kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Axel Stedt

Johan Axel Stedt, född 20 juli 1756 i Viresjö, död 7 april 1805 i Jönköping, var en svensk militär, bruksägare, ämbetsman och politiker.

Bana
Stedt blev volontär vid Smålands kavalleriregemente 1764 och korpral där samma år. Han blev fältväbel vid Bohusläns dragonregemente 1769 och sekundadjutant där samma år. Han blev premiäradjutant 1771,  löjtnant 1773, stabskapten 1775 och sekundmajor vid Jönköpings regemente 1782 samt premiärmajor där 1784. Han erhöll avsked från krigstjänsten 1788. Som militär medverkade han i kampanjerna som genomfördes i Sachsen och Böhmen 1778–1779 samt finska kriget 1788. På grund av sitt missnöje med Gustav III:s ryska krig inlämnade han 1788 sin avskedsansökan, vilken under kungens stora missnöje beviljades. 

Stedt kom därefter att spela en framskjuten roll inom riddarhusoppositionen vid de följande riksdagarna. Han var ledare av det hemliga utskottet 1792 och 1800. Han utsågs till vice landshövding i Jönköpings län 1801 och landshövding där samma år. Han blev riddare av Svärdsorden 1802. Som politiker deltog han bland annat i Riksdagen 1792 och 1800. ”Stadshusbyggnaden” vid Hovrättstorget, bakom Rådhuset, uppfördes 1788 av Johan Axel Stedt

Han var ägare till Hooks herrgård, Lindefors, Stensjö och Tolarp.
1779 blev han medlem i Par Bricole.

Till Svenarums kyrka skänkte han och hans fru en 13-stämmig orgel som tillverkades av den svenska orgelbyggaren Pehr Schiörlin i Linköping. Han är begraven i Stedtska gravkoret på Svenarums kyrkogård.

Utmärkelser
Stedt blev riddare av Nordstjärneorden 9 december 1802.

Familj
Han var son till kammarherren  Claes Henrik Stedt och Carolina Simzon (17201–796) samt gift med sin moders syssling Ulrika Christina Ehrenpreus (1763–1840), som var dotter till överdirektören för Husqvarna faktori Fredrik Joakimsson Ehrenpreus (1714–1794). Paret fick två söner varav Claes Fredrik (1785–1848) blev kammarherre.

Källor
Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 26. Slöke - Stockholm, sidan 1143-1144, (1917) 
Svenskt biografiskt handlexikon, Stedt, Johan Axel, (1906) 
Administratif och statistisk handbok såsom bihang till Sveriges statskalender, sidan 193
Släkten Stedt på Adelsvapen
Herrgårdar

Noter

Män
Födda 1756
Avlidna 1805
Landshövdingar i Jönköpings län
Riddare av Nordstjärneorden
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Johan Axel
Långström

Långström är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Bengt Långström
 Bertil Långström
 Daniel Långström
 Erik Långström (1948–2017), präst och författare
 Erik Långström (lantmätare) (1868–1935), lantmätare
 Erland Långström
 Hakon Långström
 Karin Långström
 Niklas Långström
 Petter Långström
 Robert Långström

Svenska efternamn
Erik Gustaf Johansson Boije

Erik Gustaf Johansson Boije, född augusti 1763, död 15 augusti 1815, var en svensk officer och landshövding.

Bana
Friherre Boije blev fänrik vid arméns flotta 20 april 1779, vid Göteborgs garnisonsregemente 29 april 1780, löjtnant på samma ställe i maj 1785. Han blev kavaljer hos kronprinsen 11 december 1787. Den 10 maj 1792 blev han kapten. Han blev major i armén och överadjutant 15 maj samma år, premiärmajor vid Jämtlands regemente 23 oktober 1793, överstelöjtnant i armén och generaladjutant av flygeln 3 maj 1795. Han blev tjänstgörande hovmarskalk 2 november samma år och erhöll avsked från regementet 20 december samma år. Han blev överste i armén och generaladjutant 28 juni 1802, överstelöjtnant vid Kalmar regemente 29 januari 1803.

