kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustaf Forsberg

Johan Gustaf Forsberg , född 16 juli 1844 i Karlskoga socken, död där 7 januari 1925, var en svensk bergsman, lantbrukare och politiker (liberal). 

Gustaf Forsberg, som var son till en snickare, var bergsman och lantbrukare i Stolpetorp i Karlskoga landskommun, där han också var kommunalt verksam. Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1903–1914, fram till 1911 för Nora domsagas valkrets och från 1912 för Örebro läns södra valkrets. När den liberala partiorganisationen Frisinnade landsföreningen bildades 1902 valdes han in i dess förtroenderåd, och vid invalet i riksdagen året därpå anslöt han sig till dess riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. Han var bland annat suppleant i lagutskottet 1906–1913 och engagerade sig bland annat för ändrade röstregler vid val till landsting.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 482-483

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Män
Födda 1844
Avlidna 1925
Politiker från Karlskoga
Svenska bergsmän
Patrik Gerrbrand

Patrik Gerrbrand, även kallad "Totte", född 27 april 1981, är en svensk före detta svensk fotbollsspelare. 

Gerrbrand började spela fotboll i Älvsjö AIK. 1995 gick han som 13-åring över till Hammarby. I maj 2000 flyttades han upp till A-laget och i augusti 2000 debuterade han borta mot IF Elfsborg i Allsvenskan. Sommaren 2005 lämnade han Hammarby och skrev på för tre säsonger med Leicester City, men det blev bara en enda. Sommaren 2006 värvades han av Fredrikstad FK där han snabbt blev ordinarie i försvaret. Efter tre säsonger i Norge valde han att flytta hem till Stockholm och återvända till Hammarby. Efter att ha spelat i Nacka FF 2012, kommer han under säsongen testa på tränarrollen i Nacka FF, där han blir spelande tränare.

Externa länkar
 Patrik Gerrbrand spelarinfo på Hammarby IF:s hemsida
 Spelarstatistik från SvFF

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Fredrikstad FK
Spelare i Nacka FF
Män
Födda 1981
Levande personer
Interstate 25

Interstate 25 eller I-25 är en väg, Interstate Highway, i USA. Den är 171 mil lång.

Sträckning 

Motorvägen går i stora drag i nord-sydlig riktning genom delstaterna New Mexico, Colorado och Wyoming, på östra sidan av Klippiga bergen, och passerar på vägen bland annat följande större städer (från söder till norr):

 Las Cruces, New Mexico (ansluter till Interstate 10)
 Albuquerque, New Mexico (ansluter till Interstate 40)
 Santa Fe, New Mexico 
 Las Vegas, New Mexico
 Raton, New Mexico
 Pueblo, Colorado
 Colorado Springs, Colorado
 Denver, Colorado (ansluter till Interstate 70 och Interstate 76)
 Fort Collins, Colorado
 Cheyenne, Wyoming (ansluter till Interstate 80)
 Casper, Wyoming
Vägen ansluter slutligen till Interstate 90 nära den mindre staden Buffalo, Wyoming.

Externa länkar 

025
Lars Magnar Enoksen

Lars Magnar Enoksen född 1960 i Malmö, är en svensk serieskapare och författare med ett intresse för runor och vikingatida historia.

Enoksen har även varit svensk och nordisk mästare i glimabrottning.

Bibliografi 

 Ärans blod 1988
 Starkaters sista nidingsdåd 1989
 Nattens drottning 1994
 Lilla runboken 1995
 Runor 1998
 Skånska runstenar 1999
 Fornnordisk mytologi enligt Eddans lärdomsdikter 2000
 Odens korpar 2001
 Skånska fornminnen 2001
 Vikingarnas egna ord 2003
 Vikingarnas stridskonst 2004
 Gudar och gudinnor i Norden 2005
 Djur och natur i fornnordisk mytologi 2006
 Lilla boken om runor 2008
 The secret art of Glima - an introduction to Viking martial arts 2008
 Stora boken om Vikingarnas gudar och myter 2008

Priser och utmärkelser 
 Lengertz litteraturpris 2000

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska serieskapare
Födda 1960
Män
Levande personer
Örjan Hultén

Örjan Hultén, född 9 juli 1966, är en svensk jazzmusiker, sopran- och tenorsaxofonist, och kompositör. Han driver också det egna skivbolaget Artogrush.

Diskografi
Som bandledare:
2002 – Med vänner live i Tensta (Örjan Hultén Trio)
2005 – Ayouni (H3FK)
2006 – In the Woods (Örjan Hultén Trio)
2008 – In the City (Örjan Hultén Trio)
2008 – Nubiska nätter (H3FK)
2010 – Radio in my Head (Örjan Hultén Orion)
2012 – The Dead (Örjan Hultén Trio)
2013 – Mr Nobody (Örjan Hultén Orion)
2015 – Fältrapport (Örjan Hultén Orion)
2018 - 14 October Live at BAS (Örjan Hultén Trio)
2019 - Minusgrader (Örjan Hultén Orion)
2020 - Liberia ballad (Örjan Hultén Orion)
2022 - Shifting ground (Örjan Hultén Orion)

Som sideman:
1995 – Jeanette Lindström Quintet: Another Country
1997 – Jeanette Lindström Quintet: I saw You
1997 – Fredrik Norén Band: The Pelican
2004 – Filip Augustson: Ich bin Filip Augustson
2004 – Johan Berke: Upstairs Five
2006 – Johan Berke: The Cactus Suite
2008 – Johan Berke: Eastern Scene in Grey Minor
2009 – Upscale 10: Scope
2011 – Johan Berke: Nordic Scenes in Cromatic Blue
2012 – Bosse Broberg Nogenja: Zzzkaas Dance
2016 - Tassos Spiliotopoulos Quartet: In the north
2022 - Hexabit: Unrulers

Svenska saxofonister
Svenska jazzmusiker
Män
Födda 1966
Levande personer
Meänmaan-Tinkerit

Meänmaa är en gränsöverskridande förening som verkar för enande av och identitestsskapande i Tornedalen. Föreningen bildades 2007 av författaren Bengt Pohjanen och Herbert Wirlöf. Föreningen bytte 2008 namn till Meänmaa, under vilket den också från början varit registrerad som.

Meänmaa ligger bakom lanseringen av begreppet Meänmaa (Vårt land), som omfattar fem finländska och fem svenska kommuner på ömse sidor om Torne älv och Muonioälven – där gränsen emellan Sverige och Finland går. Begreppet Meänmaa togs i bruk i början av 1990-talet av Bengt Pohjanen. Tillsammans med fotografen Jaakko Heikkilä från Kukkola utgav han en bok med det namnet.

Föreningen utgår från det moderna mångkulturella samhället, som inte bärs upp av den gamla nationstanken på ett språk, en kultur och ett folk.  
Meänmaan-Tinkerit verkar för att stärka gemenskapen och samhörigheten hos människorna i och från Tornedalen, för att söka jämka det att invånarna genom sina statsmedborgarskap antingen hör till svenskarna eller finnarna/finländarna. Föreningen vill därför, och för att komma ifrån det mer svårdefinierade tornedalingar, kalla människorna i (och de som härstammar från) Meänmaa för meänmaalaiset (Meänmaa-bor).

Föreningens språk är meänkieli, engelska och svenska.

Föreningen har ett språkråd, Meänmaan aatospaja (The Thinktank of Meänmaan). Föreningen utger tidskriften Meänmaa.

Föreningen är öppen alla bofasta (mantalsskrivna) i de tio gränskommuner men också de utflyttade (emigranterna) och deras ättlingar. Medlemsbeviset utgörs av ett pass till Meänmaa. 

Den 13 juli 2007 hölls den första öppna kongressen (årsmötet) Tinkerit (tinget) i Övertorneå och den 15 juli 2007 presenterade föreningen Tornedalens flagga, Tornedalsflaggan.

