kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nätmönstrad tusenfotingssnok

Nätmönstrad tusenfotingssnok (Aparallactus lunulatus), är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Levnadssätt 
Ormen är giftig, men normalt inte farlig för en människa. Vanligen blir den omkring 30–40 centimeter lång, men den kan nå upp till 54 centimeter. Kroppen är mörk eller svartaktig.

Utbredning 
Zimbabwe, södra Moçambique, nordöstra Sydafrikanska republiken, Swaziland, Zambia, delar av Kongo-Kinshasa, Ghana till Eritrea, Elfenbenskusten, Etiopien, Somalia, Centralafrikanska republiken, Kamerun, Botswana och Tanzania.

Levnadssätt 
Typisk terräng som i området Tete i Moçambique. Gräver ner sig i lös mark, under löv och grenar. fortplantningen är ovipar och honan lägger 3-4 ägg. Födan består av tusenfotingar och skorpioner.

Referenser 
JVCI: Aparallactus lunulatus
ITIS: Aparallactus lunulatus

Tryckt litteratur 
The Wildlife of Southern Africa, 'N Volledige gids tot die slange van Suider-Afrika

Stilettormar
Uzbekistan i olympiska vinterspelen 2002

Uzbekistan deltog i olympiska vinterspelen 2002. Uzbekistans trupp bestod av 6 idrottare varav 3 var män och 3 var kvinnor. Den äldsta idrottaren i Uzbekistans trupp var Tatyana Malinina (29 år, 22 dagar) och den yngsta var Nataliya Ponomareva (19 år, 181 dagar).

Resultat

Alpin skidåkning
Slalom herrar 
Komil Urunbayev - ?  
Slalom damer
Elmira Urumbayeva - 38

Konståkning
Singel herrar
Roman Skornyakov - 19  
Par
Nataliya Ponomareva - 18  
Yevgeny Sviridov - 18  
Singel damer
Tatyana Malinina - ?

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Uzbekistan
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Venezuela i olympiska vinterspelen 2002

Venezuela deltog i olympiska vinterspelen 2002. Venezuelas trupp bestod av fyra idrottare varav tre var män och en var kvinna. Alla tävlade i rodel.

Resultat

Rodel
Singel herrar
Chris Hoeger - 31  
Julio César Camacho - 39  
Werner Hoeger - 40  
Singel damer
Iginia Boccalandro - ?

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Venezuela
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
2002
Aparallactus modestus

Aparallactus modestus (engelska: "Western Forest Centipede-eater” eller “giant Centipede-eater") är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Kännetecken 
Ormen är giftig, men saknar större tänder. Ormen är ganska stor för att vara en tusenfotingssnok, med en längd på 35-65 centimeter. Den har en grov kropp med en kort svans och trubbig nos. Vuxna exemplar är blå-gröna i färgen. Fjällen kan vara ljusare i kanterna. Juvenilerna har en ljus strimma som går ner från huvudet och ut över ryggen på ormen, men denna försvinner ganska fort när ormen växer.

Utbredning 
Centralafrikanska republiken, Uganda, Kongo-Kinshasa, Kamerun, Nigeria, Togo, Benin, Ghana, Elfenbenskusten, Sierra Leone och Gabon.

Levnadssätt 
Specialiserad på tusenfotingar som de andra arterna i släktet men föredrar hellre jordmaskar. Trivs i skogarna i Kongobäckenet, begränsad till vissa skogsområden i den nordvästra regionen. Fortplantningen är ovipar och honan lägger 4-7 ägg.

Referenser

Tryckt litteratur 
A photographic guide to snakes, other reptiles and amphibians of East Africa, s.66.

Stilettormar
Aparallactus
Aparallactus moeruensis

Aparallactus moeruensis (engelska: "Zaire Centipede-eater"), är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Kännetecken 
Ormen är giftig, men normalt inte farlig för en människa.

Utbredning 
Södra Kongo-Kinshasa.

Levnadssätt 
Födan består bland annat av tusenfotingar. Ormen har ett grävande levnadssätt.

Referenser 
JCVI: Aparallactus moeruensis
ITIS: Aparallactus moeruensis

Stilettormar
Aparallactus
Zénobe Gramme

Zénobe Théophile Gramme, född 4 april 1826 vid Liège, död 20 januari 1901 i Bois-Colombes, var en belgisk elektrotekniker.

