kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andrea Geyer

Andrea Geyer, född 1971 i Freiburgs universitet i dåvarande Västtyskland, är en konstnär som lever och arbetar i New York och i Freiburg. Hon arbetar med video, fotografi och text i forskningbaserade verk som ofta problematiserar företeelser som berättande, fiktion och historieskrivning, och hur identitet formas.

Ett av hennes verk är serien Spiral Lands, chapter 1-3 (2007-2009), som består av en serie svartvita fotografier tillsammans med texter hämtade från historiska källor, muntliga berättelser, nyhetsreportage och påhittade reseskildringar. Verket behandlar den amerikanska koloniala upptäckarmyten och fotografiets roll i skapandet av historien och beskrivningen av hur USA tog kontrollen över kontinenten på bekostnad av den amerikanska ursprungsbefolkningen och hur dessa koloniala mekanismer fortfarande är verksamma. 

Ett annat verk är Criminal Case 40/61: Reverb, 2009 som skildrar rättegången mot den nazistiske krigsförbrytaren Adolf Eichmann i Israel 1961. Verket är en sexkanalig videoinstallation där rollen av den åtalade, försvararen, domaren, åklagaren, åhörarna och journalisten spelas av en och samma skådespelare. Manuset är baserat på historiska dokument, exempelvis journalisten Hannah Arendt reportage för The New Yorker ifrån rättegången, Arendts böcker The Life of the Mind och Eichmann in Jerusalem: A Report on the Banality of Evil och en intervju med Eichmann i Life Magazine som publicerades den 28 november 1960.

Geyer har haft separatutställningar på exempelvis Museum of Modern Art i New York, IASPIS i Stockholm och Esbjergs konstmueum. Vid flera tillfällen har hon samarbetat med konstnären Sharon Hayes, exempelvis i verken In Times like this only Criminals remain silent, 2005 och The Future is Unthinkable / History is Ours, 2009 och de har tillsammans ställt ut på bland annat Documenta 12, Tate Modern i London och  P.S. 1 Contemporary Art Center i New York.

Geyer är representerad vid bland annat Museum of Modern Art.

Källor
Göteborgs Konsthall  (2009) Andrea Geyer | Sharon Hayes, <www.konsthallen.goteborg.se>, läst 2009-11-30
Andre Geyer, <www.andreageyer.info>, läst 2009-11-30

Noter

Externa länkar
www.andreageyer.info - officiell webbplats
http://www.moma.org/explore/inside_out/2015/11/09/experiencing-andrea-geyers-insistence-at-moma

Tyska videokonstnärer
Tyska konstnärer under 2000-talet
Personer från Freiburg im Breisgau
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Representerade vid Museum of Modern Art
Träkumla Rom AB

Träkumla Rom AB är ett svenskt destilleri grundat år 2002. Företaget är det första och hittills enda destilleriet i Sverige av sitt slag. 

Destilleriet är beläget på Tjängdarve gård utanför Visby, Gotland. Företagets verksamhet innefattar att förädla sockerbetsråvara (melass och rå sockerbeta) till en produkt som av företaget benämns ”Altissima” som närmast motsvarar rom. Denna benämning är vald för att den produkt som kallas ”rom” måste tillverkas av råvara från sockerrör. 

Företaget framställer fyra varianter av produkten, både ljusa och lagrade. Dessa är Altissima Bigarrå, Altissima Pistage, Altissima Vulgaris och Altissima Lagrad. Förutom tillverkningen av dessa produkter innefattar företagets verksamhet även konferensverksamhet samt visningar och provsmakningar av produkterna.

Företaget verkar vara overksamt sent 2017 då de senaste uppdateringarna på hemsida (enligt extern länk) och Facebook verkar vara från 2014. Man anger ett samarbete med Stafva gård men inte heller på deras hemsida omnämns Träkumla.

Se även
Kobba Libre
Tuzemak

Externa länkar 
Träkumla Rom AB

Svenska spritföretag
Företag bildade 2002
Caecilius av Iliberris

Caecilius av Illiberis var en av sju biskopar, som enligt traditionen sändes till Spanien av apostlarna Petrus och Paulus.

Traditionen om dessa "sju apostoliska män" (siete varones apostólicos) nämner jämte Caecilius som biskop av Illiberis (nuvarande biskopssäte Granada): Torquatus av Acci (nu Guadix), Ctesiphon av Vergium (nu Berja), Secundus av Abula (nu Abla), Indaletius av Urci (nu Almeria), Hesychius av Carteia (nu Cazorla) och Euphrasius av Illiturgum (nu Andújar).