Se även 
Tornedalsrådet
Svenska Tornedalingars Riksförbund – Tornionlaaksolaiset
Lokalpatriotism
Tornedalingar
Nationell minoritet

Externa länkar 
Artikel (2007-04-16) i Norrländska Socialdemokraten
Föreningens webbplats

Tornedalen
Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 2007
Thorvald Fürst

Thorvald Fürst, född 13 augusti 1866 i Karlskrona, död 19 december 1927 i Stocksund, svensk yrkesinspektör och politiker (liberal). Han var son till arkitekten och stadsingenjören i Karlskrona Astley Fürst av släkten Fürst och Louise Hubendick, samt dubbelkusin till bland andra Carl Magnus Fürst.

Efter examen vid Kungliga tekniska högskolan 1889 tjänstgjorde Fürst som verkstadschef vid olika mekaniska verkstäder och var 1899-1900 trafikchef vid Kinnekulle-Lidköpings järnväg. Thorvald Fürst var yrkesinspektör i Stockholms läns distrikt 1901–1912 och byråchef för Socialstyrelsens arbetarskyddsbyrå 1914–1917. Han var även politiker och ledamot av riksdagens andra kammare för Stockholms stads valkrets åren 1907–1911. I riksdagen var han bland annat ordförande 1910–1911 i tredje tillfälliga utskottet och engagerade sig för ersättning vid arbetsskador och andra arbetarskyddsfrågor. Han var vidare, tillsammans med prins Eugen, en av de grundande medlemmarna av Arbetsmiljöforum år 1905. 

Fürst var från 1913 redaktör för Arbetarskyddet och har bland annat utgett Arbetarskydd och arbetarskyddslagstiftning (1923).

Han är begravd på Danderyds kyrkogård.

Källor 
 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988)

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Politiker från Karlskrona
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1866
Avlidna 1927
Män
Peter Bichsel

Peter Bichsel, född 24 mars 1935 i Luzern, är en schweizisk författare.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Årstiderna: en roman + 21 andra berättelser (Die Jahreszesten och Eigentlich möchte Frau Blum den Milchmann kennenlernen) (översättning: Hans F. Ebert) (Norstedt, 1969)
 Barnsliga historier (Kindergeschichten) (översättning: Hans F. Ebert) (Norstedt, 1971) (Ny uppl.: Ägget, 1981)
 "Geografi". I: Wölfli, Adolf: Adolf Wölfli: 1864-1930: Moderna museet, Stockholm 29 jan-6 mars 1977 (Moderna museet, 1977), s. 12-14
 "Engagemang" (översättning: Ann-Maria Green). I: Skeptisk antologi (Janus, 1983), s. 16-19
 En bok om att läsa och berätta: fem poetikföreläsningar i Frankfurt (Der Leser - das Erzählen) (översättning: Susanne Widén-Swartz) (Janus, 1985)

Priser och utmärkelser 
 Gruppe 47:s litteraturpris 1967

Externa länkar 

Schweiziska författare
Tyskspråkiga författare
Födda 1935
Män
Levande personer
Arbetslivsmuseum

Med arbetslivsmuseum avses, i Sverige och enligt en statlig utredning där (år 2002), "sådan verksamhet som har till syfte att bevara och gestalta en arbetsplats kulturhistoriska värden, såväl fysiska som immateriella, inom privat eller offentlig sektor och som är eller avses att bli tillgänglig för allmänheten". Arbetslivsmuseerna berättar om historien genom arbete och vardag, ofta med maskiner och tekniska system i drift, men även om livet vid sidan av arbetet. På så sätt skapas ett möte mellan yrken och metoder, handlag och kunskap, människor och museiföremål. Ett försiktigt brukande är i många fall en förutsättning för bevarande av industrisamhällets kulturarv.

