kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ärla kyrka

Ärla kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Stenkvista-Ärla församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger omkring sju kilometer sydväst om orten Ärla i Eskilstuna kommun.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrkobyggnad uppfördes på medeltiden och revs 1783.

Nuvarande kyrka uppfördes åren 1782–1784 under ledning av länsbyggmästare Anders Sundström d.ä. efter ritningar av arkitekt Carl Waerner Priem. 7 juni 1789 invigdes kyrkan. Ett kyrktorn vid västra kortsidan byggdes till 1845 efter ritningar av arkitekt Carl-Gustaf Blom-Carlsson.

Kyrkorummet är rymligt och tunnvälvt.

Inventarier
 Några inventarier kvarstår från medeltidskyrkan. En dopfunt i sandsten är från 1100-talet. Ett processionskrucifix från Limoges i förgylld brons är också från 1100-talet.
 Predikstolen är tillverkad 1783 av Anders Lindberg i Eskilstuna.
 Konstnärerna Kelvin Sommer, Marita Norin och Birgitta Hagnell-Lindén har på 1980-talet gjort altartavla, Kristusskulptur samt altartextilier.
 Tidigare altartavla målad 1791 av Lars Bolander hänger på södra väggen. Tavlan har motivet korsnedtagningen.

Orgel
1849 bygger Gustaf Andersson, Stockholm en orgel med 6 stämmor och en manual.
1913 byggde Åkerman & Lund, Sundbybergs köping en orgel med 11 stämmor och två manualer.
Den nuvarande orgeln är byggd 1972 av Åkerman & Lund, Knivsta. Den är mekanisk.

Bilder

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Stenkvista-Ärla församling
 

Kyrkobyggnader i Eskilstuna kommun
Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader invigda 1789
1789 i Sverige
Tobias Ringborg

Mats Erland Tobias Ringborg, född 2 november 1973 i Engelbrekts församling i Stockholm, är en svensk violinist och dirigent, son till Erland Ringborg och bror till Patrik Ringborg. Han är sedan 2011 ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien.

Källor

Noter

Webbkällor
 Tobias Ringborg, Kungliga Operan. Läst 11 december 2016.

Externa länkar
 Tobias Ringborgs webbplats

Svenska dirigenter
Svenska violinister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1973
Levande personer
Män
Musiker från Stockholm
Steen Bille

Steen Bille kan syfta på:

Steen Tobernsen Bille (omkring 1446–1519), danskt riksråd
Steen Clausen Bille (1527–1586), skånsk lensmand 
Steen Jensen Bille (1565–1629), skånsk lensmand och psalmförfattare.
Steen Andersen Bille (överste) (1624–1698), dansk överste..
Steen Andersen Bille (statsminister) (1751–1833), dansk gehejmestatsråd och sjöofficer.
Steen Andersen Bille (diplomat) (1751–1860), dansk diplomat.
Steen Andersen Bille (sjöofficer) (1797–1883), dansk sjöofficer.
Steen Andersen Bille (viceamiral)

Steen Andersen Bille, född 5 december 1797, död 2 maj 1883, var en dansk sjöofficer, son till amiral Steen Andersen Bille, far till Frantz Ernst Bille.

Han blev löjtnant 1816 och var därefter ända till 1828 nästan ständigt på resor i olika farvatten, 1820-1825 i fransk tjänst (varunder han bland annat deltog i tåget till Spanien 1823).

1845-1847 förde han som kapten korvetten "Galathea" på den första danska världsomseglingen, utnämndes 1848 till kommendörkapten. Bille tjänade 1848-1850 med utmärkelse i kriget mot Tyskland och utnämndes 1852 till konteramiral. 

Han var i januari 1852-december 1854 marinminister i den konservativa regeringen Ørsted. Senare ställdes han jämte de övriga ministrarna inför riksrätt av de politiska motståndarna för att ha överskridit sina befogenheter genomr rustningar under Krimkriget, men frikändes.

1856 utnämndes han till chef för flottans officerskår och inspektör för flottan. 1860-1863 var han åter marinminister. 1864 blev han viceamiral och skickad till Kina (Qingdynastin) för att ratificera handelsfördraget. 1868 lämnade han sina ämbeten med rang som geheimestatsminister.

