kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fono (Samoa)

Fono (samoanska för "möte"), egentligen Aoao Faitulafono, (engelska: Samoa Legislative Assembly) är namnet på parlamentet i Samoa i Stilla havet.

Parlamentet 
Fono är ett enkammarparlament och är den lagstiftande makten i Samoa.

Parlamentsbyggnaden "Fale Fono" ligger i norra Apias i stadsdelen Mulinu'u (1).

Sammansättning 
49 Members of Parliament (ledamöter) valda på en femårsperiod. 47 väljs i valkretsar baserade på traditionella byar och 2 väljs av oberoende väljare utan hemby (till exempel bosatta personer utan samoansk bakgrund eller Samoaner som inte är eller vill vara knutna till en hemby). Valkretsarna kan endast välja mataier (lokal hövding) till parlamentet.

Talmannen kallas "Speaker of the Legislative Assembly".

Ledamöterna utser också "O le Ao o le Malo" (statschefen).

Historia 
Systemet med Fono har mycket gamla rötter i det Samoanska samhället.

Fono i sin nuvarande form inrättades 1920 (2) under den nyzeeländska förvaltningen.

Vid Samoas självständighet 1962 blev parlamentets femte session även Samoaparlamentets första session. Då fanns 46 ledamöter där 41 var mataier och 5 hade europeisk bakgrund.

Fonos existens ratificerades även i den 1963 reviderade konstitutionen, dock ändrades sammansättningen till att nu omfatta 45 samoanska och endast 2 ickesamoanska ledamöter.

1991 reviderades konstitutionen igen, allmän rösträtt från 21 års ålder infördes, mandatperioden förlängdes från 3 till 5 år och parlamentet utökades med ytterligare 2 ledamöter.

Externa länkar 
 Om Fono
 Om Fonos organisation
 Bild på Fale Fono

Politik i Samoa
Oceaniens parlament
Lista över vulkaner i Storbritannien

Detta är en lista över vulkaner i Storbritannien.

Storbritannien
Vulkaner
 Lista
Ypsilon (bro)

Ypsilon är en gångbro över Drammenselva i Drammen, Norge, som binder samman den nya Kunnskapsparken i Grønland i Drammen med stadsparken i Bragernes. Namnet har den fått på grund av sin speciella form – från luften ser den ut som ett Y, med ett landfäste på Strømsøsidan och två på Bragernessidan. I folkmun kallas den därför "Y-brua".

Bron

Bron har ett landfäste på Strømsøsidan och två på Bragernessidan. Projektet är ett samarbete mellan Union Eiendomsutvikling AS, Drammens kommun och Kunnskapsparken AS.

Huvudspannet är 90 meter långt och de två sidospannen 56 meter. Bron har två 47 meter höga snedkabelmaster med 16 vajrar på varje sida som bär upp spannen. Allt stål är vitmålat. Brodäcket är utfört av krossad vit granit nedvalsad i epoxy. Under bron finns det en femton meter bred och sex meter hög seglingspassage. Y-formen på Bragernessidan omsluter en liten bukt i älvstranden. Tillgänglighet och lutningsförhållanden följer riktlinjerna för allmän tillgänglighet. Stålkonstruktionen är utförd i Sandnessjøen och transporterad sjövägen till Drammen.

Bron är ritad av Arne Eggen Arkitekter AS, landskapsarkitekt var Multiconsult (nu LINK landskap) och belysningsdesigner Kaare Skallerud A.S.

Det förväntades att fotgängar- och handelsmönstren på Bragernes skulle komma att förändras som en följd av den nya gångbron och redan innan bron var färdigbyggd började den få status som Drammens nya stadssymbol. Den officiella öppningen skedde 16 januari 2008 med direktsänding i TV 2.

Priser
Ypsilon fick 2008 priset "European Steel Bridges Award", och hedersomnämnande av juryn for Statens pris för byggkvalitet.

Ypsilon tilldelades Drammen kommuns pris for god byggkvalitet 2008, och Norska Stålkonstruktionspriset 2009.

