Jean Absil

Jean Absil, född 23 maj 1893, död 2 februari 1974, var en belgisk modernistisk kompositör, organist, och professor vid Musikkonservatoriet i Bryssel.

Biografi
Absil föddes i Hainaut i Belgien. Han studerade till en början orgelspel och harmonilära vid Musikkonservatoriet i Bryssel, men beslöt efter examen att inrikta sig på komposition. 1934 vann en av hans kompositioner Prix Rubens, vilket möjliggjorde en resa till Paris, där han mötte samtida komponister som Jacques Ibert, Darius Milhaud och Arthur Honneger. Absil gjorde sig ett namn internationellt med uruppförandet av sin första pianokonsert, op. 30 Från 1930 undervisade Absil i harmonilära vid Brysselkonservatoriet, och blev professor i Fuga där 6 år senare. Han undervisade även vid Chapelle Musicale Reine Elisabeth och Etterbeek Music School. 1955 invaldes han i Belgiska Musikaliska Akademien. Han avled i Uccle i Bryssel 1974 i en ålder av 80 år.

Musik

Viktigare verk 

Jean Absil var själv en skicklig pianist, och som sådan har han levererat ett omfattande bidrag till repertoaren för instrumentet. Bland de viktigare pianoverken kan nämnas hans tre sonatiner (komponerade 1937,1939 och 1965) samt två Grand Suites, den första (op. 110, komponerad 1965) tillägnad Frederic Chopin. Ytterligare två stycken tillägnade stora pianistiska och kompositoriska förebilder är Hommage a Robert Schumann från 1946 och Passacaglia in Memoriam Alban Berg från 1957, även dessa för piano. Ballade op. 129, för piano spelas enbart med vänster hand, och 3 Pièces är för pianistens högerhand.

Absil komponerade en cykel om fem symfonier, där den första tillkom i hans 27:e levnadsår, under hans tid som elev till Paul Gilson. Den första symfonien förlänades Prix Agniez 1921. Han tilldelades även priset Belgium Prix de Rome, Hans sista fullbordade komposition blev den tredje pianokonserten op. 162.

Stil 

Inledningsvis var Absil märkbart influerad av den senromantiska skolan, i synnerhet Richard Wagner och Richard Strauss. Omkring tiden för vistelsen i Paris 1934 började han en svängning mot en mer modernistisk stil. Detta involverade det utökade begagnandet av polyfoni och polytonala strukturer, i efterföljd av samtida föregångare som Darius Milhaud och Arnold Schönberg.

Verk (i urval)

Symfoniska verk 

 Symfoni nr. 1, op. 1 (1920)
 Symfoni nr. 2
 Symfoni nr. 3
 Symfoni nr. 4
 Symfoni nr. 5

Solokonserter 

 Pianokonsert nr. 3, op. 162

Instrumentalmusik 

 3 sonatiner för piano (1937, 1939, 1965)
 3 Pièces, för piano (höger hand)
 Hommage á Schumann, för piano (1946)
 Passacaglia in Memoriam Alban Berg, för piano (1957)
 Grand Suite (à Frederic Chopin) op. 110, för piano (1965)
 Ballade op. 129, för piano (vänster hand)

Vokalmusik 

 L'Album a colorier. Kantat i åtta delar för tvåstämmig barnkör och orkester
 Alcools, för fyrstämmig blandad kör a cappella, till texter av Guillaume Apollinaire
 A cloche-pied, för barnkör till texter av Maurice Carême
 Bestiaire, fem små stycken för blandad vokalkvartett a cappella, till texter av Guillaume Apollinaire
 Chansons plaisantes, för tvåstämmig barnkör med eller utan piano
 Le chant à l'école, fyra satser för unison kör med eller utan ackompanjemang av piano
 Cinq chansons för två lika röster med eller utan ackompanjemang av piano, till texter av Paul Fort
 Le cirque volant, kantat i åtta delar till texter av E. de Sadeleer för tvåstämmig barnkör och 

recitation, med eller utan ackompanjemang
 Colindas (Julsånger) inspirerade av rumänsk folkmusik
 Voici le grand jour för trestämmig blandad kör
 Petites polyphonies för två lika röster a cappella
 six poèmes av Maurice Carême, för tre lika röster a cappella
 Zoo, sju stycken för blandad fyrstämmig kör a cappella, till texter av Jean Sasse

Referenser

Noter 
 

Födda 1893
Avlidna 1974
Belgiska klassiska kompositörer
Män
Personer från Hainaut