kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dogo

Dōgo, ofta även Okinoshima efter huvudorten) är huvudön bland Okiöarna i sydvästra Japanska havet som tillhör Japan.

Geografi
Dogo ligger cirka 80 kilometer nordöst om Honshūön.

Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 242,9 km². Den är cirkelformad med en diameter på ca 20 km. Den högsta höjden är Daimanji-San på cirka 608 m ö.h.

Befolkningen uppgår till ca 17 000 invånare fördelade på huvudorten Saigō på öns sydöstra del och de större byarna Kitagata (även Goka), Fuse och Tsuma. Förvaltningsmässigt utgör hela ön tillsammans med kringliggande småöar som bl.a. Okina-shima, Obana-shima, Tsuname-shima, Shijiki-jima och Ombe-shima området Okinoshima-chō (Okinoshima-stad) och tillhör Shimane prefekturen, staden förvaltar ensidigt även de omstridda Liancourt Rocks.

Öns flygplats Oki Kūkō (Oki Airport, flygplatskod "OKI") har kapacitet för lokalt flyg och ligger på den sydvästra delen, det finns även regelbundna färjeförbindelse med hamnstäderna Matsue och Yonago på fastlandet.

Historia
Det är osäkert när Okiöarna upptäcktes men de har varit bebodda sedan flera tusen år och omnämns redan böckerna Kojiki och Nihonshoki.

Redan under Naraperioden på 700-talet användes öarna som exilort. I slutet på 1100-talet skickades kejsare Go-Toba i exil på Dōgo till sin död år 1239

Sedan Kamakuraperioden i slutet på 1100-talet förvaltades området som "Oki no kuni" (Oki-provins) av en shugo (guvernör) från Izumoprovinsen.

Från Ashikagaperioden i mitten på 1300-talet och fram till Sengokuperioden i slutet på 1500-talet styrdes området av olika klaner.

Under Edoperioden tog Tokugawaklanen makten och området underställdes Shogunen. Öarna var under denna tid mellanlandningsplats för handelsfartyg till övriga Asien.

1871 blir öarna först del i Tottori prefekturen och övergår 1881 till Shimane prefekturen.

1906 besöks Dogo av den amerikanske naturhistorikern och iktyologen Charles Henry Gilbert under dennes forskningsresa i norra Stilla havet med ångfartyget Albatross.

1921 byggs den 109 m höga fyren "Saigo Misaki" på öns sydöstra del, fyren var fram till 1950 den enda fyren i hela Okiöarna.

Den 1 oktober 2004 infördes den nuvarande förvaltningsstrukturen med distrikt och stad och staden Saigō och byarna Fuse, Goka och Tsuma slogs ihop till förvaltningsenheten Okinoshima-stad även om orterna finns kvar som enskilda städer. Okinoshima betyder "öarna Oki" på japanska och är det traditionella namnet för alla Okiöarna, inklusive Nishinoshima, Nakanoshima, och Chiburijima.

Källor

Japans öar
WP:Projekt Japan
Broken Bridges

Broken Bridges är en amerikansk långfilm från 2006 i regi av Steven Goldmann, med Toby Keith, Kelly Preston, Lindsey Haun och Tess Harper i rollerna.

Handling
Filmen handlar om en avdankad countrysångare (Toby Keith) som återvänder till sin hemstad för att gå på sin lillebrors begravning. Där träffar han sin ungdomskärlek (Kelly Preston) som han svek när de var unga. Han träffar även sin 16-åriga dotter (Lindsey Haun) för första gången. Det är en känslosam historia, med mycket countrymusik.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska musikfilmer
Filmer 2006
Chandausi

Chandausi är en stad i distriktet Moradabad i den indiska delstaten Uttar Pradesh. Den är belägen på en höjd av 184 m ö.h., och hade 114 383 invånare vid folkräkningen 2011.

Källor

Orter i Uttar Pradesh
Emil Herje

Emil Herje född 14 april 1894 på Grip, död 3 april 1969, var en norsk författare.