Arbetslivsmuseer i Sverige
I Sverige finns cirka 1 500 arbetslivsmuseer som till större delen drivs av ideellt arbetande personal. De ideellt verksamma genomför ett arbete som kan jämföras med en folkrörelse. Museernas huvudsakliga inriktning är att ur sina olika perspektiv bevara, bruka och berätta om industrisamhällets kulturarv. Arbetslivsmuseernas samlingar är idag mycket omfattande.

Begreppet arbetslivsmuseum började användas i mitten av 1980-talet i samband med att Statens kulturråd fick uppdraget att fördela projektbidrag till lokala arbetslivsmuseer. Från och med år 2001 är det Riksantikvarieämbetet som fördelar dessa bidrag.

Arbetets museum fungerar som ett stöd till arbetslivsmuseerna – bland annat genomförs kurser i museiämnen regelbundet.

1998 bildades Arbetslivsmuseernas samarbetsråd.

I begreppet arbetslivsmuseum inräknas museijärnvägar, vissa äldre seglande fartyg  och Föreningen Flygande Veteraners Douglas DC 3:a Daisy.
Flertalet arbetslivsmuseer är lokala eller regionala. Bland nationella svenska museer märks Arbetets museum i Norrköping och Textilmuseet i Borås. De flesta arbetslivsmuseerna drivs ideellt, men de kan också vara kommunala museer eller drivas av föreningar, stiftelser, företag eller privatpersoner.

Arbetslivsmuseerna i Sverige samverkar i intresseorganisationen Arbetslivsmuseernas samarbetsråd (ArbetSam). De ger varje år ut en gratis museiguide.

Årets arbetslivsmuseum 
Årets arbetslivsmuseum är en svensk utmärkelse som delats ut sedan 2010 av en jury med representanter från Arbetets museum, Arbetslivsmuseernas samarbetsråd och Statens maritima och transporthistoriska museer.

 2010 Skebobruks museum i Norrtälje kommun
 2011 Jädraås-Tallås Järnväg, Gästrikland
 2012 Qvarnstensgruvan Minnesfjället, Lugnås
 2013 S/S Trafik, Hjo
 2014 Borgquistska hattmuseet, Trelleborg
 2016 Föreningen Gotlandståget, Järnvägsmuseet i Dalhem, Gotland
 2017 Svenska skoindustrimuseet, Kumla
 2018 Råbäcks mekaniska stenhuggeri, Hällekis
 2019 The Glass Factory, Boda glasbruk
 2020 Statarmuseet i Skåne, Bara
 2021 Frövifors pappersbruksmuseum, Västmanland
 2022 Karmansbo bruksmiljö, Västmanland
 2023 Loos koboltgruva, Ljusdal

Arbetslivsmuseer i andra länder
Begreppet arbetslivsmuseum saknar motsvarighet i andra länder i Europa.

Se även
Industriminne

Källor

Noter

Litteratur 
Riksantivarieämbetet: Arbetslivsmuseer i Sverige, 2004,

Externa länkar 

 
Typer av museer
Blodormrot

Blodormrot (Bistorta amplexicaulis) är en växtart i familjen slideväxter.

var. amplexicaulis - har vita till vitrosa blommor i små blomställningar. Ståndrana är ibland utskjutande.

var. speciosa - blommorna är mörkt purpurröda till röda och sitter i stora blomställningar. Ståndarna är utskjutande.

Synonymer
var. amplexicaulis
Bistorta amplexicaulis var. alba Munshi & Javeid
Persicaria amplexicaulis (D.Don) Ronse Decr. 
Polygonum amplexicaule D.Don 
Polygonum petiolatum D. Don

var. speciosa (Meisn.) Munshi et Javeid
Bistorta speciosa (Meisn.) Greene
Polygonum amplexicaule var. speciosum (Meisn.) Hook. f. 
Polygonum speciosum Meisn.

Externa länkar

Slideväxter
Bl Växtindex
Dorothea Biehl

Charlotte Dorothea Biehl född 2 juni 1731 i Köpenhamn, död 17 maj 1788, var en dansk författare och översättare.