Gramme var en tid modellsnickare i Paris, men studerade sedermera elektroteknik och fysik. Han gav genom sina konstruktioner ett av de viktigaste bidragen till den moderna elektriska maskintekniken, vilken kan räkna sin början från uppfinningen en likströmsgenerator, kallad Grammes maskin, vilken han konstruerade 1870 under medverkan av Hippolyte Fontaine.

Redan förut hade åtskilliga konstruktioner av strömgenererande maskiner sett dagen, dock utan att kunna nå någon praktisk betydelse. Samma idé, som av Gramme självständigt uppfanns och gjordes fruktbärande, hade angivits av italienaren Antonio Pacinotti redan 1860, men stannade då inom laboratoriets väggar och föll i glömska.

Se även
2666 Gramme

Källor

Belgiska ingenjörer
Belgiska uppfinnare
Födda 1826
Avlidna 1901
Män
Ugglan
Personer från Liège (provins)
Aparallactus niger

Aparallactus niger är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar. Arten är giftig för djur, dock oftast inte för människor. Den finns i Guinea, Sierra Leone och Elfenbenskusten i för dessa länder typisk terräng och är en grävande orm. Den äter bland annat tusenfotingar.

Referenser 
JCVI: Aparallactus niger
ITIS: Aparallactus niger

Stilettormar
Aparallactus
Bindhinna

Bindhinna (konjunktiva, conjunctiva) är en slemhinna som täcker ögat och ögonlockets insida.

Bindhinnan är känslig för allergiska reaktioner som pollenallergi då hinnan kan svullna i så kallad bindhinneinflammation. 

Ögat
Aparallactus nigriceps

Aparallactus nigriceps (Engelska: "Mozambique Centipede-eater") är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Kännetecken 
Ormen är giftig, normalt inte farlig för en människa. Längd 25-30cm, oliv-brun i färgen med en brun-svart krage precis bakom huvudet, huvudet är svart.

Utbredning 
Syd östra Mozambique, (runt om Inhambane)

Levnadssätt 
Äter tusenfotingar. Är en grävande orm och lever i låglands områden.

Hot 
Är med på listan över möjligtviss utdöda djur. Har inte sätts till på flera år.

Referenser 
http://reptile-database.reptarium.cz/species.php?genus=Aparallactus&species=nigriceps
http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=700359
https://web.archive.org/web/20090422160648/http://petermaas.nl/extinct/missing.htm#Reptiles
Bok: 'N Volledige gids tot die slange van Suider-Afrika
Stilettormar
Aparallactus
Aparallactus turneri

Aparallactus turneri (engelska: "Malindi Centipede-eater") är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Kännetecken 
Ormen är giftig, men normalt inte farlig för en människa. Den är svart på ovansidan av huvudet och har en svart krage en bit bakom huvudet, resten av kroppen är gulaktig.

Utbredning 
Längs Kenyas kust.

Levnadssätt 
Begränsad till vissa områden, som skogsområdet Arabuko Sokoke och kusten mellan Tanafloden och Lamu. Ormen har ett grävande levnadssätt och dess föda består bland annat av tusenfotingar.

Referenser 
ITIS: Aparallactus turneri
JCVI: Aparallactus turneri

Tryckt litteratur 
Coastal forests of eastern Africa

Stilettormar
Aparallactus
Tony Garnier (musiker)

Tony Garnier, född 1956 i Saint Paul i Minnesota, är en amerikansk basist (både kontrabas och elbas), mest känd som ackompanjatör i Bob Dylans turneband sedan 1989. Redan 1975 samarbetade dock Garnier och Dylan i samband med Renaldo and Clara. Garnier är den musiker som har spelat tillsammans med Dylan under längst tid.

Garnier har inte bara spelat tillsammans med Bob Dylan utan har även gjort musik med Tom Waits, Loudon Wainwright III, Paul Simon, Marc Ribot och Eric Andersen. Dessutom har spelat i banden Asleep at the Wheel och The Lounge Lizards.

Garnier dök upp i filmen Masked and Anonymous från 2003.

Album

Med Bob Dylan

Med Tom Waits

Källor 

Födda 1956
Amerikanska basister
Bob Dylan
Män
Levande personer
Aparallactus werneri

Aparallactus werneri (engelska: "Usambara Centipede-eater"), är en ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet tusenfotingssnokar.

Kännetecken 
Ormen är giftig men normalt inte farlig för en människa. Kroppen är gråsvart färgad med lite gula fläckar på huvudet och en bit bakåt på huvudet. Huvudet är mer svart än övriga kroppen och gulvitt på sidan ner mot magen.