Rosa sløyfe-aksjonen
I oktober 2017 blev Ypsilon belyst i rosa ljus, som ett led i Rosa Sløyfe-aksjonen till stöd för bröstcancerforskning. Detta var första gången som bron var del i denna kampanj, där byggnader och minnesmärken belyses med rosa för att påminna folk om att oktober är en månad med internationellt fokus på bröstcancer.

Referenser

Noter

Vidare läsning
 «Ypsilon, gang- og sykkelbru over Drammenselva». I: Arkitektur N, 4/08, ss.30-31

Externa länkar

 Ypsilon broen på broer.no
 Arkitektnytt: Ypsilon vant i Drammen, presentert 25. august 2005
 Omtale av pristildeling (European Steel Bridges Award). Arkitektnytts hjemmeside (lest 31. juli 2008)
 Husbankens hjemmeside. Se lenke «Her er juryens hele begrunnelse» til omtalen av Ypsilon (lest 2. august 2008)
 Høgskolen i Buskerud: Ypsilon har landet, presentert 8. november 2007
 Arne Eggen Arkitekter AS
 LINK landskap

Broar i Norge
Broar invigda 2008
Snedkabelbroar
Drammens kommun
Transport i Viken fylke
2008 i Norge
Gångbroar
Years of Refusal

Years of Refusal är ett album av Morrissey, utgivet 16 februari respektive 17 februari, 2009 . Jerry Finn är albumets producent, han var även producent till albumet You Are The Quarry. Morrissey beskrev Years of Refusal (innan dess utgivning), som sitt "starkaste" ("strongest").  Albumet har överlag fått goda omdömen.

Albumets omslag visar Morrissey hållande en bäbis. Bäbisen heter Sebastien Pesel-Browne, son till Charlie Browne, Morrisseys assisterande turné-manager. Sebastiens mamma mötte Charlie vid en Morrissey-konsert i Boston.

Medverkande

Bandet
 Morrissey - Sång
 Alain Whyte - Gitarr och sång
 Boz Boorer - Gitarr
 Jesse Tobias - Gitarr
 Solomon Walker - Elgitarr
 Matt Walker - Trummor
 Roger Manning - Keyboard
 Mark Isham – Trumpet, klarinett
 Jeff Beck – Gitarr ("Black Cloud") 
 Michael Farrell – Keyboard, dragspel, kobjällra ("That's How People Grow Up") 
 Kristeen Young - Bakgrundssång ("That's How People Grow Up")

Låtlista
Titel, låtförfattare, låtlängd.

 "Something Is Squeezing My Skull" Morrissey/Alain Whyte 2:38 
 "Mama Lay Softly On The Riverbed" Morrissey/Whyte 3:53 
 "Black Cloud"   Morrissey/Boz Boorer 2:48 
 "I'm Throwing My Arms Around Paris" Morrissey/Boorer 2:30 
 "All You Need Is Me" - Morrissey/Jesse Tobias 3:12 
 "When Last I Spoke To Carol" - Morrissey/Whyte 3:23 
 "That's How People Grow Up" - Morrissey/Boz Boorer 2:59 
 "One Day Goodbye Will Be Farewell" - Morrissey/Boorer 2:56 
 "It's Not Your Birthday Anymore" - Morrissey/Whyte 5:10 
 "You Were Good In Your Time" - Morrissey/Whyte 5:01 
 "Sorry Doesn't Help" - Morrissey/Tobias 4:03 
 "I'm OK By Myself" - Morrissey/Tobias 4:48

iTunes USA Bonuslåtar
 "Because of My Poor Education" - Morrissey/Whyte   
 "Shame Is the Name" - Morrissey/Whyte

Specialutgåva-DVD 
 Wrestle with Russell 
 That's How People Grow Up (Framförd live på Friday Night with Jonathan Ross) 
 All You Need Is Me (Framförd live på Later... with Jools Holland) 
 All You Need Is Me (Marknadsföringvideo)

Externa länkar 
Albumets omslag

Källor

Referenser

Album av Morrissey
Engelskspråkiga musikalbum
Max Payne (film)

Max Payne är en amerikansk långfilm från 2008. Filmen är baserad på spelet Max Payne skapad av det finska företaget Remedy Entertainment och regisseras av John Moore.