Boije blev vice landshövding i Jönköpings län 12 maj 1805 och landshövding 21 november 1806.

Utmärkelser
Boije blev riddare av Svärdsorden 14 juni 1800.

Familj
Erik Gustaf Boije af Gennäs var son till kaptenen Johan Gustaf Boije och Christina Charlotta von Köhler, dotter till generallöjtnanten Georg Reinhold von Köhler.

Han gifte sig med Charlotta Klingspor, dotter till fältmarskalken Mauritz Klingspor och hans första fru Anna Charlotta af Peterséns.

Källor

Män
Födda 1763
Avlidna 1815
Landshövdingar i Jönköpings län
Riddare av Svärdsorden
Personer under gustavianska tiden
Bureätten
Svenska friherrar
Erik Gustaf
Magnus Johan Lundh

Magnus Johan Lundh, död 1783 vid 77 års ålder, var en svensk jurist och ämbetsman.

Lundh var lagman över Västmanlands och Dalarnas lagsaga, vice landshövding i Västmanlands län under ledigheten 18 november 1768 och häradshövding i Gotlands södra härad 1761–1762.

Källor
 

Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Män
Födda okänt år
Avlidna 1783
Kronosaurus

Kronosaurus var ett släkte i ordningen plesiosaurier som förekom i haven under tidig krita för cirka 125 till 100 miljoner år sedan. Kronosaurus tillhörde inte dinosaurierna utan var en pliosaurie . Fossil från Kronosaurus har påträffats i Australien.

Det första fyndet gjordes 1889 i Queensland. Sitt namn fick den 1924 av Heber Albert Longman länge trodde man att Kronosaurus kunde bli upp till 13 meter lång. Numera tror man dock att den antagligen inte blev mer än 9-10 meter lång.

Kännetecken 
Kronosaurus var ett släkte med topprovdjur som bestod av stora vattenlevande reptiler som vägde närmare 20 ton och mätte nästan 13 meter. De hade lång skalle, vassa tänder, kort stjärt och kraftiga fenor. Till skillnad från mosasaurierna hade Kronosaurus jämna, rundade tänder längst bak i käken för att kunna knäcka skalen på blötdjur.

Föda 
Kronosaurus hade ett kraftiga bett och långa vassa tänder och dess byten bestod av  fiskar, bläckfiskar, blötdjur och andra vattenlevande reptiler.

Referenser

Plesiosaurier
Carl Gustaf Spens (ämbetsman)

Carl Gustaf Spens, född 1 maj 1741, död 12 februari 1816 i Stockholm, var en svensk greve och ämbetsman.

Biografi
Carl Gustaf Spens föddes 1741. Han var son till kammarherren, vice lagman greve Jacob Spens till Höja och grevinnan Charlotta Lilljenstedt samt dotterson till Johan Paulinus Lillienstedt. Spens blev 25 november 1756 student vid Uppsala universitet och blev 2 oktober 1759 extra ordinarie kanslist i Kanslikollegium. Han blev 23 december 1761 auskultant i Svea hovrätt och 22 juni 1762 hamnade han på hovet som vice ceremonimästare. Spens blev sedan 17 maj 1763 kopist i Kanslikollegium och fick 10 augusti samma år en ordinarie tjänst som kanslist. Snart var han dock åter på hovet, som ordinarie ceremonimästare 18 september 1767, blev ledamot i övre borgrätten 2 januari 1768, lagman för Tiohärads lagsaga 30 april 1776 och utnämndes 1 september 1782 till riddare av Nordstjärneorden. Han blev lagman för Västmanlands och Dalarnas lagsaga 12 mars 1783, vice landshövding i Västmanlands län under Ulric Gustaf De la Gardies permission 1 november 1784 och slutade där 5 mars 1789. Spens avled 1816 i Stockholm.

Egendom
Han ärvde Höja fideikommiss i Gryta socken och ägde Grensholms slott.

Familj
Spens gifte sig 21 juli 1789 på Brokind med grevinnan Ulrica Falkenberg af Bålby, dotter av riksrådet Melker Falkenberg af Bålby och friherrinnan Hedvig Eleonora Wachtmeister af Björkö. De fick tillsammans barnen en son (1790–1790), häradshövdingen Jakob Melker Spens (1791–1849), militären och kartografen Carl Gustaf Spens och Axel Gabriel Spens (1793–1793).