Emil Herje växte upp på Sula. Han studerade vid Volda lærerskole 1915 och arbetade sedan som lärare. Mellan åren 1946 och 1961 var han rektor vid Åsveien skole i Trondheim . 

Herje debuterade 1931 med barnboken Varden på Ukstein. 

Herjes böcker utspelar sig i stort sett på Hitra, Frøya och småöarna däromkring. Men han berättar också om barn från kusten som måste flytta in till staden - Trondheim - under första delen av 1900-talet. 

Herje är också författaren till Hitrasangen bygdesången för ön Hitra. Han skrev två böcker för vuxna, romanen Et herrens vær (1936) och diktsamlingen Min barndoms kyst (1943). Herje var även kåsör i NRK radio.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 Strandad på Spetsbergen 1961

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1953 för Farlig kar
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1957 för Kamerater

Referenser

Noter

Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Norskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Norska författare under 1900-talet
Personer från Hitra kommun
Födda 1894
Avlidna 1969
Män
Kolossi

Kolossi (grekiska: Κολόσσι) är en by utanför Limassol, Cypern. Den är byggd nära den ståtliga Kolossiborgen. Folkmängden år 2011 var 5 651 invånare.

Referenser

Orter i Eparchía Lemesoú
Heikki Nurmio

Heikki Eliel Nurmio, född den 29 oktober 1887 i Pihlajavesi, död 22 juli 1947 i Helsingfors, finländsk krigshistoriker och militär (överste från 1938). Han var bror till Yrjö Nurmio.

Heikki Nurmio deltog i jägarrörelsen 1916. Senare var han chef för huvudstabens krigshistoriska avdelning (1927–38) och slutade sin militära bana som överste. 

Överste Nurmio är främst känd för att ha skrivit texten till "Jägaremarschen" som tonsattes av Jean Sibelius, i vilken han frammanade en vision av kriget och av jägarna som förutsättningar för ett fritt Finland. I några situationer utkonkurrerade Jägarmarschen både "Vårt land" och "Björneborgarnas marsch" som musikalisk devis för det vita Finland. 

Överste Nurmios jordiska kvarlevor är begravda i Reso.

Publikationer 
 Jääkärin päiväkirja (1918)
 Sotataidon kehitys vanhalla ajalla (1921)

Litteratur 
 Finlands historia, 4 (1999)

Födda 1887
Avlidna 1947
Finländska militärer
Personer i finska inbördeskriget
Finländska historiker
Män
Personer från Keuru
Stora Hammarsundet

Stora Hammarsundet, sund i nordligaste delen av sjön Vättern, beläget i Hammars socken, Askersunds kommun, Närke.

Historik
Stora (och Lilla) Hammarsundet har historiskt utgjort ett betydande hinder i samfärdseln mellan den norra och södra delen av Sundbo härad och därigenom även samfärdseln mellan Närke och Östergötland. Först år 1858 byggdes en landsvägsbro över Stora Hammarsundet.

Före 1821 var det Sundbo härad som ansvarade för färjetrafiken, vilken verkställdes så att Hammars sockenbor ansvarade för trafiken över Stora Hammarsundet och folket i Askersunds socken samt Snavlunda socken ansvarade för Lilla Hammarsundet. Mellan 1821 och 1858 lades färjetrafiken "ut på entreprenad" med en privat bonde som huvudansvarig mot ersättning.

Den 28 april 1828 inträffade Olyckan vid Stora Hammarsundet 1828.

Allmänt
Stora (och Lilla) Hammarsundet avskiljer norra Vättern från Kärrafjärden in mot Åmmeberg och från Alsen in mot Askersund.

Numera leds trafiken på riksväg 50 över den nya Hammarsbron väster om Hammar.

Norr om Stora Hammarsundet ligger ön Öna och norr därom ligger Lilla Hammarsundet, vilket innebär att två sund måste passeras vid färd från Askersundsområdet söderut mot Östergötland.

Bilder

Källor
 Hellzon, Linus (red); Sagor och sägner från Hammars socken - samlade av "Lerbäckspojken" Linus Hellzon, Åmmebergs bygdeförening, Åmmeberg, 2000, LIBRIS-id 3107801

Se även
 Hammarsbroarna
 Hammars församling

Askersunds kommun
Sund i Sverige
Independent Truck Company

Independent Truck Company är ett amerikanskt företag som har sin huvudbas i Santa Cruz, Kalifornien och grundades 1978. Företaget tillverkar skateboarddelar, kläder, accessoarer och väskor, men är mest kända för skateboardtruckar. Independent ägs och distribueras av NSH.

De första Independenttruckarna som producerades kallades "Stage 1" och kom ut på marknaden i maj 1978. De nuvarande truckarna är "Stage 9" och släpptes i mars 2003.

Efter att "Stage 9" hade släppts så gjorde Independent några modifikationer på den och kallade de nya truckarna "Stage 9 Low". De kom ut 9 september 2006 och hade en lägre profil och var lättare. Skateboardåkaren Eric Koston lämnade Royal Trucks och skrev på för Independent och hjälpte dem att göra klart designen på "Stage 9 Low".

Independent sponsrar amatörer och professionella åkare från hela världen.

Amerikanska tillverkningsföretag
Skateboard
Företag bildade 1978
Marie Hamsun

Marie Hamsun född Andersen 19 november 1881 i Elverum, död 4 augusti 1969 på Nørholm) var en norsk skådespelare och författare, gift med författaren Knut Hamsun.

Hon gav ut två diktsamlingar och flera barnböcker. Bygdebarn-serien i fem band (1924–57) följer en syskonskara på fyra, två pojkar och två flickor från en miljö som kan påminna om författarens uppväxt i Strandbygda, Elverum. De två första är episodiska skildringar av liv och lek på gården. Böckerna är översatta till svenska, tyska, tjeckiska, engelska, danska, lettiska och finska, och hon fick Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur för den sista av böckerna. Från sitt liv med Knut Hamsun skrev hon två erinringsböcker: Regnbuen (1953) och Under gullregnen (1959).

Marie och Knut Hamsun hade fyra barn.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Barnen på fäbodvallen (Bygdebørn) (översättning Greta Swenborg Thiis, Lindblad, 1925)
 Ola och hans syskon (Bygdebørn om vinteren) (översättning Gunhild Tegen, Lindblad, 1927). Ny uppl. 1934 med titeln Ungdomarna på Langerud 
 Barnen på Langerud (översättning Inga Tegen, Lindblad, 1933)
 Regnbågen (Regnbuen) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1954)
 Tiina Toppen (Tina Toppen) (översättning Ann Mari Falk, Lindblad, 1956)
 De nya barnen på Langerud (Bygdebørn. Folk og fe på Langerud ) (översättning Axel Ljungberg, Lindblad, 1958)
 Under gullregnet (Under gullregnen) (översättning Ingeborg von Rosen, Norstedt, 1960)

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1957 för Bygdebarn; bd 5: folk og fe på Langerud

Referenser

Noter

Externa länkar
 Marie Hamsun. Norsk biografisk leksikon.

Kvinnor

Norska författare under 1900-talet
Norskspråkiga författare
Födda 1881
Avlidna 1969
Olyckan vid Stora Hammarsundet 1828

Olyckan vid Stora Hammarsundet var en olycka som inträffade i Stora Hammarsundet, cirka 10 km söder om Askersund den 28 april 1828, då färjan över sundet stjälpte och 25 människor drunknade, av vilka 20 var från Hammars socken.

Händelseförlopp
Färjan avgick vid 6-tiden på kvällen från norra sidan av Stora Hammarsundet och var tungt lastad med folk som var på hemväg från marknaden i Askersund. Dessutom fanns på färjan boskap och åkdon. Innan man hunnit halvvägs brast färjelinan, varvid en oxe vid främre stäven föll överbord. Flera människor skyndade fram för att dra upp oxen, med följd att färjan fick slagsida och trycktes ner under vattenytan på den punkt "där hon bort lättas". Färjan sjönk ner i sundets vatten .

11 personer kunde rädda sig upp i den medföljande båten. 17 andra räddades dels av ankommande båtar, dels genom att hänga sig fast vid de simmande kreaturen. Emellertid drunknade 25 personer (20 från Hammar, tre från Motala och två från Godegård).

Orsak
Som orsak till olyckan angavs, förutom att färjan varit nedlastad, att den var i ett uselt skick, då den låg i sjön för femte året i rad och att den inte rensats samt att dess lina var svag.

Följder
Genom olyckan upplöstes åtta äktenskap och 20 minderåriga barn blev fader- eller moderlösa.

Gamla Hammarsbor har berättat att en lantbrukare räddat sig genom att hålla sig fast i svansarna på sina två oxar som han hade med sig. Oxarna simmade till stranden vid Hjälmarsnäs, halvannan kilometer nordost om Hammars kyrka, och han räddades på så sätt, liksom även en bondhustru blev räddad på liknande sätt. Hon var bosatt på torpet Uppsala i Hammars socken (Mellan Hammar och Zinkgruvan).

Källor
 Hellzon, Linus (red); Sagor och sägner från Hammars socken - samlade av "Lerbäckspojken" Linus Hellzon, Åmmebergs bygdeförening, Åmmeberg, 2000, LIBRIS-id 3107801 (sid 36 ff).

Se även
Stora Hammarsundet

1828 i Sverige
Askersunds kommun
Närkes historia
Sjöolyckor 1828
Olyckor i Sverige
Fartygsförlisningar
Rampur (distrikt)

Rampur är ett distrikt i den indiska delstaten Uttar Pradesh, och hade 1 923 739 invånare år 2001 på en yta av 2 367,0 km². Det gör en befolkningsdensitet på 812,73 inv/km². Den administrativa huvudorten är staden Rampur. De dominerande religionerna i distriktet är Islam (49,14 %) och Hinduism (47,05 %).

Administrativ indelning
Distriktet är indelat i fem kommunliknande enheter, tehsils:
Bilaspur, Milak, Rampur, Shahabad, Suar

Städer
Distriktets städer är huvudorten Rampur samt Bilaspur, Kemri, Maswasi, Milak, Shahabad, Suar, Tanda

Urbaniseringsgraden låg på 24,97 procent år 2001.

Källor

Distrikt i Uttar Pradesh
Askersunds landsförsamling

Askersunds landsförsamling var en församling i Strängnäs stift i nuvarande Askersunds kommun. Församlingen uppgick 1965 i Askersunds församling.

Administrativ historik 
Församlingen föregicks av den medeltida församlingen Askersunds församling. Ur denna utbröts 1643 Askersunds stadsförsamling och kvarvarande del namnändrades då till Askersunds landsförsamling. De återförenades 1965 och återbildade då Askersunds församling.

Stads- och landsförsamlingarna utgjorde egna pastorat till 1962 för att därefter till 1965 bilda ett gemensamt pastorat.

Se även
Askersunds socken

Referenser

Indelningar i Askersunds kommun
Historiska församlingar i Strängnäs stift
Hammerheart

Hammerheart är det svenska black metal/viking metal-bandet Bathorys femte album, utgiven 1990 genom Black Mark Productions. 

Skivan räknas som den en av de första viking metal-albumen, trots att Quorthon i en intervju i Portugal 1990, i samband med lanseringen av Hammerheart kategoriserade Bathory som power metal, men han syftade inte på det typiska soundet från Tyskland utan på bandets stora sound rent allmänt.