Rollfigurer
Max Payne, en detektiv från New York-polisen vars familj mördats, spelas av Mark Wahlberg. Mona Sax, som är ute efter mördaren för att hämnas sin syster, spelas av Mila Kunis. Beau Bridges spelar B.B. Hensley, en före detta polis som är Max' mentor. Skurkarna i filmen är en grupp maffiabossar spelade av Amaury Nolasco, Kevin Corrigan och Joel Gordon. 

Filmen hade premiär 17 oktober 2008.

Skådespelare

Källor

Externa länkar 

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmer 2008
Filmer baserade på datorspel
Filmmusik av Marco Beltrami
New York på film
Julius Stockhausen

Julius Stockhausen, född 22 juli 1826 i Paris, Frankrike, död 22 september 1906 i Frankfurt am Main, Tyskland, var en tysk baryton.

Stockhausen, som var son till den i Paris bosatta tyske harpvirtuosen Franz Anton Adam Stockhausen och den framstående sångerskan Margarethe Stockhausen, studerade vid Pariskonservatoriet och sång för Manuel García den yngre i London samt förvärvade sig 1851-62 på konsertresor ett berömt namn.

Han dirigerade 1862-67 både orkester- och körkonserter i Hamburg, ledde med utmärkelse Sternska sångföreningen i Berlin 1874-78, var någon tid lärare vid Hochska konservatoriet i Frankfurt am Main och öppnade där 1880 egen sångskola, som vann internationellt anseende. I sin sångundervisning sammansmälte han mycket av det bästa i de italienska, tyska och franska skolorna och han var lärare till Karl Scheidemantel, Modest Menzinsky och Johannes Messchaert. Stockhausen författade Gesangunterrichtsmethode i två band (1886-87). Som sångare var han en av samtidens främsta. Han var Brahms favoritsångare samt uruppförde Die Schöne Müllerin av Schubert.

Källor  
 

Födda 1826
Avlidna 1906
Tyska sångare
Män
Ugglan
Personer från Paris
Karl Scheidemantel

Karl Scheidemantel, född 29 januari 1859 i Weimar, död 26 juni 1923 i Dresden, var en tysk baryton. Elev till Julius Stockhausen och lärare till bland annat Paul Lohmann. Var den förste att sjunga Faninal i Rosenkavaljeren.

Tyska sångare
Födda 1859
Avlidna 1923
Män
Paul Lohmann

Paul Lohmann, född 1894, död 1981, var en tysk musiker, sångare och sångpedagog. Han studerade för sin fru, Franziska Martienssen-Lohmann, också sångpedagog, samt för Karl Scheidemantel.

Tyska sångare
Födda 1894
Avlidna 1981
Män
Franziska Martienssen-Lohmann

Franziska Martienssen-Lohmann, född 6 oktober 1887, död 2 februari 1971, var en tysk sångpedagog, utbildad för Johannes Messchaert. Hon var gift med Paul Lohmann som också var sångpedagog.

Tyska musiker
Födda 1887
Avlidna 1971
Kvinnor
Johannes Messchaert

Johannes Martinus Messchaert, född 22 augusti 1857 i Hoorn, död 9 september 1922, var en nederländsk sångare (baryton) och sångpedagog. 

Messchaert utbildade sig vid konservatorierna i Köln, Frankfurt am Main och München. Han var elev till Ferdinand Hiller och Joachim Raff i komposition, till Hugo Heermann i violin och till Julius Stockhausen i sång. Efter en tids verksamhet som lärare och dirigent i Amsterdam gjorde han gästresor som konsert- och oratoriesångare, och framstod på detta område som en av sin tids främsta genom sin stora och välskolade baryton och sitt genommusikaliska föredrag. Han blev sånglärare vid musikhögskolan i Berlin 1911 och vid musikkonservatoriet i Zürich 1920.

Messchaert var bland annat lärare åt Franziska Martienssen-Lohmann.

Källor 

Nederländska sångare under 1800-talet
Barytonsångare
Nederländska musikpedagoger
Sångpedagoger
Födda 1857
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Nederländska sångare under 1900-talet
Nederländska operasångare
Vesuvin

Vesuvin är ett diazofärgämne, som finns i många varianter med olika sammansättningar. Handelsprodukter är ofta olika blandningar av besläktade föreningar, varför det inte finns någon entydig kemisk formel, som beskriver ämnet. Det vanligaste handelsnamnet är Bismarckbrunt, med en tilläggsbokstav som betecknar varianten, till exempel G, GX, GXP, R eller Y.

Synonymer 
Följande lista över trivialnamn innebär inte att ämnena är kemiskt identiska, bara att de har "nära lika egenskaper".
 Anilinbrunt
 Bismarckbrunt G. Summaformel C18H18N8·2HCl
 Bismarckbrunt R = Basic brown 4. Summaformel C21H24N8·2HCl
 CAS 5421-66-9
 CICN 21010
 Bismarckbrunt Y = Basic brown 1. Summaformel C21H26Cl2N8
 IUPAC-namn: 4-[5-C2,4-diamino-5-methylphenyl)diazenyl-2-methylphenyl]diazenyl-6-methylbenzene-1,3-diamine dihydrochloride
 SMILES: CC1=C(C=C(C=C1)N=NC2=C(C=C(C(=C2)C)N)N)N=NC3=C(C=C(C(=C3)C)N)N
 Excelsior brown
 Leather brown
 Manchester brown
 Phenylene brown
 Triaminoazobensolklorid

Användningsområden
 Färgning av bomull
 Färgning av fågelfjädrar
 Färgning av läder. Här bör observeras att pensling ger ett fläckigt resultat, eftersom lädret absorberar färgämnet så snabbt att inträngningsdjupet från en mättad pensel blir helt annorlunda, jämfört erhållet inträngningsdjup från en pensel som är delvis tömd. För ett jämnt resultat måste hela läderstycket snabbt nedsänkas i ett heltäckande bad och sedan tas upp efter en noga specificerad tid. Vid praktiskt arbete har man ofta flera bad tillredda med varierande styrka, och börjar med att sänka ner läderstycket i det svagaste badet. Om lädret inte fått tillräckligt mörk nyans sedan det tagits upp efter den specificerade tiden, fortsätter man med det närmast starkare badet, och så vidare.
 Färgning av papper i gula och bruna nyanser. Massa- och pappersindustrin förbrukar stora mängder av detta färgämne. Ett problem vid användningen är att varierande egenskaper hos papperet ibland ger så kallat rödstick, det vill säga en nyansförskjutning åt det röda hållet. Det finns speciella arbetsmetoder som motverkar detta fenomen.
 Färgning av mikroskopiska preparat vid histologiska och cytologiska undersökningar ända ner på bakterienivå.

Referenser 

Azofärgämnen
Aromatiska aminer
Färgämnen och pigment
Livsstilsprogram

Livsstilsprogram är en tv-programgenre för program som handlar om vardagsliv och livsstil, med ämnen som inredning (inredningsprogram), matlagning (matprogram), hälsa, resor (reseprogram), mode, motor, trädgårdsskötsel, sex, samlevnad och privatekonomi. De är besläktade med faktaprogram och dokumentärer, men har ett tittarperspektiv.

Ett av Sveriges mest populära livsstilsprogram och som sänds flest säsonger i TV, är Äntligen hemma. Ett tidigt svenskt livsstilsprogram var Sköna söndag.

Se även 
 Husmorsfilm
 Livsstilsmagasin

Referenser

TV-genrer
Livsstil
Granny D

Doris "Granny D" Haddock, född Ethel Doris Rollins 24 januari 1910 i Laconia, New Hampshire, död 9 mars 2010 i Dublin, New Hampshire, var en amerikansk politiker och liberal politisk aktivist från delstaten New Hampshire. Haddock var berömd för att år 1999 ha gått till fots tvärs över USA för att förespråka reformer i reglerna för valkampanjfinansiering, och för att år 2004 ha ställt upp som Demokratiska partiets utmanare mot den sittande republikanske senatorn Judd Gregg. Hon förlorade valet med 34 % av rösterna men är den äldste kandidaten som kandiderat till senaten någonsin. 

Haddocks färd till fots genom landet gick via en sydlig färdväg och tog över ett år att genomföra; den började 1 januari 1999 i södra Kalifornien och slutade i Washington, D.C. 29 februari 2000.

Haddock begärde att få ändra sitt andra förnamn till Granny D, vilket hon sedan länge varit känd under. Den 19 augusti 2004 biföll domare John Maher officiellt Haddocks hemställan i samband med en förhandling i Cheshire Countys arvskiftesdomstol (probate court). Haddock avled den 9 mars 2010, 100 år gammal.

Källor

US campaign finance activist Granny D dies at 100, BBC News (engelska)

Fotnot

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20080610063650/http://www.grannyd.com/

Hundraåringar
Födda 1910
Avlidna 2010
Kvinnor
Politiker från New Hampshire
Kristna personligheter i USA
Colour Index

Colour Index (C.I.) är en internationell databas över färgämnen och pigment, första gången publicerad 1924. Idag ses den som ett standardverk och uppgavs 2016 lista drygt 34 000 färgämnen och pigment, under drygt 11 000 så kallade Colour Index Generic Names (CIGN). Databasen underhålls av Society of Dyers and Colourists (SDC) och American Association of Textile Chemists and Colorists (AATCC).

I Colour Index ges en unik beteckning till färgämnen och pigment. Tillverkare av dessa ämnen meddelar vad som ingår i produkten och de resulterande egenskaperna avseende kulör och andra tekniska data. Därvid är att lägga märke till, att en och samma kemiska förening kan ge olika resultat avseende kulör i olika tillverkningar, beroende på speciella tillsatser, varierande grad av föroreningar, tillverkningsmetod med mera. Det är också så att olika sammansättning och olika tillverkningsmetoder för två olika produkter kan ge samma färgresultat. Syftet med färgkoderna är att göra varje färgprodukt entydigt identifierbar, oberoende av det namn eller form som produkten saluförs under.

C.I. Generic Name (CIGN) 
Ett Colour Index Generic Name tilldelas ett ämne dels utifrån en klassificering, såsom "Acid" för syrafärgämnen eller "Pigment", dels utifrån en grov indelning efter kulör, till exempel "Yellow" eller "Blue", och till detta läggs ett löpnummer i kronologisk ordning, så att ett senare registrerat ämne i gruppen har ett högre nummer. På så vis har färgämnet fluorescein beteckningen "Acid Yellow 73" (AY73), och pigmentet berlinerblått "Pigment Blue 27" (PB27).

Ämnena får här namn efter hur de används, vilket gör att vissa har mer än ett CIGN. Så har Patentblått V, vilket används både i livsmedel och syrafärg, beteckningarna "Food Blue 5" och "Acid Blue 3".

Ett och samma ämne kan få olika kolonnummer adderade till sitt namn, till exempel beroende på skillnader i kristallstruktur. Ftaloblått med namnet "Pigment Blue 15:1" har en kristallstruktur som ger en blå kulör med rödaktig dragning, medan "Pigment Blue 15:3" anger ftaloblått i en form som istället ger en grönaktigt blå nyans.

C.I. Constitution Number (CICN) 
Varje färgämne och pigment som ingår här får ett nummer, Colour Index Constitution Number (CICN), relaterat till dess kemiska struktur. Till exempel får ämnen i gruppen  "oorganiska pigment" ett nummer inom spannet 77000–77999. Det oorganiska pigmentet berlinerblått har nummer "77510".

Mindre variationer av ett ämne kan listas med endast tillägg av ett kolon och löpnummer. Exempelvis är ftaloblått (kopparftalocyanin) C.I. Pigment Blue 15 (C.I. 71460), medan motsvarande komplex med kobolt i stället för koppar är C.I. Pigment Blue 75 (C.I. 71460:1).

Sedan 1997 får nya ämnen sexsiffriga nummer.

En del av CICN-grupperna i tabellen nedan har ytterligare undergrupper.

Exempel

Se även 
 :Kategori:Färgämnen och pigment

Referenser

Externa länkar 
 Colour Index 
 Society of Dyers and Colourists
 American Association of Textile Chemists and Colorists

Standarder och konventioner
Färgsystem och färgrymder
Färgämnen och pigment
Kenneth Carmohn

Kenet Carmohn Munk/Kenneth Carmohn Späth, född 24 januari 1965, är en dansk skådespelare utbildad på Statens Teaterskole i Köpenhamn 1999.
Han har varit anställd vid flera teatrar i Köpenhamn. Bland annat spelade han Clemmens i "Morderenglen" på Betty Nansen Teatret och Hr. Pind i "Den luft andre indånder" på Mungo Park. 

Kenneth Carmohns första insats var som statist i filmen "De uanstændige" 1983. Efter några år då han utbildade sig till och arbetade som frisör debuterade han som filmskådespelare år 1995 i rollen som servitris i filmen "Farligt venskab". 
Han har också haft ett par mindre tv-roller i serierna "Rejseholdet" och "Skjulte spor".
 
Kenneth Carmohn arbetar som privat skådespelarcoach till flera skådespelare.
Han var gift med artisten Pernille Pettersson Carmohn.

Film
De uanstændige (1983) - som statist
Farligt venskab (1995)
De vendte aldrig hjem (1997)
Baby (2003)
Konge kabale 2004
Den gode strømer (2004)
Han, hun og Strindberg (2006)
Viking Saga (2007)
Sandheden om mænd (2010)
Klovn' (filmen) 2012
Kvinden i buret 2012
Skytten 2012

Teaterskådespel
Samleren
Klokkeren fra Notre Dame på Folketeatret
Morder englen på Betty Nansen Teatret
Kameliadamen på Århus Teater
Carmen negre på Århus Teater
Den luft andre indånder på Mungo Park
Hedda på Kalaidoskop Teatret

Skådespelar- och castingcoach
Skådespelarcoach på spelfilmen "Midsommer"
Skådespelarcoach på spelfilmen "Den gode strømer" 
Skådespelarcoach på spelfilmen "Inkasso" 
Skådespelarcoach på TV2s Julekalender "Jesus og Josefine". 
Skådespelarcoach på Danmarks Radios serie "Sommer" 
Castingcoach på spelfilmen "Drabet" 
Castingcoach på musikteaterföreställningen "Den eneste ene"

Danska skådespelare under 2000-talet
Frisörer
Män
Födda 1965
Levande personer
Tomas Drivstedt

Per Tomas "Drivan" Drivstedt, född 2 mars 1982 i Malmö, är en före detta handbollsmålvakt.

Karriär 
Tomas Drivstedts moderklubb är Dalhems IF. Drivstedt spelade i början av sin elitkarriär för IFK Malmö men 2007-2008 tog elitverksamheten inom IFK Malmö handboll över av nybildade HK Malmö så då började Tomas Drivstedt spela för den föreningen. Efter att ha spelat för HK Malmö till 2010 valde Drivstedt att spela för Stavstens IF. 2011 när han var nybliven pappa tog han en timeout från handbollen.

Referenser

Fotnoter 

Svenska handbollsspelare
Svenska handbollsmålvakter
Spelare i HK Malmö
Födda 1982
Män
Levande personer
Idrottare från Malmö
R-K-selektion

r/K-selektion är en biologisk teori som säger att en organism antingen kan maximera sin avkommas överlevnadschanser till priset av att antalet ättlingar blir litet eller producera så många avkomlingar som möjligt varav få överlever.

K-selektion
En stabil miljö leder till att  individer som fortplantar sig långsamt men med stor investering per avkomma gynnas. Dessa tenderar att ha längre generationstider, längre liv, färre avkomma, större kroppar, större hjärnor, och vara territoriella. Reproduktionsorganen tar upp en mindre del av kroppen och de tillbringar mindre tid åt att reproducera sig. 

Termen K-selektion är en relativ term. Människor och elefanter är exempel på arter som tillhör de allra mest K-selekterade i förhållande till alla andra däggdjur.

r-selektion
En instabil miljö selekterar för individer som fortplantar sig snabbt men med liten biologisk investering per avkomma. Relativt närbesläktade arter tenderar r-selekterade organismer att ha kortare generationer kortare liv, mer talrik avkomma, mindre hjärnor och enklare sociala system. Reproduktionsorganen tar upp en större del av kroppen och de tillbringar mer tid åt att reproducera sig. 

Termen r-selektion är en relativ term. Möss och hamstrar är exempel på r-selekterade arter i förhållande till andra däggdjur.

Översikt
Olika selektiva tryck evolutionen i två riktningar: mot r- eller K-selektion. Termerna kommer från ekologisk algebra, såsom illustreras i den enkla Verhulsts ekvation inom populationsdynamiken:

 

där r (förkortning av ratio) är populationstillväxten hos populationen (N), och K (förkortning av tyska:Kapazitätsgrenze)  är antalet individer ekosystemets resurser räcker till. Derivatan dN/dt är populationens förändring över tid.

Typiskt sett utnyttjar r-selekterade arter tomma ekologiska nischer, och får riklig avkomma varav var och en har relativt liten chans att överleva till vuxen ålder. I motsats är K-selekterade arter starka konkurrenter i redan fyllda nischer och investerar mer i en mindre talrik avkomma, varav varje individ har relativt större chans att överleva till vuxen ålder. I den vetenskapliga litteraturen refereras r-selekterade arter ibland som "opportunistiska", medan K-selekterade arter beskrivs som "jämviktsarter"..

Källor

Evolution
Ekologi
Fortplantning
Axel Lundström (skolman)

Axel Lundström (i riksdagen kallad Lundström i Piteå), född 2 november 1815 i Åbyn, Byske församling, död 29 mars  1878 i Piteå, var en svensk skolman och riksdagsledamot.

Axel Lundström växte upp i Åbyn några mil norr om Skellefteå, där hans far var sågverksarbetare. Han genomgick läroverket i Piteå och gymnasiet i Härnösand, varefter han inskrevs vid Uppsala universitet 1835. På grund av sjuklighet blev han tvungen att avbryta studierna efter några år. Sedan han återfått hälsan flyttade han till Piteå, där han under en längre period verkade vid Piteå elementarläroverk. Åren 1862-68 var han rektor för läroverket. Under drygt tjugo år (1847–1869) var han redaktör för Norrbottens-Posten och han drev även en bokhandel i staden. Såväl tidningen som bokhandeln var vid starten Sveriges nordligaste. Han var därtill ledamot av riksdagens andra kammare 1868–1869 för Härnösands, Umeå, Luleå och Piteå valkrets. Lundström, som 1872 tilldelades Vasaorden, var gift med Katrina Brita Lange (född 18 juli 1817, död 20 januari 1906). En av deras söner var botanisten och växtbiologen Axel N. Lundström.

Referenser 

 Nekrolog i Norrbottens-Posten 4 april 1878.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1815
Avlidna 1878
Personer från Byske socken
Män
Otto Ljunggren

Per Otto Wilhelm Ljunggren i riksdagen kallad Ljunggren i Trästad, född 21 april 1842 i Odensvi socken, Kalmar län, död 27 juni 1894 i Blackstads församling, Kalmar län, var en svensk lantbrukare och riksdagsledamot.

Ljunggren var ledamot av riksdagens andra kammare 1884-1885, invald i Södra Tjusts härads valkrets.

Referenser

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Födda 1842
Avlidna 1894
Personer från Odensvi socken, Småland