Verk

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Danska amiraler
Danmarks sjökrigsministrar
Världsomseglare
Födda 1797
Avlidna 1883
Män
Danska Folketingsledamöter
Penselkrabba

Penselkrabba (Hemigrapsus takanoi, Asakura & Watanabe 2005) är en art i djurgruppen krabbor som har sitt ursprung i Japan och Korea. Namnet har den fått på grund av att hanarna har en liten tofs på klorna. Förväxlingsart är Hemigrapsus penicillatus, men hos denna art saknar hanarna den lilla klotofsen. Storleken är ca 25 mm exklusive klorna. Den upptäcktes på 1990-talet i Biscayabukten och har spritt sig till Frankrikes kust vid Engelska kanalen och kusterna utanför Belgien och Nederländerna. Troligen är den införd med barlastvatten. Den är aggressiv, och man oroas nu för eventualiteten att den konkurrerar ut andra arter.

Från och med år 2016 har också penselkrabban hittats vid den svenska västkusten. Eftersom den tål vatten med låg salthalt är det tänkbart att den så småningom kan sprida sig till Östersjön. Den har dock svårt att fortplanta sig i brackvatten, och därför kommer ett eventuellt östersjöbestånd antagligen att vara beroende av påfyllning från en tillräckligt stor population vid Västkusten.

Referenser 

Krabbor
Sahand

Sahand (persiska سهند), (azeriska سهند ) är en stor, kraftigt eroderad stratovulkan i nordvästra Iran. Med en höjd på 3 707 m är den det högsta berget i den iranska provinsen Östazarbaijan.

Förutom att det är en slumrande vulkan är det en av de högsta bergen i iranska Azerbajdzjan. Sahand-bergen ligger direkt söder om Tabriz, vars högsta topp är Jam Daqi (3 750 m). Ungefär 17 toppar ligger på över 3 000 meters höjd. På grund av den stora mängden flora och fauna i området är Sahand-bergen känd som de iranska bergens vagga.

Sahand är också namnet på ett fartyg som sänktes av amerikanska styrkor 1988.

"Sahand", förekommer även som ett pojknamn i Iran men anses då vara ett namn med Azerbaijanskt ursprung.

Källor 

Berg i Östazarbaijan
Vulkaner i Iran
Stratovulkaner
Det heliga korsets upphöjelse

Det heliga korsets upphöjelse (latin Exaltatio Sanctae Crucis, grekiska Ὕψωσις τοῦ Τιμίου Σταυροῦ) är en av de åminnelsedagar för Jesu kors som firas i flera kristna samfund. Dess festdag är i de flesta samfund den 14 september.

Medan långfredagen är tillägnad Jesu lidande och korsfästelse, är det heliga korsets upphöjelse tillägnad själva korset, det sanna korset, såsom ett instrument för frälsningen.

Festdagen firas till minne av att sankta Helena, Konstantin den stores mor, enligt traditionen fann det kors som Jesus korsfästes på, på Golgata under en pilgrimsfärd till Jerusalem. Heliga gravens kyrka uppfördes på platsen för återfinnandet, på begäran av Helena och Konstantin. Dagen, den 14 september, härleds från invigningen av Heliga gravens kyrka, en ceremoni som tog två dygn i anspråk.

För både den östliga och den västliga kristenheten är festdagen helgad åt både korset och Heliga gravens kyrka. För karmelitorden inleds fastan som varar till påsk. Festdagen har än större betydelse för den östliga kristenheten, och räknas till en av kyrkoårets tolv stora religiösa fester, vilken inleds med fasta. Armeniska apostoliska kyrkan iakttar minnet av denna händelse i flera dagar.

Referenser

Externa länkar

Kyrkoåret inom romersk-katolska kyrkan
Temadagar i september
Jesu korsfästelse
Barlastvatten

Barlastvatten pumpas in i fartygs barlasttankar för att ge lastfartyg stabilitet vid lätt eller ingen last. När fartyget lastas pumpas motsvarande tyngd vatten ut. Fartyget sjunker olika djupt allt efter salthalten i havet. Grad av nersjunkning kontrolleras med plimsollmärket, som är målat på skrovsidan.

Eftersom barlastvattnet tas direkt från sjön i avgångshamnen, och pumpas direkt ut i sjön i ankomsthamnen, kan diverse vattenlevande växter och djur transporteras kors och tvärs över haven, vilket kan ge oönskad spridning av arter som konkurrerar ut de ursprungliga arterna. Man har därför diskuterat olika möjligheter att sanera barlastvattnet, innan det släpps tillbaka i sjön. Studerade metoder är:

Sterilisering av barlastvattnet genom upphettning
Elektriska metoder
Tillsättning av kemikalier, som dödar oönskade organismer

Hittills har man inte hittat någon metod som kan försvaras såväl ekonomiskt som ekologiskt.

Sjöfart
Stomping Ground

Stomping Ground är Goldfingers tredje officiella album och släpptes den 28 mars 2000.

Låtlista
 I'm Down - 2:08
 Pick A Fight - 3:25
 Carry On - 3:20
 The End Of The Day - 3:03
 Counting The Days - 3:28
 Bro - 2:55
 San Simeon - 3:23
 You Think It's A Joke - 3:12
 Forgiveness - 3:24
 Margaret Ann - 2:34
 Get Away - 3:51
 99 Red Balloons - 3:49
 Donut Dan - 0:40

Album av Goldfinger
Musikalbum 2000
Pjasina

Pjasina (ryska: Пясина) är en flod i Krasnojarsk kraj, Ryssland. Flodens längd är 818 km. Avrinningsområdet har en areal på 182 000 km². Pjasinafloden börjar i Pjasinasjön och mynnar ut i Pjasinobukten i Karahavet. Det finns mer än 60 000 sjöar vid Pjasinaflodens mynning och dessa täcker ett område på 10 450 km². Floden fryser vanligtvis till omkring månadsskiftet september-oktober och förblir frusen tills juni.

Området ingår i naturreservatet "Bolsjoj Arktitjeskij gosudarstvennyj prirodnyj zapovednik" (Stora arktiska naturreservatet).

Vattendrag i Ryssland
Norra ishavets avrinningsområde
Vjatjeslav Ivanov

Olympikern med samma namn, se Vjatjeslav Ivanov (roddare)

Vjatjeslav Ivanovitj Ivanov född 28 februari 1866 i Moskva, död 16 juli 1949 i Rom, var en rysk författare och översättare.

Ivanov studerade historia och klassisk filologi i Moskva och Berlin, och påverkades av Vladimir Solovjov och Friedrich Nietzsche. Han reste till Grekland, Egypten och Palestina 1902 för att samla material om Dionysoskulten, som sedan resulterade i en omfattande studie 1903-04. Hans första diktsamling Kormtjie zvjozdy gavs ut 1902. Sitt närmast alexandrinska konstideal gav han uttryck för i diktsamlingen Ledstjärnor (1903). Under ett decennium hyllades han som ledare av de ryska symbolisterna i Sankt Petersburg. Formsäkerhet och intellektuell koncentration utmärkte hans poesi från senare år, Cor Ardens (2 band, 1911) och särskilt Vintersonetter (1920). Ett inlägg i samtidens kulturdiskussion blev hans sex brev i Brevväxling från hörn till hörn (1920), ett försvar för äldre tiders värderingar. Ivanov författade även två dramer: Tantalos (1905) och Prometheus (1912). 

Han arbetade även några år som undervisningskommissarie och professor i litteratur. 1924 emigrerade han till Italien och konverterade till katolicismen. Som översättare har han översatt bland annat forngrekisk och italiensk poesi till ryska.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Michail Gersjenzon & Vjatjeslav Ivanov: Brevväxling från hörn till hörn (översättning: Lars Erik Blomqvist (Ivanov) och Lars Kleberg (Gersjenzon)) (Ersatz, 2008)
 "Ur »Tankar kring symbolism«" (Fragment) i Aorta nr. 14 2006.

Noter

Externa länkar

Ryska författare
Ryska dramatiker
Ryska poeter
Ryskspråkiga författare
Födda 1866
Avlidna 1949
Män
Författare från Moskva
IAAF World Athletics Final 2008

IAAF World Athletics Final 2008 ägde rum i Stuttgart helgen den 13 - 14 september 2008 och avslutade friidrottsåret 2008. De deltagare som under året samlat ihop flesta poäng i de tävlingar som IAAF anordnade fick delta i varje gren. Under tävlingarna slogs ett världsrekord då Barbora Špotáková kastade 72,28 i spjut.

Resultat damer

Resultat herrar

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

2008 i Tyskland
2008
Friidrottsåret 2008
Wycliffe Bible Translators

Wycliffe Bible Translators (WBT) är en icke-kommersiell, internationell kristen organisation, med målsättning att översätta Bibeln till varje levande språk i världen.

Organisationen bildades 1942 av William Cameron Townsend och är uppkallad efter John Wycliffe. Den har idag verksamhet i över femtio länder under olika namn. 

I Sverige heter organisationen Folk & Språk. Föreningens missionsföreståndare är Mats-Jan Söderberg, och styrelseordförande sedan 2014 är Maj-Kristin Svedlund.

Referenser

Externa länkar
WBT:s hemsida
 Folk & Språks webbplats

Kristna missionsorganisationer
Svenska missionsorganisationer
Religiösa organisationer bildade 1942
Bibelöversättare
Jan Askild

Fritz Jan Mikael Askild, född 18 september 1930, är en svensk förläggare och företagare.

Jan Askild grundade 1969 tillsammans med Timo Kärnekull (1936–93) bokförlaget Askild och Kärnekull Förlag AB. Förlaget nådde under 1970-talet stora framgångar med en rikt varierad utgivning av skön- och facklitteratur och kom att tillhöra ”de tio stora förlagen”. Förlaget såldes 1981 till förlagsgruppen Natur och Kultur och ombildades 1984 till Legenda.

1974 tog Jan Askild initiativ till startandet av jultidningsförlaget Fem Förlag och blev dess förste VD.
 
Tillsammans med sin hustru Kristina och hennes syster Katarina, båda sjukgymnaster, startade Jan Askild företaget Hela Kroppen Sjukgymnastik AB år 1991, ett företag för sjukgymnastik och friskvård med cirka 20 anställda.

2011 och 2013 blev Jan Askild svensk mästare i veteranfemkamp (friidrott) i åldersgruppen 80 år.

Referenser 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Män
Levande personer
Födda 1930
Foxfire (film, 1996)

Foxfire är en amerikansk film från 1996 i regi av Annette-Haywood Carter med Peter Facinelli och Angelina Jolie i rollerna. Filmen bygger på romanen Foxfire – en tjejligas bekännelser av Joyce Carol Oates.

Handling 
Maddy är en fotointresserad ung tjej, i hennes klass går den blyga och rädda Rita som alltid blir trakasserad av deras biologilärare, Mr Buttinger; Goldie som missbrukar narkotika och Violet som anses vara lättfotad. En dag dyker den mystiska Legs upp från ingenstans. Hon talar om för tjejerna att de borde stå upp för sig själva och varandra. Det hela slutar med att de gemensamt misshandlar Mr Buttinger, de blir alla relegerade, men finner en vänskap i varandra.

Rollista  
Hedy Burress - Maddy Wirtz
Angelina Jolie - Legs Sadovsky
Jenny Lewis - Rita Faldes
Jenny Shimizu - Goldie Goldman
Sarah Rosenberg - Violet Kahn 
John Diehl - Mr. Buttinger

Externa länkar

Filmer 1996
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
HBTQ-relaterad film

it:Foxfire
Friedrich de la Motte Fouqué

Heinrich Friedrich Karl de la Motte Fouqué, född 12 februari 1777, död 23 januari 1843, var en tysk författare.

Fouqué deltog i Rhenfälttåget 1794 och i frihetskriget 1813 samt levde efter 1815 med majors avsked på sitt gods Nennhausen vid Rathenow. Fouqüé debuterade med Dramatische Spiele (1804), strax därpå följde diktsamlingen Romanzen vom Thale Ronceval (1805) och romanerna Historie vom elden Ritter Galmy (1806) och Alwin (1808), i vilka nordiska sagor och sentimental riddarromantik sammanvänts till en fantastisk värld. Hans främsta verk är Undine (1811, flera svenska översättningar), vilken inspirerade E.T.A. Hoffmann och G. A. Lortzing till sina operor. Fouqué utvecklade under årens lopp en stor produktivitet. Bland hans dramer märks trilogin Der Held des Nordens (1810), den första moderna tyska dramatiseringen av nibelungenlied. Från 1820 avmattades hans diktarkraft. Av Fredrik Vilhelm IV kallades han, rojalist och reaktionär som han var, till Berlin, där han 1840-1842 utgav Zeitung für den deutschen Adel. En Lebensgeschichte, behandlande Fouqués liv fram till 1813 utkom 1840. Hans popularitet var under 1810-talet betydlig, men avtog på grund av hans brist på djupare originalitet och brist på utveckling i författarskapet. Fouqués Ausgewählte Werke utkom i tolv band 1841.

Romanen Undine inspirerade även Maurice Ravel till ett ofta spelat pianostycke.

Han avled 1843 och begravdes på Alter Garnisonfriedhof i Berlin, där graven idag finns bevarad.

Svenska översättningar
 Smärre romaner af Friedrich baron de la Motte Fouqué (anonym översättning, Stockholm, 1816)
 Romantiska berättelser (anonym översättning, Stockholm, 1816)
 Galg-ungen: en galgfågels historia (anonym översättning, Stockholm, 1816)
 Dödsförbundet (översättning Bengt Johan Törneblad, Stockholm, 1816)
 Eginhard och Emma: romantisk händelse wid Carl den stores hof (Eginshard und Emma) (översättning Georg Scheutz, Stockholm, 1817)
 Undina: en saga (Undine) (översättning Adolf Regnér, Stockholm, 1819)
 Undine, en berättelse (Undine) (översättning Bengt Johan Törneblad, Stockholm, 1819)
 Svärdet och ormarna: en saga i åtta kapitel (anonym översättning, Fahlun, 1821)
 Carl den store, eller Natten i skogen: dramatiserad saga (översättning Carl Adolf Hedlund, Stockholm, 1821)
 Isländaren Thiodolfs härfärder: riddar-roman (översättning Christopher Fredric Bernhard Plagemann, Linköping, 1823)
 Historierna om Rübezahl: skämtsam berättelse (anonym översättning, Stockholm, 1824)
 Historien om de tre porträtterna (anonym översättning, Stockholm, 1824)
 Undine (ny bearbetning av Fortunatus, Viborg, 1851)
 En natt i skogen: saga (öfvers. från tyskan af Sigurd Tern [pseud. för A. L. Torpadie], Kalmar: J. A. Almqvist, 1867)
 Den mystiska ringen (fri öfversättning och bearbetning af E. F. L., Stockholm, 1881)
 Romantiska sagor (berättade för ungdomen af Hugo Gyllander, Bonnier, 1903) [Innehåller bland annat Undine]
 Undine: en berättelse (översättning Gösta Montelin, 1929)
 Undine (översättning Siri Stern, Hastur, 2012)

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Män
Födda 1777
Avlidna 1843
Tyska författare
Romantiken
Stenestad park

Stenestad park, Svenskt pomologiskt science center, är en parkanläggning, café och genbank utanför Stenestad på Söderåsen i Skåne.
Parken invigdes den 31 maj 2008 av representanter för Svalövs kommun.

I Stenestad park finns bl.a. exemplar av rhododendron, magnolia och azalea. Det finns utställningar med olika frukter och bär. Parkens byggnader används till kaféverksamhet, kursverksamhet och konferenser.

Externa länkar
Stenestad Parks hemsida
Information från soderasen.com

Parker i Sverige
Byggnader och anläggningar i Svalövs kommun
Söderåsen
Jörgen Cederberg

Nils Harald Jörgen Cederberg, född 24 augusti 1931 i Hjo, död 13 september 2008 i S:t Görans församling i Stockholm, var en svensk radioproducent, regissör och programledare.

Biografi

Cederberg kom till Radiotjänst (Sveriges Radio) 1955 och arbetade där i 40 år. Tillsammans med Tage Danielsson startade han radioprogrammet Sommar och blev även den första sommarprataren.

Jörgen Cederberg var en mångsidig radiomedarbetare som arbetade inom en mängd olika genrer. Efter studier i konsthistoria och litteraturhistoria vid Uppsala universitet 1951–1955, där han 1952–1954 var ordförande för studentteatern, anställdes han på radions underhållningsavdelning. Därefter var han bland annat verksam på kulturredaktionen (1967–1971), samhällsredaktionen (1971–1978) samt som regissör på Radioteatern. År 1980 blev han medarbetare i TV 2:s faktaredaktion. Han var även sedan 1971 lärare på Dramatiska institutet.

Jörgen Cederberg tilldelades Stora Journalistpriset 1985. Han är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Radioteater

Regi (ej komplett)

Referenser

Tryckta källor
Cederberg, N H Jörgen i Vem är det 2001, sid 206

Noter

Externa länkar
 
Jörgen Cederberg på Svensk mediedatabas
Jörgen Cederberg på SR Minnen
Bilder på Digitalt Museum

Födda 1931
Avlidna 2008
Män
Personer från Hjo
Producenter vid Sveriges Radio
Svenska radioprogramledare
Sommarvärdar 1959
Sommarvärdar 1960
Sommarvärdar 1961
Sommarvärdar 1962
Sommarvärdar 1963
Sommarvärdar 1964
Sommarvärdar 1965
Sommarvärdar 1966
Sommarvärdar 1967
Sommarvärdar 1968
Sommarvärdar 1969
Sommarvärdar 1970
Sommarvärdar 1980
Sommarvärdar 1986
Sommarvärdar 1989
Sommarvärdar 1994
Sommarvärdar 1997
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Universitetsdirektör

Universitetsdirektör är en titel som används istället för förvaltningschef vid vissa universitet, bland andra de i Umeå, Uppsala, Lund, Göteborg och Stockholm. Vid högskolorna används ibland motsvarande titeln högskoledirektör.

I uppdraget brukar ingår att ha det övergripande ansvaret för lärosätets verksamhet i administrativt, rättsligt och ekonomiskt avseende, samt att vara chef för universitetsförvaltningen. 

Titlar
Jätteeland

Jätteeland (Taurotragus derbianus) är en art i familjen slidhornsdjur som lever i Afrika. Namnet syftar inte på kroppens storlek, då djuret är lika stor som släktingen vanlig eland, utan på hornens längd som är märkbart längre än hos vanlig eland.

Arten listas ibland i släktet Tragelaphus.

Kännetecken 

Jätteeland har en massiv kropp och jämförelsevis smala extremiteter. Vuxna exemplar når en kroppslängd mellan 2,2 och 2,9 meter, och därtill kommer en cirka 0,9 meter lång svans. Mankhöjden ligger mellan 1,5 och 1,8 meter och vikten mellan 400 och 900 kg. Hannar är större än honor.

Pälsen är rödaktig till brun och har flera smala vita tvärstrimmor. Vid djurets nacke och rygg finns en kort man. Ansiktet kännetecknas av vita läppar och en svart fläck över nosen. Även över varje hov och på de främre extremiteterna finns svarta fläckar. Dröglappen är hos hannar större än hos honor och har delvis en svart färg. Svansens slut har svarta fransar.

Hornen som finns hos bägge kön är skruvade rund axeln och hos hannar V-formiga och upp till 1,2 meter långa. Honor har cirka 0,65 meter långa horn.

Utbredning och habitat 

Djurets ursprungliga levnadsområde sträckte sig över savannen från Senegal till södra Sudan och Uganda. Idag är detta område delat i två delar. Den västra populationen finns idag bara i Senegal och troligtvis även i angränsande områden av Guinea och Mali. Den östra populationen lever i norra Kamerun, i Centralafrikanska republiken och i södra Sudan.

Habitatet utgörs av savannen och öppna skogar.

Levnadssätt 

Jätteeland lever i flockar av upp till 60 individer, vanlig är 15 till 20 exemplar. Äldre hanar hittas ofta ensam. Hjorden delas inte under regntiden som hos flera andra antiloper men de utför större vandringar. Arten är främst aktiv på gryningen och natten, på dagen vilar den i trädens skugga. Jätteeland är växtätare och livnär sig av bland annat gräs, kvistar och blad.

Dräktigheten varar i ungefär nio månader och sedan föder honan vanligtvis en unge. Efter cirka 6 månader slutar honan att ge di. Honor är efter två till tre år könsmogna, hannar först efter fyra till fem år. Några exemplar blir 25 år gamla.

Hot 

Hotet består av jakten och förstöringen av djurets levnadsområde. Av den västra populationen finns idag uppskattningsvis bara 1000 individer kvar. De lever huvudsakligen i Niokolo-Koba nationalparken i sydöstra Senegal. Denna underart listas av IUCN som starkt hotad medan hela arten är klassad som sårbar (vulnerable).

Systematik 

Tidigare räknades jätteeland som underart till elandantilopen men idag är den klassad som egen art. Tillsammans bildar dessa två arter släktet Taurotragus. Med artens epitet, derbianus, hedras den engelska politikern och naturforskaren Edward Smith-Stanley, 13th Earl of Derby.

Den västra underarten fick namnet Taurotragus derbianus derbianus och den östra T. d. gigas.

Referenser

Noter

Källor
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen