kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Voxna

Voxna tidigare Woxna är en ett före detta stationssamhälle i Voxna socken i södra Hälsingland, Ovanåkers kommun, vid järnvägen Bollnäs-Orsa och järnvägen Voxna-Lobonäs som utgick ifrån Voxna station.

Voxna ligger några kilometer söder om socknens kyrkby Voxnabruk och liksom den vid Voxnan. 

År 2003 hade Voxna cirka 40 invånare. 2007 invigdes Jim Reeves-museum i Voxna gamla järnvägshotell.

Referenser

Orter i Ovanåkers kommun
Sydfladdermus

Sydfladdermus (Eptesicus serotinus), fladdermusart i familjen Vespertilionidae (läderlappar).

En stor fladdermusart med en vingbredd på cirka 34–38 centimeter, kroppslängd mellan 6 och 8 centimeter (huvud och bål) och vikt upp till 35 gram. Pälsen är rödbrun på ovansidan, ljusbrun på buken. Svanslängden är 5 till 6 cm och underarmarna är 4,9 till 5,7 cm långa. Denna fladdermus har 1,0 till 1,8 cm långa bakfötter och 1,4 till 1,8 cm stora öron.

Vanor 
Sydfladdermusen har ett karakteristiskt flygsätt där den omväxlande dyker och stiger. Jagar dels med början före skymningen, dels framåt gryningen. Födan består främst av skalbaggar och nattflyn.

Arten föredrar skogsmiljö, men kan uppehålla sig också i mer kulturpåverkade biotoper, även i samhällen.

Vintersömnen är lång, från september–oktober till april–maj. Parningen äger troligen rum under hösten, och en eller två ungar föds i maj–juni. Ungarna blir flygga efter 3 till 4 veckor. Sydfladdermus kan utföra vandringar över upp till 100 km mellan platsen för övervintringen och platsen där ungarna föds. Liksom hos flera andra fladdermöss i Europa bildar honor före ungarnas födelse egna kolonier som är skilda från hannarna.

Lätet är en serie snabba skrin, med en medelfrekvens på 25 kHz.

Utbredning
Sydfladdermusen finns i SÖ England, Danmark, hela Central- till Sydeuropa, vidare österut till södra och mellersta Asien samt Nordafrika. Dock mycket sällsynt i Sverige; endast enstaka fynd i Skåne, där den iakttogs för första gången 1982, längst ostkusten och på Öland.

Arten når i bergstrakter 1440 meter över havet.

I Sverige togs sydfladdermus upp på 2010 års rödlista från Artdatabanken som starkt hotad.

Referenser

Läderlappar
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i orientaliska regionen
Gordonsetter

Gordonsettern är en hundras från Skottland i Storbritannien. Liksom övriga setter är den en stående fågelhund. Gordonsettern hör till de populäraste hundraserna i Norge.

Historia 
År 1800 avbildades en black and tan setter av Sydenham Edwards (1768–1819) i Cynographia Britannica som har stora likheter med dagens gordonsetter. Rasen har fått sitt namn efter Alexander Gordon (1743–1827), fjärde hertig av Gordon i Banffshire norr om Aberdeen i Skottland. Han födde upp settrar efter deras jaktegenskaper. När han dog auktionerades hans hundar bort, av elva var endast en black and tan.

Vid den allra första hundutställningen i Newcastle upon Tyne 1859 hade settrar en gemensam klass. De svarta med röda tecken konkurrerade ut övriga varianter. 1861 i birmingham fick de en egen klass. Setterraserna delades upp definitivt när the Kennel Club bildades 1873. Rasens namn ändrades från Black and Tan Setter till Gordonsetter 1924.

Egenskaper 
Gordonsettern tillhör liksom de närbeskläktade raserna engelsk setter och irländsk setter rasgruppen brittiska stående fågelhundar. Gemensamt för dessa är deras förmåga att ”fatta stånd”, det vill säga att vid vittring av jaktbart fågelvilt, som till exempel fasan, rapphöna, orre, tjäder eller ripa, ”stelna till en staty” och med nosen peka ut för jägaren var fågeln finns, en egenskap som är de stående fågelhundarnas ”adels märke”.

Gordonsettern är en jakthund som kräver mycket mental träning och mycket motion. Den är intelligent, lojal, uthållig, tålig och viljestark, något som behövs för dess användning som jakthund i miljöer som fjäll, fält eller skog. För hunden skall komma till sin rätt behöver ägaren ha kunskaper om rasens mentalitet och behov av aktivering. För att få högre utmärkelser på hundutställning måste en gordonsetter ha merieter från jaktprov för stående fågelhund.

Utseende 
Gordonsettern är alltid svart med kastanjeröda tecken, det vill säga den färgteckning som på hundar brukar kallas black and tan. Den kan även ha en vit fläck på bröstet. Pälsen är kort på huvudet och på benens framsidor och medellång på kroppen med längre behäng på svans, benenes baksidor, buk, bröst, hals och öron.

Källor 
 Gordonsettern, Svenska Gordonsetterklubben
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Stockholm 1955-1956
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Gordon Setter, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2012-02-19)
 The Gordon Setter - Origins, The Gordon Setter Association (läst 2012-02-19)
 A Brief History of the Gordon Setter, The British Gordon Setter Club (läst 2012-02-19)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Gordonsetterklubben 
 Fågelhundarnas Arbetsutskott

Stående fågelhundar
Hundraser från Storbritannien
Nollte

Nollte är det ordningstal som motsvarar grundtalet noll.

Begreppet "nollte" används bland annat när man i efterhand lagt till något i början av en numrerad lista och är i svenska språket dokumenterat sedan 1924.

Med ordningstalet nollte, eller index noll, blir punkt fem den sjätte punkten vilket kan upplevas ologiskt. Det följer emellertid samma princip som uttrycket ”fem år gammal, på det sjätte”.

Några exempel 
Exempel på populära tillämpningar är termodynamikens nollte huvudsats och robotikens nollte lag. Vid hastighetsekvationer utgår man också från den nollte reaktionsordningen.

Begreppet används inom matematiken i uttryck som ”nollte potensen av a” och är vanligt inom kombinatoriken. Inom programmering används det för att referera till det första elementet i listor och vektorer som har index som börjar på 0. Det används även inom farmakokinetiken.

I datumangivning 
0 januari används ibland som alternativt namn för 31 december och i bandata. Det används också i datumformatet för kalkylprogrammet Microsoft Excel.

På samma sätt används 0 mars för den sista dagen i februari.  Formuleringen används också flera  mjukvaruprogram, bland annat ovan nämnda Microsoft Excel, som ett sätt att möjliggöra månadernas och skottårens rörliga längd. 0 mars används också ibland av astronomer som synonym för den sista dagen i februari.

I årtal 
Varken i den gregorianska kalendern eller den julianska förekommer årtalet noll. År 1 f. Kr. följs av år 1 e. Kr. I astronomisk kalenderangivelse används däremot det nollte året för att ge en mer konsekvent beräkning av tidsrymder. Det nollte året förekommer i både den buddhistiska kalendern och den hinduiska.

Se även 
0 (tal)
0 (siffra)
Tal
Siffra
Nummer
Lista över tal
Lista över räkneord

Referenser

Noter

Externa länkar 

0 (tal)
Ordinaltal
Räkneord
Björksjön

Björksjön är ett vanligt ortnamn på insjöar och byar i Sverige.

Sjöar

Björksjön, Blekinge, sjö i Olofströms kommun,  (10,4 ha)
Björksjön (Gunnarps socken, Halland), sjö i Falkenbergs kommun,  (9,22 ha)
Björksjön (Torups socken, Halland), sjö i Hylte kommun, 
Lilla Björksjön, sjö i Hylte kommun, 
Stora Björksjön, Halland, sjö i Hylte kommun, 
Stora Björksjön, Småland, sjö i Uppvidinge kommun,  (55,6 ha)
Björksjön (Hällestads socken, Östergötland), sjö i Finspångs kommun och Hallsbergs kommun,  (16 ha)
Björksjön (Tjällmo socken, Östergötland), sjö i Motala kommun, 
Björksjön, Södermanland, sjö i Katrineholms kommun, 
Björksjön, Närke, sjö i Degerfors kommun,  (12,3 ha)
Björksjön (Hjulsjö socken, Västmanland), sjö i Hällefors kommun,  (50,8 ha)
Björksjön (Möklinta socken, Västmanland), sjö i Sala kommun, 
Björksjön, Ångermanland, sjö i Sollefteå kommun,  (75,2 ha)
Björksjön (Fredrika socken, Lappland), sjö i Åsele kommun,  (12,7 ha)
Björksjön (Jokkmokks socken, Lappland), sjö i Jokkmokks kommun,  (5,63 ha)

Byar
Björksjön, Gagnefs kommun
Björksjön, Hällefors kommun, 
Björksjön, Olofströms kommun
Björksjön, Sollefteå kommun,

Se även
Björkesjö
Björkträsket
Björktjärn
Koivujärvi

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
David Beatty

Sir David Beatty, 1:e earl Beatty, född 17 januari 1871, död 11 mars 1936, var en amiral i Storbritanniens flotta. 

David Beatty deltog i Sudankampanjen 1896-1897 och i Kinaexpeditionen 1900 och utnämndes 1910 till konteramiral. 1912 var han Naval secretary under Winston Churchill, och blev av denne utsedd till befälhavare över engelska flottans slagkryssarförband (spaningsförband) 1913 med förbigående av ett stort antal välmeriterade amiraler. Detta näst högsta befäl inom brittiska flottan behöll Beatty till hösten 1916, och deltog med sin styrka i alla de viktigare striderna i Nordsjön under perioden såsom Doggerbanksslaget 24 januari 1915 och slaget vid Jylland, mellan den 31 maj - 1 juni 1916, som var det största sjöslaget under första världskriget. Totalt dog 8 645 man i slaget som varade i knappt ett och ett halvt dygn.

Beatty har karaktäriserats mer som driven av hänsynslöshet och djärvhet än taktisk skicklighet, och har öppet klandrats för sina insatser under kriget. Huvudansvaret föll dock på överfälhavaren John Jellicoe, och Beatty fick efterträda honom som chef över Grand Fleet några månader efter slaget. Han var förste sjölord 1919-1927.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

Brittiska amiraler
Personer i Storbritannien under första världskriget
Födda 1871
Avlidna 1936
Män
Storofficerare av Hederslegionen
HMS Magne

HMS Magne kan syfta på:

 – en jagare i svenska flottan som sjösattes 1905
 – en jagare i svenska flottan som sjösattes 1942
 – en patrullbåt i svenska flottan som sjösattes 1978

Se även
S/S Magne
Hals- och handrätt

Hals- och handrätt betecknade adelsmännens rätt att fängsla, åtala och straffa sina undersåtar. Rätten innefattade även dödsstraff och stympning.

I Danmark fick adeln denna rätt över egna tjänare och bönder genom Kristian III:s handfästning 1536. Sedermera ansågs i hals- och handrätten även ingå befogenhet att benåda från livsstraff. Den norska adeln fick motsvarande rätt på sina sätesgårdar genom Kristian IV:s privilegier 1646. Adelns hals- och handrätt erkändes även i Kristian V:s lagar, men utövningen av denna skulle hållas inom lagens gränser. Under senare delen av 1700-talet och början av 1800-talet begränsades avsevärt adelns rätt på detta område, för att helt upphöra vid det fria samhällsskickets införande i Norge 1814 och i Danmark 1848.

I Sverige lyckades adeln aldrig att allmänt förvärva någon dylik rätt. Grevarnas och friherrarnas jurisdiktion sträckte sig visserligen till utdömande av livsstraff, men kungen hade benådningsrätt och var alltid domare i högsta instans. Och den i den domsrätt eller rättare husdisciplin, som adeln under sina välmaktsdagar i allmänhet kunde utöva över egna tjänare, kunde ej utdömas strängare straff än en månads fängelse vid vatten och bröd.

Innehavare av vissa gods och gårdar ansågs dock genom särskilda privilegier vara tillförsäkrade domsrätt över sina undersåtar även i brottmål som gäller livet. Så utövade sedan gammalt ägarna av Ängsö hals- och handrätt; Bergkvara hade sin borgrätt (bekräftad 1649), som även ansågs kunna döma till dödsstraff; åt Brahesläkten beviljades 1654 en lika vidsträckt jurisdiktion och halsrätt över landbönder och undersåtar på Visingsö, som ägarna av Ängsö åtnjöt.

Karl XI, som redan tidigare hade avskaffat adelns gårdsrätt och grevarnas och friherrarnas särskilda jurisdiktion, upphävde även genom resolutioner 1691 och 1692 den enskilda jurisdiktion, som ansågs tillkomma ägarna av dessa gods. Det medgivande, som givits åt den skånska adeln i Malmö recess 1662, att få behålla sin rättighet till "hals och hand", gällde inte heller längre än till dess att svensk lag och rätt infördes i de nyförvärvade landskapen. Efter detta var hals- och handrätten i Sverige helt avskaffad.

Källor
 

Svensk rättshistoria
Adelsrätt
Svenska historiska domstolar
Ugglan
HMS Mode

HMS Mode kan syfta på:

 – en jagare i svenska flottan som sjösattes 1902.
 – en jagare i svenska flottan som sjösattes 1942.
 – en patrullbåt i svenska flottan som sjösattes 1978.

Se även
S/S Mode
Svenska Posten

För information om företaget Posten AB se artikeln Posten.
För tidningen som utgavs 1876-1877 i Chicago, se Svenska Amerikanaren Tribunen.

Svenska Posten var en kristlig så kallad halvveckotidning, som gavs ut av Halls förlag i Jönköping från slutet av 1800-talet och under första hälften av 1900-talet. I sin marknadsföring inför år 1927 beskrev tidningen att den "räknar bland sina medarbetare flera kända prästmän, predikanter, missionärer och författare" samt att den "meddelar sina läsare viktiga dagshändelser i sammandrag" och att prenumerera på "landets billigaste tidning, kan med fog sägas vara en klok handling." En av dess skribenter var psalmförfattaren Anna Ölander. 

Fritz Hägg var redaktör från 1919.

Källor
Julfrid, jultidning för alla. nummer 30 B, som samlevererades med tidningen Julfrid 1926.

Noter

Nedlagda svenska tidskrifter
Vedettbåt

Vedettbåt är ett mindre örlogsfartyg avsett för patrullering och minsvepning. Minsvepningsuppgiften försvann dock i praktiken efter den ursprungliga Jägarenklassen då flottan under senare delen av 1930-talet tillfördes specialiserade minsvepare.

Svenska vedettbåtar 

De allra första vedettbåtar som byggdes för sitt ändamål var de fyra båtarna av Jägarenklass som levererades i mitten av 1930-talet. Vedettbåten Jägaren var tidigare prototypfartyg för patrullbåt typ Hugin och är efter ombyggnad till vedettbåt baserad vid marinens sjöinformationskompani i Göteborg (före detta Västkustens marinkommando, MKV)

Vedettbåt typ III var baserad vid marinens sjöinformationskompani i Malmö (före detta Öresunds marindistrikt, MDÖ) och ersattes inom sjöbevakningsorganisationen av bevakningsbåt 80, BevB 80.

Källhänvisningar

Örlogsfartyg
Vedettbåtar
HMS Munin

HMS Munin kan syfta på:

 – var en torpedbåt i svenska flottan som sjösattes 1886 men som senare klassades om till vedettbåt
 – var en jagare i svenska flottan som sjösattes 1911
 – var en jagare i svenska flottan som sjösattes 1942
 – var en patrullbåt i svenska flottan som sjösattes 1977
Radioproduktionsbolag

Radioproduktionsbolag är oberoende privatägda producenter av radioprogram eller radioreklam.

Radioproduktionsmarknaden för redaktionell radio i Sverige öppnades 2002 i och med att Produktionsbolaget filt fick uppdraget att producera kulturprogrammet Flipper åt Sveriges Radio P3. P3 hade tidigare gjort några mindre testproduktioner bl.a. programmet Klagomuren. Sveriges Radio har bestämt att år 2010 ska ca 225 miljoner per år spenderas på inköp av externt producerat material. Detta motsvarar ca 10% av Sveriges Radios totala budget.

Svenska radioproduktionsbolag 
 Produktionsbolaget filt - redaktionell radio

Radio
Flipper (radioprogram)

Flipper var ett kultur- och samhällsprogram som sändes i Sveriges Radio P3 1993-2006.

Programmet hade många programledare genom åren, bland andra: Karin Magnusson (tidigare Magnusson Klingberg, 1995-2003), Marcus Lindeen (2001-2004), Lo Kauppi (2005), Shima Niavarani (2006) och Inti Chavez Perez (2006).

Flipperprogrammet med underrubriken Kulturungar tilldelades Stora Radiopriset 2006 i klassen "Årets nyskapande programsatsning". Flipper gjordes sedan 2002 av Produktionsbolaget Filt. Sista programmet sändes 30 december 2006.

Flipper ersattes senare av P3 Kultur.

Externa länkar 
Flipper på Svensk mediedatabas

Kulturprogram i Sveriges Radio
Externt producerade program i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1993
Radioprogram nedlagda 2006
Joller

Joller är nästan alla de förändringar i rösten (ton och intensitet) som ett spädbarn gör, undantaget är skrik, missnöjesljud, hicka och liknande. Joller är ett förstadium till talet. 

Med jollerperioden avses den prelingvistiska period som varar från födseln till, produktionen av det första riktiga ordet Med en mening, vilket brukar uppträda vid cirka ett års ålder. Omkringliggande tal formar den struktur av ljud och fonetiska mönster, som barnet sedermera använder som norm i sitt talade språk. 

För att kunna jollra normalt och på det sätt som kan förväntas av ett barn i en viss ålder krävs att spädbarnet ska kunna höra sina egna ljud, samt att barnet kan höra och se andra tala. Det vill säga att det har både auditiv och visuell perceptionsförmåga.

Till exempel använder blinda barn mer sällan bokstäverna m, p, b, f, v (labiala konsonanter) som ger visuella ledtrådar, och döva barn använder inte ljud som las, das och mas (kanoniskt joller) under första året. Autistiska barns joller är vid åtta månaders ålder begränsat eller avvikande och det finns ingen imitation av vare sig ljud, rörelser eller uttryck. Oftast saknas även joller hos barn som är mycket för tidigt födda (prematurer). 

Det är stor skillnad mellan olika barns jollerperioder och hur mycket de jollrar. Ett barn som jollrar lite är inte nödvändigtvis försenat i sin talutveckling.

Jollerutveckling 
Det nyfödda barnet, upp till två månaders ålder, producerar små ”knirp”, skrik och reflexmässiga uthållna ljud, så kallade vegetativa ljud. Från cirka två månaders ålder producerar barnet så kallat ”cooing”, vilket innebär mer vokaliserade ljud. Barnet producerar skratt (kvasivokaliska ljud). Vid fyra månaders ålder börjar barnet ”röstleka”, ofta med mycket hög röststyrka, som att blåsa med läpparna samt producera långa vokaler och mycket klusiler. Iterationsjoller (upprepning) börjar uppträda vid cirka sex månaders ålder. Jollret har en reduplicerande form, med en konsonant-vokal-struktur (KV) som återkommer – bababa, mamama.

Kanoniskt joller uppträder snart efter iterationsjollret, ofta vid 7–8 månaders ålder. Jollret ändrar struktur, barnet kan nu byta konsonant i KV-strängarna – bagaba - och leker också gärna med röststyrka och tonläge. Jollret kan då låta som riktiga ord, ”mama” och ”papa”. Produktionsmässigt låter då jollret likt det språk som talas runt barnet. Vid runt ett års ålder förändras jollret ytterligare, då långa KV-strängar förkortas och blir mer ordlika. De första orden är ofta namn på intressanta föremål, handlingar eller egennamn. Barn använder sig ofta av ljudhärmande ord, onomatopoesi, som benämning av händelser eller djur.

Jollerstadier 
 Vegeterade ljud
 Cooing, mer vokaliserade ljud 
 Röstlek, ofta hög ljudstyrka, mycket vokaler, blåsa med läpparna, mycket klusiler
 Iterationsjoller. Reduplicerat joller (bababa KV) (stänger/öppnar, stänger/öppnar)
 Kanoniskt joller. Icke reduplicerat joller KV- kan byta konsonant
 Enstaka ord. De första självständiga orden kommer, blandat med joller. Joller och tal används sida vid sida till att börja med, men alltefter talet tar över faller jollret bort.

Se även
 Barnspråk

Referenser 

Spädbarnstiden
Fonetik
Produktionsbolaget Filt

Produktionsbolaget filt är ett oberoende svenskt produktionsbolag som gör redaktionella radioprogram , podradio och andra ljudproduktioner. Filt startades 2002 av Roger Dackegård, Anders Elfström och Erik Roll. Bolaget sysselsätter ca 35 personer och har kontor i Köpenhamn och Stockholm.

Filts arbetar med: Redaktionell radio (för Sveriges radio) och Danmarks radio), Podradio  och webbradio samt Audioguider och ljudläggning

 

Svenska medieföretag
Företag bildade 2002
Bobby Clarke Trophy

Denna artikel handlar om Bobby Clarke Trophy, se även Bob Clarke Trophy.

Bobby Clarke Trophy är ett trofé som tilldelas säsongens mest värdefulle spelaren (MVP) i NHL-laget Philadelphia Flyers. Priset, som började delas ut säsongen 1984/1985, har fått sitt namn efter lagets tidigare kapten och general manager, Bobby Clarke.

Vinnare
Följande spelare har tilldelats Bobby Clarke Trophy:
2009 - Mike Richards
2008 - Mike Richards
2007 - Simon Gagne
2006 - Simon Gagne
2004 - Mark Recchi
2003 - Roman Cechmanek
2002 - Jeremy Roenick
2001 - Roman Cechmanek
2000 - Mark Recchi
1999 - Eric Lindros
1998 - John LeClair
1997 - John LeClair
1996 - Eric Lindros
1995 - Eric Lindros
1994 - Eric Lindros
1993 - Mark Recchi
1992 - Rod Brind'Amour
1991 - Per-Erik Eklund
1990 - Rick Tocchet
1989 - Ron Hextall
1988 - Ron Hextall
1987 - Ron Hextall
1986 - Mark Howe
1985 - Pelle Lindbergh

Externa länkar 
Flyers History - Team Awards

Philadelphia Flyers
Priser och utmärkelser instiftade 1985

en:List of Philadelphia Flyers award winners#Bobby Clarke Trophy
Vattenfladdermus

Vattenfladdermus (Myotis daubentonii, Kuhl 1817), fladdermusart i familjen Vespertilionidae (läderlappar).

Utseende 
En liten fladdermus med en vingbredd på 23–27 cm, kroppslängd (huvud och bål) mellan 4 och 5 cm och vikt på 6-14 g. Pälsen är rödbrun på ovansidan, ljusgrå under. Arten har 3,3 till 4,2 cm långa underarmar, en 2,7 till 5,0 cm lång svans och nästan 1 till 1,4 cm stora öron. Hos vattenfladdermusen är öronen trekantiga och flygmembranen har en mörkgrå till mörkbrun färg. Kännetecknande är den svarta spetsen av djurets tragus (broskig flik i örat).

Beteende 
Vattenfladdermusen jagar oftast över vatten, där den flyger fram och åter på låg höjd över vattenytor. Den tidigare uppfattningen att den skulle vara helt beroende av öppna vattensamlingar för sitt födosök har dock visat sig vara felaktig. Börjar jaga strax efter solnedgången och fortsätter ofta fram till gryningen. Födan består av sländor och andra vatteninsekter, skalbaggar, flugor och fjärilar. Kvittrar under flykten. Navigationslätet har en medelfrekvens av 45 kHz och består av delvis sammanflytande pulser.

Som namnet antyder föredrar arten vatten (även saltvattensstränder), men uppträder även i skogsområden, främst lövskog.

Under våren bildar honor egna kolonier som främst är skilda från hannarna. Som viloplats används håligheter i träd eller fladdermusholkar. Under juni eller juli föds ungarna och en koloni med honor och ungar kan ha ett tiotal till några hundra medlemmar. Cirka tre till fyra veckor efter födelsen blir ungarna självständiga.

Vinterdvalan sker i grottor eller övergivna gruvor som ligger inte långt ifrån platsen där ungarna föds.

Utbredning 
Vattenfladdermusen finns i större delen av Europa och via mellersta Ryssland till  Asien. Saknas dock på Balkan och norra Skandinavien. Når i Sverige upp till mellersta Norrland. Mycket vanlig i södra Sverige.

Taxonomi 
Liten vattenfladdermus, som upptäcktes 1977, har tidigare betraktats som en separat art under namnet Myotis nathalinae, men DNA-undersökningar förefaller ge vid handen att den snarare bör räknas som en underart (Myotis daubentonii nathalinae) av vattenfladdermus. De två underarterna skiljer sig endast åt, förutom mikroskopiska olikheter i anatomiska detaljer, genom att M. d. nathalinae är genomsnittligt något mindre än Myotis d. daubentonii

Referenser 

Läderlappar
Däggdjur i palearktiska regionen
Meterklass

Meterklass är ett klassningssystem för dikter. Systemet används ofta för gruppering av psalmer och andra tonsatta dikter i samlingar (till exempel koralböcker) för att visa vilka olika texter (psalmer) som i sin rytm (Versmått) passar till vilka melodier. I många melodipsalmböcker och koralböcker finns tabeller som visar meterklass för varje text. Den är till ledning för musikern att kunna variera melodivalet.

Verslära