Dessa namn hämtas från martyrologiet från Lyon från år 806, som i sin tur är beroende av en källa från 400-talet. Enligt handskrifter från 900-talet landsteg de sju i Cadiz. Där blev de förföljda av den inhemska befolkningen, men räddades genom ett under. Påven Johannes Paulus II mindes under sitt besök i Spanien 1982 de sju biskoparna som landets missionärer.

Gemensam minnesdag för dessa helgon är den 15 maj. Den helige Caecilius uppmärksammas dessutom den 1 februari.

Källor

Externa länkar 
 Norsk biografi

Spanska helgon
Spanska biskopar
Födda 000-talet
Avlidna 000-talet
Män
Pellikel

Pellikel är den skyddande film av saliva komponenter och glykoproteiner, som binder till tandens yta och skyddar mot bakteriers angrepp.
Pellikeln fungerar även som ett fäste för bakterier som har förmågan att binda sig fast till de olika beståndsdelarna i pellikeln.
Bildningen av pellikeln och inbindningen av mikroorganismer är de första stegen i utvecklingen av plack.

Glykoproteiner i saliv fäster mot den rengjorda tandens yta, genom att glykoproteinerna är negativ laddade så attraheras de till Ca2+ -jonerna i emaljens hydroxyapatit. Det är bland annat statherin, prolin-rika proteiner och α-amylas. Dessa utgör då pellikeln.

Källor 

Odontologi
Edward Bagnall Poulton

Sir Edward Bagnall Poulton, född 27 januari 1856 i Reading, död 20 november 1943, var en engelsk zoolog.

Poulton utnämndes 1893 till professor i zoologi vid universitetet i Oxford. Han bidrog till sin vetenskap särskilt genom undersökningar på selektionsteorins område. Han tilldelades Darwinmedaljen 1914 och Linnean Societys guldmedalj 1922. Han invaldes som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1916 och tilldelades knightvärdighet 1935.

Bibliografi (i urval)
The Colours of Animals (1890)
Charles Darwin and the Theory of Natural Selection (1896)
Essays on the Evolution (1908)
Heredity in Six Families of Papilio dardanus Brown (1909)

Källor
 

Brittiska zoologer
Brittiska professorer
Professorer i zoologi
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Linnean Medal
Zoologer under 1800-talet
Zoologer under 1900-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Brittiska forskare under 1900-talet
Personer från Reading
Födda 1856
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Rådssalen

Rådssalen, även Rådsalen eller Stadsfullmäktiges rådsal, är Stockholms kommunfullmäktiges sammanträdesrum i Stockholms stadshus.

Rådssalen ligger på östra sidan om Borgargården, mitt emot Gyllene salen. Kommunfullmäktige sammanträder var tredje vecka i rådssalen. Salen har även en åhörarläktare för allmänheten med plats för cirka 200 personer.

Arkitektur och utsmyckning

Rådssalens inredning hålls i röda, varma färgnyanser. Den 19 meter höga takhöjden kan anas mellan de frilagda takstolarna, som är utförda med inspiration från vikingatiden. Högst upp finns ljusblåa moln och himmelsmotiv som förstärker intrycket av takhöjden.

Stadshuset ritades av arkitekt Ragnar Östberg. Möblerna i Rådssalen och Rådshallen (förrummet till Rådssalen) är formgivna av Carl Malmsten och textilierna är designade av Maja Sjöström, för takmåleriet stod Filip Månsson. Klockan på läktaren är gestaltad av Östberg och tillverkat av Linderoths urfabrik. Klockan var en gåva av Stockholms urmakarmästare.

Bilder

Referenser

Externa länkar
360 graders panorama av Rådsalen

Stockholms stadshus
Enskilda rum
Heden City Bandy

Heden City Bandy var fram till 2009/2010 en bandyklubb i Göteborg som tränade och spelade sina hemmamatcher på Ruddalens IP. Klubben hette fram till 2005 Tuve Bandy och Landhockey Klubb och grundades 1975 i Tuve.

Klubben hade under sina glansdagar en mängd ungdoms-, dam- samt herrlag. Allt eftersom intresset för bandy falnade i Tuve och i samband med att klubbstugan brann ner under slutet av 1990-talet dog stora delar av klubben. Klubben höll sig nätt och jämnt levande, framförallt tack vare ursprungsgrundaren Curt Dahlins oavbrutna engagemang.

År 2005 valde styrelsen att byta namn på klubben för att få en starkare anknytning till Heden och därmed till Göteborgs centrum. Det nya namnet på klubben blev Heden City Bandyklubb, Heden CBK. Curt Dahlin och flera av de äldre gentlemännen i föreningen gick under 2006 sin egen väg och startade den nya klubben Heden Bandy, vilken, namnet och klubbfärgerna till trots, var en skild förening från Heden City Bandy.

Heden City, nu bestående till största delen studenter och några före detta SK Höjden-/GAIS Bandy-spelare, inledde vintern 2008-2009 ett samarbete med SK Höjden, vilket utmynnade i att klubben inför säsongen 2010/2011 lade ner sin verksamhet för att helt ingå i SK Höjden.

Tabellplaceringar genom tiderna

Referenser 

Heden City Bandys hemsida

Bandyklubbar i Sverige
Bandyklubbar i Göteborg
Sportklubbar bildade 1975
Division 1 i fotboll för damer 1987

Division I i fotboll 1987 var Sveriges högsta division i fotboll för damer 1987, och den sista upplagan av Division 1 med denna position. 1988 infördes Damallsvenskan som Sveriges högsta serie i fotboll för damer.
Norra serien vanns av Dalhem IF och södra serien plus SM-slutspelet vanns av Öxabäck IF. Serierna hade 22 omgångar och de två bästa i varje serie gick vidare till SM-slutspel. Lag 7 till 11 i de båda serierna flyttades ner till Division I, lag 12 flyttades ner till Division II. Man fick två poäng för seger, en poäng för oavgjort och noll poäng för förlust.

Förlopp
Skytteligan vanns av Eva-Lotta Carlsson, Dalhem IF som noterades för 28 fullträffar.

Matchen Djurgårdens IF – Sunnanå SK i omgång 16 slutade 2–7. På grund av att Sunnanå använt en icke spelklar spelare så dömdes dock Djurgården till segrare med 2–0.

Den första spelaren som kom från ett land utanför Norden i svensk damfotboll debuterade i juli för Hammarby IF: Janni Timisela, Nederländerna, som vid tidpunkten hade spelat 20 landskamper.

Slutställning säsongen 1987

Norra serien

Södra serien

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Finaler

Öxabäcks IF svenska mästarinnor 1987.

Källor
Horisont 1987, Bertmarks förlag, sidan 315 - Sportresultat: Fotboll
Tabeller från:

Fotnoter

Externa länkar
RSSSF - Sweden (Women) 1987

Fotboll i Sverige 1987
1987
Fotbollssäsongen 1987
Sharon Hayes

Sharon Hayes, född 1970 i Baltimore, USA, är en konstnär som bor och arbetar i New York. Hon arbetar med text, video, performance och ljud med fokus på språk, retorik och politik i verk som bland annat avhandlar aktivism, representationer av genus, queerteori och feministiska strategier. 

Ofta arbetar hon i det offentliga rummet där hon iscensatt protester och demonstrationer, och hållit offentliga tal. Ett exempel är det pågående konstprojektet In the Near Future där hon genomför en serie med enmansdemonstrationer med återanvända politiska slogans och texter från demonstrationskyltar. Ett annat är de två stora protestaktionerna Revolutionary Love: I Am Your Worst Fear, I Am Your Best Fantasy där hon samlade hundra demonstranter från olika HBT-grupperingar vid det rebublikanska, och vid det demokratiska nationella konventet, där alla demonstranter unisont läste en text om politik och kärlek.

Hayes har bland annat ställt ut på 11th International Istanbul Biennial, Warsaw Museum of Modern Art, The New Museum for Contemporary Art i New York och Deutsche Guggenheim i Berlin. Vid flera tillfällen har hon samarbetat med konstnären Andrea Geyer, exempelvis i verken In Times like this only Criminals remain silent, 2005 och The Future is Unthinkable / History is Ours, 2009 och de har tillsammans ställt ut på bland annat Documenta 12, Tate Modern i London och  P.S. 1 Contemporary Art Center i New York.

Källor
Göteborgs Konsthall  (2009) Andrea Geyer | Sharon Hayes, <www.konsthallen.goteborg.se>, läst 2009-11-30
 Sharon Hayes, <www.shaze.info>, läst 2009-11-30

Externa länkar
www.shaze.info - officiell webbplats

Födda 1970
Amerikanska videokonstnärer
Amerikanska performancekonstnärer
Kvinnor
Levande personer
Personer från Baltimore
Robert Trivers

Robert Trivers, född den 19 februari 1943, är en amerikansk evolutionsbiolog, som tilldelades Crafoordpriset 2007. 

