kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gråhuvad vireo

Gråhuvad vireo (Hylophilus pectoralis) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Guyanaregionen och östra Venezuela till norra Bolivia och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Rostkronad vireo

Rostkronad vireo (Hylophilus poicilotis) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydamerika från norra Bolivia till östra Paraguay, nordöstra Argentina och södra Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Tepuívireo

Tepuívireo (Vireo sclateri) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Tepuívireo förekommer som namnet antyder i tepuier i södra Venezuela, västra Guyana och nordligaste Brasilien. Den placerades fram tills nyligen i släktet Hylophilus, men genetiska studier visar att den är närmare släkt med arterna i Vireo.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Philip Lutley Sclater (1829–1913), engelsk ornitolog och samlare av specimen.

Referenser

Externa länkar 

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Brunnackad vireo

Brunnackad vireo (Pachysylvia semibrunnea) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Brunnackad vireor är en liten vireo. Ovansidan är matt olivgrön, ljusare gråaktig under med vitare strupe och ansikte. En distinkt roströd sjal sträcker sig från nacken och ner över bröstsidorna. Könen är lika.

Utbredning och systematik 
Brunnackad vireo förekommer i Anderna från Colombia till nordvästligaste Venezuela och östra Ecuador. Den placerades fram tills nyligen i släktet Hylophilus, men detta har visat sig vara parafyletiskt i förhållande till Vireo.

Levnadssätt 
Brunnackad vireo hittas i förberg och subtropiska områden från cirka 1000 till 2000 meters höjder, vanligen högre upp än andra vireor i släktet. Den är oftast en ovanlig fågel som håller sig i trädtaket, där enstaka fåglar eller par följer artblandade flockar.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Gråbröstad vireo

Gråbröstad vireo (Hylophilus semicinereus) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråbröstad vireo är en liten medlem av familjen, med olivgrönt på panna och rygg som kontrasterar med ljus undersida. Noterbart är vita ögon. Liknande citronbröstad vireo har ett gult bröstband. Sången består av en upprepad serie med "wee-wee-wee".

Utbredning och systematik 
Gråbröstad vireo delas in i tre underarter:
 H. s. semicinereus – förekommer i norra Brasilien i södra delen av det lägre Amazonområdet (från Maranhão till norra Mato Grosso)
 H. s. viridiceps – förekommer i södra Venezuela (Amazonområdet och Bolivar), Guyanaregionen och norra Brasilien
 H. s. juruanus – förekommer i nordvästra Brasilien (söder om Rio Solimões)

Levnadssätt 
Gråbröstad vireo hittas i övre skikt av ungskog, fuktiga skogar och säsongsmässigt översvämmande skogar. Där slår den ofta följe med kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Citronbröstad vireo

Citronbröstad vireo (Hylophilus thoracicus) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Citronbröstad vireo är en liten och grön tätting. Den utmärks av ljusa ögon som kontrasterar med gulgrönt på hjässa och ovansida, grått på ansikte och strupe, gult på bröstet och vitt på buken. Fåglar i nordvästra Amazonområdet är gröna både i ansiktet och på bröstet. Sången består av en upprepning av "tschuwet".

Utbredning och systematik 
Citronbröstad vireo delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Hylophilus thoracicus thoracicus – förekommer i sydöstra Brasilien (från Minas Gerais och Espírito Santo till Rio de Janeiro)
 griseiventris-gruppen
 Hylophilus thoracicus aemulus – förekommer i Andernas östsluttning i Colombia, sydöstra Peru och norra Bolivia
 Hylophilus thoracicus griseiventris – förekommer från östra Venezuela (Bolivar) till Guyana och norra Brasilien

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN griseiventris och aemulus som den egna arten Hylophilus griseiventris.

Levnadssätt 
Citronbröstad vireo hittas i fuktiga skogar, översvämmade skogar och i öppet skogslandskap.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Javabrokvireo

Javabrokvireo (Pteruthius aenobarbus) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Javabrokvireon är en charmig, knubbig liten gulaktig fågel. Hanen är unikt tecknad med lysande gul undersida, iögonfallande svartvita vingband, mörk tygel och djupt roströd strupe. Honan är mer anspråkslös men ändå distinkt, med kanelbruna och grå vingband och ljust kanelbrun ton på pannan och längst fram i ett ögonbrynsstreck. Båda könen har silvergrå halvmånar över och under ögat samt ett mörkt ögonstreck. Sången består av en ljudlig och upprepat serie med ljusa toner, medan lätena är torra och sträva.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i högländerna på västra Java. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderade den Pteruthius aenobarbus som undereart och vissa gör det fortfarande.

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Levnadssätt 
Javabrokvireon hittas i bergsskogar. Liksom andra brokvireor födosöker den i övre delen av träden, ibland i artblandade flockar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar även brunstrupig brokvireo i bedömningen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Java
Gulvingad brokvireo

Gulvingad brokvireo (Pteruthius flaviscapis) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulvingad brokvireo är en satt, medelstor tätting. Hanen är mörkbrun ovan och vit under, med en tydlig gul vingpanel och ett lysande vitt ögonbrynsstreck. Honan är mattare färgad, med gråaktig ovansida, olivgula vingar och ett svagare vitt ögonbrynsstreck. Sången är en gladlynt men anspråkslös serie med tre till fem toner, i engelsk litteratur återgiven som "wi-chew-chew" or "wi-chew-ba-chew-ba".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden på Java. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Levnadssätt 
Gulvingad brokvireo hittas i bergsskogar, där den hoppar runt i trädens övre delar och plockar insekter från lövverket. Ibland slår den följe med artblandade kringvandrande flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Java
Svartörad brokvireo

Svartörad brokvireo (Pteruthius melanotis) är en asiatisk fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartörad brokvireo är en liten (11,5–12 cm), gulbukig vireo med diagnostisk svart bakkant på de gula örontäckarna. I övrigt syns ett grått band i nacken, olivgrön ovansida och vit ögonring. Hanen har kastanjebrun anstrykning på strupen och övre delen av bröstet samt två vita vingband på de skiffergrå vingarna. Honan är mindre färgglad ovan med rostbeige vingband och mycket mindre och ljusare kastanjebrunt på hakan och i ett mustaschstreck. Underarten tahanensis (se nedan) skiljer sig något genom grönare panna, mer begränsat kastanjebrunt under och i allmänhet ljusare undersida.

Utbredning och systematik 
Svartörad brokvireo delas in i två underarter:
 Pteruthius melanotis melanotis – förekommer från Nepal till norra Myanmar, södra Yunnan, norra Thailand och norra Indokina
 Pteruthius melanotis tahanensis – förekommer i höglandet i Malaya (södra Perak till Selangor och norra Pahang)

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Svarthuvad brokvireo

Svarthuvad brokvireo (Pteruthius rufiventer) är en asiatisk tätting som numera placeras i familjen vireor.

Kännetecken

Utseende 
Svarthuvad brokvireo är en storvuxen art i släktet med en kroppslängd på 18,5-20 cm. Hanen är omisskännlig med svart på huvud, vingar och stjärt, med resten av ovansidan rostbrun. Strupen är ljusgrå med ett vitaktigt streck på sidan, bröstet är grått och buk samt undergump djupt skäraktig. På sidan av bröstet syns en gulaktig fläck. Armpennor och stjärt är brunspetsade.
 
Honan ser mycket annorlunda ut med gråfjällig hjässa, grå huvudsida och ovansidan, inklusive stjärt och övre delen av stjärten, mestadels ljust olivgrön. Undersidan är mörkare än hanens.

Läten 
Sången består av rätt mjuka och upprepade "wip-wiyu", med betoning på andra stavelsen, även ett jämnare och något dalande "yu-wu-uu". Bland lätena hörs ett märkligt, darrande "ukuk-wrrrrii-yiwu" och en serie med fem till sju hårda toner, "rrrrt-rrrrt-rrrr-rrrrt-rrrrt".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Nepal till Bhutan, Assam, norra Myanmar, Sichuan, nordvästra Yunnan och nordvästra Vietnam (Fansipan Mountain). Den behandlas vanligen som monotypisk, men vissa delar in den i två underarter med följande utbredning:
 Pteruthius rufiventer rufiventer – centrala och östra Nepal österut till nordöstra Indien (Arunachal Pradesh, Nagaland och Manipur), västra och norra Myanmar samt södra Kina i västra och centrala Yunnan
 Pteruthius rufiventer delacouri – västra Tonkin i Vietnam

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Levnadssätt 
Svarthuvad brokvireo förekommer i städsegrön skog på mellan 1220 och 2600 meters höjd. Den livnär sig av insekter som vivlar och andra skalbaggar, samt fjärilslarver. I Bhutan häckar fågeln i april. Arten är stannfågel, men kan möjligen röra sig i höjdled beroende på säsong.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent förekommande till fåtalig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 rufiventer Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Grön brokvireo

Grön brokvireo (Pteruthius xanthochlorus) är en asiatisk fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende
Grön brokvireo är en liten (12–13 cm) av släktet med relativt liten näbb. Hanen har grått huvud, olivgrön ovansida, gråvit strupe och bröst samt blekgul buk. Honan är något mattare än hanen och har gråaktig hjässa.

Utbredning och systematik 
Grön brokvireo delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 xanthochlorus/occidentalis-gruppen
 Pteruthius xanthochlorus occidentalis – förekommer i Himalaya (från Kashmir till västra Nepal)
 Pteruthius xanthochlorus xanthochlorus – förekommer från centrala Nepal till Sikkim, Bhutan, norra Assam, sydöstra Tibet och västra Sichuan
 pallidus/hybrida-gruppen
 Pteruthius xanthochlorus hybrida – förekommer från Assam (Lushaibergen och Nagabergen) till västra Myanmar (Chinbergen)
 Pteruthius xanthochlorus pallidus – förekommer från nordöstra Burma till sydvästra Qinghai, västra Sichuan, Yunnan och nordvästra Fujian

Alla fyra underarter har föreslagits utgöra egna arter. Grön brokvireo är systerart till alla andra arter i släktet.

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Levnadssätt
Grön brokvireo förekommer i subtropiska eller tropiska fuktiga bergsskogar mellan 2100 och 3000 meters höjd. Vintertid rör den sig till lägre nivåer. Fågeln lever av insekter som myror och skalbaggar, men även bär och frön. Den häckar huvudsakligen i maj och juni och placerar sitt bo i ett träd tre till åtta meter ovan mark.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig i Nepal till sällsynt och lokalt förekommande i Pakistan.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Mustaschvireo

Mustaschvireo (Vireo altiloquus) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar. Den förekommer huvudsakligen i Västindien.

Utseende och läten 
Mustaschvireon är en rätt stor (15-16 cm) vireo med en lång, krokförsedd näbb. Ovansidan är olivbrun, undersidan vitare. På huvudet syns grå till brunaktig hjässa, vitt ögonbrynsstreck och ett sotfärgat ögonstreck. Diagnostiskt är ett tunt svart streck på sidan av strupen, men detta kan vara svårt att se. Fågeln är mycket lik rödögd vireo, men har längre näbb, brunare ovansida, mindre kontrastrik huvudteckning. Lätet är ett kattlikt jamande, "myaah", medan sången består av en uppbruten serie glidande toner med tydliga pauser emellan. Varje serie avslutas antingen uppåt- eller nedåtgående, som om fågeln ställer en fråga och sen besvarar den, om och om igen.

Utbredning och systematik 
Mustaschvireo delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Vireo altiloquus barbatulus – häckar i kustnära södra Florida, Bahamas, Kuba och Caymanöarna; övervintrar i nordcentrala Brasilien
 Vireo altiloquus altiloquus – förekommer i Stora Antillerna utom på Kuba och Caymanöarna; flyttar vintertid mot norra Sydamerika
 Vireo altiloquus barbadensis – förekommer i Små Antillerna från Saint Croix till Barbados
 Vireo altiloquus bonairensis – förekommer i Nederländska Antillerna (Aruba, Curaçao och Bonaire) och på Isla Margarita
 Vireo altiloquus grandior – förekommer på Isla de Providencia och Isla de Santa Catalina i västra Karibiska havet
 Vireo altiloquus canescens – förekommer i Isla San Andrés i västra Karibiska havet

Den har även observerats i Storbritannien, men det har bedömts sannolikt att den inte nått dit på naturlig väg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Costaricavireo

Costaricavireo (Vireo carmioli) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Costaricavireon är en liten gulaktig fågel. Noterbart är tydliga vingband och pregnant ansikte med kort och ljust ögonbrynsstreck samt en ljus halvmåneformad teckning under ögat. Undersidan är gul, ibland mer bjärt och ibland ljusare vitaktig, men alltid med gula inslag. Arten kan tas för en liten tyrann, men skiljer sig på tjockare näbb och mer horisontell ställning. Sången består av en långsam serie med korta fraser, lite likt en gnisslig gulstrupig vireo.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar i Costa Rica och västra Panama (västra Chiriquí). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Costaricavireon ses vanligen enstaka eller i par i kringvandrande artblandade flockar som rör sig genom skog, skogsbryn och ungskog. Den påträffas på relativt hög höjd i sitt begränsade utbredningsområde.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Julian Carmiol (född Julian Garnigohl Grasneck) (1807-1885), tysk invandrare till Nicaragua 1853 samt bofast och samlare av specimen i Costa Rica 1854-1885.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Västvireo

Västvireo (Vireo cassinii) är en fågel i familjen vireor som förekommer i västra Nordamerika. Den är mycket lik och nära släkt med de östligare arterna glasögonvireo och blygrå vireo.

Kännetecken

Utseende 
Västvireon är en 13–15 cm stor vireo med relativt stort huvud och kort näbb. Den är mycket lik de nära släktingarna blygrå vireo och glasögonvireo med mörkgrått huvud tydligt kontrasterande vit ögonring och vit tygel som formar "glasögon". Denna art är i fjäderdräkten en mellanting mellan båda, med olivgula flanker och grönaktiga kanter på vingpennorna, men har grå istället för grön rygg utan kontrast mot det grå huvudet. De blekaste individerna är svåra att skilja från blygrå vireo och kan vara hybrider.

Läte 
Sången består av en serie skorrande fraser lik blygrå vireo men ljusare och klarare. Lätet liknar glasögonvireons, hårt och fallande.

Utbredning och systematik 
Västvireon delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Vireo cassinii cassinii – förekommer från södra British Columbia till norra Baja California, övervintrar så långt söderut som till Guatemala
 Vireo cassinii lucasanus – förekommer i bergstrakter i södra Baja California (Sierra de la Laguna)

Taxonet cassini är flyttfågel, lucasanus stannfågel.

Västvireo, blygrå vireo och glasögonvireo är nära släkt och behandlades tidigare som en och samma art. Dess utbredningsområde i västra Kanada överlappar något med glasögonvireons och hybridisering kan förekomma. Studier av mitokondrie-DNA (cytokrom b), visar att arterna skiljer åt lika mycket som glasögonvireon och gulstrupig vireo.

Levnadssätt 
Västvireon hittas i barr- och blandskogar. Framför allt under häckningstid lever den av leddjur som den plockar i lövverkets översta och mellersta nivåer. Fågeln inleder äggläggning från slutet av april i söder och tre veckor in i juni i norr.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen John Cassin (1813-1869). Tidigare kallades den cassinvireo även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Gulgrön vireo

Gulgrön vireo (Vireo flavoviridis) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar. Den häckar i Centralamerika och övervintrar i Sydamerika.

Utseende och läte 
Gulgrön vireo är en stor (14–15 cm) vireo som till utseendet är mycket lik rödögd vireo. Den har dock kraftigare ljus näbb, mindre kontrasterande huvudteckning utan lika markant ljust ögonbryn och genomgående mer gulaktig anstrykning, framför allt på hals- och bröstsidor. Sången liknar rödögd vireos men är kortare och mindre melodisk med kortare pauser. Både ton och tempo påminner faktiskt om en gråsparvs tjirpande. Lätet liknar rödögda vireons nasala jamanade.

Utbredning och systematik 
Gulgrön vireo delas vanligen in i fem underarter med följande utbredning:
 Vireo flavoviridis hypoleucus – nordvästra Mexiko (sydöstra Sonora till södra Sinaloa)
 Vireo flavoviridis flavoviridis – nordcentrala och nordöstra Mexiko till Panama; övervintrar söderut till västra Amazonområdet
 Vireo flavoviridis forreri – ögruppen Islas Marías utanför västra Mexiko; övervintrar söderut till västra Amazonområdet
 Vireo flavoviridis perplexus – norra Guatemala; övervintrar söderut till västra Amazonområdet
 Vireo flavoviridis vanrossemi – sydöstra El Salvador

Gulgrön vireo har tidigare behandlats som en del av rödögd vireo (Vireo olivaceus). Möjligen är arten inte monofyletiskt. Arten är en sällsynt besökare sommartid till allra sydligaste Texas i USA.

Levnadssätt 
Gulgrön vireo hittas i öppet landskap med spridda träd, plantage, skogsbryn och flodnära skogsområden. Födan består av insekter, spindlar, frukter och bär. Fågeln häckar mellan april och juli–augusti. I Costa Rica återvänder flyttfåglar till häckningsområden redan i slutet av mars och början av februari men börjar inte häcka förrän senare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen