

Svartvit sporrgök (Centropus ateralbus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Bismarckarkipelagen (New Ireland och New Britain). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Bismarckarkipelagen
Mindre sporrgök

Mindre sporrgök (Centropus bengalensis) är en syd- och sydostasiatisk fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Mindre sporrgök är mycket lik orientsporrgök med svart huvud, undersida och stjärt samt rödbrun ovansida. Denna art är som namnet avslöjar dock mindre (33-38 cm jämfört med 47-56 cm), med mattare kastanjebruna vingar och undre vingtäckare samt brunare tertialer och handpennespetsar. Ofta syns även beigefärgad streckning på skapularer och vingtäckare. Utanför häckningstid har den dessutom en särskild dräkt, tydligt beigestreckad på huvud och kropp med svart stjärt. Ungfågeln är bandad på stjärt och vingar.

Läte 
Revirlätet består av tre till fem ihåliga, muntra toner, kortare än orientsporrgök, följt av två till fem staccatofraser, i engelsk litteratur återgivet som "huup huup huup-uup tokalok-tokalok". Även en serie metalliska kluckande läten hörs.

Utbredning och systematik 
Mindre sporrgök delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Centropus bengalensis bengalensis – Indien och Nepal till Bangladesh, Myanmar och Indokina
 Centropus bengalensis lignator – södra och sydöstra Kina, Hainan och Taiwan
 Centropus bengalensis javanensis – Malaysia, Sumatra, Java, Borneo, Palawan och Filippinerna
 Centropus bengalensis sarasinorum – Sulawesi och på Små Sundaöarna
 Centropus bengalensis medius – Moluckerna (Indonesien)

Ofta urskiljs även underarten philippensis med utbredning i Filippinerna förutom Palawan. Den har tillfälligt påträffats i Sri Lanka samt i Japan. 

Arten är närmast släkt med afrikansk sporrgök (Centropus grillii) och filippinsporrgök (Centropus viridis).

Levnadssätt 
Mindre sporrgök påträffas i gräs-, busk- och våtmarker upp till 1830 meters höjd. Den lever mestadels ett tillbakadraget liv, men sätter sig ofta i högt gräs eller i en busktopp för att sola sig. Födan består av insekter som gräshoppor, bönsyrsor, skalbaggar och håriga fjärilslarver, men även spindlar och ödlor. Fågeln har en utbredd häckningstid mellan december och oktober som varierar regionalt, exempelvis maj-september i Indien och december till juli på Malackahalvön. Den lägger två till fyra vita ägg i ett bo som placeras i en tät buske eller högt gräs, upp till 1,5 meter ovan mark.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Svartnäbbad sporrgök

Svartnäbbad sporrgök (Centropus bernsteini) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Svartnäbbad sporrgök är en medelstor sporrgök, helsvart med mörkt öga. Arten liknar fasansporrgöken, men svartnäbbad sporrgök skiljer sig på det mörka ögat och enfärgat svarta vingar utan tvärbandning. Lätet består av en fallande serie med "hoop", ofta utfört i duett.

Utbredning och systematik 
Svartnäbbad sporrgök behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Centropus bernsteini bernsteini – förekommer på västra och centrala Nya Guinea
 Centropus bernsteini manam – förekommer på ön Manam (utanför nordöstra Nya Guinea)

Levnadssätt 
Svartnäbbad sporrgök hittas i skogsbryn, buskmarker och gräsmarker. Den är tillbakadragen men är inte lika svår att få syn på som vissa andra sporrgökar; ibland ses den sitta exponerat i det öppna för att ljuda sitt läte eller för att torka efter regnfall.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Heinrich Agathon Bernstein (1828-1865), en tysk läkare, zoolog och samlare av specimen. På svenska har den tidigare kallats mindre svartsporrgök.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Sulawesisporrgök

Sulawesisporrgök (Centropus celebensis) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Sulawesisporrgöken är en rödbrun gök med en lång och ofta raggig stjärt. Ungfågeln uppvisar ett ljust öga och ljusare bröst och strupe än den adulta. Sången består av en serie "hoot" som ofta lockar andra sporrgökar i närheten att svara. Varningslätet är ett hårt, kort och raspigt "burr".

Utbredning och systematik 
Sulawesisporrgök delas in i två underarter:
 C. c. celebensis – förekommer på norra Sulawesi och Togian-öarna
 C. c. rufescens – förekommer på centrala och Södra Sulawesi och även öarna Labuan Blanda, Muna och Butung

Levnadssätt 
Sulawesisporrgöken hittas i skogar och skogsbryn i låglänta områden och förberg. Där ses den bland snåriga klängväxter, vanligen enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Biaksporrgök

Biaksporrgök (Centropus chalybeus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på ön Biak i Geelvink Bay utanför norra Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Biak
Ceylonsporrgök

Ceylonsporrgök (Centropus chlororhynchos) är en hotad fågel i familjen gökar som enbart förekommer på Sri Lanka.

Utseende och läten 
Ceylonsporrgöken är en medelstor till stor (43 cm) sporrgök med svart huvud, kropp och stjärt och rödbruna vingar. Näbben är grön, men kan verka elfenbensfärgad. Liknande orientsporrgök har svart näbb och uppvisar större kontrast mellan vingar och kropp. Lätet är ett sorgesamt "hooo-poop" eller "hooo-poo-poop".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer lokalt i fuktzonen på sydvästra Sri Lanka. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Ceylonsporrgöken har ett litet och fragmenterat utbredningsområde och en världspopulation som understiger 10.000 häckande individer. Den tros dessutom minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka