kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åke Nilzén

Åke Nilzén, född 15 maj 1913 i Kristdala, Småland, död 9 december 2005 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk läkare och medicinsk forskare, verksam vid Karolinska institutet.

Nilzén genomgick läkarutbildning vid Uppsala universitet, där han blev medicine licentiat 1942. Han avlade medicine doktorsexamen vid Karolinska institutet 1947, och ämnet för hans doktorsavhandling var histamins roll vid nässelfeber. Detta var en tidig svensk insats i forskningen om allergiska sjukdomar, som vid detta tillfälle var ett nytt forskningsområde. Nilzén blev docent i hudens sjukdomar 1948 och deltog därefter i inrättandet av en ny enhet för allergiska sjukdomar vid Karolinska sjukhuset, och blev 1954 överläkare vid denna enhet. År 1955 blev han professor i klinisk dermatologisk allergologi vid Karolinska institutet. Han gick i pension från sin professur år 1979.

Nilzén skrev även populärvetenskapliga böcker och skrifter om allergi, riktad till personer med sjukdomen.

Nilzén var gift med systern till statsminister Olof Palme, Catharina Palme, död 15 januari 2002. Makarna är gravsatta i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor
 Dödsannons i Svenska Dagbladet, 28 december 2005, sidan 30
 Nekrolog i Dagens Nyheter, 2 februari 2006, sidan A28.
 Sveriges befolkning 1970 (CD-rom)
 Sveriges dödbok 1947–2006 (CD-rom)
 Palme Nilzén, Catharina Elisabeth på SvenskaGravar.se
 Nilzén, Åke på SvenskaGravar.se

Svenska professorer i dermatologi
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska läkare under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Kristdala socken
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1913
Avlidna 2005
Män
Ganta

Ganta är en stad i nordöstra Liberia, och är den näst största staden i landet. Ganta är belägen i countyt Nimba, och hade 41 106 invånare vid folkräkningen 2008.

Referenser 

Orter i Nimba County
Jimmy Fredriksson

Jimmy Robin Fredriksson, född 29 juli 1951, är en svensk journalist, som arbetar som ledarskribent sedan december 2002 samt som högste chef för den allmänna redaktionen och ansvarig utgivare sedan augusti 1999 på GT. Han har arbetat på GT sedan 1973. Tidigare har han varit nyhetsreporter, redigerare, nattchef och sedan 1995 som redaktionschef på tidningen. Jimmy Fredriksson är far till fyra barn. I oktober 2000 blev han ställföreträdande utgivare för Expressens tre tidningar. Fredriksson har gjort lumpen och bott i Stockholm.

Referenser

Födda 1951
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Svenska ledarskribenter
Män
Levande personer
Buchanan, Liberia

Buchanan är en stad i Liberia, och är centralt belägen längs landets kust. Den är Liberias tredje största stad, efter Monrovia och Ganta, och hade 34 270 invånare vid folkräkningen 2008. Buchanan är den administrativa huvudorten för regionen Grand Bassa County. Staden är uppkallad efter Thomas Buchanan som var James Buchanans kusin.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Liberia
Qaratau

Qaratau, ibland stavat Karatau, (kazakiska: Қаратау Жотасы, Qaratau Zjotasy; ryska: хребет Каратау, chrebet Karatau, eller горы Каратау, gory Karatau) är en bergskedja i södra Kazakstan. Namnet betyder "svarta bergen" på turkspråk. Vid bergskedjan ligger staden Qaratau.

Bergskedjan har en medelhöjd på cirka 1 000 till 1 500 meter över havet och en högsta topp på 2 176 meter över havet. Den är en 420 km lång utlöpare till Tianshan och bildar barriär norrut för Syr-Darja, till vilken den även bidrar med smältvatten om våren. 

På Qarataus östra sida, vid Zjangatas och Kokdzjon, bryts fosformalm och vid Atjisaj och Kentau utvinner man bly, zink och silver.

Källor
Encyclopædia Britannica: Qarataū Webbversion besökt 2008-07-21.

Noter

Bergskedjor i Kazakstan
Paul Douglas

Paul Douglas, född som Paul Douglas Fleischer den 11 april 1907 i Philadelphia, Pennsylvania, död 11 september 1959 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi
Douglas är mest ihågkommen för sina roller i två basebollkomedier; Inga planer i himlen (1951) och Det händer varje år (1949). Han spelade även Richard Widmarks polispartner i thrillern Panik på öppen gata (1950), Porter Hollingsway i Min man - eller din? (1949), Sergeant Kowalski i En yankee i Berlin (1950) och Josiah Walter Dudley i En stol är ledig (1954). 1950 var Douglas värd för den 22:a Oscarsgalan.

Han var gift fem gånger, sista gången med aktrisen Jan Sterling från 1950 fram till sin död. Han fick en son med henne, Adams Douglas (1955-2003). Paul Douglas avled i en hjärtattack den 11 september 1959 i Hollywood, Kalifornien, endast 52 år gammal.

Filmografi
Min man - eller din? (1949; A Letter To Three Wives)
Det händer varje år (1949; It Happens Every Spring)
Rena rama skandalen (1949; Everybody Does It)
En yankee i Berlin (1950; The Big Lift)
Vita nejlikan (1950; Love That Brute)
Panik på öppen gata (1950; Panic in the Streets)
Fjorton timmar (1951; Fourteen Hours)
The Guy Who Came Back (1951; The Guy Who Came Back)
Inga planer i himlen (1951; Angels in the Outfield)
Pippi på luckan (1952; Never Wave at a WAC)
Rymmare i Rom (1952; When in Rome)
Urladdning (1952; Clash by Night)
Vi är inte gifta (1952; We're Not Married!)
Den pikanta åldern (1953; Forever Female)
Maggie på drift (1954; The Maggie)
En stol är ledig (1954; Executive Suite)
Grön eld (1954; Green Fire)
Joe Macbeth - gangsterkungen (1955; Joe MacBeth)
Till varje pris (1956; The Leather Saint)
Huv'et på skaft (1956; The Solid Gold Cadillac)
The Gamma People (1956; The Gamma People)
Kanske i kväll (1957; This Could Be the Night)
Vackra Jimmy (1957; Beau James)
Fortunella (1958; Fortunella)
När var tar sin (1959; The Mating Game)

Teater

Källor

Noter

Externa länkar
 Paul Douglas på Internet Movie Database
  

Födda 1907
Avlidna 1959
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Intermedialitet

Intermedialitet är egenskapen som innehas av exempelvis konst eller kommunikation som bygger på att mer än en medieform används. Ett intermedialt verk kan till exempel vara en serietidning, där det verbala mediet (orden) samverkar med det visuella mediet (bilderna). 

Intermedialitet kan även syfta på intermediala studier, ett tvärvetenskapligt forskningsfält där samspel och samverkan inom och mellan medier studeras, till exempel ur semiotiska perspektiv.

Intermediala produkter 
Det finns mängder av intermediala fenomen: musikvideos, operaföreställningar, emblem, reklamannonser, konceptalbum, allkonstverket, grafisk roman (serieroman), filmaffisch, fanfiction, ekfras. 

Även när något som uttryckts i ett medium förflyttas till ett annat medium talar man om intermedialitet. Det rör sig då om en intermedial transformation. Ett vanligt förekommande exempel på detta är filmatiseringar, det vill säga berättelser som formulerats i ett textmedium (vanligtvis i bokform) och som förflyttas till det audiovisuella filmmediet.

Intermediala studier 
Tidigare hette detta forskningsfält interartiella studier, och var då mer fokuserat på de konventionella konstarternas interrelationer (till exempel måleri i samverkan med lyrik). Idag har alltså fältet vidgats och omdefinierats.

Forskning om intermediala fenomen går under namnet intermedialitet eller intermediala studier. Det är ett forskningsfält som är stort i bland annat USA och Tyskland. I Sverige är intermediala studier växande - och finns på flera högskolor och universitet. Det startade som universitetsämne vid Lunds universitet, där det fortfarande finns och utvecklas i såväl grundutbildning som i forskning vid Institutionen för kulturvetenskaper. Även Linnéuniversitetet har för närvarande ett betydelsefullt forskningsforum i ämnet som går under namnet Linnaeus University Centre for Intermedial and Multimodal Studies.

Se även
Hermeneutik
Intertextualitet
Kommunikationsteori
Ljudkonst
Multimedia
Multimodalitet
Semiotik

Referenser
Arvidson, Mats, An Imaginary Musical Road Movie: Transmedial Semiotic Structures in Brad Mehldau's Concept Album Highway Rider (Lund: Lund Studies in Arts and Cultural Sciences, vol. 10, 2016)
Arvidson, Jens; Mikael Askander, Heidrun Führer & Jørgen Bruhn (red.): Changing Borders. Contemporary Positions in Intermediality (Lund: Intermedia Studies Press 2007)
Lund, Hans (red.): Intermedialitet. Ord, bild och ton i samspel (Lund 2002)
Lagerroth, Ulla-Britta, ”Intermedialitet”, i Tidskrift för Litteraturvetenskap, nr. 1, 2001
Kommunikationsteori
Termer inom litteraturvetenskap
Kaliumbensoat

Kaliumbensoat (C7H5KO2) är ett salt som är nära besläktat med natriumbensoat. Det har liknande kemiska egenskaper som natriumsaltet, men är dock mindre hygroskopiskt. Kaliumbensoat används som bränsle i vissa fyrverkeripjäser. Det används också som konserveringsmedel, och har då E-nummer 212.

Visselmix 
En blandning av kaliumperklorat (70 %) och kaliumbensoat (30 %) eller natriumbensoat (30 %) ger så kallad visselmix vilket används bland annat som drivladdning i tjutraketer.

Kaliumföreningar
Bensoater
Konserveringsmedel
Pyroteknik
Through Times of War

Through Times of War är det norska black metal-bandet Keep of Kalessins debutalbum från 1997, utgivet av det italienska skivbolaget Avantgarde Music. Albumet spelades in sommaren 1997 i Brygga studio i Trondheim. Musiken och texterna är inspirerade av Ursula K. Le Guins romansvit om Övärlden.

I låtlistan på albumomslaget är spår sju felstavat, "Nectaros Red" i stället för det rätta "Nectarous Red". Efter denna låt följes en tyst paus innan det "dolda" spåret "Itch" tar vid. Albumet återutgavs ut av Music War III år 2002 och igen av Peaceville Records 2007.

Låtlista
 "Through Times of War" – 4:31
 "Den siste krig" – 4:43
 "As a Shadow Cast" – 6:09
 "I Choose to Suffer" – 6:50
 "Skygger av sorg" – 5:22
 "Obliterator" – 5:42
 "Nectarous Red" / "Itch" – 14:19

Banduppsättning
 Ghâsh (Magnus Hjertaas) – sång
 Obsidian C. (Arnt O. Grønbech) – gitarr, synthesizer
 Vyl (Vegar Larsen) – trummor
 Warach (Øyvind Westrum) – basgitarr

Källor
 Through Times of War på Encyclopaedia Metallum
 Keep of Kalessins webbplats

Referenser

Externa länkar
Rate Your Music: Through Times of War
Discogs.com: Through Times of War
Brygga Studio på facebook

Album av Keep of Kalessin
Norska debutalbum
Musikalbum 1997
Marcello Nizzoli

Marcello Nizzoli, född 1887, död 1969, italiensk formgivare och arkitekt, designchef hos Olivetti

Olivetti tillhör föregångarna inom corporate identity och redan under 1930-talet började företaget aktivt skapa en företagsidenitet efter amerikansk förebild vilket återspeglades i produkterna, arkitektur och annonser. 1950 släpptes Lettera 22 designad av Nizzoli som hade en revolutionerande design. Lettera 22 var mycket populär i Italien och var Olivettis storsäljare under 1950-talet. Nizzoli och Olivetti följde upp framgångarna med Studio 44 (1952), Divisumma 24 (1956) och Lettera 32 (1963).

Referenser

Noter

Italienska formgivare
Män
Födda 1887
Avlidna 1969
Joachim Barrande

Joachim Barrande, född 11 augusti 1799 i Saugues, Haute-Loire, död 5 oktober 1883 på slottet Frohsdorf, Niederösterreich, var en fransk geolog och paleontolog, verksam i Böhmen.

Barrande genomgick École Polytechnique i Paris och blev sedan lärare för greven av Chambord (Henrik V). Efter julirevolutionen (1830) följde han den kungliga familjen i landsflykt och bosatte sig därefter i Böhmen. Till en början arbetade han där som ingenjör och ledde byggandet av Böhmens första järnväg, men ägnade sig snart uteslutande åt geologisk och paleontologisk forskning, huvudsakligen över Böhmens silurbildningar. Efter att ha offentliggjort flera mindre arbeten över Böhmens brachiopoder och graptoliter m.m. började han utgivandet av sitt huvudarbete, Système silurien du centre de la Bohême (1852-87). Verket, vars utgivande efter hans död fortsattes av Böhmisches Landesmuseum i Prag, omfattar åtta volymer, delvis dubbelvolymer, tillsammans 26 band i stor kvart. Av särskilt stort värde är den del som behandlar trilobiterna.

En mycket stor uppmärksamhet väckte Barrandes teori om de så kallade kolonierna, översiluriska fossil i undersiluriska lager; den framkallade ett häftigt motstånd och gav anledning till en mängd stridsskrifter, av vilka emellertid framgått, att "kolonierna" är endast delar av översiluriska skikt, som genom förkastningar nedsänkts i undersiluriska.

Av vikt för den svenska geologin var Barrandes Parallèle entre les dépots siluriens de Bohême et de Scandinavie; där finner man nämligen åtskilliga ej på annat sätt offentliggjorda uppgifter, grundade på muntliga och skriftliga meddelanden från den svenske paleontologen Nils Peter Angelin.

Barrandes liv i Böhmen förflöt lugnt och stilla; han hade själv ytterst små personliga behov och offrade för vetenskapen sin icke obetydliga förmögenhet. Hans rika paleontologiska samlingar, hopförda av en fast stab medarbetare och samlare, överlämnades enligt testamentariskt förordnande till Böhmisches Landesmuseum. Han tilldelades Wollastonmedaljen 1857 och invaldes 1870 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Asteroiden 5958 Barrande är uppkallad efter honom.

Källor

Franska geologer
Franska paleontologer
Alumner från École polytechnique
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1799
Avlidna 1883
Män
Mottagare av Wollastonmedaljen
Ugglan
Rigas radio- och TV-torn

Rigas radio- och TV-torn är Europeiska unionens högsta byggnad, 368,5 meter hög. Den ligger i Riga, Lettland, och är 0,5 meter högre än Berlins TV-torn. Tornet byggdes mellan 1979 och 1986.

Tornet är tredje högst i Europa. De högsta ligger i Moskva och Kiev, och ett till har börjat byggas i Moskva. Rigas TV-torn byggdes liksom de nyss nämnda i dåvarande Sovjetunionen (och det fjärde högsta i Berlin i DDR).

Tornet har tre ben. Det är hissar i två av dem, och trappor i det tredje. Utsiktsplattformen som allmänheten kan besöka är på 97 m höjd. I antenndelen av kranen finns en hiss från svenska Alimak Hek upp till 308 meter. För den återstående höjden finns en trappa inne i strukturen.

TV-torn i Lettland
Radio- och TV-tornet
James Hall

För den skotske geologen, se James Hall (geolog)

James Hall, född 12 september 1811 i Hingham, Massachusetts, död 7 augusti 1898 i Bethlehem, New Hampshire, var en amerikansk geolog och paleontolog. 

Hall blev 1837 delstatsgeolog för New York, 1855 för Iowa och 1871 direktör för delstaten New Yorks naturaliemuseum. År 1843 utgav han en utförlig berättelse om sina undersökningar i delstatens västra del. Särskilt riktade han sin uppmärksamhet åt de paleozoiska formationerna och utgav Palæontology of New York (fem band, 1847-79), Geological Reports of Iowa (1858-60), en monografi över graptoliterna i Kanada (1865) m.m.

Hall kan genom sina arbeten sägas ha lämnat den paleontologiska grundvalen för kännedomen om paleozoikum inte bara i delstaten New York, utan också i övriga delar av Nordamerika.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Amerikanska geologer
Amerikanska paleontologer
Alumner från Rensselaer Polytechnic Institute
Personer från Hingham, Massachusetts
Födda 1811
Avlidna 1898
Män
Alumner från Amherst College
Adam Sedgwick

För zoologen, se Adam Sedgwick (zoolog).

Adam Sedgwick, född 22 mars 1785 i Dent, Yorkshire, död 27 januari 1873 i Cambridge, var en engelsk geolog. Han var farfars bror till zoologen Adam Sedgwick.

Biografi 
Sedgwick blev 1818 professor i geologi i Cambridge. Han är författare till en mängd viktiga geologiska arbeten, särskilt rörande de kambrisk-siluriska och devoniska systemen i England, genom vilka han invecklades i en långvarig strid med Roderick Murchison. Den sistnämnde lyckades nästan helt undantränga Sedgwicks klassifikation och ställa hans förtjänster i skuggan. Senare uppskattades emellertid Sedgwicks säkra blick och stora klassifikationstalang, och hans efterföljare gjorde allt för att få hans ursprungliga klassifikation erkänd.

Utmärkelser
1851: Wollastonmedaljen
1863: Copleymedaljen

Källor

Noter

Externa länkar 

Brittiska geologer
Brittiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Mottagare av Wollastonmedaljen
Mottagare av Copleymedaljen
Födda 1785
Avlidna 1873
Män
Ugglan
Personer från Yorkshire
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Spårviddsväxel

Spårviddsväxel är en anordning på ett järnvägsspår som kan byta spårvidd på en järnvägsvagn.

Metoder 
Det finns två metoder

Den spanska metoden 
Varje hjul har sin egen axel upphängd i två lagerboxar på vardera sidan om hjulet. Lagerboxarna kan förskjutas i sidled och låses med en sprint som kan dras ut underifrån. Vid växlingen lyfts vagnen upp över rälsen, sprintarna dras ut av en anordning underifrån, hjulen flyttas, sprintarna trycks in och vagnen sänks på den nya spårvidden. Det finns även en rotationslåsning mellan hjulen så att de roterar med samma varvtal vilket är viktigt för gångegenskaperna. Metoden har varit i drift många år.

Den tyska / polska metoden 
En gemensam axel med två lagerboxar används precis som för vanliga vagnar. Skillnaden är att axeln har splines som medger att hjulen kan förskjutas i sidled men rotera med samma hastighet. Låsningen sker med tre låsreglar för varje hjul. Låsreglarna kan öppnas / låsas genom att låta en arm dra ut en låsskiva innanför hjulet. Växlingen sker genom att tåget kör igenom en ca 12 meter lång växel som öppnar låsreglarna, låter hjulen glida isär/ihop och sedan låsa reglarna. Samtidigt sker även en förskjutning av bromsblocken. Metoden hade 2007 endast testats trots att den funnits länge.

Problem och möjligheter 
Axelvikten ökar med 800 kg för den spanska och 500 kg för den tyska.
Vanliga vagnar kan enkelt byggas om till den tyska varianten eftersom lagerboxarna fästs på samma sätt.
Den tyska varianten är billigare både per vagn och för växeln.
Växlingen går väsentligt snabbare med den tyska metoden.

Boggiebyte 
Byte av boggier sker också på flera ställen. Detta fortgår på följande vis:
Tåget körs in över ett parti med fyrskensräls.
Bogierna lossas från vagnen.
Samtliga vagnar lyfts upp med domkrafter.
Boggierna står kvar på spåret, kopplas ihop med dragstång och även med dragstång till de boggier som skall ersätta de utbytta.
Samtliga boggier rullas fram, de nya hamnar i rätt läge under vagnarna.
Vagnarna sänks ned på de nya boggierna och dessa säkras vid vagnen om kopplas med luft till bromsarna etc.
Tåget kan köra vidare med nytt lok på den nya spårvidden.
Detta system används på enhetståg där det alltid förekommer samma typ av vagnar, vanligast på persontåg.

Referenser 
Utredning om logistik i Norrbotten från Luleå Tekniska Högskola

Externa länkar
Hjulaxel (tåg)
Den spanska metoden i praktiken Youtube
Spårviddsväxlingssystemet Brava utvecklat av spanska CAF
Spårviddsväxlingssystemet Talgo RD utvecklat av Spanska Talgo 

Järnväg

es:Cambiador de ancho
Fredrik Henrik av Oranien

Fredrik Henrik, född 29 januari 1584 i Delft, död 14 mars 1647 i Haag, var prins av Oranien.

Fredrik Henrik av Oranien varar son till Vilhelm I av Oranien och Louise de Coligny. Han efterträdde 1625 sin bror Morits som ståthållare av Republiken Förenade Nederländerna.

Biografi
Han föddes sex månader före faderns mord, och erhöll av sin mor en god uppfostran. Under broderns ledning deltog han tidigt i kriget mot Spanien visade han betydande fältherreskicklighet och diplomatisk förslagenhet. Vid broderns död 1625 efterträdde brodern Morits som ståthållare i fem av de nederländska provinserna, och ledde med kraft och klokhet befrielsekriget. Särskilt blev han berömd för sina framgångsrika belägringar. Fredrik Henrik anslöt sig i utrikespolitiken nära till Frankrike, och han förde en moderat inrikespolitik och försökte framför allt utjämna de rådande religiösa partistridigheterna.

Han åtnjöt ett högt anseende, sonen Vilhelm II av Oranien utsågs tidigt till hans efterträdare, och det fanns planer på att förvandla fristaten till en ärftlig monarki inom huset Oranien. De sista åren sjönk dock hans makt, då hans hälsa försvagades.

I hans högkvarter hade fältherrar som Turenne, Karl X Gustav och Fredrik Vilhelm av Brandenburg i unga år fått militär utbildning.

Han var gift med Amalia av Solms-Braunfels, mor till hans efterträdare Vilhelm II och fyra döttrar.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1584
Avlidna 1647
Huset Nassau-Oranien
Män
Personer från Delft
Édouard de Verneuil

Philippe Édouard Poulletier de Verneuil, född 13 februari 1805 i Paris, död där 29 maj 1873, var en fransk geolog och paleontolog.

Han gjorde under flera år för geologiska studieresor i skilda delar av Europa, åtföljde därefter Roderick Murchison på dennes forskningsresa genom europeiska Ryssland och Uralbergen i början av 1840-talet. Verneuils härunder gjorda undersökningar utgör en del av det omfattande verket The Geology of Russia in Europe and the Ural Mountains (1845). Efter en resa i USA publicerade han Parallélisme des roches des dépôts paléozoïques de l’Amérique septentrionale avec ceux de l’Europe (1847). Särskilt betydelsefulla var hans bidrag till kännedomen om Spaniens geologi. Han tilldelades Wollastonmedaljen 1853.

Källor

Noter 

Franska geologer
Mottagare av Wollastonmedaljen
Geologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Forskare från Paris
Födda 1805
Avlidna 1873
Män
Ugglan
Vikens kyrka

Vikens kyrka är en kyrkobyggnad i  Viken i Lunds stift. Den är församlingskyrka i Vikens församling.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande stenkyrka med torn färdigställdes 1825. En bit bort på gamla kyrkogården fanns två föregångare till dagens kyrka. Dels ett kapell från medeltiden och dels ett kapell från 1683. År 1873 byggde man till en sakristia vid nuvarande kyrkas östra sida. Sakristian är tresidigt avslutad och smalare än övriga kyrkan. Nuvarande tornspira byggdes till 1880.

Inventarier
Dopfunten är gjord av skuren ek och härstammar från 1500-talet. Har tillsammans med dopfatet funnits i gamla kyrkan. Från de gamla kapellen har kyrkan ärvt dopfunten i ek från 1500-talet, samt dopfatet, altaruppsatsen från 1700-talet och nattvardssilvret från slutet av 1500 eller början av 1600-talet, en gåva från dåvarande herrskapet på Kulla Gunnarstorps slott, Holger Rosenkrantz.

Kyrkan har några gamla votivskepp och dessa bidrar till denna fiskar- och sjömanskyrkas karakteristiska utseende. Tre av skeppen är tillverkade och skänkta av sjöfolk i Viken, det fjärde är en sentida gåva av okänt ursprung. Minnen från gången tid är också de båda kollektbössorna "Skolestocken" och "Fattigstocken".

Orgel
En orgel flyttades hit från Väsby kyrka. Orgeln var byggd 1738 av Jonas Hielm, Växjö och hade 6 stämmor. Den utökades eller ombyggdes 1846 av Erik Henrik Lysell till 10 stämmor.
1900 byggde Salomon Molander & Co, Göteborg en orgel med 13 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1957 av Marcussen & Søn, Aabenraa, Danmark och är en mekanisk orgel. Fasaden är från 1900 års orgel och orgeln som flyttades hit från Väsby kyrka. 1967 byggdes orgeln till med ett ryggpositiv av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken, Höganäs kommun.

Galleri

Källor
 Vikens kyrka
 Vikens Kultur och byaförening

Externa länkar
 Väsby kyrkliga samfällighets hemsida
 Demografisk databas för södra Sverige informerar om Vikens kyrka
 Höganäs kommun informerar
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare informerar

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Höganäs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1825
1825 i Sverige
Södra Trollegrav

Södra Trollegrav eller Västra Trollegrav är ett naturreservat i Älvdalens kommun och Dalarna. Naturreservatet på 155 ha utgörs av en smal bäckravin med gammal granskog i olika stadier, samt två mindre vattenfall.

Referenser
Länsstyrelsen Dalarna, Södra Trollegrav

Naturreservat i Älvdalens kommun
Naturskyddsområden bildade 1996