Biehl började år 1761 att översätta pjäser för teatern Skueplads. 1764 hade hennes första egna komedi Den kierlige mand premiär. Därefter skrev och översatte hon ett antal pjäser, bland annat har hennes översättning av Don Quijote blivit klassisk. Som första danska författare lät hon även barn uppträda och inneha repliker.

Till sin vän Johan von Bülow skrev hon om det intima livet vid hovet i Köpenhamn och gjorde även för dennes räkning en framställning av regeringsförändringen 1784.

Hennes intressanta memoarer utgavs av Louis Bobé i Interiører fra Kong Frederik den femtes Hof (1909) och Interiører fra Kong Christian den syvendes Hof (1919).

Bibliografi (i urval) 

 Den kierlige mand 1764
 Haarkløveren
 Den forelskede Ven 1765
 Den listige Optrækkerske 1765
 Brevveksling imellem fortrolige venner 1-3, 1783

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/138/origin/170/

Danska författare under 1700-talet
Danskspråkiga författare
Födda 1731
Avlidna 1788
Kvinnor
Danska memoarskrivare
Journalister under 1700-talet
Författare från Köpenhamn
Memoarskrivare under 1700-talet
Askers kommun

Askers kommun kan syfta på:

Askers kommun, Norge – norska: Asker kommune, en kommun i Akershus fylke, Norge
Askers landskommun – en tidigare kommun i Örebro län 1863–1970
Interstate 26

Interstate 26 eller I-26 är en väg, Interstate Highway, i USA. Den är 558 km lång och går ifrån Kingsport till  Charleston

Externa länkar

026
Earth Departure Stage

Earth Departure Stage, (engelska för "jordavrese[raket]steg"), förkortat EDS, var det planerade kryogeniska övre raketsteget i NASA:s Ares V-raket. Raketprojektet Ares var en del i Constellationprogrammet, som lades ner 2010. 

Som del av Constellationprogrammet skulle dess uppgift vara att ge Orion-farkosten extra rörelseenergi för att kunna lämna Jordens omedelbara närhet och nå avlägsnare mål, mer specifikt månen. Till skillnad från S-IVB-steget i Apolloprogrammets Saturnraketer som skickade upp både besättningskapsel och månlandare till månen med samma raket, skulle EDS enbart bära Orions månlandare, Altair, i rymden; Orions kommandomodul skulle skickas upp med en separat uppskjutning av en Ares I-raket, varpå månlandaren och kommandomodulen skulle docka i omloppsbana runt Jorden. När dockningen var genomförd, skulle EDS återstartas och då ge Orionfarkosten tillräckligt med energi för att uppnå flykthastigheten från Jorden och således nå månen och eventuellt andra avlägsnare mål.

Beskrivning
EDS skulle använda sig av raketmotorn J-2X, en förbättrad variant av Apolloprogrammets J-2. Som sin föregångare drivs J-2X med flytande väte och flytande syre och har återstartsmöjlighet. Detta skiljer sig från de flesta raketmotorer (som till exempel rymdfärjans SSME) som bara avfyras en gång. Ursprungligen skulle EDS ha två J-2X-motorer, men NASA:s beslut att göra Ares-Vs första steg starkare genom att använda fem RS-68-motorer gjorde den andra J2-X-motorn onödig.

Flygkroppen och bränsletankarna för J2-X-motorns flytande väte och flytande syre skulle tillverkas i en aluminium/litium-legering.

Uppdrag
Utöver sin huvudsakliga roll i månlandningar planerades EDS att användas för att proviantera ISS, räddning och evakuering av andra rymdfarkostbesättningar, och bemannade färder till Mars. En annan möjlig uppgift som diskuterades var att transportera Orionfarkosten till sol-jordensystemets lagrangepunkt L2, där rymdteleskop som det planerade James Webb Space Telescope (JWST) skulle kunna få service av astronauter. Bland andra tänkbara Orion/EDS-resmål räknades jord-månesystemets langrangepunkter och jordnära objekt.

