kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
MIM-14 Nike-Hercules

MIM-14 Nike-Hercules var en amerikansk luftvärnsrobot som utvecklades ur MIM-3 Nike-Ajax för att kunna bära kärnvapen. Det var amerikanska arméns enda kärnvapenbärande luftvärnsrobot och tillsammans med CIM-10 Bomarc som användes av flygvapnet de enda amerikanska kärnvapenbärande luftvärnsrobotarna.

Utveckling
Samtidigt som Nike-Ajax började levereras 1953 insåg man snart att den inte var kraftfull nog att kunna stoppa en armada av bombflygplan eller ballistiska robotar. Lösningen på det var att förse roboten med en kärnladdning, men Ajax-robotens slanka flygkropp var för smal för att någon av dåtidens kärnladdningar skulle få plats. Man var därför tvungen att utveckla en ny robot med väsentligt bredare flygkropp.

De första testerna påbörjades 1955 på White Sands Missile Range. Av 20 provskjutningar misslyckades 12 på grund av problem med motorerna. För att spara pengar användes samma motorer som i Nike-Ajax, fast fyra av dem i stället för en. Detta gick bra för booster-raketen, men fyra raketer med hypergoliskt flytande bränsle i samma robot visade sig bli för otillförlitligt. 30 september exploderade en robot på marken och dödade en arbetare och skadade fem andra. Därefter valde man i stället en motor med fast bränsle från Thiokol.

31 oktober 1956 genomfördes den första skarpa provskjutningen mot en målrobot som träffades och förstördes. 13 mars 1957 gjordes den första provskjutningen med en robot med den nya raketmotorn från Thiokol.

Sommaren 1958 började de första batteriplatserna att konverteras till att kunna använda den tyngre Nike-Hercules samtidigt som Nike-Ajax LOPAR-radar byttes ut mot en kraftigare HIPAR (High-Power Acquisition Radar) med längre räckvidd. 3 juni 1960 bevisades att systemet också kunde användas mot ballistiska mål genom att träffa en Corporal-robot över White Sands.

Historia
De första robotarna togs i tjänst i batterier utanför New York, Philadelphia och Chicago i juni 1958. Totalt placerades robotar ut på 145 olika batteriplatser varav 110 var konverterade från Nike-Ajax och 35 var byggda enkom för Nike-Hercules. Dessa var i tjänst fram till avvecklingen 1974 utom batterierna i Alaska och Florida som stod kvar till 1978 respektive 1979. De robotar som fanns kvar användes för utbildning av exportkundernas soldater i Fort Bliss fram till 1988.

I Europa användes Nike-Hercules av amerikanska trupper fram till 1984 då den började ersättas av MIM-104 Patriot.

Bilder

Externa länkar

Källor
Nike Hercules (SAM-N-25) (MIM-14/14A/14B) Federation of American Scientists
Western Electric SAM-A-25/M6/MIM-14 Nike Hercules Andreas Parsch
Nike Hercules MIM-14, MIM-14A, MIM-14B The Nike Historical Society

Amerikanska luftvärnsrobotar
Kärnvapenbärande robotar
Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Kristianstad/Åhus Jazzfestival

Kristianstad-Åhus Jazzfestival grundades 1971 och arrangeras sedan starten av föreningen Blue Bird Jazzclub (som bildades 1951). 

Festivalen arrangerades i starten i Åhus, men flyttades 1976 till Kristianstad. Vid starten arrangerades jazzfestivalen sommartid. Under 2000-talet flyttades festivalen till hösten några år, men sedan 2010 har festivalen återvänt till att arrangeras sommartid.

Referenser

Externa länkar
Kristianstad/Åhus Jazzfestivals webbplats

Musik i Kristianstad
Musikfestivaler i Sverige
Joseph Pierre Durand de Gros

Joseph Pierre Durand de Gros, född 1826, död 1900, var en fransk filosof.

