kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kazankatedralen, Moskva

För Kazankatedralen i Sankt Petersburg, se Kazankatedralen
Kazankatedralen är en rysk-ortodox katedral belägen i det nordöstra hörnet av Röda torget i Moskva. Dagens kyrkobyggnad är en rekonstruktion av den ursprungliga kyrkan som revs på order av Josef Stalin 1936.

Den ursprungliga Kazankatedralen 
Den ursprungliga katedralen började byggas under tidigt 1630-tal för att markera Moskvas frigörelse från polackerna, sedan dessa jagats på flykten av ett ryskt folkuppbåd under Stora oredan.

Efter att ha förjagat polackerna ur Moskva 1612 menade fursten Dmitrij Pozjarskij att man hade ikonen Vår fru av Kazan att tacka för framgången. Fursten hade vid flera tillfällen bett inför ikonen. Pozjarskij bekostade själv en träkyrka tillägnad jungfrun från Kazan på Röda torget i Moskva.

När denna mindre kyrka ödelades i en brand 1632 beordrade tsaren att kyrkan skulle återuppbyggas i sten. Den nya byggnaden invigdes i oktober 1636. Senare blev katedralen centrum för motståndet mot den rysk-ortodoxa kyrkans närmande till den grekisk-ortodoxa liturgin. Kyrkans församlingspräst, ärkeprästen Avvakum, lade grunden till vad som skulle komma att bli de Gammaltroende.

Under Ryska imperiet, som bildades 1721, utfördes omfattande renoveringar av katedralen, vilket omintetgjorde den ursprungliga designen. Under perioden 1929–1932 försökte man under ledning av Petr Baranovskij att rekonstruera den ursprungliga katedralen, även om inte alla var överens om att rekonstruktionen var korrekt.

År 1936 byggdes Röda torget om för militärparader och Stalin beslutade att torget måste rensas på kyrkor. Baranovskij gjorde sitt bästa för att rädda Kazan-katedralen, men det räckte inte. Han lyckades dock rädda en annan av torgets kyrkor, Vasilijkatedralen.

Återuppbyggnad 
Efter Sovjetunionens fall blev Kazankatedralen den första av de kyrkor som kommunisterna rivit som blev fullständigt återuppbyggd. Bygget (1990–1993) baserades på detaljerade målningar och fotografier av den ursprungliga katedralen, en dokumentation som Baranovskij hade ombesörjt innan rivningen 1936.

Bilder

Externa länkar

Källor 

Rysk-ortodoxa kyrkobyggnader
Domkyrkor i Moskva
Kyrkobyggnader invigda 1993
1993 i Ryssland
Mátyás Bíró

Mátyás Bíró, född omkring 1500 och död 1545, även kallad Dévai efter hans förmodade födelseort Déva i Siebenbürgen, var en ungersk reformator.

Biró var ursprungligen katolsk präst, blev därefter lärjunge till Melanchton och ivrig förkämpe för reformationen i sitt hemland. Han har kallas "Ungerns Luther". Han övergick senare till att företräda reformationen efter den kalvinska läran.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

 

Ungerska romersk-katolska präster
Evangelisk-lutherska präster
Ungerska reformerta präster
Reformatorer
Personer i Ungern under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1545
Män
Personer från Deva
Lajos Bíró

Lajos (eller Ludwig) Bíró, född 1880, död 1948, var en ungersk dramatiker.

Bíró har skrivit noveller och scenteckniskt invecklade skådespel, som hade stor framgång, även  i Sverige. Bland hans pjäser märks Män (1909), Den gula liljan (1910), Rovriddaren (1912), Serpolette (1916), Hotell Imperial (1918) och Hotell Lempley.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Ungerska dramatiker
Ungerskspråkiga dramatiker
Ungerska novellförfattare
Ungerskspråkiga novellförfattare
Födda 1880
Avlidna 1948
Män
Personer från Oradea
Thamphthis

Thamphthis är det helleniserade namnet på en farao under Egyptens fjärde dynasti som regerade i ungefär 2 år omkring 2500 f.Kr. Det gammalegyptiska namnet finns inte bevarat på någon av kungalistorna, men han kan ha varit identisk med Djedefptah (även nämnd som Ptahdjedef).

Hans existens är dock ifrågasatt eftersom det inte finns några samtida källor som bevisar att han skulle ha regerat. Man ser därför oftast Shepseskaf som den siste härskaren av den fjärde dynastin. Eftersom Thamphthis beskrivs i Manethos Aegyptiacae försöker egyptologer placera honom med bevisade faraoner för att bygga upp en kronologi, vilket lett till debatter och kontroverser.

En mängd teorier om Thamphthis har framlagts:
 Han var en usurpator.
 Han var påhittad eftersom inga arkeologiska fynd existerar.
 Han var egentligen en drottning vid namn Khentikaus I.
 Han var son till Shepseskaf men regerade bara en mycket kort tid.

Historikern Sextus Julius Africanus som översatte Manetho beskriver Thamphthis som den sista härskaren under fjärde dynastin som regerade i 9 år. Eusebios nämner honom inte och ger som skäl till detta att Thamphthis inte borde nämnas eftersom han inte gjorde något värt att nämnas.

Turinpapyrusen är svårt skadad på rad 3.16 och namnet saknas. Det är möjligt att denna rad skulle kunnat innehålla Thamphthis namn, men det enda som kan läsas är regeringslängden på 2 år.
På Sakkaratabletten är nr 20 Menkaura och nr 25 Userkaf. Nummer 21-24 är oläsbara och det är osäkert om en av de fyra förstörda kartuscherna innehöll Thamphthis namn.

Referenser

Titulatur

Faraoner
Thönmi Sambhota

Thönmi Sambhota var en tibetansk minister under kejsar Songtsän Gampo som har fått äran av ha uppfunnit det tibetanska skriften på 600-talet.

Referenser 

Personer från Tibet
Män
Personer i Tibets historia
WP:Projekt Kina
Carl Lutz

Carl Lutz, född 30 mars 1895 i Walzenhausen i kantonen Appenzell Ausserrhoden i Schweiz, död 12 februari 1975 i Bern, var en schweizisk diplomat. Lutz verkade i Budapest under Förintelsen i andra världskrigets slutskede.

Biografi

Utbildning och tidigt yrkesliv
Carl Lutz flyttade vid 18 års ålder till USA efter handelsutbildning i Schweiz, och var bosatt där i 20 år. Han utbildade sig på Central Wesleyan College i Warrenton i Missouri. År 1920 började han arbeta för den schweiziska utrikesförvaltningen, först på den schweiziska legationen i Washington D.C.. Han vidareutbildade sig på George Washington University i Washington och tog en akademisk grundexamen där 1924, varefter han arbetade på Schweiz konsulat i Philadelphia och St. Louis 1926-34. Därefter blev han vice-konsul i Jaffa 1935-40, då i det brittiskförvaltade protektoratet Brittiska Palestinamandatet.

Arbete i Budapest 1942-45
Carl Lutz arbetade som vice-konsul och ansvarig för skyddsmaktsenheten på Schweiz legation i Budapest från januari 1942 till andra världskrigets slut i Europa våren 1945. Han svarade för ett tiotal krigförande länders representation i landet. Han var en av de tjänstemän vid neutrala länders beskickningar som var mest aktiv att rädda judar i Ungern från Förintelsen 1944-45. Han anses ha räddat 62.000 personers liv, genom att utanordna skyddsdokument och arrangera bostäder i särskilda hus under beskydd av den schweiziska legationen. Detta skedde parallellt med motsvarande ansträngningar från framför allt den svenska legationen, det påvliga nuntiatet och Svenska Röda Korset under Valdemar Langlet.

Efter återkomsten till Schweiz 1945 fick Carl Lutz erinringar för att ha överskridit sina befogenheter i Budapest och fick sin yrkeskarriär stäckt. Han rehabiliterades först 1958 och blev kort före sin pensionering 1961 utnämnd till hederskonsul.

Utländska hedersbetygelser
Han tilldelades 1965 den israeliska utmärkelsen Rättfärdig bland folken. Sedan 1991 finns också ett monument tillägnat Carl Lutz i de tidigare judiska kvarteren i Pest delen av Budapest.

Se även
Förintelsen i Ungern
Budapests getto
Raoul Wallenberg
Per Anger
Valdemar Langlet
Skyddspass

Källor
 Om Carl Lutz på tyska Raoul Wallenberg-kommitténs webbplats

Externa länkar
 Foton av Carl Lutz på Yad Vashems webbplats
 Carl Lutz Foundation, Budapest
 2006 Jeffrey Thomas: Artikel om Carl Lutz 2006-12-14

Schweiziska diplomater
Födda 1895
Avlidna 1975
Män
Rättfärdig bland folken
Personer i Ungern under andra världskriget
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från George Washington University
≡

≡ kan syfta på:

Matematik 
 ≡ – identitet av två matematiska uttryck, se Identitet (matematik)
 ≡ – kongruensrelation i algebra, se Kongruens modulo

Naturvetenskap 
 ≡ – symbol för en kovalent bindning med bindningstalet 3, se trippelbindning

Se även 
 Ξ – en versal i det grekiska alfabetet, se Xi (bokstav)
Lajos Bíró (olika betydelser)

Lajos Bíró kan syfta på:

Lajos Bíró (1880–1948), ungersk dramatiker
Lajos Bíró (1856–1931), ungersk zoolog
Lajos Bíró (född 1959), ungersk skulptör
Lajos Bíró (skulptör)

Lajos Bíró, född 9 oktober 1959 i Csenger, är en ungersk skulptör, som gjort ett flertal offentliga utsmyckningar.

Källor
 

Födda 1959
Levande personer
Ungerska skulptörer
Män
Personer från Csenger
Lappnycklar

Lappnycklar (Dactylorhiza lapponica) räknades tidigare som en egen art av orkidéer i handnyckelsläktet.

Utseende
Lappnycklar är lätt att upptäcka när den blommar i sin naturliga miljö. Trots att den inte blir särskilt hög, 20–30 centimeter, har den starkt rosa blommor. Bladen är mörkgröna, avlånga, spetsiga och som regel fläckiga. 

Liksom de flesta andra handnyckelarterna kan lappnycklar vara svår att särskilja. Den liknar särskilt ängsnycklar och sumpnycklar, men skiljer sig från dessa genom att den är mindre, har intensivare färg och växer i fjälltrakter. 

Numera har man gjort om taxonomin i handnyckelsläktet och slagit ihop många arter. Då försvann lappnyckar som självständigt begrepp. Nu förs den till arten dubbelnycklar som har många underarter. En av de underarterna är sumpnycklar som även inbegriper de populationer som tidigare räknades som lappnycklar.

Förekomst i Norge
Lappnycklar kräver kalkrik myr för att fungera bra. Den är vanligast i fjälltrakter, men kan också förekomma i lägre områden.

Externa länkar 

Den virtuella floran

Handnyckelsläktet
La Växtindex
Kopparhäggmispel

Kopparhäggmispel (Amelanchier laevis) är en växt i familjen rosväxter.

Utbredning
Arten kommer ursprungligen från Nordamerika, och har sitt naturliga utbredningsområde i östra delarna av USA och Kanada. I Europa finns den främst som odlad och förvildad. I Sverige återfinns den sparsamt i de södra delarna.

Utseende och växtsätt
Kopparhäggmispel växer som buske eller ett lågt träd, och blir upp till tolv meter hög i Nordamerika och tre meter i Sverige.

Bladen hos kopparhäggmispel sitter strödda och är ovala till äggrunda i formen. Bladskaften är kala, vilket skiljer arten från prakthäggmispel (A. lamarckii), som har håriga bladskaft. Till skillnad mot häggmispel (A. spicata) är unga blad helt kala. Blomningen sker i maj–juni med vita blommor vars kronblad är tre gånger så långa som breda, ibland mer. 

Kopparhäggmispelns frukt är rund, lila till svartblå och omkring 1,3 cm stor. Dess foderblad är nedbörjda och spetsen är kal, till skillnad mot bland annat svensk häggmispel (A. canadensis), som har en hårig spets. Frukten är ätlig och söt, men attraktiv för fåglar, varför de sällan går att plocka.

Kopparhäggmispel kan tillsammans med stor häggmispel (A. arborea) forma hybriden storblommig häggmispel (Amelanchier x grandiflora ).

Bildgalleri

Referenser

Rosväxter
Ko Växtindex
Träd i Sverige
Sommarslöja

Sommarslöja (Gypsophila elegans) är en skir och gracil ört som hör till samma släkte som brudslöjan. Precis som brudslöjan odlas sommarslöja framför allt för sina blommor. Blommorna är vita och sitter på långa skaft i glesa knippen, vilket gör intrycket av växten luftig och elegant och den uppskattas som en dekorativ ettårig rabattväxt och till blomsterarrangemang. Den går att så från frö och trivs med kalkhaltig jord och soligt läge.

Beskrivning 
Sommarslöjan kan bli upp till 50 centimeter hög. Den har smala och upprätta stjälkar som grenar sig rikligt upptill. Bladen är ganska små och lansettlika eller ovala till formen. Frukten är en äggrund kapsel.

Utbredning 
Sommarslöjan är ursprungligen från Mindre Asien och Kaukasus. Då den under lång tid odlats av människan kan den även påträffas som förvildad på andra platser, mer eller mindre sällsynt eller tillfälligt.

Etymologi 
Sommarslöjans artepitet, elegans, är latin och har betydelsen "elegant" eller "förfinad".

Referenser 
Den virtuella floran

Externa länkar 

So Växtindex
Nejlikväxter
Sommarblommor
Klasentorp

Klasentorp är en av de större byarna i Slätthögs distrikt (fd socken) i Alvesta kommun, Kronobergs län. Byn uppstod sannolikt under 900- eller 1000-talet och är omnämnd i dokument från medeltiden. Idag består byn av ett tjugotal fastigheter, och ligger strax norr om kyrkbyn Slätthög.

Litteratur
 Mikael Klintrot (red): Klasentorps rote. Klasentorps by och Slätthögs kyrkby, Slätthögs hembygdsförening 2010.  

Orter i Alvesta kommun
Lista över countyn i Arkansas

Detta är en lista över de 75 countyn som finns i delstaten Arkansas i USA.

Referenser 

 
Arkansas countyn
Arkansas countyn
Josef Dobrovský

Josef Dobrovský, född 17 augusti 1753 i Gyarmat i Ungern, död 6 januari 1829 i Brünn, var en tjeckisk filolog och historiker; "slavistikens fader" och den nytjeckiska litteraturens grundläggare.

Dobrovský inträdde 1772 i jesuitorden, studerade teologi i Prag, var under elva år lärare för en greve Nostitz söner och blev 1789 rektor vid generalseminariet i Hradište nära Olmütz, men återvände sedan till Prag, där han gynnades av greve Nostitz. Efter att ha företagit flera antikvariska forskningsresor i Böhmen och Mähren anträdde han, på uppdrag av kungliga böhmiska vetenskapssällskapet, 1792 en resa till Sverige, där han besökte Lund, Linköping, Stockholm och Uppsala, undersökte de av svenskarna vid stormningen av "Lilla sidan" i Prag (1648) från Hradschin (Hradčany) bortförda handskrifterna och jämförde "Silverbibeln" med de äldsta slaviska minnesmärkena. Över Åbo fortsattes resan till Sankt Petersburg. 

Bland Dobrovskýs många lärda skrifter, som är av historiskt, arkeologiskt och filologiskt innehåll, skrivna på tyska och publicerade av kungliga böhmiska vetenskapssällskapet, märks Geschichte der böhmischen Sprache und Literatur (1792; tredje upplagan 1818), Literarische Nachrichten von einer 1792 unternommenen reise in Schweden und Russland (1795), en viktig glossografisk urkund, "Scriptores rerum bohemicarum" (1783-84, tillsammans med František Martin Pelcl), Deutsch-böhmisches Wörterbuch (1802-21), Ausführliches Lehrgebäude der böhmischen Sprache (1809; andra upplagan 1819), Entwurf zu einem Etymologikon der slavischen Sprachen (1813; andra upplagan 1833), Zur Kenntniss der alten und neuen slavischen Literatur, der Sprachkunde nach allen Mundarten, der Geschichte und Alterthümer (1813-14) och Institutiones linguæ slavicæ dialecti veteris (1822).

Källor

Tjeckiska historiker
Tjeckiska slavister
Födda 1753
Avlidna 1829
Män
Ugglan
Personer från Nógrád
Alumner från Karlsuniversitetet
Realgymnasiet

Realgymnasiet är en svensk friskolekedja som grundades 2003. Sedan 2023 finns Realgymnasiet på 23 olika orter i landet med cirka 4200 elever.

Realgymnasiet ägs av företaget Lärande i Sverige AB med huvudkontor baserat i Norrköping.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Friskolor i Sverige
Gymnasieskolor i Sverige
Gymnasieskolor i Borås
Gymnasieskolor i Eskilstuna
Gymnasieskolor i Gävle
Gymnasieskolor i Göteborg
Gymnasieskolor i Halmstad
Gymnasieskolor i Helsingborg
Gymnasieskolor i Linköping
Gymnasieskolor i Lund
Gymnasieskolor i Malmö
Gymnasieskolor i Norrköping
Gymnasieskolor i Stockholm
Gymnasieskolor i Uppsala
Gymnasieskolor i Västerås
Gymnasieskolor i Trollhättan
Ruinart

Huset Ruinart är det första och äldsta ännu verksamma specialiserade Champagnehuset. Företaget grundades 1729 och huvudkontoret ligger i staden Reims i regionen Champagne-Ardenne.

Grundaren
Huset grundades av Nicolas Irénée Ruinart (1697-1769), brorson till benediktinmunken Dom Ruinart (1657-1709).

Nicolas Ruinart var från början tyghandlare som också erbjöd sina kunder viner framställda på hans egna vingårdar. Av Dom Ruinart lärde han sig senare att även tillverka champagne.

Företaget
Huset Ruinart Maison de Champagne grundades den 1 september 1729 i staden Épernay som världens första specialiserade champagnetillverkare. Husen Gosset (grundad 1584) och huset Philipponnat (grundad 1522) är visserligen äldre men tillverkade i början endast vanliga viner.

Tillverkningsmetoderna för mousserande viner hade utvecklades av Dom Pérignon redan i slutet på 1600-talet. Vinet förvarades dock då i fat vilket omöjliggjorde transporter.

Först efter ett Arrêté royal (Kungligt dekret) utfärdad den 25 maj 1728 av Ludvig XV av Frankrike tilläts nu vin att även transporteras på flaskor och förutsättningarna för champagnehusen grundlades.

1735 övergick man till att endast tillverka champagne och efter Nicolas Ruinarts död övertogs företaget av sonen Claude Ruinart som hade arbetat i företaget sedan 1764 då man också ändrade namnet till Ruinart Père et Fils. Claude flyttade nu verksamheten till staden Reims.

Efter Claudes död 1798 övertog äldste sonen Irénée Ruinart företaget och 1826 dennes son Edmond Ruinart. Företaget stannade inom familjen fram till 1963.

1963 såldes familjeföretaget till Moët & Chandon och idag ingår företaget i bolaget LVMH Moët Hennessy - Louis Vuitton SA.

Husets prestigechampagne (La Cuvée Prestige) heter "Dom Ruinart".

Referenser

Externa länkar
 Ruinarts internetsida
 Om Ruinart på Union de Maisons de Champagne (UMC)

Champagne
Franska livsmedelsföretag
Företag bildade 1729
Franska dryckestillverkare
LVMH
Louis Roederer

Louis Roederer är det näst äldsta ännu verksamma specialiserade Champagnehus i familjeägo. Företaget grundades 1776 och huvudkontoret ligger i staden Reims i regionen Champagne-Ardenne.

Grundaren
Huset grundades av Louis Roederer (1798 1809-1870) som föddes i Strasbourg.

1827 började Louis Roederer på huset Dubois Père & Fils som då ägdes av hans farbror Nicolas-Henri Schreider. Roederer förvärvade företaget 1833 som därefter bytte namn.

Företaget
Huset grundades som Dubois Père & Fils Maison de Champagne möjligen redan 1760 men det officiella datumet är satt till 1776.

Tillverkningsmetoderna för mousserande viner hade utvecklades av Dom Pérignon redan i slutet på 1600-talet. Vinet förvarades dock då i fat vilket omöjliggjorde transporter.

Först efter ett Arrêté royal (Kungligt dekret) utfärdad den 25 maj 1728 av Ludvig XV av Frankrike tilläts nu vin att även transporteras på flaskor och förutsättningarna för champagnehusen grundlades.

1833 övertogs champagnehuset av Louis Roederer efter farbrorns död och namnet ändrades. Efter Louis Roederers död övertogs företaget av sonen Louis Roederer II.

Efter Louis II död 1880 övertog systern Léonie Olry företaget och därefter hennes söner Léon Orly och Louis-Victor Orly. Familjen behöll namnet Roederer hela tiden även när hustrun till sonen Léon Camille Olry-Roederer övertog företaget 1932.

Efter Camilles död 1975 övertog dottern Marcelle Rouzaud och hennes son Jean-Claude Rouzaud ledningen. 2006 tog så sonen Frédéric Rouzaud över och företaget är fortfarande ett familjeföretag.

Husets prestigechampagne (La Cuvée Prestige) heter "Cristal".

Referenser

Externa länkar
 Roederers internetsida
 Om Roederer på Union de Maisons de Champagne (UMC)

Champagne
Franska livsmedelsföretag
Företag bildade 1776
Franska dryckestillverkare
Möja västerfjärd

Möja västerfjärd är en fjärd i Stockholms skärgård som ligger väster och norr om Möja. I söder ansluter den till Möja söderfjärd via det 500 meter breda sundet mellan Södermöja och Södra Stavsudda. Husaröleden passerar över Möja västerfjärd.

Möja västerfjärd är den djupaste fjärden i Stockholms skärgård. Det största uppmätta djupet är 116 meter.

Källor

Externa länkar
Möja västerfjärd VISS

Fjärdar i Stockholms skärgård
Värmdö kommun
Taittinger

Huset Taittinger är det tredje äldsta ännu verksamma specialiserade Champagnehus. Företaget grundades 1734 och huvudkontoret ligger i staden Reims i regionen Champagne-Ardenne.

Grundaren
Huset grundades av Jacques Fourneaux som senare överlät det åt sin son.

Företaget
Huset grundades som Fourneaux et Cie Maison de Champagne 1734.

Tillverkningsmetoderna för mousserande viner hade utvecklades av Dom Pérignon redan i slutet på 1600-talet. Vinet förvarades dock då i fat vilket omöjliggjorde transporter.

Först efter ett Arrêté royal (Kungligt dekret) utfärdad den 25 maj 1728 av Ludvig XV av Frankrike tilläts nu vin att även transporteras på flaskor och förutsättningarna för champagnehusen grundlades.

Efter faderns död övertog Jérôme Fourneaux ledningen.

Kring 1912 kom Pierre-Charles Taittinger som då jobbade som champagnegrossist i kontakt med huset.

1931 köpte Taittinger champagnehuset som då bytte namn till Ets Taittinger Mailly & Cie. Under denna tid flyttades verksamheten från Mailly till staden Reims.

Husets prestigechampagne (La Cuvée Prestige) heter "Comtes de Champagne" och "Comtes de Champagne Rosé".

Referenser

Externa länkar
 Taittingers internetsida
 Om Taittinger på Union de Maisons de Champagne (UMC)
 Den svenska importörens infosida

Champagne
Franska livsmedelsföretag
Företag bildade 1734
Franska dryckestillverkare
František Martin Pelcl

František Martin Pelcl (även Franz Martin Pelzel), född 11 november 1734 i Reichenau an der Knieschna, död 24 februari 1801 i Prag, var en tjeckisk historiker och filolog. 

Pelcl studerade i Prag och Wien och utnämndes 1793 till professor i tjeckiska språket vid Wiens universitet. Bland hans skrifter, av vilka många är otryckta, märks Kurzgefasste Geschichte der Böhmen von den ältesten bis auf die itzigen Zeiten (1774; tredje upplagan 1782), Abbildungen böhmischer und mährischer Gelehrten und Künstler (1773-82), Scriptores rerum Bohemicarum (1782-84), Böhmische, mährische und schlesische Gelehrte und Schriftsteller aus dem Orden der Jesuiten (1786), Geschichte der deutschen und ihrer Sprache in Böhmen (I, 1788, II, 1791) och Grundsätze der böhmischen Grammatik (1795) samt på tjechiska Nová kronika česká (I-III, 1791-96; IV otryckt). År 1775 utgav han historikern Bohuslav Balbíns Dissertatio apologetica pro lingua slavonica, som dock konfiskerades.

Källor

Tjeckiska lingvister
Tjeckiska historiker
Österrikiska professorer
Födda 1734
Avlidna 1801
Män
Ugglan
Personer från Böhmen
Van Buren

Van Buren kan avse:

 Martin Van Buren, USA:s president 1837-41

Geografi

Antarktis 

 Mount Van Buren,

USA 

 Van Buren, Arkansas, countyhuvudort, Crawford County, 
 Van Buren, Missouri, countyhuvudort, Carter County, 
 Van Buren, Indiana, ort, Grant County, 
 Van Buren, Maine, ort, Aroostook County, 
 Van Buren, Ohio, ort, Hancock County, 
Van Buren, New York

Se även 
Van Buren County

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade USAförgreningar