Källor
 Ares V Cargo vehicle från NASAs webbsajt om Constellationprogrammet (hämtad 8 augusti 2007).
 Development of the J-2X Engine for the Ares I Crew Launch Vehicle and the Ares V Cargo Launch Vehicle: Building on the Apollo Program for Lunar Return Missions, NASA (hämtad 8 augusti 2007).
Space Shuttle main engine

Space Shuttle Main Engine (SSME) eller RS-25 kallas huvudmotorerna på den amerikanska rymdfärjan Space Shuttle. Varje rymdfärja är bestyckad med tre stycken SSME. Motorn förbränner flytande väte och flytande syre. De kan startas och stoppas flera gånger. 

Under åren genomgick den flera modifieringar.

Under uppfärd får huvudmotorerna syre och väte från en extern bränsletank (Space Shuttle external tank). Under de första minuterna dominerar dock dragkraften från de två fastbränsleraketerna Space Shuttle Solid Rocket Booster. Sedan dessa boostrar efter 2 minuter brunnit ut och separerat från rymdfärjan, så står huvudmotorerna helt för dragkraften ända upp till omloppsbana kring jorden. 

Mellan flygningarna tas huvudmotorerna ur rymdfärjan för inspektion och service.

Källor 
Främst engelska Wikipedia

Externa länkar 

Raketmotorer
Rymdfärjeprogrammet
Boeing
Ambrose Bierce

Ambrose Bierce, född 24 juni 1842 i Horse Cave Creek i Meigs County, Ohio, död troligtvis 1914, var en amerikansk författare.

Bierce deltog på nordstaternas sida under amerikanska inbördeskriget. Därefter var han journalist i San Francisco, London och Washington. 1913 var han i Mexiko och blev inblandad i revolutionen, varunder han avled (ej klarlagt hur och när).

Romanen Den gamle gringon (1985, filmatiserad 1989) av Carlos Fuentes är en skildring av Bierces okända öde i Mexiko.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Djävulens ABC (Ur The devil's dictionary) (översättning: Mårten Edlund) (Piccolo, 1967)
 Hundolja och andra berättelser om det sällsamma och makabra (översättning: Sam J. Lundwall) (Lundwall Fakta & fantasi, 1993)
 Fantastiska fabler (översättning: Jonas Ellerström) (Sällskapet Bokvännerna, 1995)
 Halpin Fraysers död och andra berättelser (anonym översättning) (Hastur, 2011)

Externa länkar 
 
 

Skräckförfattare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Personer från Meigs County, Ohio
Födda 1842
Avlidna 1910-talet
Män
J-2 (raketmotor)

J-2 var en raketmotor som tillverkades av Rocketdyne. Den var USA:s största produktionstillverkade LH2-drivna raketmotor innan rymdfärjans SSME framställdes, och var i en ny variant, J-2X, planerad att användas i samband med Constellationprogrammet.

J-2 var en viktig komponent i Saturn V-raketen. Fem J-2-motorer användes i S-II, det andra raketsteget. En J-2 användes i S-IVB, det tredje raketsteget i Saturnus V och det andra steget i Saturn I. Det fanns förslag att använda varierande antal J-2-motorer i den planerade Nova-raketens övre steg.

Ett unikt kännetecken för J-2 (på sin tid) var att motorn kunde återstartas efter att den stängts av. J-2-motorn på S-IVB-steget var avsedd att avfyras två gånger. Den första avfyrningen på två minuter placerade Apollofarkosten i omloppsbana run Jorden. Efter att Apollobesättningen bekräftat att rymdfarkosten fungerade korrekt, avfyrades J-2-motorn igen för att ge Apollofarkosten tillräckligt mycket rörelseenergi för att uppnå flykthastighet från Jorden och sätta den på kurs mot månen.

J-2X 
J-2X var en ny variant av J-2 som utformades för att ingå i Constellationprogrammet, som dock lades ner 2010. Ursprungligen skulle raketsteget EDS ha två J-2X-motorer, men efter att Ares V:s första steg gjordes kraftfullare slopades en av motorerna. EDS blev därför ganska lik sin föregångare, S-IVB-steget.

Den nya J-2X var avsedd att vara mer effektiv och enklare att bygga än sin föregångare J-2, samt vara billigare än SSME. Den 6 juli 2007 fick Rocketdyne ett kontrakt värt 1,2 miljarder US-dollar för "formgivning, utveckling, testning och utvärdering av J-2X-motorn som skall driva de övre stegen i Ares I- och Ares V-raketerna."

Länkar 

Raketmotorer
Constellationprogrammet
Boeing
Linimo

Linimo  är ett förarlöst maglevtåg som genomkorsar Nagakute kommun i Aichi prefektur, Japan i öst-västlig riktning.

Linjen byggdes till Världsutställningen i Aichi 2005 där den gav transport till Nagakuteområdet. 
Den ger förutom det tidigare expoområdet som nu är ett park och idrottsområde även centrala Nagakute anslutning till Higashiyamalinjen i Nagoyas tunnelbanenät vid Fujigaoka station, Nagoya, i väster och till Aichi Kanjo Tetsudo järnväg vid Yakusa station, Toyota, i öster. Linjen ägs och drivs av .

Historia 
 April 2002 Byggstart. 
 November 2002 Första tågsätt färdigt. 
 6 mars 2005 Linimo öppnar för trafik.

Data 
Banan är 8,9 km lång och har 9 stationer. Tåget svävar 8 mm ovanför rälsen och har en topphastighet på 100 km/h. Tågsätten är 43,3 m långa, 2,6 m breda och 3,45 m höga och rymmer totalt 244 passagerare varav 104 sittande.

Teknik 
Tekniken som används härstammar ur ett projekt kallat "High Speed Surface Transport" (HSST) av Japan Airlines (JAL) och Sumitomo men är trots namnet inte en teknik för höghastighetståg och betydligt enklare än den teknik med supraledare för höghastighetståg som utvecklas av JR Tokai och Japan's Railway Technical Research Institute (RTRI) för JR-Maglev. Framdrivningen sköts av linjära asynkrona induktionsmotorer med variabel spänning och variabel frekvens, där aluminiumplattor mellan spåren motsvarar rotorn medan statorn finns på tågsätten. Elektromagneter för levitation och spårhållning, statorn för framdrivningen och bromssystemet är sambyggda till moduler varav varje tågsätt har fem stycken. Tågsätten levereras av Nippon Sharyo.

Referenser

Externa länkar 

 Linimo

Förortsbanor
Järnvägslinjer i Japan
WP:Projekt Japan
Jackie Opel

Jackie Opel, ursprungligen Dalton Bishop, född 1938 i Bridgetown, Barbados, död 8 mars 1970 i Bridgetown, Barbados, var en barbadisk musiker.

Tidigt under 1960-talet flyttade han till Jamaica för att vara med The Mighty Sparrow och Lynn Tait i en uppsättning som Byron Lee producerade. När uppsättningen var klar stannade Jackie Opel kvar i det nyligen självständiga Jamaica och försöka göra något nytt i den då växande ska-usiken. Opel ville föra ihop amerikansk soul med skamusiken och krydda allt med lite jazz. Efter ett tag blev han en av sångarna hos The Skatalites. 

Efter några succéartade år på Jamaica åkte Opel hem till Barbados men blev där inte alls välkomnad som på Jamaica. Opel försökte skapa ett nytt sound, spouge, men lyckades ej. I mars 1970 omkom Opel i en bilolycka. 

Jackie Opel sägs ha inspirerat den då unga Bob Marley, och The Wailers brukade öppna upp Opels konserter under de tidiga åren.

Källor

Barbadiska musiker
Födda 1938
Avlidna 1970
Män
Interstate 27

Interstate 27 eller I-27 är en väg, Interstate Highway, i USA. Den är nästan 20 mil lång. Vägen går i delstaten Texas mellan städerna Lubbock och Amarillo. Vägen är en del av Ports-to-Plains Trade Corridor.

Referenser

Externa länkar

027