I början av 1970-talet kom Robert Trivers med banbrytande idéer som kopplar evolutionsteorin till utvecklingen av djurs sociala beteenden och utvecklade teorin om reciprok altruism, där en individ ger en fördel till en annan, med förväntan om en gentjänst i framtiden.

Noter

Externa länkar 
 Robert Trivers, en av världens främsta evolutionsbiologer - Vetenskapsradion, sr.se

Amerikanska biologer under 1900-talet
Evolutionsbiologer
Födda 1943
Män
Levande personer
Mottagare av Crafoordpriset
Breviarium Grimani

Breviarium Grimani är en av de största och mest berömda nederländska handskrifterna med miniatyrer, som idag återfinns i San Marco-biblioteket i Venedig. Den dateras till cirka 1510–1520.

Breviarium Grimani är uppkallad efter den forne ägaren. Miniatyrerna utgör dels helsidesbilder, dels dekorativa initialer, dels ornamentala randmålningar. Bland helsidesbilderna finns bibliska scener, 12 kalenderbilder. Här framträder det nederländska landskapsmåleriet och sedebilden. Målningarna har utförts av konstnärsfamiljen Bening, särskilt Simon Bening. Andra konstnärer är Lieven från Antwerpen och Gerard från Brügge, den senare möjligen identisk med Gerard Horenbout från Gent.

Referenser

Externa länkar 

Handskrifter
Konstverk från 1500-talet
Konstverk av nederländska konstnärer
Konstverk i Venedig
All in

All in kan syfta på:

 All in - pokerterm 
 H&M All In - hopphäst
Societas pro Fauna et Flora Fennica

Societas pro Fauna et Flora Fennica är ett zoologiskt och botaniskt sällskap.

Societas pro Fauna et Flora Fennica är Finlands äldsta vetenskapliga organisation och är grundad 1 november 1821 i Åbo under ledning av Carl Reinhold Sahlberg. År 1829 flyttades den till Helsingfors. År 1851 donerade föreningen sina samlingar i zoologi och botanik till Helsingfors universitet. 

Från 1921 har syftet varit att gynna kunskap och forskning i Finlands flora och fauna.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Societas pro Fauna et Flora Fennicas arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Finländska vetenskapsorganisationer
Organisationer bildade 1821
Det Händer

Det Händer var ett regionalt evenemangs- och nöjesmagasin. Utgivningstakten var tidigare ungefär varannan vecka med en samlad årsupplaga på 966 000 exemplar. Tidningen delades ut gratis till ett drygt tusental distributionspunkter som köpcentrum, turistbyråer, broförbindelser, flygplatser, hotell, restauranger, färjelägen, teatrar, biljettkontor och turistmål.

Magasinet innehåller artiklar och tips om nöjen, kultur och evenemang från respektive region samt ett kortfattat kalendarium. Bakom tidningen stod Sida för sida tidningsproduktion AB i Lomma.

Historik
Magasinet startade 1993 som en evenemangsguide för Skåne. En nystart gjordes 2003 när Ola Sjösten tog över tidningen. År 2005 lanserades en upplaga för Köpenhamn.

Den 1 juli 2011 lanserades en särskild upplaga för Göteborg/Västkusten. I september samma år tillkom en upplaga för Stockholm/Mälardalen.

Det Händers kulturpris
År 2005 instiftades Det Händers kulturpris som delades ut till organisationer och individer som utfört en "kulturgärning utöver det vanliga". Det har tilldelats följande:
2006: Josefine Tengblad och Theresé Willstedt vid Teatrum
2007: Sara Ahlcrona
2008: Gösta Werner-sällskapet
2009: Steve Grahn
2010: Ian Burns
2011: Cornelius Löfmark
2014: Stefan Julius Malmström

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska tidningar
Gottfrid Strömberg

Axel Gottfrid Strömberg, född 17 december 1863 på  i Utajärvi, död 3 maj 1938 i Helsingfors, var en finländsk elingenjör och industriman, bergsråd (1933).

Gottfrid Strömberg var son till bergsingenjören och bruksägaren i Varkaus Johan Edvard Strömberg och Anna Kristina Amalia Bärlund. Han växte från nio års ålder upp i Varkaus. Han gick i skola i Åbo och utbildade sig till maskiningenjör på Polytekniska institutet i Helsingfors, med examen 1885. Därefter kompletterade han sina studier med elektroteknik i Berlin och Hannover i Tyskland. Han var lärare vid Polytekniska institutet 1887–94. År 1889 grundade han vid Eriksgatan i Helsingfors en elektrisk-teknisk fabrik, Oy Strömberg Ab, vars VD han var fram till 1919 och ordförande i styrelsen till 1924. 

Han var i första äktenskapet gift med Johanna Charlotta Erling från 1887 och efter skilsmässa i andra äktenskapet med Elsa Elisabeth Andersson 1919. Han fick med Elsa Elisabeth Andersson tre döttrar.

Källor
 
 Biografi (Kirjasto Virma)

Noter

Finländska maskiningenjörer
Finländska elektroingenjörer
Finländska lärare
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Födda 1863
Avlidna 1938
Män
Personer från Norra Österbotten
Finländska innehavare av bergsråds titel
Finlandssvenska tekniker
Joseph Whitworth

Sir Joseph Whitworth, född 21 december 1803 i Stockport, död 22 januari 1887 i Monte Carlo, var en engelsk ingenjör och uppfinnare.

Biografi
Whitworth fick en övervägande praktisk utbildning i maskinyrket och öppnade 1833 i Manchester egen fabrik för tillverkning av verktygsmaskiner. Hans fabrikat i denna gren vann snart anseende som normaltyper. Han framlade 1840 sin metod för åstadkommande av fullkomligt plana skivor och ett tiotal år senare sitt enhetssystem för skruvgängor, vilket med tiden blev allmänt antaget samt framställde konstruktionsprinciper för ofta använda maskindelar (lager, axlar o.s.v.). Dessutom konstruerade han nya mätinstrument och markeringsapparater. Vid världsutställningen 1851 väckte han uppseende med ett instrument för mätning av differenser på en miljondels tum. 

År 1854 började han experimentera med konstruktioner av eldvapen och vann snart ett namn även på detta område. Det whitworthska gevärets räffelsystem utmärktes därav, att loppets genomskärning bildade en reguljär månghörning, och Whitworths av ett särskilt slags mjukt stål tillverkade framladdningskanoner med sexkantigt spiralformigt lopp tävlade med William George Armstrongs, tills de senare avgick med segern (omkring 1860). Svårigheterna att erhålla ett för grova kanoner erforderligt stålgjutgods av tät och god kvalitet ledde Whitworth till uppfinningen av en metod att med hjälp av högt tryck komprimera flytande stål och sedan behandla detsamma i hydraulisk press. 

Whitworth invaldes i Royal Society (1857), blev hedersdoktor i Oxford och (1878) i Edinburgh samt ledamot av svenska Vetenskapsakademien (1879). Han gjorde 1868 en donation på 100 000 pund sterling till teoretisk utbildning av ingenjörer och upphöjdes till baronet 1869.

Bibliografi i urval
Miscellaneous Papers on Mechanical Subjects (1858)
Papers on Practical Subjects: Guns and Steel (1873)

Källor

Brittiska ingenjörer
Brittiska uppfinnare
Baronetvärdiga personer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Royal Society
Hedersdoktorer vid Oxfords universitet
Hedersdoktorer vid Edinburghs universitet
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från Stockport
Födda 1803
Avlidna 1887
Män
Ugglan
Otto Vellingk den äldre

Otto Vellingk den äldre (1610–1656) var en svensk officer och ämbetsman. Han var far till Otto och Mauritz Vellingk.

Vellingk var 1652 överste för adelns rusttjänst i Ingermanland och 1655–1656 svensk legat i Siebenbürgen.

Källor

Födda 1610
Avlidna 1656
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska överstar
Ugglan
Liutprand av Cremona

Liutprand (Liutbrand, Liudprand) var en italiensk historieskrivare under 900-talet. 

Liutprand härstammade från en förnäm langobardisk ätt och erhöll sin undervisning inte i en klosterskola, utan vid hovet i Pavia, där han vann ynnest hos kung Hugo (kung av Italien 926-947). 

Liutprands bildning fick därför en övervägande världslig och klassisk karaktär, mycket erinrande om renässansen under medeltidens sista århundraden. Sedan Berengar av Ivrea inkräktat kungadömet över Italien och blivit krönt i Pavia 949, blev Liutprand dennes kansler och sändes samma år av honom i en beskickning till Konstantinopel. 

Sedermera blev han dock oense med Berengar och i synnerhet med dennes gemål, drottning Willa. Han fann då en tillflykt vid den tyske kungen, sedermera kejsaren Otto I:s hov och skrev 958-962 en allmän historia i 6 böcker under titel Antapodosis (vedergällning), i vilken han gav luft åt sitt hat till Berengar och Willa samt sina övriga fiender. 

Arbetet omfattar tiden 888-949; det lider av bristfällig plan, grova misstag rörande äldre tider och författarens lidelsefulla partiskhet, men innehåller även många erkänt sunda omdömen. I Otto I såg Liutprand den man, som var kallad att rädda Italien från dess lidanden, och det bysantinska hovets överdrivna anspråk bemöter han med träffande skärpa. 

Även öppnar hans arbete en värdefull insikt i tidens seder och tänkesätt. Framställningssättet är i allmänhet behagligt och underhållande. Sedan Otto I blivit kung av Italien (961) och kejsare (962), användes Liutprand även av denne i offentliga uppdrag. 962 utnämndes han till biskop av Cremona, avfärdades följande år som Ottos sändebud till påven Johannes XII och bevistade den kyrkoförsamling, på vilken denne avsattes. 

De händelser, som ledde därtill, har Liutprand skildrat i en särskild historisk skrift, omfattande 960-964 (De rebus gestis Ottonis magni Imperatoris). 968 sändes Liutprand åter till Konstantinopel, denna gång för att å Otto I:s vägnar anhålla om prinsessan Theofanos hand åt hans son, sedermera kejsar Otto II. 

Även om denna beskickning har Liutprand skrivit en berättelse, som dock ej är avslutad (De legatione Constantinopolitana). Liutprands senare öden är inte kända, och hans dödsår är obekant, men 984 hade han redan en efterträdare på biskopsstolen i Cremona.

Italienska biskopar
Italienska historiker
Födda 900-talet
Avlidna 900-talet
Män
Peter Örneklou

Peter Örneklou var en svensk militär och ämbetsman, som levde under 1600- och tidigt 1700-tal.

Biografi
Peter Örneklou föddes på 1630-talet som son till ståthållaren över Ingermanland Peder Larsson Alebeck, adlad Örneklou och hans hustru Margareta von Rosen. Örneklou studerade en tid vid universitetet i Dorpat med sökte tidigt värvning i svenska armén. 1650 tjänstgjorde han som ryttare vid Otto Vellingks regemente, och blev 1655 kornett vid greve Gustaf Adolf Lewenhaupts regemente. Han visade skicklighet, särskilt som ingenjörsofficer, och befordrades 1658 till major. Örneklou sårades svårt vid Köpenhamns belägring 1659.

Därefter dröjde det till 1673 innan han genom sin beskyddare Magnus Gabriel De la Gardie befordrades till överstelöjtnant vid Dalregementet. 1674 erhöll Örneklou överstefullmakt och utnämndes 1675 till chef för Hälsinglands tremänningsregemente. Efter att ha deltagit i slaget vid Lund och där blivit sårad, flyttades han 1677 till Södermanlands regemente som överste, och utsågs samtidigt till kommendant i Halmstad. 1678 tog han avsked från den militära banan, och levde därefter på sina gods, fram tills han vid riksdagen 1680 åter lyckades slå sig fram i karriären, genom sitt stöd till kungen i opposition mot rådet och förmyndarregeringen.

Han insattes av Karl XI i sekreta utskottet samma år, och 1682 insattes han Stora kommissionen och blev en av reduktionens främsta förkämpar. Som belöning utsågs han 1683 till landshövding i Skaraborgs län. Han fick som landshövding en rad klagomål ställda mot sig från adeln i Västergötland, och tvingades efter en domstolsprocess till förlikning med dessa. Han behöll dock kungens gunst och upphöjdes 1687 i friherrlig värdighet. 1690 kom dock nya anklagelser emot honom, och kungen valde då att flytta Örneklou, och utnämnde honom istället till landshövding på Ösel. Även här kom dock hårda anklagelser emot honom och hans sätt att sköta sitt landshövdingedöme, och 1701 avsattes han och rymde då iväg till Tyskland. Han skall ha avlidit i Lübeck.

Externa länkar 

Landshövdingar i Skaraborgs län
Män
Födda 1630-talet
Avlidna 1700-talet
Deltagare i slaget vid Lund
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Liutprand

Liutprand kan syfta på:

 Liutprand av Langobarderna (död 744), langobardisk kung
 Liutprand av Cremona (död 972), biskop och författare
 Liutprand av Benevent (700-talet), hertig av Benevent