Utbredning 
Arten lever i östra Tanzania (Usambara och Uluguru bergen).

Levnadssätt 
Födan består bland annat av tusenfotingar som för alla tusenfotingssnokar. Djuret är en grävande orm.

Referenser 
JCVI: Aparallactus werneri
ITIS: Aparallactus werneri

Externa länkar 
 Bild på ormen: https://web.archive.org/web/20051218114859/http://itgmv1.fzk.de/www/itg/uetz/herp/photos/Aparallactus_werneri.jpg

Stilettormar
Aparallactus
Antonio Pacinotti

Antonio Pacinotti, född 17 juni 1841 i Pisa, död där 24 mars 1912, var en italiensk fysiker. Han var son till Luigi Pacinotti.

Pacinotti blev 1873 professor vid universitetet i Cagliari och 1882 i sin födelsestad och verkade framgångsrikt arbetat på elektroteknikens område. Han angav 1860 idén till det första elektromagnetiska ringankaret. Hans uppfinning stannade dock inom laboratoriets väggar och föll i glömska, men hans idé uppfanns självständigt och gjordes fruktbärande av belgaren Zénobe Gramme 1870. Pacinotti tilldelades Matteuccimedaljen 1880.

Källor

Italienska fysiker
Italienska professorer
Professorer i fysik
Personer verksamma vid universitetet i Pisa
Mottagare av Matteuccimedaljen
Fysiker under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Pisa
Födda 1841
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Konståkning vid olympiska vinterspelen 1988

Resultaten från tävlingarna i konståkning vid olympiska vinterspelen 1988.

Tävlingarna hölls i Stampede Corral och i Olympic Saddledome i Calgary, Alberta, Kanada.

Medaljfördelning

Resultat

Herrar

Damer

Par

Isdans

Källor

Externa länkar

Konståkning
1988
Konståkning i Kanada
Konståkningssäsongen 1987/1988
Luigi Pacinotti

Luigi Pacinotti, född 4 mars 1807 i Pistoia, död 24 november 1889 i Pisa, var en italiensk fysiker. Han var far till Antonio Pacinotti.

Pacinotti blev filosofie doktor 1828 och var professor vid universitetet i Pisa 1831–1881. Han ägnade sig åt såväl ren matematik som experimentell fysik och mekanik och författade ett stort antal skrifter, däribland den omfattande Corso di Fisica Tecnologica e Meccanica Sperimentale. Han var sekreterare för avdelningen för kemi och fysik vid den första italienska vetenskapskongressen i Pisa 1839.

Källor

Italienska fysiker
Alumner från universitetet i Pisa
Italienska professorer
Professorer i fysik
Personer verksamma vid universitetet i Pisa
Fysiker under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Pistoia
Födda 1807
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1988

Resultaten från tävlingarna i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1988 i Calgary, Kanada. För första gången hölls även en lagtävling i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen.

Herrar

Individuellt
28 februari 1988

Detta var första gången tävlingen använde Gundersens poängsystem och tillät fristil i längdskidåkningen.

Lag
23 februari 1988

Källor
Monacos Grand Prix 2009

Monacos Grand Prix 2009 var det sjätte av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2009.

Rapport 
Jenson Button i Brawn tog pole position 0,025 sekunder före Kimi Räikkönen i Ferrari. I andra ledet stod Rubens Barrichello i Brawn och Sebastian Vettel i Red Bull följda av Felipe Massa i Ferrari och Nico Rosberg i Williams. Från fjärde ledet startade Heikki Kovalainen i McLaren och Mark Webber i Red Bull framför Fernando Alonso i Renault och Kazuki Nakajima i Williams. Lewis Hamilton i McLaren fick avbryta kvalet efter att ha kört in i skyddsräcket och skadat vänster bakhjulsupphängning och startade efter ett senare växellådsbyte från den sista rutan.

Button tog starten och vann loppet före Barrichello vilket innebar Brawns tredje dubbelseger. Trea kom Räikkönen, som därmed tog säsongens första pallplats.

Vid detta lopp spelade däckvalet stor roll. De däck som fanns att tillgå var soft och super soft. Brawnbilarna startade på super soft medan de flesta andra startade på soft. Det visade sig tidigt att super soft-däcken slets mer än väntat varför Brawn gjorde de första depåstoppen tidigare än planerat. Sedan hade man fördelen att kunna avsluta loppet på de hårdare däcken.