Referenser

 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Noter 

Lagmän i Tiohärads lagsaga
Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Svenska grevar
Riddare av Nordstjärneorden
Bureätten
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Födda 1741
Avlidna 1816
Män
Carl Gustaf 01
Hot & Slow

Hot & Slow är ett samlingsalbum av den tyska hårdrocksgruppen Bonfire från 1997.

Låtlista

Bandmedlemmar
Claus Lessmann - sång, bakgrundssång, gitarr & bas
Hans Ziller - gitarr & bakgrundssång

Externa länkar
 Bonfires album Hot & Slow på Svenska albumlistan

Musikalbum 1997
Album av Bonfire (musikgrupp)
Samlingsalbum
Wennersten

Wennersten är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anders Magnus Wennersten (1798–1860), präst
 Fredrik Wennersten (1809–1880), präst
 Lennart Wennersten (1928–2015), målare och tecknare
 

Svenska efternamn
Per Nilsson (friidrottare)

Per Nilsson, född 1 mars 1953, är en svensk före detta friidrottare (kula). Han tävlade för Piteå IF.

Källor

Födda 1953
Levande personer
Svenska kulstötare
Män
Svenska mästare i kulstötning
Anders Skärvstrand

Anders Skärvstrand, född Jönsson, 24 juli 1960, är en tidigare svensk friidrottare (kula). Han tävlade för Stockholms Spårvägars GoIF.

Källor

Födda 1960
Svenska kulstötare
Män
Levande personer
Svenska mästare i diskuskastning
Guldringen, Göteborg

Guldringen är ett primärområde i stadsområde Sydväst i Göteborgs kommun, och som består av två flerfamiljshusområden och ett mindre verksamhetsområde, belägna sydöst om Fiskebäcksmotet.

Riksbyggens loftgångshus på Guldringen med plåtfasader tillkom 1965-1968 och ritades av Riksbyggens arkitektkontor. På Beryllgatan finns ett område med prefabricerade betongelementhus, där ballasten har frilagts, som ritades och byggdes av HSB 1969.

Nyckeltal

Stadsområdes- och stadsdelsnämndstillhörighet 
Primärområdet tillhörde fram till årsskiftet 2020/2021 stadsdelsnämndsområdet Västra Göteborg och ingår sedan den 1 januari 2021 i stadsområde Sydväst.

Referenser

Externa länkar

Primärområden i Göteborg
Anders Magnus Wennersten

Anders Magnus Wennersten, född den 18 juni 1798 på Upperud i Skålleruds socken, död den 8 mars 1860 i Dals-Eds socken, var en svensk präst, kusin till Fredrik Wennersten.
 
Wennersten blev student i Uppsala 1816 och filosofie kandidat 1820. Efter sin prästvigning (med åldersdispens) samma år återvände han till Uppsala universitet, där han blev filosofie magister följande år. Efter tjänstgöring som huspredikant och brukspredikant och avlagd pastoralexamen 1828 valdes han enhälligt till kyrkoherde i Eds pastorat i Dalsland 1833, en tjänst som tillträdde året därpå. 1860 blev han kontraktsprost i Västra Dals kontrakt och åren 1851 och 1857 utsågs han till revisor vid lånekontoret i Göteborg. 

Som kyrkoherde gjorde han sig känd som en ordningsman, som styrde sina församlingar med fast hand.  Inte minst skolväsendet var föremål för hans nitiska omsorger.

Källor 
 Anders Edestam, Karlstads stifts herdaminne, del 5, sidorna 337-339

Svenska kontraktsprostar
Personer från Skålleruds socken
Födda 1798
Avlidna 1860
Män
Frankfurtoperan

Frankfurtoperan eller på tyska Opern- und Schauspielhaus Frankfurt (Med den direkta översättningen Opera och skådespelshuset Frankfurt) är en Opera i Frankfurt am Main i Tyskland.