I en intervju för MTV 1990 förklarar Quorthon att nordisk mytologi skulle vara ett intressant ämne att skriva om till nytt material, vilket resulterade i Hammerheart.
Kostnaderna för Bathorys första musikvideo, "One Rode to Asa Bay" från Hammerheart betalades privat av Quorthon. Han förklarar i intervjuer från promotionsturnén att videor till "Shores in Flames" och "Song to Hall Up High" planerades, men dessa såg aldrig dagens ljus.

Låtlista
 "Shores in Flames" – 11:09
 "Valhalla" – 9:35
 "Baptised in Fire and Ice" – 7:58
 "Father to Son" – 6:29
 "Song to Hall up High" – 2:31
 "Home of Once Brave" – 6:45
 "One Rode to Asa Bay" – 10:24
 "Outro" (instrumental) – 0:52

Text och musik: Black Mark (Tomas Börje Forsberg)/Quorthon (Tomas Börje Forsberg)

Medverkande
Musiker (Bathory-medlemmar)
 Quorthon (Thomas Börje Forsberg) – elgitarr, akustisk gitarr, sång, effekter, text & musik
 Kothaar – basgitarr ("Kothaar" var namnet på diverse musiker som spelade i Bathory)
 Vvornth - trummor ("Vvornth" var namnet på diverse musiker som spelade i Bathory)

Produktion
Boss (Stig Börje Forsberg) – producent, ljudtekniker, ljudmix
Quorthon – producent, omslagsdesign
Julia Schechner – omslagsdesign
Jörn Böhmer Olsen – foto
Ralf Sörensen – foto
Sir Frank Dicksee (1853–1928) – omslagskonst (målningen "A Viking's Last Journey")

Referenser

Externa länkar
Metal archives: Hammerheart

Album av Bathory
Musikalbum 1990
Dinariska alperna

Dinariska alperna eller Dinariderna är en bergskedja på västra Balkan, längs Adriatiska havet. Berggrunden består av kalksten och dolomit. Högsta toppen når  m ö.h.

Etymologi och namnformer 
Dinariska alperna är uppkallade efter Kroatiens högsta berg, Dinara. Bergskedjans namn på olika språk:
 Albanska: Alpet Dinaride eller Alpet Dinarike
 Bosniska: Dinarske planine eller Dinaridi
 Kroatiska: Dinarske planine, Dinarsko gorje eller Dinaridi
 Montenegrinska: Dinarske planine/Динарске планине eller Dinaridi/Динариди
Serbiska: Dinarske planine/Динарске планине
 Slovenska: Dinarsko gorstvo

Geografi 
Dinariderna ligger på västra Balkan, mellan Adriatiska havet och Pannoniska bäckenet. I nordväst är bergskedjan relativt smal och ansluter till Alperna via Juliska alperna i Slovenien. Söderut breddas bergområdet och präglar sydvästra Kroatien, större delen av Bosnien-Hercegovina, sydvästra Serbien, större delen av Montenegro och nordligaste Albanien. De högsta höjderna finns i den sydligaste delen, i de Albanska alperna, där högsta toppen är Maja Jezercë på  m ö.h. Gränsen i söder brukar läggas vid floden Drin i Albanien, men Helleniderna med Pindosbergen i Grekland är en naturlig fortsättning söderut. De inre Dinariderna övergår i sydost till lägre topografi innan Besna Kobila, Osogovbergen och de bulgariska Rilabergen och Rodopibergen tar vid.

Geologi 
Berggrunden består mest av kalksten och dolomit från mesozoikum. Dinariska alperna är en del av Dinarisk–hellenska bergskedjesystemet, där även Pindosbergen ingår. Topografin har uppstått genom en pågående kenozoisk kollision med den Adriatiska plattan, som kan ses som en del av en större kollision mellan Afrika och Europa.

Klimat 
Höglandet hyser såväl Kroatiens som Bosnien-Hercegovinas lägsta årsmedeltemperatur både vintertid och sommartid. Bergskedjan är Kroatiens nederbördsrikaste område med en årsnederbörd på 1000–1500 mm, varav det mesta faller vintertid, då som snö. Snöovädrena i bergen kan bli kraftiga och orsaka trafikproblem på grund av snöskred, laviner eller snöstorm. Vindarna kan vintertid bli relativt kraftiga och medföra att nordostvindar med kraftiga snöstormar blåser ned över kustområdena. 

På grund av det isolerande läget från milda havsvindar och fuktig inlandsluft är nätterna, oavsett årstid, alltid kyliga, även om så temperaturen dagtid på sommaren överstiger 35 plusgrader.

Referenser

Bergskedjor i Albanien
Bergskedjor i Bosnien och Hercegovina
Bergskedjor i Montenegro
Bergskedjor i Kroatien
Bergskedjor i Kosovo
Bergskedjor i Slovenien
Kolossiborgen

Kolossiborgen är en borg som ligger några kilometer utanför staden Limassol på ön Cypern. Den ursprungliga borgen bygges troligtvis år 1210 av frankisk militär när kung Hugo I av Cypern gav landet runt byn Kolossi till Hospitalsorden. 

År 1306 övertogs borgen av Tempelriddarna men återtogs av Hospitalsorden 1313. Den nuvarande borgen byggdes på ruinerna av den gamla år 1454. Tornet, som är 21 meter högt och 16 meter brett, är inrett med bostad och representationslokaler på overvåningen. Borgen hade en strategisk betydelse och producerade både vin och rörsocker, en av Cyperns viktigaste exportvaror under medeltiden.

Enligt sägnen anfölls Kolossi av Rickard Lejonhjärta i samband med erövringen av Cypern.

Källor

Slott på Cypern
Befästningar på Cypern
Natsuo Kirino

Natsuo Kirino (桐野夏生) , också känd som Nobara Noemi (野原野枝実), båda pseudonymer för Hashioka Mariko, född 1951 i Kanazawa, Ishikawa prefektur, är en japansk författare och ledande kvinnlig företrädare för genren deckare. Hon är en produktiv skribent vars mest kända verk, Fri från 1997, har översatts till svenska. 

Fri erövrade Grand Prix for Crime Fiction (Mystery Writers of Japan Award), Japans förnämsta mysterieutmärkelse och var även finalist (i engelsk version) till Edgarpriset 2004. Handlingen rör sig kring fyra kvinnor i Japan som jobbar på en livsmedelsindustri. Familj, ekonomi, arbete, tidigare erfarenheter i livet med mera hindrar dem att komma ut och bli det de vill. Den ena kvinnan dödar sin man efter att ha blivit misshandlad och bedragen. De tre övriga styckar kroppen och ser till att den göms på olika platser. Bokens japanska titeln Auto är en japanisering av engelska Out, en företeelse som kommer igen i titlarna till de flesta av hennes verk.

Utöver detta har Kirino mottagit 1993 års Edogawa Rampo Pris för mysterie-fiction för sin debutroman, Kao ni furikakeru ame (Regnet som blöter mitt ansikte) och 1999 års Naokipriset för romanen Yawaraka na hoho (Mjuka kinder). 

En japansk filmadaptation av Fri, regisserad av Hirayama Hideyuki, släpptes 2002 men fick ett svalt mottagande.

