kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helge Bangsted

Peter Albrecht Helge Nielsen Bangsted, född 9 november 1898 i Köpenhamn, död 17 november 1974 i Glostrup, var en dansk journalist, redaktör, författare och nazistisk politiker.

Helge Bangsted var utbildad journalist och arbetade bland annat för tabloidtidningen B.T. (1929-1940). Under 1920-talet reste han till Grönland i flera omgångar: Han var på Grönland första gången 1920-1921 och deltog i Knud Rasmussens 5:e Thuleexpedition (1921-1924). Därefter blev han själv ledare för en etnologisk expedition till Grönland (1925-1926), deltog i en amerikansk expedition (1927) och ledde University of Michigans expedition till inlandsisen (1929) samt en filmexpedition (1930). Tillsammans med Laurids Skands skrev Bangsted manuskriptet till filmen Eskimå från 1930, vilken hade George Schnéevoigt som regissör.

Efter Nazitysklands ockupation av Danmark 9 april 1940 var Bangsted en av de journalister som lämnade B.T. och gick över till den nazistiska tidningen Fædrelandet. Bangsted blev tidningens chefredaktör. Två år senare blev han ledare för det danska nazistpartiet, DNSAP. Då partiet fick 43 000 röster i 1943 års folketingsval blev Bangsted invald och satt där fram till krigsslutet. Efter kriget dömdes han till åtta års fängelse, varav han avtjänade fyra.

Filmmanus

Se även 
 Aage Nordahl-Petersen
 Poul Nordahl-Petersen

Referenser 

Födda 1898
Avlidna 1974
Män
Danska författare under 1900-talet
Danska journalister under 1900-talet
Danska politiker under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Nazism i Danmark
Patronkök

Patronkök eller Patrontaska var en större väska, ofta av styvt läder, i vilken fotsoldater tidigare förvarade sina patroner, på den tiden dessa tillverkades av papper. När modernare enhetspatroner i mässing infördes i mitten av 1800-talet, ersattes patronköken av patronväskor, och därefter av patronbälten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Se även
 Remtyg
 Kartuschlåda

Militär utrustning
Tina Gustafsson

Nation: 

Tina Gustafsson, född 30 september 1962, är en svensk simmare.
Hon blev olympisk silvermedaljör i Moskva 1980, då hon simmade stafetten på 100 m frisim tillsammans med Carina Ljungdahl, Agneta Eriksson och Agneta Mårtensson.

I försöken simmade Helena Peterson, Birgitta Jönsson, Carina och Tina laget till final (3.52.22). I finalen simmades startsträckan av Carina Ljungdahl (57.61), andra sträckan av Tina Gustafsson (56.77), tredje sträckan av Agneta Mårtensson (57.89) och fjärde sträckan av Agneta Eriksson (56.88). De svenska flickorna sänkte försökstiden med smått fantastiska tre sekunder vilket innebar en olympisk silvermedalj och ett svenskt lagrekord som skulle stå sig under drygt tio år - 3.48.93.

Klubb
Norrköpings KK

Källor 

Födda 1962
Svenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1980
Kvinnor
Levande personer
Svenska mästare i simning
Simon Patten

Simon Nelson Patten, född 1852, död 1922, var en amerikansk sociolog.

Efter studier i bland annat Halle var Patten professor i statsvetenskap vid Pennsylvania University i Philadelphia 1888-1927. Han stod under påverkan av den liberala ekonomin men ansåg, att ekonomiska lagar är tids- och rumstbestämda, och att några eviga sanningar därför inte kunde deduceras. Patten ansåg även, att samhället var på väg in i en period då överflödet, och inte knappheten var den bestämmande faktorn. Konsumtionen borde därför noggrant studeras. Bland hans många arbeten märks The premises of political economy (1885), The consumption of wealth (1889, 2:a upplagan 1901), The teory of dynamic economics (1892), The development of English thought (1899, 3:e upplagan 1910) samt The new basis of civilisation (1907, 8:e upplagan 1921).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Amerikanska sociologer
Födda 1852
Avlidna 1922
Män
Agneta Mårtensson

Nation: 

Agneta Mårtensson, född 31 juli 1961 i Örebro, är en svensk simmare.
Hon blev olympisk silvermedaljör i Moskva 1980, då hon simmade lagkappen på 100 meter frisimtillsammans med Carina Ljungdahl, Agneta Eriksson och Tina Gustafsson.

Klubb
Karlslunds IF 
SK Korrugal

Källor 

Födda 1961
Svenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1984
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Örebro
Svenska mästare i simning
Ackommodation (olika betydelser)

Ackommodation kan syfta på:

Ackommodation – närinställningen av ögats lins
Ackommodation (psykologi) – den process som sker när en individ tar till sig kunskap på ett sådant sätt att denne ändrar sina kognitiva scheman
Ackommodation (religion) – en anpassning av ens egen lära efter en annans förutsättningar och situation
Ackommodation (språksociologi) –  en anpassning (till andra förhållanden)
Elizabeth Patterson Bonaparte

Elizabeth Patterson Bonaparte, född 6 februari 1785, död 4 april 1879, var Jérôme Bonapartes första hustru.

Hon var dotter till storköpman i Baltimore, USA, William Patterson, och Dorcas Spear Patterson. 

Giftermålet med Jérôme Bonaparte, som skedde i Baltimore 24 december 1803, erkändes aldrig av familjen Bonaparte, och Napoleon I framtvingade 1805 en skilsmässa mellan de båda. Paret färdades till Europa, men då de hade anlänt förvägrade Napoleon Elizabeth tillstånd att lämna skeppet och stiga i land i vare sig Frankrike eller i Nederländerna, som då låg under Frankrike. Jérôme steg iland i syfte att övertala sin bror att erkänna äktenskapet, men Elizabeth, som var gravid, tvingades avresa till Storbritannien, där hennes barn föddes i London. Napoleon framtvingade sedan en skilsmässa i hennes frånvaro. Sonen, Jérôme Bonaparte-Patterson, erkändes aldrig som legitim. 

Elizabeth återvände till sin far i Baltimore med sin son. Hon uppges ha använt sig av sin kejserliga förbindelse för att höja sin status i societetslivet, och beskrivs som vacker, kvick och elegant. Hon besökte Europa igen efter Napoleons slutliga fall 1815, och gjorde då succé i societetslivet. Elizabeth Patterson Bonaparte levde under större delen av sitt liv ett bekvämt och händelselöst societetsliv i Baltimore. År 1815 genomdrev hon en amerikansk skilsmässa från Jérôme Bonaparte. 

År 1860 avled Jérôme Bonaparte, och året därpå gjorde Elizabeth anspråk på arv efter honom för sig själv och sin son vid en domstol i Paris, men anspråken avvisades.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.
 Berkin, Carol (2014). Wondrous beauty : the life and adventures of Elizabeth Patterson Bonaparte (First ed.). New York: Alfred A. Knopf. .

Huset Bonaparte
Födda 1785
Avlidna 1879
Kvinnor
Ackommodation (psykologi)

Ackommodation är inom psykologin den process som sker när en individ tar till sig kunskap på ett sådant sätt att denne ändrar sina kognitiva scheman dvs det sker en förändring i tankestrukturer. Uttrycket kom att användas av den schweiziska psykologen och pedagogen Jean Piaget som ett sätt att förklara hur individen tar till sig ny kunskap. Begreppet hör ihop med det Piaget benämnde assimilation. Dessa två processer hörde enligt Piaget ihop, eftersom han ansåg att de kompletterade varandra.

Ackommodation används även som begrepp inom fysiologi.

Se även 

 Konstruktivism (pedagogik)
 Adaption (psykologi)
 Assimilation (psykologi)

Referenser 

Kognition
Pedagogik
Lärande
Utvecklingspsykologi
Ackommodation (språksociologi)

Ackommodation avser inom språksociologin en anpassning (till andra förhållanden) och rör språkets alla delar: uttal, ordval, kroppsspråk, röstbehandling och taltempo. Inom detta begrepp skiljer man bland annat mellan konvergent och divergent ackommodation. Konvergent ackommodation avser att en person närmar sitt eget beteende till kommunikationspartnerns för att visa sin positiva inställning, och divergent ackommodation innebär då motsatsen, att en person fjärmar sitt eget beteende från kommunikationspartnerns.

Referenser 

Sociolingvistik
Roger Carlsson

Roger "Ragge" Carlsson, född 18 februari 1945, död 8 december 1997 i Stockholm, var en svensk handbollsspelare och handbollsledare. Han var förbundskapten för Sveriges herrlandslag i handboll under åren 1982–1988, som var den period som lade grunden till det som blev det så kallade svenska handbollsundret under 1990-talet.

Biografi 
Roger Carlsson inledde sin tränarkarriär inom handbollen som tränare för Västra Frölunda IF:s ungdomslag, en klubb där själv också varit aktiv som spelare, innan han 1970 blev tränare för Göteborgs HP. Han fortsatte som tränare även efter 1972, då Göteborgs HP och IF Warta:s handbollssektion gick ihop och bildade HP Warta. Carlsson ledde laget till och med 1980, med framgång.

År 1980 blev Roger Carlsson assisterande tränare i Sveriges herrlandslag under dåvarande förbundskaptenen Caj-Åke Andersson. År 1982 tillträdde han som förbundskapten för landslaget. Som förbundskapten satsade Carlsson på unga talanger som Magnus Wislander, Staffan Olsson, Ola Lindgren, Erik Hajas och Per Carlén, med flera. Tillsammans med dessa började han bygga upp ett nytt landslag som skulle bli grunden till vad som kommit att kallas det "Svenska handbollsundret" under 1990-talet. Efter OS 1988 i Seoul lämnade han sitt landslagsuppdrag för att i stället bli tränare för det norska laget Runar Håndball.

Från 1995 fram till sin död var han tränare för det svenska laget IFK Skövde. Vid en bortamatch i december 1997 i Elitserien med IFK Skövde mot Polisen/Söder, i Eriksdalshallen, drabbades Carlsson av en hjärtinfarkt och avled strax därpå. Han ligger begravd på S:ta Birgittas kyrkogård i Skövde.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Svenska handbollsspelare
Svenska handbollstränare
Tränare i IFK Skövde
Spelare i HP Warta
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Gravsatta på Sankta Birgittas kyrkogård, Skövde
Födda 1945
Avlidna 1997
Män
Handbollsspelare i Västra Frölunda IF
Ackommodation (religion)

Ackommodation (av latinets ad, till, och commodum, fördel, bekvämlighet) är en anpassning av ens egen lära efter en annans förutsättningar och situation. I teologisk betydelse skiljer man mellan en formell eller negativ ackommodation, som endast gäller sättet för en läras överföring, och en materiell eller positiv ackommodation, som syftar på lärans innehåll.

Formell ackommodation sker när läraren försöker tala till åhörarna utifrån deras begreppsuppfattning och tankegångar. Förkunnaren lånar föreställningar, i vilka han lägger in en ny och högre mening, och höjer på så sätt så småningom lärjungarna upp till sin nivå. Men om läraren, för att inte komplicera budskapet för sina åhörare, med avsikt hemlighåller vissa sanningar och i sitt föredrag upptager andras falska föreställningar, så kallas detta en materiell ackommodation.

Johann Salomo Semler, i spetsen för 1700-talets tyska upplysningsrationalister, ställde i den så kallade ackommodationsteorin upp påståendet, att Jesus i sina läror om exempelvis änglar och djävlar hade anpassat sig till samtida judiska uppfattningar. Salmer ansåg att dessa lärosatser inte utgjorde Jesus sanna lära, utan borde rensas ut ur förkunnelsen.

Referenser

Kristen teologi
Carina Ljungdahl

Nation: 

Carina Ljungdahl, född 21 februari 1960, är en svensk simmare.
Hon blev olympisk silvermedaljör i Moskva 1980, då hon simmade stafetten på 100 m frisimtillsammans med Agneta Mårtensson, Agneta Eriksson och Tina Gustafsson.

Silvermedaljen utbyttes senare till guldmedalj när det kom fram att tyskorna hade dopat sig.

Klubb
Filipstads IF

Källor 

Födda 1960
Svenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1980
Kvinnor
Levande personer
Rolös

Rolös är ett album av Ola Magnell som släpptes 21 april 2010. Det blev det sista musikalbum som Magnell fick färdigställt innan sin bortgång 2020.

Skivan spelades in hösten 2009 och producerades av Carl Ekerstam. Bland de medverkande musikerna finns Lars Winnerbäck, Nina Ramsby och Elin Ruth Sigvardsson.

Mottagande 
Skivan mottog goda recensioner och har medelbetyget 3,8/5 på sajten Kritiker.se, som sammanställer bland annat skivrecensioner. Betyget är baserat på arton recensioner.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Ola Magnell.
 "Aftonpsalm" – 3:42
 "Innan elden brunnit ut" – 4:02
 "Lisa Lucidor" – 4:28
 "Sång för de svikna" – 3:26
 "Frostens ängar" – 4:03
 "Livet är en cykeltur" – 4:40
 "Solveig" – 2:26
 "Sorgsna seglatsen" – 4:17
 "Rolös vind" – 4:53
 "Du är inte kvinnan" – 3:46
 "Nattens vind är hemlös" – 4:56
 "Elegi" – 3:28

Medverkande 
 Therese Börjesson – kör (7)
 Anna Dager – cello (12)
 Carl Ekerstam – producent, piano (1), glockenspiel (1), elgitarr (2, 4–5, 8), gitarr (3, 5–7, 10–11), tamburin (3), banjo (5), tramporgel (6), slagverk (6–7), dobro (7), kör (10), slidegitarr (11)
 Pär Ekerstam – kör (1, 7), stråkarrangemang (12)
 Hanna Ekström – fiol (12)
 Ted Hector – orgel (1–3), piano (7, 11), tramporgel (10), mandolin (10)
 Erik Holm – fiol (12)
 Rolf Klinth – inspelning, mixning, tolvsträngad gitarr (4), tamburin (4)
 Anders Kotz – kontrabas (2, 5–6, 10–11)
 Hans Loelv – dragspel (4, 8)
 Markus Lundgren – kontrabas (1, 3, 7)
 Ola Magnell – gitarr (1–4, 6–7, 9, 12), sång
 Magnus Olsson – trummor (4–5, 8, 10), slagverk (3, 5)
 Nina Ramsby – stämsång (9)
 Elin Ruth Sigvardsson – kör (1, 7), stämsång (2, 6)
 Alar Suurna – mastering
 Johanna Tafvelin – fiol (12)
 Lars Winnerbäck – bakgrundssång (4–5), kör (10)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Album av Ola Magnell
Musikalbum 2010
John Coleridge Patteson

John Coleridge Patteson, född 1 april 1827, död 20 september 1871, var en brittisk missionär.

Patteson utgick 1855 till Melanesien, vars missionsbiskop han blev 1861. Han hade stor framgång bland lokalbefolkningen, genom sin osjälviska personlighet, men blev ihjälslagen på en ö där han inte var känd, som hämnd för andra européers illdåd mot infödingarna där.

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter

Brittiska missionärer
Alumner från Balliol College, Oxford
Födda 1827
Avlidna 1871
Män
Tidaholms Järnväg

Tidaholms järnväg (TJ), också kallad Vartoftabanan, var en järnväg mellan Tidaholm och Vartofta i Skaraborgs län. Under en kort tid fortsatte den till Åsarp i Älvsborgs län .

Historia
Tidaholms järnväg fick koncession 1904 på sträckan Tidaholm-Vartofta. I Vartofta anslöts den till Södra stambanan med den sista kilometern gemensam. Tidaholms järnvägsaktiebolag bildades samma år med aktier tecknade för 510000 kr och till största delen tecknade av företag i Tidaholm. Bolaget fick ett statslån för samma belopp och den 24 km långa banan invigdes 1906. Tidaholm hade redan 1876 fått en smalspårig förbindelse med den smalspåriga Hjo-Stenstorps Järnväg (HSJ) till Hjo vid Vättern och Stenstorp på Västra stambanan. En stor anledning till byggandet av TJ var omlastningskostnaden vid Stenstorp mellan smalspår och normalspår. Tidaholm var huvudorten för TJ och där fanns ett lokstall. Till början av 1907 användes en tillfällig station vid Vamman 1 kilometer från HSJ:s station i Tidaholm eftersom man inte kom överense med HSJ om villkoren för att använda deras station. Trafiken startade med både gods- och persontrafik. 

TJ köpte av Västra Centralbanan (VCJ) den 8 km långa till normalspår ombyggda f.d. Ulricehamns Järnväg mellan Vartofta och Åsarp för 300000 kr. TJ tog över driften 1907. 1918 fick man tillstånd att lägga ner driften eftersom det inte fanns mycket trafik. Rälsen revs upp och såldes för 500000 kr.

En dieselelektrisk motorvagn inköptes 1925 från Diesel-elektriska vagn ab (Deva).

För att minska kostnaderna beslöt TJ och HSJ 1929 om samförvaltning med kontor i Tidaholm, detta fortsatte tills staten köpte TJ. Under 1930-talet blev lönsamheten sämre och för att undvika konkurs köpte staten TJ den 1 juli 1939 baserat på riksdagsbeslutet i maj 1939. Dåvarande Statens Järnvägar tog över driften.

I början på 1960-talet minskade godstrafiken till tändsticksfabriken för att helt upphöra 1968 då all transport hade flyttats till lastbil. Persontrafiken lades ner 1970 och godtrafiken upphörde 1989. Rälsen revs 1995.

De delar av banvallen som inte låg på åker är fortfarande synliga och en kortare sträcka har blivit väg.

Referenser

Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1906
Akridin

Akridin ( summaformel C13H9N) är en kemisk förening, en heterocyklisk förening som innehåller en kväveatom.

Egenskaper
Akridin är besläktat med antracen på så sätt att en av CH-grupperna i mittringen är ersatt med en kväveatom, och är även besläktat med pyridin. Akridin är ett gult kristalliniskt ämne, lättlösligt i varmt vatten, och som först isolerades från stenkolstjära.

Användning
Akridin förhåller sig som en svag bas och är ett utgångsmaterial för produktion av färgämnen (till exempel akridingult) och vissa läkemedel. Många akridinderivat, såsom proflavin, är också antiseptika. Akridin och akridinderivat binder till DNA och RNA genom sin förmåga att interkalera.

Akridinfärgämnen
Akridinfärgämnen, diaminoderivat av akridin och fenylakridin, kan framställas ur alkylerade m-diaminer och formaldehyd, respektive bensaldehyd: akridingult, akridinorange, bensoflavin, reonin, krysalin, huvudbeståndsdel i fosfin. 

Akridinfärgämnena ger på siden- och bomullstyger gula till orange, delvis fluorescerande färger. Krysalin och reonin används vid färgning av läder. Trypaflavin används vid desinfektion av sår, liksom rivanol, ett pulverformigt akridinderivat. De senare har, efter tillkomsten av sulfapreparat och penicillin, ersatts av dessa vid bakteriologisk profylax.

Källor

Akridiner
Erik Pauelsen

Erik Pauelsen, född 1749, död 20 februari 1790, var en dansk konstnär.

Pauelsen studerade 1780–1783 i Tyskland, Frankrike, Schweiz och Italien. Han verkade som porträtt- och historiemålare, och upptog bland annat fornnordiska och medeltida motiv. Hans mest betydande arbete är dock en serie norska landskap i olja och kopparstick, som utfördes på uppdrag av kronprins Fredrik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar 
 
 

Danska landskapsmålare
Danska porträttmålare
Danska historiemålare
Danska målare under 1700-talet
Födda 1749
Avlidna 1790
Män
Svensk uppslagsbok
Max von Pauer

Max von Pauer, född 31 oktober 1866, död 12 maj 1945, var en tysk pianist, son till Ernst Pauer.

Pauer var 1887-1889 lärare vid konservatoriet i Köln, därefter lärare och senare direktör vid konservatoriet i Stuttgart. Åren 1924-1932 var Pauer direktör för konservatoriet i Leipzig, och från 1933 ledare för högskolan i musik i Mannheim.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Tyska klassiska pianister
Födda 1866
Avlidna 1945
Män
Svensk uppslagsbok
Paul Pau

Paul Marie César Gérald Pau, född 29 november 1848, död 2 januari 1932, var en fransk militär.

Pau blev officer 1869, brigadgeneral 1897, divisionsgeneral 1903 och ledamot av högsta krigsrådet 1909. Pau sårades och förlorade högra handen i fransk-tyska kriget 1870–1871 och blev vid första världskrigets utbrott överbefälhavare för Elsassarmén. År 1915 sändes han i militär-diplomatisk mission till Ryssland, Rumänien och Italien, ledde 1916 det rysk-rumänska samarbetet i Bessarabien, var 1917 åter överbefälhavare på Elsassfronten och blev efter avskedstagandet 1920 president i franska Röda korset.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar 
 

Franska generaler
Personer i Frankrike under första världskriget
Franska militärer under 1800-talet
Franska militärer under 1900-talet
Födda 1848
Avlidna 1932
Män
Svensk uppslagsbok
Katla (fisk)

Denna artikel handlar om fisken katla. För andra betydelser se Katla.

Katla (Catla catla eller Gibelion catla) är en fiskart som först beskrevs av Hamilton 1822.  Katla ingår i släktet Catla, och familjen karpfiskar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Katlan är en stor karpfisk och har som mest uppmätts till 182 centimeters längd och 38,6 kilo. Den har en bred, uppåtvänd mun med tydligt underbett. Kroppen är ihoptryckt från sidorna, med långa bröstfenor, en tydligt konvex rygglinje och med mycket stora fjäll. Ryggen och de övre sidorna är gråaktiga, medan den nedre delen är silverfärgad och fenorna mörka.

Vanor 
Arten uppehåller sig i olika typer av vattensamlingar som sjöar, dammar, kanaler och floder. De kan även uppehålla sig i tidvattenzonens brackvatten. I Indien har den spridit sig kraftigt i vattenreservoarer. Arten håller främst till i de övre vattenlagren. De vuxna fiskarna är allätare, medan ynglen tar insekter, växtplankton och detritus.

Fortplantning 
Arten leker under sommar och regntid. De gulaktiga äggen sjunker till botten när de läggs.

Utbredning 
Katlan finns på Indiska subkontinenten. Den är framför allt en sötvattensart, även om den kan gå ut i brackvatten. Arten finns naturligt i Pakistan, norra Indien, Bangladesh, Nepal och Myanmar. Den har dessutom införts till mellersta Indien, Sri Lanka och Kina.

Ekonomisk betydelse 
Arten är snabbväxande och anses vara en mycket god matfisk, och är därför föremål för ett omfattande kommersiellt fiske. Den har introducerats i många områden för att tjäna till föda. Även sportfiske och fiskodling förekommer.

Källor

Externa länkar 

Karpfiskar
Elna Montgomery

Elna Montgomery, född 23 oktober 1885 i Stockholm, Sverige, död 13 juni 1981 i Båstad, Sverige var en svensk konståkerska som den 2 februari 1908, 22 år gammal, blev svensk mästare i konståkning i Stockholm, där hon var enda deltagare i vad som ändå räknades som första svenska mästerskapet för damer.

Hon gifte sig sedan "Beckman" och bosatte sig i Malmö.

Meriter
2:a i sin första tävling, 1900
Vinnare av en ungdomstävling 1901
4:a i Nordiska spelen 1905
Vinnare av tävling i Göteborg 1906, parallellt med herrarnas svenska mästerskap
3:a i Nordiska spelen 1909
Svensk mästare 1908 och 1912, även svensk mästare i paråkning med Per Thorén 
3:a vid tävling i Sankt Petersburg
4:a i olympiska spelen 1908

Källor
Sports-Reference

Fotnoter

Avlidna 1981
Födda 1885
Kvinnor
Idrottare från Stockholm
Svenska konståkare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Tävlande i konståkning vid olympiska sommarspelen 1908
Svenska mästare i konståkning
Svenska idrottare under 1900-talet
Acta medica Scandinavica

Acta medica Scandinavica var en nordisk tidskrift inom medicin (framför allt internmedicin) som gavs ut 1919 till 1988.

Acta medica Scandinavica hade en bakgrund i Nordiskt medicinskt arkiv, som 1901 delades upp i en avdelning för kirgurgi och en för inre medicin. 1919 ombildades de båda avdelningarna till två skilda tidskrifter, Acta chirurgica scandinavica respektive Acta medica Scandinavica, den senare redigerad av professor Israel Holmgren. I redaktionen ingick även andra svenska samt norska, danska och finska forskare. 

Tidskriftens efterföljare från 1989 är Journal of Internal Medicine.

Redaktörer
 Israel Holmgren, 1919-1957
 Birger Strandell, 1957-1972
 Jan G. Waldenström, 1973-1981
 Lars Erik Böttiger, 1981-1988

Källor

Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1919
Tidskrifter nedlagda 1988