Durand de Gros sökte i anslutning till fackvetenskaperna grunda en "vetenskaplig idealism". Stödd på fysiologin och biologins arbetsresultat grundade Durand de Gros en spiritualistisk monadlära, enligt vilken tillvaron tänktes vara uppbyggd av växelverkande andliga kraftcentra. Liksom organismen antogs även själen vara sammansatt av en mängd lägre enheter eller medvetanden. Inom denna sin "polyzoistiska" och "polypsykistiska" filosof har Durand de Gros författat arbetena Essais de physiologie philosophique (1866), Ontologie et psychologie physioligique (1871), Les origines animales de l'homme (1891), Le merveilleux scientifique (1894), Nouvelles recherches sur l'esthétique et la morale (1900) samt Variétés philosophiques (1900).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska filosofer
Födda 1826
Avlidna 1900
Män
Pierre-Toussaint Durand de Maillane

Pierre-Toussaint Durand de Maillane, född 1 november 1729, död 14 augusti 1814, var en fransk politiker.

Durand de Maillane var ursprungligen advokat, blev 1789 medlem av nationalförsamlingen, 1792 av konventet, där han var en "träskets" mera ledande män. Durand de Maillane deltog i resningen mot Maximilien de Robespierre och i arbetet på direktorialförfattningen. Under direktoriet var han medlem av direktoriet, och satt efter den mot högern riktade statskuppen 18 fructidor häktad 1797-1798. Under konsulatet och kejsardömet var Durand de Maillane verksam som ämbetsman.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska politiker
Födda 1729
Avlidna 1814
Män
Jacopo Durandi

Jacopo Durandi, född 1737, död 1817, var en italiensk poet.

Durandi har bland annat skrivit textböckerna till operorna Armida, tonsatt av Pasquale Anfossi, Antonio Sacchini och Joseph Haydn, samt Annibale in Torino, tonsatt av Giovanni Paisiello och Niccolò Antonio Zingarelli. Hans Opere drammatiche utgavs 1766 i 4 band.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italienska poeter
Italienska författare under 1700-talet
Födda 1737
Avlidna 1817
Män
Svensk uppslagsbok
Rambergsskolan

Rambergsskolan, är en skolbyggnad vid Övre Hallegatan 1 i stadsdelen Brämaregården på Hisingen i Göteborg. Byggnaden ligger precis nordost om Ramberget, och stod klar i augusti 1916 efter ritningar av arkitekterna Arvid Bjerke och Ragnar Ossian Swensson. Kostnaden uppgick till 535 000 kronor, antalet klassrum var 27 och antalet barn (1957) var 1 007.

Rambergsskolan består av två huvudbyggnader, sammanbyggda med en lägre mellandel. De är uppförda i nationalromantisk stil i rödbrunt tegel och med detaljer i granit. I huvudentrén finns välbevarade takmålningar. På skolgården, som omges av en naturstensmur, ligger en vaktmästarbostad av trä.

Referenser 
Noter

Källor
Från Börsen till Park Avenue: Intressanta göteborgsbyggnader uppförda mellan 1850 och 1950, uppställda i kronologisk ordning och avbildade på vykort, Ove Nylén, Haspen Förlag 1988  s. 77

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Byggnader ritade av Arvid Bjerke
Utbildning i Göteborg
Utbildningsinstitutioner bildade 1916
Brämaregården
Lund Choral Festival

Lund Choral Festival (ursprungligen Lund International Choral Festival) arrangerades för första gången år 2006 och har blivit Sveriges största körfestival och Lunds största återkommande musikarrangemang med 10 000-14 000  besökare. Sedan dess har festivalen arrangerats vartannat år. Festivalen är en vecka lång och återkommande festival för kör- och kulturlivet lokalt, nationellt och internationellt. Förutom konserter har arrangerats det internationella symposiet Choir in Focus i samarbete med Körcentrum Syd och Linnéuniversitetet. Fr o m 2013 arrangeras de i omfånget mindre Kördagar i Lund.

Bakgrund 
Hösten 2004 uppvaktades Lunds kommun av det lokala körlivet i Lund med idén om en återkommande körfestival i Lund.  Den 1–8 oktober 2006 arrangerades den första körfestivalen. Därefter har festivaler ägt rum vartannat år: 8–12 oktober 2008 (då festivalen ingick i den större festivalen Music Around), 11–17 oktober 2010, 15–21 oktober 2012, 13–19 oktober 2014, 17–23 oktober 2016 och 15-21 oktober 2018. Arrangör är Musik i Syd med stöd av Lunds kommun.

Festivalen  
Programmet består av ett brett och varierat program med kör- och ensemblesång i fokus. Under veckan ges möjligheten att lyssna på såväl nationella och internationella gästspel som det lokala körlivet.

Externa länkar 
 Lund Choral Festivals webbplats
 Musik i Syd

Musik i Lund
Musikfestivaler i Sverige
Körsång
Återkommande evenemang med premiär 2006
Aschebergsgymnasiet

Aschebergsgymnasiet är en skolbyggnad vid Molinsgatan 23 i Göteborg. Skolan invigdes som Landalaskolan den 18 juni 1892 efter ritningar av arkitekt Adrian C. Peterson.

Källor
Från Börsen till Park Avenue: Intressanta göteborgsbyggnader uppförda mellan 1850 och 1950, uppställda i kronologisk ordning och avbildade på vykort, Ove Nylén, Haspen Förlag 1988 , s. 40.

Externa länkar
  Landalaskolan – Folkskolehus, originalritningar    (blåkopia) från 1890 av Adrian C. Peterson, ACP 57-66, Regionarkivet, (3298).

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Utbildning i Göteborg
Utbildningsinstitutioner bildade 1892
Lorensberg
Byggnader ritade av Adrian C. Peterson
Oscar Waller

Oscar Edvard Waller, född 17 november 1871 i Längbro församling, Örebro län, död 28 augusti 1951 i Stockholm, var en svensk arkitekt.

Biografi

Waller var anställd i Örebro hos Magnus Dahlander 1898-1899 och hos A Lindstedt 1900-1902. Han flyttade därefter till Stockholm och arbetade för Sigge Cronstedt 1903-1904. Åren 1904-1906 studerade han arkitektur på KTH. 1905-1909 tjänstgjorde han under Per Olof Hallman. Från 1910 drev han egen verksamhet.

Han har ritat ett flertal bostadshus i Stockholm och dess förorter. Han står även bakom ett stort antal industribyggnader, särskilt tryckeribyggnader i Stockholmsområdet samt i landsorten. Han står bakom Norrköpings Tidningars hus från 1918. Waller var även byggnadskonsulent i Öregrund och Östhammar.

Förteckning över uppförda byggnader i Stockholm (urval)

Referenser

Noter

Källor
Vem är vem? 1945

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1871
Män
Avlidna 1951
Personer från Längbro socken
Hasret Gültekin

Hasret Gültekin, född 1 maj 1971, död 2 juli 1993, var en alevi musiker och poet som mördades tillsammans med 37 andra personer i Sivas-provinsen i Turkiet när en fundamentalistisk islamistmobb satte eld på hotellet där han var vistades.

Gültekin föddes i Han-byn Sivas som det tredje barnet av Süleyman och Hacıhanım Gültekin. Han började spela bağlama vid sex års ålder och hoppade av gymnasiet för att satsa på en karriär inom musiken. Gültekin avslutade sitt första album Gun Olaydı ("Om det hade varit natt") när han var bara sexton år gammal. År 1989 visade han sin behärskning av şelpe-tekniken på sitt andra album Gece Ile Gündüz Arasında ("mellan natt och dag"). Hans tredje album Rüzgarın Kanatları ("vindens vingar") släpptes 1991. Senare samma år gifte han sig Yeter Gültekin. Den 2 juli 1993 åkte han till Sivas för att delta i Pir Sultan Abdal-kulturfestivalen tillsammans med många andra musiker, författare, poeter och intellektuella. Han dog vid 21 års ålder under en mordbrand på Madimak Hotel där han bodde. Hans fru födde deras son, Roni Hasret Gültekin, tre månader efter hans död.

Referenser

Externa länkar 
 HasretGultekin.com

Mord och mordförsök 1993
Födda 1971
Avlidna 1993
Män
Giacomo Durando

Giacomo Durando, född 4 februari 1807, död 21 augusti 1894, var en italiensk militär.

