kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Monica Zetterlund-stipendiet

Monica Zetterlund-stipendiet är ett musikpris som utdelas årligen sedan 2006 av den till Monica Zetterlund-sällskapet knutna Monica Zetterlunds Minnesfond. Stipendiet ges för att stödja och uppmuntra musiker och artister som verkar i Monica Zetterlunds anda. Priset utdelas i två kategorier: etablerade artister och lovande nykomllingar.

Pristagare, etablerade artister
2006 – Ann-Kristin Hedmark 
2007 – Bernt Rosengren och Ulf Andersson 
2008 – Svante Thuresson 
2009 – Meta Roos 
2010 – Rune Gustafsson 
2011 – Jan Allan 
2012 – Gösta Ekman och hederspris Lena Nyman 
2013 – Nannie Porres och hederspris Georg Riedel 
2014 – Göran Lindberg 
2015 – Monica Dominique och Palle Danielsson 
2016 – Claes Janson
2017 – Krister Andersson och Bobo Stenson
2018 – Mats Öberg
2019 – Nisse Sandström
2020 – Bengan Janson
2021 – Elise Einarsdotter
2022 – Jojje Wadenius
2023 – Max Schultz

Pristagare, lovande nykomlingar
2006 – Lovisa Lindkvist
2007 – Salem Al Fakir
2008 – Lisen Rylander
2009 – Lena Swanberg och Gustav Karlström
2010 – Joachim Bergström
2011 – Maria Winther
2012 – Bröderna Agnas
2013 – Oskar Nilsson
2014 – Leo Lindberg
2015 – Anna Jalkéus
2016 – Lisa Bodelius
2017 – Isabella Lundgren
2018 – Arvid Julander
2019 – Anna-Greta Sigurdsdottir 
2020 – Cornelia Nilsson 
2021 – Alexander Lövmark 
2022 – Ellen Andersson 
2023 – Britta Virves

Pristagare, Monica Zätas Filurpris 

2020 – Henrik Dorsin
2023 – Sissela Kyle

Referenser

Externa länkar 
 Monica Zetterlund-sällskapet / Monica Zetterlunds minnesfond

Monica Zetterlund
Svenska jazzmusikpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2006
Stipendier
Wyk

Wyk (formellt Wyk auf Föhr, frisiska: Wik, a Wik eller Bi a Wik, plattyska: De Wyk eller De Wiek danska: Vyk på Før) är den enda staden på den nordfrisiska ön Föhr i Vadehavet utanför den tyska kusten. Staden är huvudort i kommungemenskapen Amt Föhr-Amrum med ytterligare 14 kommuner i distriktet Nordfriesland i det tyska förbundslandet Schleswig-Holstein.

Geografi 

Wyk ligger på ön Föhrs sydöstra del. Staden har tre stadsdelar: innerstaden, Boldixum och Südstrand (södra stranden).

Historia 

St. Nicolai-kyrkan från 1200-talet är en av Wyks äldsta byggnader. Den är byggd i romansk stil och belägen i stadsdelen Boldixum. Under perioden 1435–1721 var Föhr delad mellan Danmark och Hertigdömet Slesvig. Wyk och övriga östra Föhr tillhörde den gottorpska delen i Hertigdömet Slesvig.

År 1706 blev Wyk en köping. År 1819 inrättades ett havsbad i Wyk, som därmed är Schleswig-Holsteins äldsta badort. Åren 1842–1847 var kung Kristian VIII av Danmark gäst i Wyk och 1844 var även den danske författaren H.C. Andersen i Wyk på badsemester. Under denna tid tog turismen fart och antalet badgäster ökade. År 1910 fick Wyk stadsrättigheter.

Näringsliv 
Den viktigaste näringen i Wyk är turismen. I början av 2000-talet hade Wyk årligen drygt 46 000 badgäster.

Staden har färjeförbindelse med dels Dagebüll på fastlandet, dels grannön Amrum.

Källor

Kommuner och städer i Kreis Nordfriesland
Badorter i Tyskland
Föhr
Clo

Clo var en svensk adelsätt.

Släktens stamfader var en bonde vid namn Per som levde i Ovansjö, Gästrikland, och var far till Canutus Petri Gestricius som efter skolgång i Gävle och studier vid Uppsala universitet, blev präst år 1552 varpå han blev hovpredikant hos kung Erik XIV och därefter kyrkoherde i Lena socken och kontraktsprost. Han var en av dem som undertecknade beslutet från Uppsala möte. Hans hustru hette Margareta Hansdotter. Deras son Johannes Canuti Lenaeus var teologie doktor, professor vid Uppsala universitet, och blev så småningom ärkebiskop. Hans hustru Catharina Kenicia var dotter till ärkebiskopen Petrus Kenicius som tillhörde Bureätten och Margareta Hansdotter (Gammal) från Gävle.

Ärkebiskop Lenaeus barn adlades 1658 med namnet Clo, och sönerna introducerades på nummer 653 år 1660. Margareta Clo gifte sig med superintendenten Ericus Brunnius och blev stammoder till ätten Rosenmarck,  Anna gifte sig med Carolus Lithman och blev stammoder till en gren av ätten Lithman, Barbro gifte sig med Edmund Figrelius och blev en av stammödrarna till ätten Gripenhielm, Petrus var ogift och avled efter många långväga utrikesresor, och Christina gifte sig första gången med Abel Magnusson Kock och blev stammoder till en kortlivad gren av ätten Cronström och andra gången med Peter Trotzig och blev stammoder till ätten Trotzenfelt. Ätten fortlevde på svärdssidan med Jacob Clo till Kylberg som 1655 blev privatsekreterare till kung Karl X Gustav, 1660 blev sekreterare i slottskansliet, och sedan blev underståthållare i Stockholm. Hans hustru var Catharina Björnklou, en dotter till Matthias Björnklou och Margareta Wallenstedt. Deras dotter Margareta gifte sig Edenberg och blev svärmor till ärkebiskop Jacob Benzelius, och dottern Christina gifte sig Wijnbladh. Sonlös slöt Jacob Clo därmed ätten Clo när han avled år 1700.

Källor 
Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Bureätten
Edvard Brunius

Frithiof Edvard Brunius, född 23 oktober 1905 i Luleå, Norrbottens län, död 3 oktober 2000 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk kemist och folkhälsorådgivare. Han var son till Frans Brunius.

Brunius blev filosofie magister 1928, filosofie licentiat 1929 och filosofie doktor 1937. Han utnämndes 1971 till odontologie doktor honoris causa vid Lunds universitet. Han var 1947–1971 professor vid vitaminavdelningen på Statens institut för folkhälsan för vilken han var föreståndare och chef åren 1957–1971. Han invaldes 1954 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Utmärkelser 

   Riddare av Nordstjärneorden, 1954.
   Kommendör av Nordstjärneorden, 6 juni 1963.
   Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 18 november 1971.

Källor

Noter 

Professorer vid Statens folkhälsoinstitut
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska kemister under 1900-talet
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Forskare från Luleå
Födda 1905
Avlidna 2000
Män
Tarsius lariang

Tarsius lariang  är en art av spökdjur som lever på västra delen av centrala Sulawesi i Indonesien, i Lariangflodens dalgång.  Vedertaget svenskt namn saknas, men i analogi med engelska och tyska kunde den kallas Lariangspökdjur. Arten upptäcktes så sent som 2006. Bevarandestatus: Kunskapsbrist

Anatomi 
Tarsius lariang är en liten primat som väger 67-112 gram. Den har samma stora ögon anpassade för nattsyn som övriga spökdjur, och samma långa bakben anpassade för långa språng mellan träden. Lariangspökdjuret har mörkare päls än övriga spökdjur, och den långa svarta svansen slutar i en skarp spets. Den har tydliga mörka ringar runt ögonen. Tredje fingret på varje hand är ovanligt långt.

Ekologi 
Nästan ingenting är känt om Tarsius lariang, men liksom övriga spökdjur kan den förväntas vara ett rent rovdjur, som jagar på natten och främst lever på insekter (skalbaggar, gräshoppor, fjärilar med mera) och små ryggradsdjur. Den bör leva varhelst det finns tillräckligt tät undervegation, i regnskog, mangroveskog, och även i plantager och andra störda miljöer. Socialt bör den leva den i små familjegrupper om 2-7 individer, som kan vara monogama eller polygama.

Källor

Externa länkar 
 Bild på Tarsius lariang
 Om Tarsius lariang på theprimata.com

Spökdjur
Tarsius
Däggdjur i orientaliska regionen
Gustav Karlström

Gustav Pelle Karlström, född 4 september 1985, är en svensk jazzsångare, pianist och arrangör.

Gustav Karlström har studerat på Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och fick Monica Zetterlund-stipendiet år 2009 i kategorin "lovande nykomling".

Han är son till pianisten Pelle Karlström och jazzsångaren Élisabeth Kontomanou.

Källor

 

Svenska jazzsångare
Svenska jazzpianister
Födda 1985
Levande personer
Män
U 95

U 95 var en tysk ubåt av Typ VIIC under andra världskriget med befälhavare Gerd Schreiber. Ubåten sänkte bland andra de svenska lejdfartyget . Ubåten sänktes senare av den nederländska ubåten O 21.

Tryckta källor 
 

Tyska ubåtar under andra världskriget
Tarsius sangirensis

Tarsius sangirensis är en art av spökdjur som lever på ön Sangir norr om Sulawesi i Indonesien.  Vedertaget svenskt namn saknas.  Fram tills nyligen betraktades spökdjuren på grannön Siau som tillhörande samma art, men 2006 bröts de loss och bildade arten Tarsius tumpara

Anatomi 
Tarsius sangirensis är en liten primat, som liknar den sannolikt närbesläktade Tarsius tarsier.  Den väger 143-150 gram och är därmed något större än de flesta andra spökdjur.  Pälsen är gyllenbrun över det mesta av kroppen, och vit på magen.  Dess läte innehåller två toner.

Ekologi 

Mycket lite är egentligen känt om arten.  Den har inte direkt studerats i vilt tillstånd.  Liksom övriga spökdjur verkar Tarsius sangirensis vara ett rent rovdjur, som jagar på natten och främst lever på insekter (skalbaggar, gräshoppor, fjärilar med mera) och små ryggradsdjur.  Den lever varhelst det finns tillräckligt tät undervegation, i regnskog, mangroveskog, och även i plantager och andra störda miljöer.

Källor

Externa länkar 

Spökdjur
Tarsius
Däggdjur i orientaliska regionen
Zhou Lüxin

Nation: 

Zhou Lüxin, född 31 juli 1988 i Wuhu, Anhui, är en kinesisk simhoppare.

Han tog OS-brons i höga hopp i samband med de olympiska simhoppstävlingarna 2008 i Peking.

Referenser

Kinesiska simhoppare
Födda 1988
Män
Levande personer
Olympiska silvermedaljörer 2008
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 2008
WP:Projekt Kina
Personer från Anhui
Qin Kai

Qin Kai (), född 31 januari 1986 i Xi'an, Shaanxi, är en kinesisk simhoppare. 

I de olympiska sommarspelen 2008 blev han OS–mästare tillsammans med Wang Feng. Qin vann en guldmedalj i synkroniserade svikthopp och en silvermedalj i individuellt svikthopp vid olympiska sommarspelen 2012 i London. Vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro vann han en bronsmedalj i synkroniserade svikthopp tillsammans med Cao Yuan.

Han tog OS-brons på 3m-svikten i samband med de olympiska simhoppstävlingarna 2008 i Peking.

Källor

Noter

Kinesiska simhoppare
Världsmästare i simhopp
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Kinesiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska silvermedaljörer 2012
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1986
Levande personer
Män
WP:Projekt Kina
Aicle

Aicle 愛狂います。(aikuruimasu.) är ett japanskt Oshare Kei-band, bildat år 2006.

Medlemmar
Emiru えみる - sång, 2006 - Idag 
Rubi ルビ - gitarr, 2006 - Idag
Saran さらん - bas, 2006 - Idag

Tidigare medlem
Keita けいた - gitarr, 2006-2009
Reon 玲音(れおん) - trummor, 2006-2011

Diskografi 

"MEMORIAL DAY (SINGEL)"
 チョコサンドビスケットクリーム (Choco Sand Biscuit CREAM)
 ゴメンなさい。 GOMEN Nasai

"KYUUKEI MUGEN RENSA ~MIZUTAMA~"
 球形無限連鎖 〜ミズタマ〜 (Kyuukei mugen rensa ~MIZUTAMA~)
"CHOCO SAND BISCUIT CREAM (DEMO)"
 チョコサンドビスケットクリーム (Choco Sand Biscuit CREAM)
"DOIKUIRO MARVEL (MAXI SINGEL)"
 僕は魔王 (Boku wa maou)
 Cとソプラノ (C to Soprano)
 球形無限連鎖 〜ミズタマ〜 (Kyuukei mugen rensa ~MIZUTAMA~)
"KAITAI SHINSHO (MAXI SINGEL)"
 猫の刻参り (Neko no Kiza Mairi)
 デスロリ調ポップス (Death Loli CHOU Pops)
 .眼球ワルツ (Gankyuu Waltz)
"SHIDORO MODORO (SINGEL)"
 シドロモドロ (Shidoro Modoro)
 星空、堕ちた (Hoshizora , Ochi Ta)

"NEKURO NOMIKON (SINGEL)"
 ネクロノミコン (Nekuro NOMIKON)
 裏姫 (Urahime)
"TOUMEI NINGEN (SINGEL)"
 トウメイニンゲン (Toumei Ningen)
 スイマセンでした (Suimasen DESHITA)
"CHOCO SAND BISCUIT CREAM (SINGEL)"
 チョコサンドビスケットクリーム (Choco Sand Biscuit CREAM)
"SUIMASEN DESHITA (DEMO)"
 スイマセンでした (Suimasen DESHITA)
"SHINZOU (FULLT ALBUM)"
 ~おしまい~ (~oshimai~)
 心臓 (shinzou)
 豚の王様「ニトログリセリン」 (Buta no Ousama "NITROGLYCERIN")
 文化≠包丁 (bunka≠houchou)
 [d2b2]
 …うしろ。 (...ushiro) 
 骸骨のうた (Gakotsu Nouta)
 メルトダウン (meltdown)
 オカルト・キラー (occult. killer)
. 首輪 (Kubiwa)
"U-20 (OMNIBUS)"
 Mousou MULTI 
"URAKAIZOKU BAN 005 (OMNIBUS)"
 くるくるとまいじ (Kurukuru To Maiji)
"CHIKYUU GI TSUUJOUBAN (SINGEL)"
 はんまへっど (Hammerhead)
 そうたいせい(ひみつ)りろん~たいむましん 2~ (Soutaisei (himitsu) riron ~ taimumashin 2~)
 うさぎ (usagi)

"PSYCHO X LETTER (SINGEL)"
 サイコ x レタア  (Psycho X LETTER)
 オーバードライヴ  (Obadoraivu)
 まみむめモンスター君 (Ma Mi Mu Me MONSTER-KUN)
"QUE SERA:SERA (SINGEL)
 ケセラ:セラ (Que sera:sera)
 あおいろ1号 (Aoiro 1 Gou)
 暗殺 -ANSATSU-

Externa länkar
Officiell webbplats

Japanska rockgrupper
Visual kei-grupper
WP:Projekt Japan
Amerikanska flygekorrar

Amerikanska flygekorrar (Glaucomys) är ett släkte av flygekorrar med två arter som förekommer i Nord- och Centralamerika.

Arterna är:
 Glaucomys volans ( Linnaeus 1758), södra Kanada, östra USA, Mexiko, Guatemala, El Salvador, Honduras
 Glaucomys sabrinus ( Shaw 1801), Alaska, Kanada, norra och västra USA

Kännetecken 

Kroppslängden ligger mellan 22 och 36 cm och svansen är 9 till 18 cm lång. G. volans är mindre än G. sabrinus. Pälsen är på ovansidan grå till ljusbrun och på buken vitaktig. För övrigt är pälsfärgen mycket variabel. I utseende liknar de den eurasiska flygekorren. Den största skillnaden mellan arterna är svansens längd. Hos G. sabrinus är den ungefär lika lång som övriga kroppen och hos G. volans i jämförelse betydligt mindre.

Levnadssätt 

Amerikanska flygekorrar lever i skogar och är aktiva på natten. Den nordliga arten vistas nästan uteslutande i barrskogar, den sydliga förekommer i barrskogar, blandskogar och regnskogar. G. volans gömmer sig vanligen i hål som skapades av hackspettar och bara i undantagsfall bygger den egna bon. Däremot bygger den nordliga arten varje sommar sitt bo som förankras mellan kvistarna. Boet har en diameter på 30 till 40 cm. Det skapas av söndersliten bark, torra blad, mossa, hår, fjädrar och andra material.

Dessa flygekorrar är mer än sina eurasiska släktingar kulturföljare. På vintern söker de ofta skydd på takvåningar, i ladugårdar eller i fågelholk (dessa används inte för att uppföda ungar). Trots allt är de sällsynta då de är aktiva på natten. Arterna håller ingen vinterdvala men huvudsakligen den sydliga arten är mindre rörlig vid kyligt väder.

Från en trädtopp som ligger 18 meter över marken kan de glidflyga över en 50 meter lång sträcka. Födan utgörs av ekollon, frukter, kvistar, svampar, lav och bär. Ibland kompletteras födan med insekter och andra smådjur. Vid bra utbud under hösten kan de skapa förråd för vintern.

Amerikanska flygekorrar lever socialt. Under vintern hittas ibland upp till femtio individer i samma gömställe. I motsats till eurasisk flygekorre bildas gruppen av bägge kön. Honans dräktighet varar i ungefär 40 dagar och sedan föds två till tre ungar. Den nordliga arten har bara en kull per år men den sydliga kan ha två kullar.

Hot och skyddsåtgärder 

Allmänt är amerikanska flygekorrar inte hotade. Å andra sidan listar IUCN tre underarter av den nordliga arten i den röda listan.

 Glaucomys sabrinus coloratus, lever i Appalacherna i regioner över 1 500 meter över havet, listas som sårbar, hotet utgörs av skogens avverkning.
 Glaucomys sabrinus fuscus, förekommer i samma region, listas likaså som sårbar.
 Glaucomys sabrinus griseifrons, är endemisk på Prince of Wales Island som tillhör Alaska, räknas som starkt hotad.

Referenser 
 med följande källa:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter 

Ekorrar
Lena Swanberg (sångare)

Lena Swanberg, född 28 augusti 1982, är en svensk jazzsångare och kompositör. Hon är uppväxt i Bollnäs och har studerat på Kungliga Musikhögskolan i Stockholm med examen 2008.

Lenas debutalbum släpptes 11 april 2012.

Priser och utmärkelser
2008 – Faschings Vänners stipendium
2009 – Monica Zetterlund-stipendiet i kategorin "lovande nykomling"

Diskografi
2012 – The Art of Staying Young and Unhurt

Externa länkar
Lena Swanbergs webbplats

Källor

 

Svenska jazzsångare
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor
Alvah Bessie

Alvah Bessie, född 4 juni 1904, död 21 juli 1985, var en amerikansk författare.

Bessie studerade vid Columbia University. Han gjorde sig först känd för sina översättningar av fransk avantgarde-litteratur av författare som Pierre Louÿs och Octave Mirbeau.

Under Spanska inbördeskriget stred Bessie som frivillig på den republikanska sidan i Abraham Lincoln-brigaden. Om sina erfarenheter i kriget skrev han boken Men in Battle.

På 1940-talet skrev Bessie manus för Warner Brothers och andra filmstudior. Han nominerades till en Oscar för manuset till filmen Revansch i Burma (Objective, Burma!, 1945). 

1947 kallades han inför House Un-American Activities Committee (HUAC). Han vägrade förneka eller bekräfta engagemang i kommunistpartiet och 1950 dömdes han till fängelse och svartlistades, som en av de så kallade Hollywood Ten. Om dessa upplevelser, som innebar slutet för hans Hollywood-karriär, skrev han boken Inquisition in Eden som gavs ut 1965.

Källor

Födda 1904
Avlidna 1985
Amerikanska författare
Amerikanska manusförfattare
Engelskspråkiga författare
Hollywoods svarta lista
Män
M/S Murjek

M/S Murjek var ett svenskt lastfartyg.

Historik 
Murjek som uppkallades efter järnvägsstationen Murjek på malmbanan sjösattes vid Götaverken i Göteborg 21 oktober 1925. Hon levererades samma år till Grängesbergsbolaget.

Olyckor 
Hösten 1927 hade Murjek en svår resa över Atlanten på väg från Luleå till Baltimore. En dag uppstod en eldsvåda i byssan, då den oljeeldade spisen antände oljan i dess tank. Besättningen lyckades släcka elden, men fick finna sig torrskaffning i några dagar tills spisen blev reparerad. Efter denna eldsvåda kom Murjek in i en svår storm, som varade i ca 65 timmar, varvid man tvingades att dreja bi. De våldsamma atlantsjöarna åstadkom en hel del ovanbordsskador, man använde också ca 3 000 liter olja för att dämpa sjöarna. Under stormen slets radioantennen sönder och fartyget låg utan förbindelse med yttervärlden. 

År 1933 föll fartygets andre styrman överbord och omkom, och 1938, då Murjek låg i engelsk hamn, föll en av motormännen ned från landgången på kajen och skadades så svårt att han avled på sjukhus. Under 1936 kolliderade Murjek med den tyska ångaren Claus av Stettin, vilken måste sättas på grund för att inte sjunka.

Befälhavarna 
Befälhavare på Murjek var först kapten C.E. Olsson. Han avled på Murjek, när fartyget låg i Novorossijsk i Svarta havet. Därefter fördes Murjek av kapten E. Bramford i många år. Han omkom 1942 ombord på S/S C.F. Liljevalch torpedering. Kapten Bramford hade överlämnat Murjek till dess siste befälhavare, kapten Odhner.

Torpedering 
Murjek var under andra världskriget engagerad som lejdfartyg och befann sig på resa med last av bomull från Santos till Göteborg, när hon i månadsskiftet februari/mars 1941 torpederades av den tyska ubåten U 95. Samtliga 31 personer ombord omkom. Man beräknar att fartyget befunnit sig i närheten av Färöarna, där det sänktes utan att de ombordvarande, 31 man hade en enda chans att rädda sig.

Omkomna 
 Kapten Claes Odhner, Göteborg
 Förste styrman Hjalmar Sebastian Österman, Stockholm
 Andre styrman Karl Figge Persson, Göteborg
 Övermaskinist Nils Harald Persson, Brantevik
 Förste maskinist Oscar Wilhelm Andersson, Hörby
 Besättningsman Jonas Alvar Pettersson, Tunge
Dessutom omkom ytterligare två svenska och tjugotre utländska sjömän.

Referenser

Tryckta källor 
 

Svenska lastfartyg
Fartyg sänkta av ubåtar
Fartyg sjösatta 1925
Sjöolyckor 1941
Fartyg byggda i Göteborg
Skeppsvrak i Atlanten
Fossombrone

Fossombrone är en kommun i provinsen Pesaro e Urbino, i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Cagli, Fermignano, Fratte Rosa, Isola del Piano, Montefelcino, Pergola, Sant'Ippolito samt Urbino.

Referenser 

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Pesaro e Urbino
Jurij Kunakov

Nation: 

Jurij Aleksandrovitj Kunakov (ryska: Юpий Aлeкcaндpoвич Кунaков, född 19 februari 1990 i Voronezj, dåvarande Sovjetunionen) är en rysk simhoppare.

Födda 1990
Ryska simhoppare
Olympiska silvermedaljörer 2008
Ryska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 2008
Levande personer
Män
Personer från Voronezj
Urbisaglia

Urbisaglia är en kommun i provinsen Macerata, i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Colmurano, Corridonia, Loro Piceno, Petriolo samt Tolentino.

Under antiken hette staden Urbs Salvia och mellan 1925 och 1945 hette den Urbisaglia Bonservizi

Referenser

Externa länkar 

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Macerata
Falerone

Falerone  (under antiken Falerio) är en kommun i provinsen Fermo, i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Belmonte Piceno, Montappone, Monte Vidon Corrado, Montegiorgio, Penna San Giovanni, Sant'Angelo in Pontano samt Servigliano.

Referenser

Externa länkar 
 Falerones officiella webbplats

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Fermo
Via Salaria Gallica

Via Salaria Gallica var en romersk väg som sammanband via Flaminia med via Salaria. Vägen avvek från Via Flaminia vid Forum Sempronii (dagens Fossombrone) och nådde Via Salaria vid Asculum (dagens Ascoli Piceno). 

Vägen var ungefär 4,7 meter bred. Vägen gick parallellt med adriatiska kusten ingefär 3 mil inåt land. Den passerade städerna Forum Sempronii (Fossombrone), Suasa, Ostra antica, Aesis (Jesi), Ricina (Macerata), Urbs Salvia (Urbisaglia), Falerio (Falerone)  samt Asculum (Ascoli Piceno).

Referenser

Salaria Gallica
Guillaume Amontons

Guillaume Amontons, född 31 augusti 1663 i Paris, död 11 oktober 1705 var en fransk fysiker och uppfinnare av mätinstrument. Han var en av pionjärerna inom tribologin tillsammans med Leonardo da Vinci, John Theophilius Desaguliers, Leonard Euler och Charles-Augustin de Coulomb.

Nedslagskratern Amontons på månen är uppkallad efter honom.

Källor 

Franska forskare
Franska uppfinnare
Födda 1663
Avlidna 1705
Män
SUNRED Engineering

SUNRED Engineering Development (förkortning av SUN Race Engineering Development S.L.) är ett spanskt racingteam. De tävlade tidigare som privatteam i World Touring Car Championship, men när de började köra med dieselmotorer till säsongen 2010 fick de endast tävla i förarmästerskapet och inte i Yokohama Independents' Trophy. SUNRED driver även SR-Sport som halvfabriksteam i samma mästerskap, då SEAT Sport försvann till säsongen 2010.

Historia
SUNRED Engineering tävlade i World Touring Car Championship första gången 2008 med Tom Coronel som förare, då inte som privatförare eftersom han hade vunnit privatförarcupen med GR-Asia året innan. Coronel vann överraskande en tävling i FIA WTCC Race of Japan med ett annorlunda däckval. Han hade en kombination på två regndäck och två torrdäck. Totalt slutade han på fjortonde plats. De lät även de förare som vann i SEAT León Eurocup föregående tävlingshelg tävla i nästkommande WTCC-tävling.

2009 var Coronel tillbaka som privatförare. Han vann Yokohama Independents' Trophy med sex segrar och även denna säsong slutade han fjortonde i förarmästerskapet. Tom Boardman körde även hela säsongen för SUNRED Engineering, förutom FIA WTCC Race of Morocco. Han slutade femma i mästerskapet med en seger i FIA WTCC Race of UK på Brands Hatch. Precis som föregående säsong fick senaste segraren i SEAT León Eurocup tävla. Teamet vann Yokohama Teams' Trophy totalt före Scuderia Proteam Motorsport.

Till säsongen 2010 drog SEAT ned sin fabrikssatsning i WTCC. SEAT Sport försvann och alla deras förare blev utan styrning. Detta löste SUNRED Engineering genom att skapa ett team under namnet SR-Sport. För SR-Sport körde Gabriele Tarquini, Jordi Gené, Tiago Monteiro och Tom Coronel. De fortsatte dock att driva bilar under namnet SUNRED Engineering, med Michel Nykjær och Fredy Barth som förare. Barth tävlade dock för teamet under namnet SEAT Swiss Racing by SUNRED. Båda teamen tävlade med SEAT León 2.0 TDi-bilar. Tarquini slutade som tvåa totalt i förarmästerskapet, bäst av SUNRED:s bilar.

Övrigt
SUNRED har även byggt en bil vars namn är SUNRED SR21. De tävlar med den i International GT Open och Campeonato de España de Iber GT.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Spanska racingstall
WTCC-team