Frankfurtoperan har 1995, 1996 och 2003 blivit årets operahus. Generalmusikdirektörer har genom åren varit Georg Solti (1952–1961), Christoph von Dohnányi (1968–1977), Michael Gielen (1977–1987), Sylvain Cambreling (1993–1996), Paolo Carignani (1999–2008). Sedan 2008/2009 övertogs den konstnärliga ledningen av Sebastian Weigle. Sedan 2002 heter intendenten Bernd Loebe. 2005/2006 hade operahuset tolv premiärer, ett mycket högt antal.

Frankfurter Museumsorchester, ledd av Sebastian Weigle (GMD), är den vanliga orkestern som spelar i huset.

Verksamhet
Frankfurtoperan har olika typer av scenverksamhet, främst opera. Man har exempelvis opera för barn och skolungdomar.

Plats
Byggnaden ligger vid Willy Brandt-Platz, i Frankfurt am Mains västra innerstad. Där ligger även Europeiska centralbanken.

Byggnaden
Großes Haus der Städtischen Bühnen byggdes 1951. Glas, stål och betong med mycket ljusinsläpp präglar byggnadens fasad. 1987 brann byggnaden och brandskadades så svårt att verksamheten var tvunget att upphöra under 1½ år.

Externa länkar
 Städtische Bühnen Frankfurt am Main GmbH 
 Opera Frankfurt 
 Theatre Frankfurt 
 The Forsythe Company

Operahus i Tyskland
Frankfurt am Main
Byggnader och anläggningar i Hessen
Loose Fur

Loose Fur är ett amerikanskt rockband bestående av Wilco-medlemmarna Jeff Tweedy och Glenn Kotche samt Jim O'Rourke. Bandet började spela ihop 2000 och 2003 utkom det självbetitlade debutalbumet Loose Fur. Tre år senare, 2006, utkom bandets andra alster, Born Again in the USA.

Diskografi

Externa länkar 
Loose Fur på Allmusic.com

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2000
C4 (tunnelbanevagn)

C4 är en tunnelvagn som tillverkades i 200 exemplar mellan 1960 och 1967 av ASEA och ASJ. Vagnarna trafikerade Stockholms tunnelbana fram till 2002. En vagn (C4 2548 från 1963) fanns bevarad som museifordon, men skrotades sommaren 2020. I Ovanmyra finns i ett skjul vagn 2516 som används som servering sommartid. Från den 27 februari 1997 gick alla C4-vagnar som mellanvagnar i trafiken. Vagnarnas maxhastighet var 80 km/h och de rymde 48 sittande passagerare och 108 stående. Cirka hälften av vagnarna fick under åren 1985 till 1991 blå färgsättning.

C4 året 1999
1 januari 1999 fanns samtliga 200 st C4:or i trafik, C4 2451–C4 2650.

Källor
 Svenska spårvägssällskapet

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 
 Tunnelvagn C4 spårvägssällskapet.se

Stockholms tunnelbanevagnar
Kenan Çoban

Kenan Çoban, född 22 januari 1975 i Elâzığ, är en turkisk skådespelare som är känd från den turkiska tv-serien Kurtlar Vadisi: Terör , där hans rollperson heter Abdulhey.

Filmografi i urval

Källor 

	

Turkiska skådespelare
Personer från Elazığ
Födda 1975
Levande personer
Män
Fuchsstadt markstation

Fuchsstadt markstation är en markstation i Fuchsstadt (Unterfranken) i Tyskland. Markstationen var från början en del av Intelsat (International Telecommunications Satellite Organization). Markstationen såldes till Deutsche Bundespost, fungerar idag som markstation för en mängd kommunikationssatelliter. Fram till det tidiga 1990-talet var den en betydande kommunikationshub.

För att försörja stationen med kraft finns ställverk, men även dieselgeneratorer i nödfall. Vissa av antennerna kräver ett säkerhetsavstånd på 1 425 meter. Det finns fem områden med antenner.

Byggnationen började under 1980-talet. År 2000 stängde stationen, för att åter startas 2002. Till området hör en sändarmast.