Resultat 

 Jenson Button, Brawn-Mercedes, 10 poäng 
 Rubens Barrichello, Brawn-Mercedes, 8 
 Kimi Räikkönen, Ferrari, 6 
 Felipe Massa, Ferrari, 5 
 Mark Webber, Red Bull-Renault, 4 
 Nico Rosberg, Williams-Toyota, 3 
 Fernando Alonso, Renault, 2 
 Sébastien Bourdais, Toro Rosso-Ferrari, 1 
 Giancarlo Fisichella, Force India-Mercedes
 Timo Glock, Toyota
 Nick Heidfeld, BMW Sauber
 Lewis Hamilton, McLaren-Mercedes
 Jarno Trulli, Toyota
 Adrian Sutil, Force India-Mercedes
 Kazuki Nakajima, Williams-Toyota

Förare som bröt loppet 
 Heikki Kovalainen, McLaren-Mercedes (varv 51, olycka)
 Robert Kubica, BMW Sauber (28, bromsar)
 Sebastian Vettel, Red Bull-Renault  (15, olycka)
 Nelsinho Piquet, Renault (10, olycksskada)
 Sébastien Buemi, Toro Rosso-Ferrari (10, olycka)

Noteringar 
 Rubens Barrichello satte här rekord med totalt 13 941 körda varv och slog därmed  Michael Schumachers 13 909 varv.

VM-ställning 
 

2009 i Monaco
Monacos Grand Prix
Lista över småplaneter (12001–12500)

Detta är en lista över numrerade småplaneter, nummer 12001–12500.

Källor 
 "Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (10001)-(15000)", IAU, Minor Planet Center. Läst 2 februari 2013.

Småplaneter 012001
Clason-Hebbeska huset

Clason-Hebbeska huset var en byggnad i kvarteret Diana vid Skeppsbron 18 i Stockholm. Byggnaden revs 1909 och i dess ställe uppfördes affärshuset Skeppsbron 18.

Historik & arkitektur
Vid Skeppsbron 18 låg i början på 1700-talet några mindre byggnader som 1744 revs genom konsul Johan Clason. Han lät bygga ett enda större, 3 ½ våningar högt palats åt sig själv efter arkitekt J. Körrners ritningar. Byggnaden gestaltades med nischportal och rusticerade hörnkedjor. Johan Clasons son, Isak Clason övertog fastigheten och omkring 1760 nyinredde han den samt sålde den ungefär samtidigt till Christian Hebbe d.y.. 

Under Hebbe förädlades huset ytterligare; väggarna var prydda med målade vävtapeter och dörröverstycken rikt smyckade. Sängkammarinteriören var utförd med alkov i elegant napoleonsk empir och salongerna var präktigt inredda. 

Huset ägdes senare av Bernard von Beskow och slutligen av Svenska Akademien. I huset bodde då akademins ständige sekreterare, poeten Carl David af Wirsén. 

År 1909 revs byggnaden och arkitektfirman Hagström & Ekman ritade ett modernt affärshus för Svenska Handelsbanken, Skeppsbron 18, som fortfarande finns idag. Åke Ohlmarks, medförfattaren till jubileumsskriften "Boken om Gamla stan" (utgiven 1953), tyckte om den nya byggnaden att det blev "...ett stort, högt och fult affärshus med burspråk och falska former."

Interiörbilder

Referenser

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Skeppsbron
Ej längre existerande byggnader i Gamla stan
Släkten Hebbe
Backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988

Resultat från tävlingarna i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988. lagtävling i backhoppning arrangerades för första gången i OS-sammanhang.

Medaljörer

Medaljligan

Herrar

Normalbacke

Tävlingen hölls vid "Alberta Ski Jump Area" med en K-punkt på 89 meter.

14 februari 1988

Stora backen

Tävlingen hölls vid "Alberta Ski Jump Area" med en K-punkt på 114 meter.

23 februari 1988

Stora backen lag

Tävlingen hölls vid "Alberta Ski Jump Area" med en K-punkt på 114 meter.

24 februari 1988

Referenser

Noter

Externa länkar

Sporter vid olympiska vinterspelen 1988
1988
Backhoppning i Kanada
Backhoppningssäsongen 1987/1988
Radamisto

Radamisto (HWV 12a/12b) är en opera i tre akter av Georg Friedrich Händel med libretto av Nicola Francesco Haym. Den hade premiär 27 april 1720 på Haymarket Theatre i London, och var Händels första opera för Royal Academy of Music.

Om operan
Radamisto är en heroisk barockopera vars egentliga tema är den äktenskapliga troheten.
Radamistos och Zenobias kärlek får en kontrapunkt i Polissenas öde. Hon är styckets verkliga hjältinna, som trots alla prövningar förmår förlåta sin otrogne tyrann till make. Han har henne rent av att tacka för sitt liv. Operans största succénummer blev arian "Ombra cara di mia sposa") ("Älskade skugga av min hustru") i akt två, där Radamisto sörjer sin maka som han tror är död. Gripande vackra är även Radamistos och Zenobias båda duetter, som är placerade på två mycket betydelsefulla ställen i operan (slutet av akt II och akt III). Händel satte stort värde på såväl lysande sångpartier som briljant orkestrering. Orkestern domineras här förutom av oboerna och fagotten även av flöjter, trumpeter och horn.

Personer
Radamisto/Radamistus, Farasmanes son (alt)
Zenobia, Radamistos hustru (sopran)
Farasmane/Pharasmane, Thrakiens kung (bas)
Tiridate/Tiridates, Armeniens kung (bas)
Polissena/Polyxena, hans hustru och Farasmanes dotter (sopran)
Tigrane/Tigranes, furste av Pontus (sopran)
Fraarte (sopran)

Handling

Operans handling utspelas i Armenien år 53 e. Kr.

Akt I

Polissena beklagar sig över att hennes make Tiridate är otrogen. Han har förälskat sig i Zenobia och har angripit Trakien. Samtidigt uppvaktar Tigrane, Tiridates fältherre, Polissena som dock tillbakavisar hans närmande. Radamisto och hans far Farasmane hamnar i armenisk fångenskap, men får behålla livet om de är beredda att kapitulera. Farasmane, Radamisto och Zenobia går dock inte med på detta utan är beredda att dö. Tiridate ger order om att fader och son skall dödas, men hans fältherre Tigrane underlåter att verkställa kungens befallning.

Akt II

Radamisto och Zenobia lyckas fly. Den totalt utmattade kvinnan ber maken att döda henne, men han har inte hjärta att göra det och de kastar sig båda i floden. Radamisto tror att Zenobia är död, men Tigrane har räddat henne och hon befinner sig nu i Tiridates våld. Radamisto vill befria henne, men Polissena går emellan de båda männen och förhindrar blodsutgjutelse. Då griper Radamisto till en list. Han förklär sig och sprider ut ett rykte om att han har dött.

Akt III

Tiridate ansätter Zenobia och erbjuder henne kungarikets krona. Eftersom Radamisto sägs vara död, är Tiridate obevakad och Radamisto lyckas smyga sig på honom. Polissena träder på nytt emellan. Radamist skall avrättas. Tigrane har slutgiltigt tagit parti emot Tiridate och förhindrar att domen verkställs. Farasmane återinsätts på Trakiens tron. Radamisto är nu lyckligt återförenad med Zenobia och avstår från att hämnas. Tiridate känner ånger och återvänder till sin hustru Polissena.

Källor

Operor av Georg Friedrich Händel
1720 i Storbritannien
Kultur i London
Kulturåret 1720
Italienskspråkiga operor
Italienska operor
Thomas von Westen

Thomas von Westen, född den 13 september 1682 i Trondheim, död den 9 april 1727, var en norsk präst och missionär, kallad Samernas apostel. 

von Westen var sockenpräst i Veøy och en av de så kallade sjustjärnorna, en krets av präster i Romsdalen som hade gripits av pietismen. Kung Fredrik IV av Danmark tillhörde samma rörelse och beslöt sig för att inleda en missionsverksamhet bland samerna i Nordnorge, för vilken Thomas von Westen blev ledare 1716. von Westen gjorde tre missionsresor upp till Finnmark, lät bygga flera kapell och skolhus samt anställde lärare för samerna.

År 1717 inrättade von Westen ett seminarium i Trondheim för utbildning av samiskspråkiga präster och lärare. Detta kom att tjäna som förebild för sameskolor och kateketundervisning i Sverige.

I november 1722 var Thomas von Westen i Rana på sin tredje och sista missionsresa. Han träffade då en överenskommelse med samerna i området om att de tillsammans med den finländske missionären Arvid Bistock skulle bygga ett kapell vid Vilasundet i den översta delen av Umeälven. Vila kapell stod färdigt senast 1725 och hamnade efter riksgränsens fastställande 1751 på den svenska sidan.

Referenser

Personer i samisk historia
Norska präster under 1700-talet
Alumner från Köpenhamns universitet
Födda 1682
Avlidna 1727
Män
Clyde

Clyde eller River Clyde är en 176 km lång flod i Skottland och därmed Skottlands tredje längsta. Den sträcker sig från bergen i South Lanarkshire till Firth of Clyde på Skottlands västkust. Avrinningsområdet är 4 000 km² stort. Den har givit namn åt konserthuset Clyde Auditorium (senare kallat SEC Armadillo) i Glasgow.

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Skottland
Irländska sjöns avrinningsområde
Saintes-Maries-de-la-Mer

Saintes-Maries-de-la-Mer (occitanska: Lei Santei Marias de la Mar) är en stad och kommun i departementet Bouches-du-Rhône i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i sydöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saintes-Maries-de-la-Mer som ligger i arrondissementet Arles. År  hade Saintes-Maries-de-la-Mer  invånare. Staden ligger i centrum i det franska området Camargue och är belägen vid Medelhavet.

Platsen där staden ligger har varit bebodd sedan forntiden, men den nämns första gången på 300-talet av geografen Rufus Festus Avienus, som berättar att guden Ra dyrkades i där. Saintes-Maries-de-la-Mer, "De heliga Mariorna av havet", är uppkallad efter en legend, att Maria Magdalena, Maria Salome, Maria Klopas samt följeslagare skulle ha anlänt till platsen med båt, sedan de lämnat Jerusalem efter Jesu korsfästelse. I staden förvaras enligt denna legend deras reliker. Staden är en vallfartsort bland annat för romer som menar att även relikerna av deras helgon Sara La Kali finns där i en kyrka. De firar årligen en festival i staden till Sara La Kalis minne.

Staden ligger vid en lång sandstrand och är nu för tiden en populär turistort med många hotell och restauranger.

Vincent van Gogh har låtit staden stå modell för några av sina berömda målningar, och den har inspirerat Tori Amos till en låt, Mary's of the Sea.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saintes-Maries-de-la-Mer

Referens:INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Bouches-du-Rhône

Källor

Externa länkar 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Romersk-katolska pilgrimsorter i Frankrike
Platser med del av helgons kropp
Kommuner i Bouches-du-Rhône
Cambridge, New Hampshire

Cambridge Township är en geografisk plats med township-status i Coos County i delstaten New Hampshire, USA. Vid folkräkningen år 2000 bodde 10 personer på orten.

Största delen av platsen är skogsmark, men området inkluderar sydöstra hörnet av Umbagog Lake.

Referenser 

Orter i New Hampshire
Joe Hisaishi

Joe Hisaishi (久石 譲, Hisaishi Jō), ursprungligen Mamoru Fujisawa , född 6 december 1950 i Nagano i Japan, är en japansk kompositör. Han har skrivit musik till över 100 filmer och har fasta engagemang som musikleverantör till Hayao Miyazakis och (tidigare) Takeshi Kitanos filmer.

Biografi 
För sina musikaliska verk har Hisaishi vunnit Japanska filmakademins pris för bästa musik sex gånger. 1992 fick han det för musiken till animefilmerna Nausicaä från Vindarnas dal och Min granne Totoro, 1993, 1994 för sitt jobb med olika sonater och filmerna Haruka, nosutaruji  och Mizu no tabibito samurai kids (水の旅人 侍KIDS), 1999 för filmen Hana-bi, 2000 för musiken till filmen Kikujiros sommar  och 2009 för musiken i animen Ponyo på klippan vid havet.

Diskografi

Soloalbum 
Hisaishi har släppt minst 30 soloalbum.

Referenser 

Japanska filmmusikkompositörer
Födda 1950
Män
Levande personer
Personer från Nagano
WP:Projekt Japan
Salome Chepchumba

Salome Chepchumba, född den 29 september 1982, är en kenyansk friidrottare som tävlar i hinderlöpning.

Chepchumba deltog vid VM 2005 i Helsingfors där hon slutade femma på tiden 9.37,39. Hon blev senare trea vid IAAF World Athletics Final 2006 i Stuttgart på tiden 9.29,58.

Personliga rekord 
 3 000 meter hinder - 9.26,07

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1982
Kenyanska hinderlöpare
Kvinnor
Levande personer