Durando inträdde 1831 i belgiska främlingslegionen och befordrades under strider i Portugal och Spanien 1832-41 mot miguelister och carlister till överste. Under kriget 1848-1849 förde Durando som piemontesisk general befälet över den italienska kår, som vid Vicenza av Radetzky tvingades till kapitulation, och i slaget vid Novara över en piemontesisk division. Under Krimkriget var han krigsminister och 1884-1887 senatspresident.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Italienska generaler
Italienska politiker under 1800-talet
Italienska militärer under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Bill Graves

William Preston "Bill" Graves, född 9 januari 1953 i Salina, Kansas, är en amerikansk republikansk politiker. Han var den 43:e guvernören i delstaten Kansas 1995–2003.

Graves studerade vid Kansas Wesleyan University och University of Kansas. Som delstatens statssekreterare (Kansas Secretary of State) tjänstgjorde han mellan 1987 och 1995. Graves efterträdde 1995 Joan Finney som guvernör och efterträddes 2003 av Kathleen Sebelius.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats

Guvernörer i Kansas
Amerikanska republikaner
Personer från Salina
Födda 1953
Levande personer
Män
Höörs Sommaropera

Höörs Sommaropera produceras av Höörs Musiksällskap varje sommar sedan 1997. Den ges på Kulturhuset Anders i Höör där barn och ungdomar får delta i en operauppsättning tillsammans med professionella sångare och musiker. Ibland sker gästspel på andra orter. Konstnärlig ledare var fram till hans död Viggo Edén. Tord Nihlén är projektledare och sedan 2015 även konstnärlig ledare.

Historik
 2022: Näktergalen
 2021: Trettondagsafton
2019: Spöket på Canterville
 2018: De sjungande löven
 2017: Spegel, spegel
 2016: H C Andersen – en saga
 2015: Sol och skugga
 2014: La Scuola
 2013: Kung Mattias I
 2012: Kung Mattias I
 2011: Ofelias skuggteater
 2010: Benjamin Brittens ”The little sweep” – ”Den lille sotarpojken”
 2009: "En midsommarnattsdröm" spelas på Kulturhuset Anders 6-9 augusti
 2008: "Caino e Abele" av Bernardo Pasquini och dels "Noas flod" av Benjamin Britten
 2007: Dido and Aeneas
 2006: Peer Gynt
 2005: HC Andersen - en opera
 2004: Sol och Skugga 
 2003: Sol och Skugga 
 2002: Extazy 
 2001: Peer Gynt
 1999: Prins Hatt under jorden
 1998: Den lille sotarpojken
 1997: Bortbytingarna

Externa länkar
Höörs Musiksällskaps hemsida
Höörs Sommaroperas hemsida

Svenska operasällskap
Kultur i Höör
Paul Durand-Ruel

Paul-Marie Joseph Durand-Ruel, född 31 oktober 1831 i Paris, död 5 februari 1922, var en fransk konsthandlare.

Durand-Ruel fick på 1870-talet stor betydelse som försäljare av de unga impressionisternas verk, särskilt Édouard Manets, framför allt genom att ordna utställningar av deras konst, inte bara i Paris utan även i London och New York.

Han arrangerade också den första stora Daumier-utställningen 1878, året före Honoré Daumiers död.

Den av Durand-Ruels föräldrar grundade firman förblev länge en av Frankrikes ledande, i konkurrens främst med Georges Petits konsthandel.

Durand-Ruels livsverk presenterades under 2014 och 2015 i en stor utställning på Luxembourgmuseet, National Gallery och Philadelphia Museum of Art.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Bra Böckers lexikon, 1974

Noter

Externa länkar

Franska konsthandlare
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1800-talet
Personer från Paris
Födda 1831
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Venus från Tan-Tan

Venus från Tan-Tan är en påstådd artefakt som påträffats i Marocko. 

Venus från Tan-Tan är en sex centimeter lång bit av kvartsit, och har tolkats som en avbildning av en ansiktslös och könsospecifik människokropp från 300 000–500 000 år sedan. Den upptäcktes 1999 under en utgrävning av den tyska arkeologen Lutz Fiedler vid en fyndplats på den norra sidan av floden Drâa, några kilometer söder om den marockanska staden Tan-Tan.

Det har antagits att Venus från Tan-Tan och den samtida Venus från Berekhat Ram är de äldsta kända avbildningarna av människor. Det råder dock inom fackkretsar olika uppfattningar om Venus från Tan-Tan är ett medvetet utformat verk eller om den har tillkommit på naturlig väg.

Se även
Venusfiguriner

Källor
Paul Rincon: Oldest sculpture found in Morocco BBC News 2003-05-23, läst 3 juni 2011

Noter

Externa länkar
Robert G. Bednarik: The earliest evidence of paleoart, Rock Art Research 20:2, 2003, sidorna 89-135

Venusfiguriner
Figuriner från mellanpaleolitikum
1999 i Marocko
Segugio dell'Appennino

Segugio dell'Appennino (Lepraiolo Italiano) är en hundras från Italien. Den är en släthårig, mindre medelstor braquehund som traditionellt använts som drivande hund i Apenninernas terräng. Lepraiolo kommer av italienska för hare, men den används även för jakt på vildsvin. Första gången rastypen omnämndes var i ett jaktmagasin 1884. År 2000 inleddes ett målinriktat avelsarbete av Ente Nazionale della Cinofilia Italiana (ENCI) och man registrerade drygt 800 individer som har fått ligga till grund för rasen. Det är alltså en ras med ovanligt stor genetisk variation för att vara nyskapad.

Se även
Segugio italiano
Segugio Maremmano

Källor
Mario Quadri: Il "lepraiolo" delle colline, I Nostri Cani mars 2011
Piero Rigoni: Il segugio: così antico, così moderno, I Nostri Cani mars 2011
Le razze italiane, Ente Nazionale della Cinofilia Italiana (ENCI) (läst 2011-06-02)

Externa länkar
 Società Italiana Pro Segugio 

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Italien
Skånes orgelveckor

Skånes orgelveckor startade 1981 och bestod då av fem konserter. De senaste åren har evenemanget växt betydligt och sträcker sig under flera veckors tid med 60-talet konserter i Lunds domkyrka och flera andra kyrkor. Svenska och utländska organister medverkar i orgelveckorna.

Referenser

Externa länkar 
Skånes orgelveckor på Musik i syds webbplats
Musik i Lund
Musikfestivaler i Sverige
Orgel
Josef Durdík

Josef Durdík, född 15 oktober 1837, död 30 juni 1902, var en tjeckisk filosof.

Durdík var från 1880 professor vid Prags tjeckiska universitet. Han utgick från Johann Friedrich Herbarts skola, och har författat en rad betydelsefulla verk som Allmän estetik (1875), Poetik (1881), Den nyare filosofins historia (1887) med flera. Som forskare var han eklektiker men har som god lärare utövat betydande inflytande och har inlagt stor förtjänst om skapandet av en filosofisk terminologi på tjeckiska. Durdík verkade även som dramatiker, men utan större framgångar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tjeckiska filosofer
Tjeckiska professorer
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1837
Avlidna 1902
Män
Frisholmens kastellförsamling

Frisholmens kastellförsamling var en församling vid Karlshamns kastell (belägen på Frisholmen) i Lunds stift i nuvarande Karlshamns kommun. Församlingen uppgick 1865 i Karlshamns församling.

Kastellkyrkan gjordes i ordning på 1740-talet, före dessa fanns en från kastellet fristående byggnad.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 1765 och uppgick 1865 i Karlshamns församling.

Referenser

Historiska församlingar i Lunds stift
Paul McCrane

Paul David McCrane, född 19 januari 1961 i Philadelphia, USA, är en amerikansk skådespelare som huvudsakligen arbetar med teater men har regelbundet haft roller i olika TV-serier.

Han är främst känd för rollen som läkaren Robert Romano i TV-serien Cityakuten och som Josh Payton i Harry's Law. Paul McCrane är sedan 1998 gift med smyckedesignern Dana Kellin, de har två barn tillsammans. Han har gjort en roll i filmen Öga för öga.

Externa länkar

Födda 1961
Amerikanska skådespelare
Skådespelare från Philadelphia
Levande personer
Män
Ben Hatskin Trophy

Ben Hatskin Trophy var ett årligt pris i World Hockey Association som gavs till ligans bäste målvakt. Namnet på trofén kommer från grundaren av ishockeyklubben Winnipeg Jets, Ben Hatskin.

Vinnare 1973-1979
{| cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|-
! bgcolor="#96CDCD" width="70" | Säsong
! bgcolor="#96CDCD" width="170" | Målvakt
! bgcolor="#96CDCD" width="190" | Lag
|-
| 1972/1973 || Gerry Cheevers || Cleveland Crusaders
|-
| 1973/1974 || Don McLeod || Houston Aeros
|-
| 1974/1975 || Ron Grahame || Houston Aeros
|-
| 1975/1976 || Michel Dion || Indianapolis Racers
|-
| 1976/1977 || Ron Grahame || Houston Aeros
|-
| 1977/1978 || Al Smith || New England Whalers
|-
| 1978/1979 || Dave Dryden || Edmonton Oilers
|}

Källor
 Ben Hatskin Trophy Winners på hockey-reference.com

Ishockeypriser
World Hockey Association
Priser och utmärkelser instiftade 1973
Venus från Berekhat Ram

Venus of Berekhat Ram är ett stenföremål som återfunnits i Berekhat Ram på Golanhöjderna sommaren 1981 av den israeliska arkeologen N. Goren-Inbar.

Föremålet är 3,5 centimeter långt och av röd tuff. Det har påträffats mellan två lager aska och har daterats till minst 230 000 före Kristus. Goren-Inbar hävdar att det är en artefakt som gjorts av Homo erectus under senare acheuléenkulturen, under tidig mellanpaleolitikum. 

Det råder delade meningar i fackkretsar om stenföremålet har bearbetats eller ej, och om är fallet, om en sådan bearbetning har haft konstnärlig eller symbolisk avsikt.

Se även
Venus från Tan-Tan
Venusfiguriner

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Venus of Berekhat Ram på engelskspråkiga Wikipedia
N. Goren-Inbar och S. Peltz: 1995, Additional remarks on the Berekhat Ram figure i Rock Art Research 12, 1995, sidorna 131-32, citerad i C. Scarre (redaktör): The Human Past, Thames and Hudson, London 2005, .

Noter

Externa länkar
Bild av Venus från Berekhat Ram

Venusfiguriner
Figuriner från mellanpaleolitikum
Francisque Joseph Duret

Francisque Joseph Duret, född 19 oktober 1804, död 1865, var en fransk skulptör.

Duret utbildades först under sin far, som var en anlitad skulptör, och framträdde med elegant utförda, anatomiskt välstuderade rörelsemotiv, bland annat Neapolitansk dansare (i Parisoperans foajé), som blev hans stora genombrott, och fick i Paris uppdrag för Madeleinekyrkan, uppförde frontonskulpturerna Frankrike beskyddande sina barn på Louvrens nybyggnad, Mikael och draken på Place S:t Michel med flera. Hans sista arbete var Rachel som Fædra i Théâtre-Français foajé. Som lärare fick Duret stor betydelse för nästa generations bildhuggare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska skulptörer
Födda 1804
Avlidna 1865
Män
Officerare av Hederslegionen
Théodore Duret

Théodore Duret, född 20 januari 1838, död 16 januari 1927, var en fransk författare och journalist.

Duret framträdde med politiska skrifter, senare med en resebeskrivning och historiska verk. Särskild betydelse fick han som konstkritiker. Han trädde i bräschen för den unga impressionismen, bland annat med Histoire des peintres impressionistes (1878, nu upplaga 1906), och utgav under titeln Critique d'avantgarde (1885) en serie studier över samtida konstnärer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska författare
Franska journalister
Födda 1838
Avlidna 1927
Män