Externa länkar 
 

Bayern
Gaspar de Crayer

Gaspar de Crayer, född 18 november 1584, död 27 januari 1669, var en flamländsk målare.

Crayer var lärjunge till Michiel Coxie och tog senare livligt intryck av Peter Paul Rubens kompositions- och målningssätt. Han blev också en typisk representant för barocken under motreformationens tid. Crayer skapade mestadels stora andaktsbilder för belgiska kyrkor. En av hans målningar finns på Ateneum i Helsingfors, en på Kunstmuseet i Köpenhamn. På Nationalmuseum finns ett porträtt av Anna av Tyrolen, målat av Crayer och han är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Flamländska målare
Belgiska konstnärer under 1600-talet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Födda 1584
Avlidna 1669
Män
Svensk uppslagsbok
Caribou (musiker)

Daniel Victor "Dan" Snaith, född 29 mars 1978 i Dundas, Ontario, är en kanadensisk kompositör, musiker och artist. Han har släppt musik under pseudonymerna Caribou, Daphni och Manitoba.

Diskografi

som Manitoba 
 People Eating Fruit EP (30 oktober 2000)
 "Paul's Birthday" CDS (26 februari 2001)
 Start Breaking My Heart (26 mars 2001)
 give'r EP (26 november 2001)
 If Assholes Could Fly This Place Would Be an Airport 12" (13 januari 2003)
 "Jacknuggeted" CDS (24 februari 2003)
 Up in Flames (31 mars 2003)
 "Hendrix with Ko" CDS (14 juli 2003)
 Up in Flames (Special Edition) with bonus disc (29 september 2003)

Det mesta av Snaiths material under artistnamnet Manitoba har blivit återutgivet under artistnamnet Caribou.

som Caribou 
 Start Breaking My Heart (återutgivning 2006)
 Up In Flames (återutgivning 2006)
 "Yeti" CDS/12" (22 mars 2005)
 The Milk of Human Kindness (18 april 2005)
 Tour-Only CD (Super Furry Animals Tour, hösten 2005)
 Marino (DVD) (november 2005)
 Andorra (21 augusti 2007) - vinnare av Polaris Music Prize 2008
 "Melody Day" CDS (augusti 2007)
 Tour-Only CD (september 2007)
 "She's the One" (mars 2008)
 Swim (19 april 2010)
 Tour-Only CD (april 2010)
 Our Love (2014)
 Suddenly (2020)

Som Daphni 
 Jiaolong (2012)
 FabricLive.93 (2017)
 Joli Mai (2017)
 Cherry (2022)

Externa länkar 

 

Födda 1978
Kanadensiska kompositörer
Kanadensiska electronicamusiker
Kanadensiska matematiker
Alumner från University of Toronto
Alumner från Imperial College London
Män
Levande personer
Personer från London, Ontario
David Bateson

David Bateson, född 9 februari 1960 i Sydafrika, är en sydafrikansk-kanadensisk skådespelare. Han är mest berömd för rösten som huvudpersonen Agent 47 i datorspelserien Hitman.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Levande personer
Kanadensiska röstskådespelare
Sydafrikanska skådespelare
Födda 1960
Män
Caribou (olika betydelser)

Caribou kan syfta på:

Caribou – en ren i Nordamerika, se ren
Caribou – en stad i Aroostook County, USA
Caribou County – administrativt område i delstaten Idaho, USA
Caribou (musikalbum) – ett musikalbum av Elton John
Caribou (musiker) – kanadensisk musiker
de Havilland Canada DHC-4 Caribou – kanadensiskt transportflygplan
Bængt Dimming

Bængt Dimming, född 17 april 1919 i Göteborg, död 2004 i Grebbestad, var en svensk målare och illustratör.

Dimming studerade konst vid Slöjdföreningens skola och  Valands konstskola i Göteborg (1936-1945), samt i Paris vid Académie Julian och Sorbonne (från 1949). Han tilldelades Slöjdföreningens silvermedalj 1940.

Separat- och samlingsutställningar bland annat i Paris, Oslo, Göteborg, Stockholm, Malmö, samt ett flertal svenska orter. Offentliga utsmyckningar i Länsstyrelsen i Västra Götalands län, Apotekarnas vattenfabrik i Göteborg, Stala bygdegård i Bohuslän. Representerad bland annat vid HM Konungens samlingar, Nationalmuseum, Östergötlands länsmuseum, Kalmar konstmuseum, Ystads konstmuseum, Kortedala bibliotek  samt samlingar i Paris, Chicago, Oslo, Helsingfors, Frankfurt och Buenos Aires.

Dimming var en av medlemmarna i Arildsgruppen och aktiv vid Konstnärshuset i Arild, samt deltog i Konstnärernas Samarbetsorganisation (KSO). Han var även medlem i Göteborgs Konstnärsklubb och KRO.

Dimming målade de tavlor som GrebbestadsPrinsarna utsåg till Prinstavlor 1990 och 1998.

Litteratur och illustrationer
 Tidens ansikte. : aug. 1939-febr. 1944, en journalistisk revy med illustrationer / text: Gösta Wernlöf, bilder: Bengt Dimming, Göteborg 1944
 Göteborgsmosaik : En göteborgsrapsodi i ord och bild, Göteborg 1954
 Mjölnarens berättelse om den vackra Alison och den klipske scholaris (The Mylleres tale i Geoffrey Chaucer's Canterbury tales), 1967
 Sannäs - ett bohuslänskt kustsamhälle (red. I. Lantz), 2000

Noter

Externa länkar
Libris, utställningskataloger mm, översikt
Prinstavlorna 1990 och 1998

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska illustratörer
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Födda 1919
Avlidna 2004
Män
Representerade vid Moderna museet
Souvlaki (musikalbum)

Souvlaki är det andra studioalbumet av det brittiska shoegazing-bandet Slowdive, utgivet den 17 maj 1993 på Creation Records. Albumet ses ofta som gruppens bästa och mest inflytelserika. Albumet har betyget 4.5/5 av webbplatsen Allmusic och Jack Rabid inleder recensionen med att skriva "Inte lika stor och virvlig som Just for a Day, utan mer ett försök att lägga avancerad låtstruktur och melodi på plats istället för att bara skapa oändligt tilldragande, stundvis dånande musik". Albumet anses tillsammans med My Bloody Valentines Loveless vara en höjdpunkt inom shoegazing-genren.

Albumet tillräknar gruppmedlemmarna som de enda producenterna för albumet, även om ljudteknikerna Chris Hufford och Martin Nichols bidragit med en del samarbete. Inledningsspåret "Alison" släpptes som skivans enda singel i februari 1994. Två av låtarna gästas av musikern Brian Eno, som spelar synthesizer på "Sing" (som han var med och skrev) och "Here She Comes". I övrigt skrevs låtarna av gitarristen Neil Halstead.

På UK Albums Chart nådde albumet som bäst plats 51.

Låtlista

Originalutgåva
"Alison" (Halstead) – 3:52
"Machine Gun" (Halstead) – 4:28
"40 Days" (Halstead) – 3:15
"Sing" (Eno/Slowdive) – 4:49
"Here She Comes" (Halstead) – 2:21
"Souvlaki Space Station" (Slowdive) – 5:59
"When the Sun Hits" (Halstead) – 4:47
"Altogether" (Halstead) – 3:42
"Melon Yellow" (Halstead) – 3:53
"Dagger" (Halstead) – 3:34

Nyutgåva (Castle Records, 2005)
Skiva 2
"Some Velvet Morning" (Lee Hazelwood) – 3:23 
"So Tired" (Halstead) – 4:03
"Moussaka Chaos" (Halstead) – 6:24
"In Mind" (Halstead) – 3:45
"Good Day Sunshine" (Halstead) – 5:08
"Missing You" (Green/Halstead) – 4:15
"Country Rain" (Goswell/Halstead) – 3:34
"In Mind" (Bandulu Mix) – 8:06
"In Mind" (Reload Mix) – 10:26

Medverkande
Slowdive
Rachel Goswell – sång, gitarr 
Neil Halstead – sång, gitarr
Christian Savill – gitarr
Simon Scott – trummor
Nick Chaplin – bas

Produktion och andra musiker
Producerad av Slowdive
Mixad av Ed Buller & Slowdive
Yvette Lasey, Marcus Lindsay – assisterande mixning
Andy Wilkinson, Chris Hufford, Guy Fixsen, Martin Nichols – ljudtekniker
Brian Eno – keyboard & effekter på "Sing" och "Here She Comes"
Steve Double – fotografi

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Souvlaki på Discogs (lista över utgåvor)

Album av Slowdive
Album utgivna på Creation Records
Musikalbum 1993
Shoegazing-album
Jeanne-Louise-Françoise de Sainte-Amaranthe

Jeanne-Louise-Françoise de Sainte-Amaranthe, född 16 maj 1751 i Saintes, död 17 juni 1794 i Paris, var en fransk salongsvärd. Hon avrättades av politiska skäl under skräckväldet.

Biografi
Dotter till generallöjtnant Etienne-Louis Desmier d'Archiac, markis de St Simon (1709-1798), och Jeanne-Louise-Françoise Desmier. Hon gifte sig 1771 med den icke adlige Sieur de Saint Davasse-Amarand, som emigrerade till Spanien efter att ha ruinerat sig på spel och lämnade henne utblottad i Paris med två barn.

Salong
Hon fick en beskyddare i Louis François de Bourbon, som betalade en våning åt henne, där hon öppnade en salong. Hon hade flera förhållanden, bland annat ett med finansiären Joseph Aucan. Hon antog under denna tid namnet "Sainte-Amaranthe". 

Hennes salong fungerade även som en lokal för spel, något som då var mycket populärt tack var det mode som initierats av drottning Marie-Antoinette, och Sainte-Amaranthes salong blev en populär spellokal. Hon övertalades 1792 att introducera ett nytt spel, "50" i sin lokal i  Palais-Royal, i kompanjonskap med Génois Persico, Laborde de Méréville och Charles de Sartines. Hennes salong var under denna tid ett centrum för Paris societet. I hennes salong mottogs såde adelsmän som revolutionärer, och bland gästerna fanns François Chabot, Charles Nicolas Osselin, greven av Tilly och skådespelaren Fleury. På grund av Septembermorden 1792 tillbringade hon tre veckor i Bordeaux, där hennes dotter Charlotte-Émilie-Rose gifte sig med greve de Sartines. De återvände sedan till Paris.

Franska revolutionen
Vid sin återkomst blev Sainte-Amaranthe arresterad och anklagad för att ha gjort sin salong till ett centrum för kontrarevolutionära aktiviteter. Vid rättegången påpekades det att hennes salong var en samlingspunkt för personer som misstänktes vara kontrarevolutionärer och som hade kopplingar till den gamla regimen, som bland andra Miromesnil, som var tredje son till en tidigare minister åt Ludvig XVI, kurfurstendömet Sachsens ambassadör och prinsessan av Nassau. Vittnen gav omdömet att hon inte var republikan, och att det i hennes salong fördes diskussioner som inte kunde sägas vara "patriotiska", och hon anklagades för att ha deltagit i planer på en kontrarevolution. Hennes salong jämfördes vid rättegången med "spelrummet i Versailles". Pierre Chretien framhöll att hon hade bedrivit hasardspel och att hennes hus var ett centrum för "kontrarevolutionärer och skurkar", och hon dömdes till döden för landsförräderi. På rekommendation av Bertrand Barrère och Mark Vadier Alexis arresterades även hennes dotter Charlotte-Émilie-Rose och hennes sextonårige son Louis de Sainte-Amaranthe och dömdes medskyldiga till konspiration med utlandet. När dottern och sonen fördes till henne i fängelset inför avrättningen ska dottern enligt uppgift ha utbrustit: "Åh, mamma! Vi har kommit för att dö med dig!". De avrättades alla tre med giljotin.

Källor 
 

Franska salongsvärdar
Födda 1751
Avlidna 1794
Kvinnor
Franska markisinnor
Personer som blivit avrättade i samband med franska revolutionen
Personer från Saintes