Bibliografi

Fiction 
 Kao ni furikakeru ame (Tokyo: Kodansha, 1993)
 Tenshi ni misuterareta yoru (Tokyo: Kodansha, 1994)
 Auto [Fri] (Tokyo: Kodansha, 1997); Svensk översättning av Lars Vargö; Bra Böcker (2007), 528 sidor. 
 Sabiru kokoro (Tokyo: Bungei Shunju, 1997)
 Mizu no nemuri hai no yume (Tokyo: Bungei Shunju, 1998)
 Faiaboru burusu (Tokyo: Bungei Shunju, 1998)
 Jiorama (Tokyo: Shinchosha, 1998)
 Yawarakana hoho (Tokyo: Kodansha, 1999); på franska som Disparitions (Paris: Rocher, 2002)
 Rozu gâden (Tokyo: Kodansha, 2000)
 Gyokuran (Tokyo: Asahi Shinbunsha, 2001)
 Dâku (Tokyo: Kodansha: 2002)
 Gurotesuku (Tokyo: Bungei Shunju, 2003); på engelska som Grotesque (New York: Knopf, 2007)
 Kogen (Tokyo: Bungei Shunju, 2003)
 Riaru warudo (Tokyo: Shueisha, 2003)
 Zangyakuki (Tokyo: Shinchosha, 2004)
 Tamamoe! (Tokyo: Mainichi Shinbunsha, 2005)
 Boken no kuni (Tokyo: Shinchosha, 2005)

Arbeten om Kirino 
 Rebecca L. Copeland, "Woman uncovered: pornography and power in the detective fiction of Kirino Natsuo," Japan Forum 16/2 (2004): 249-69
 Amanda C. Seaman, Bodies of Evidence: Women, Society, and Detective Fiction in 1990s Japan (Honolulu: University of Hawai'i Press, 2004), 86-118
 Idem, "Inside OUT: Space, Gender, and Power in Kirino Natsuo," Japanese Language and Literature 40/2 (2006): 197-217

Se även 

 Japansk litteratur
 Lista över japanska författare

Referenser

Externa länkar 
 BUBBLONIA , Kirinos officiella webbsida
 Intervju med Kirino i Columbia University Spectator (april 2007)
 BookSense intervju med Kirino (på engelska)
 2003 Japan Times intervju med Kirino (på engelska)

Japanska författare under 1900-talet
Födda 1951
Japanska kriminalförfattare
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
Personer från Kanazawa
Japanska författare under 2000-talet
Yrjö Nurmio

Yrjö Fredrik Nurmio, född den 29 april 1901 i Reso, död den 15 juni 1983 i Helsingfors, finländsk riksarkivarie 1949–67 och tf. professor i historia under vårterminen 1949. Han fick professors namn år 1949. Han är bror till Heikki Nurmio.

Under Nurmios tid som riksarkivarie genomgick arkivväsendet stora förändringar, bl.a. inleddes mikrofilmningen av dokument. 

I sin historiska forskningsgärning har Yrjö Nurmio främst behandlat Finlands censurförhållanden och finska språkets ställning under den ryska tiden. Censurförordningen av 1850, i vilken man förbjöd utgivande av annan litteratur än andlig och ekonomisk, innebar att man till folket inte fick sprida samhällskritisk romanlitteratur eller vänstersinnad politisk litteratur. 1947 ägnade Nurmio en hel bok åt frågan om förordningen hade framdanats av finska, eller uteslutande av ryskfödda tjänstemän.

Matti Klinge riktar uppmärksamhet på att man endast behandlat frågan ur ett snävt finsknationell synvinkel utan att koppla den till den allmänna europeiska situationen och till Rysslands allmänna position. 

Nurmio har även behandlat relationerna mellan Finland och Tyskland 1917–1918 (Suomen itsenäistyminen ja Saksa, 1957).

Källor
 Klinge, Matti: Idyll och hot (2000).

Finländska professorer i historia
Finländska arkivarier
Födda 1901
Avlidna 1983
Män
Personer från Reso
Personer verksamma vid finska Riksarkivet
Finländska innehavare av professors namn
Interkontinental

Interkontinental kan syfta på:

Interkontinental ballistisk robot – en ballistisk robot med en räckvidd på mer än 5 500 km
InterContinental Hotel & Resorts – en hotellkedja
Intercontinental A –  en internationell tävlingsklass inom gokart eller karting
Intercontinental Rally Challenge – en rallyserie under World Rally Championship
George Bush Intercontinental Airport – en flygplats i Houston