kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
VAMP (musikförening)

V.A.M.P. (Vallentuna Arrangemang- och Musikproduktion) var en musikförening som bildades i Vallentuna år 2005. Föreningen jobbar främst med att arrangera konserter. Grundtanken bakom föreningen är att utveckla och främja musikscenen i Vallentuna och dess grannkommuner.

Externa länkar
V.A.M.P.s webbplats

Föreningar i Sverige
Segersgärde

Segersgärde är en större gård på Norrlandet norr om Västervik. I närområdet finns Segersgärde naturreservat och Kvarntorpets naturreservat.

Segersgärde omtalas i dokument första gången 1381 då Bo Jonsson Grip sålde gården till Birger Ulfsson. Den kom senare genom giftermål i släkten Lewenhaupts ägo. Hela gården brann ned 1640 med all boskap kvar i ladugården.

Hovkamrerare Carl Rydström som tidigare varit förvaltare på Casimirsborg bosatte sig 1844 på Segersgärde. Han var fosterfar till Carl Ringqvist som var utomäktenskaplig son till Fredrik Wilhelm Fleetwood på Vindö säteri. Carl Ringqvist var från 1844 ekonomisk förvaltare och älskare åt grevinnan Louise Lewenhaupt och erhöll rika gåvor och testamenten från henne. Han omkom dock kort efter hennes död sommaren 1849 under en kappsegling på Gamlebyviken. Fosterfadern reste ett minnesmärke efter honom på Vistingsö, vilket dock senare flyttades till Segersminne, där det ännu står kvar. Carl Rydström ärvde sin fosterson och kunde därigenom själv bli ägare till Segersgärde, trots protester från familjen Lewenhaupt. Sedan Carl Ryström 1853 avlidit ärvdes gården av hans son Carl Bernhard Rydström som lät rusta upp Segersgärde. Rydström hade ett stort och omfattande umgänge på gården, däribland Johan Jolin, Emil Key, kapten Carl Magnus Hultin på Kallernäs, Carl Anton Wetterbergh och Nils Johan Andersson. Till umgänget hörde även Nils Johan Anderssons son konstnären J.A.G. Acke som 1878 utförde ett antal väggmålningar på Segersgärde som skildrar sällskapslivet på gården.

Johan Jolin fick med hjälp av Rydström möjlighet att bygga ett sommarställe nedanför Segersgärde, Ekvik, som ritades av Fredrik Wilhelm Scholander, för övrigt också medlem i umgängeskretsen. Byggnaden invigdes 1863. Redan 1867 beslutade dock Jolin att flytta huset för att återuppföra det vid Gamla Djursholm. Ett nytt Ekvik byggdes dock senare upp på platsen. Carl Bernhard Rydströms dotter Ada Rydström som växte upp på Segersgärde och kom att bo där hela livet fortsatte att odla faderns kontakter, Emil Keys äldsta dotter Ellen Key blev en av hennes bästa vänner.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Västerviks kommun
Robert Bárány

Robert Bárány, född 22 april 1876 i Wien, död 8 april 1936 i Uppsala, var en österrikisk-ungersk och svensk nobelpristagare och otolog. År 1914 erhöll han Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Han studerade balansorganen i örat. Han var bosatt i Sverige från omkring 1917 och blev svensk medborgare 1919.

Bárány blev medicine doktor i Wien år 1900 och var därefter assistent vid psykiatriska kliniker i Heidelberg och Freiburg im Breisgau 1901–1902. Han var därefter assistent och demonstrator vid universitetsöronkliniken i Wien 1903–1911, och privatdocent i öronläkekonst vid samma universitet år 1909. Under en tid samarbetade han också med Sigmund Freud. 

Bárány tjänstgjorde som österrikisk sanitetsofficer under första världskriget. Han blev tillfångatagen och var rysk krigsfånge i Turkestan när han tilldelades Nobelpriset. Med hjälp av svenska diplomatiska insatser, bland annat utförda av prins Carl, men inte minst läkaren och professorn i otorinolaryngologi, Gunnar Holmgren, frigavs Bárány och kunde ta emot sitt Nobelpris år 1916. Med hjälp av Holmgren och andra kollegor kunde Bárány, efter att ha tilldelats priset, återförenas med sin familj i Uppsala. Han tilldelades därefter år 1917 en docentur vid Uppsala universitet och blev samtidigt föreståndare för dess avdelning för öron-, näs- och halssjukdomar och erhöll samma år professors namn. År 1919 erhöll han svenskt medborgarskap. Han förblev verksam i Uppsala fram till sin död.

Robert Bárány var son till Ignáz Bárány, född 1842 i Várpalota, Ungern. Han gifte sig 9 mars 1909 med Ida Felicitas Berger, född 12 december 1881. Bárány var far till professorerna Ernst Bárány och Franz Bárány samt farfar till Anders Bárány. Han ska ha lärt sig esperanto någon gång innan 1916.

Källor

Vidare läsning 
 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1914
 Nobelprize.org, Robert Bárány - biografi
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939

Externa länkar 
 

Nobelpristagare i medicin
Österrikiska nobelpristagare
Österrikiska läkare
Svenska öron-, näs- och halsläkare
Svenska innehavare av professors namn
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Esperantister
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1936
Män
Forskare från Wien
Tammerfors–Haapamäki-banan

|}
|}
Tammerfors–Haapamäki-banan är en bansträcka i Finland som går från Tammerfors via Orivesi till Haapamäki. Banan färdigställdes 1882. År 1897 förbands Mänttä till banan genom en enskild järnväg från Filpula med spårvidd 600 mm. 

Sträckan Tammerfors-Orivesi är elektrifierad, dubbelspårig, och har 140 km/h som högsta tillåtna hastighet. Sträckan Orivesi-Haapamäki är inte elektrifierad, enkelspårig och har högsta tillåtna hastighet 100 km/h.

Lyly järnvägsstation är en nedlagd järnvägsstation på banan i Juupajoki, cirka 10 kilometer norr om kommuncentrum.

Stationer

Källor

Järnvägslinjer i Finland
Transport i Birkaland
Transport i Mellersta Finland
Plans

Plans är Death Cab for Cuties femte studioinspelade musikalbum, släppt 30 augusti 2005.

Albumet nominerades för en Grammy Award för bästa alternativa musikalbum vid den 48:e årliga prisutdelningen den 8 februari 2006.

Vinylutgåvan av skivan inkluderar bonusspåret "Talking Like Turnstiles". Den japanska utgåvan inkluderar bonusspåret "Jealousy Rides With Me".

"Stable Song", det avslutande spåret på skivan är en nyinspelning av "Stability" från The Stability E.P., släppt 2002.

Skivan har sålt i över 823 000 exemplar i USA och har där blivit ett guldalbum.

2006 släpptes en dvd kallad "Directions". Dvd:n var en antologi med 11 kortfilmer inspirerade av låtarna på skivan Plans.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Ben Gibbard, om inget annat anges.

 "Marching Bands of Manhattan" – 4:12
 "Soul Meets Body" – 3:50
 "Summer Skin" (Gibbard/McGerr/Walla) – 3:14
 "Different Names for the Same Thing" – 5:08
 "I Will Follow You Into the Dark" – 3:09
 "Your Heart is an Empty Room" – 3:39
 "Someday You Will Be Loved" (Gibbard/Walla) – 3:11
 "Crooked Teeth" (Gibbard/Walla) – 3:23
 "What Sarah Said" (Gibbard/Harmer) – 6:20
 "Brothers on a Hotel Bed" (Gibbard/Walla) – 4:31
 "Stable Song" – 3:42

Bonusspår
 "Talking Like Turnstiles" – 2:28 - endast bonusspår på vinylutgåvan; senare släppt på Crooked Teeth EP:n.
 "Jealousy Rides with Me" – 2:55 - bonusspår på den japanska utgåvan, b-sida på Soul Meets Body-singeln.
 "Broken Yolk in Western Sky" – skriven under Plansinspelningen, framförd av Ben Gibbard live under en konsert för att hedra tsunamioffren.
 "Walking the Ghost" – skriven under Plansinspelningen; framförd live av Ben Gibbard innan presidentvalet 2004.

Personer
 Ben Gibbard, sång
 Chris Walla, gitarr
 Nick Harmer, bas
 Jason McGerr, trummor

Musikalbum 2005
Album av Death Cab for Cutie
Ferrari F1 (motortillverkare)

Ferrari är det italienska formel 1-stallet Ferraris motortillverkare. Ferrarimotorer har ingått i ett antal olika formel 1-bilar genom åren. Säsongen  använde, förutom det egna stallet, Force India och Toro Rosso motorerna. Säsongen  är det endast det egna stallet och Toro Rosso som tävlar med Ferrarimotorer.

F1-meriter

Källor

Formel 1-motorer
Charles Richet

Charles Robert Richet, född 26 augusti 1850 i Paris, död där 4 december 1935, var en fransk fysiolog. År 1913 erhöll han Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Han var son till Alfred-Louis-Dominique Richet.

Biografi 
Richet blev 1878 agrégé och 1887 professor i fysiologi vid medicinska fakulteten i Paris. I sina undersökningar om magsaften (1878) visade han att denna vätska avsöndras på reflexväg; denna iakttagelse bildade utgångspunkten för Ivan Pavlovs forskning på detta område. Han utförde vidare en lång serie försök rörande kroppens värmereglering (1883–93). Richet gjorde anmärkningsvärda rön rörande den inverkan mycket små mängder metallsalter utövar på mjölksyrejäsningen (1881–1911). Han var den förste, som gjorde försök rörande serumbehandling, då han 1888 tillsammans med Héricourt visade, att om blod från ett djur, som smittats med en viss bakterie, injiceras på ett friskt djur, görs detta oemottagligt för sjukdomen. 

Mest känd blev Richet genom sin upptäckt av anafylaxin, det vill säga egenskapen hos vissa gifter, att de vid upprepad användning på en och samma individ tolereras mindre lätt, det vill säga att en dos som vid första användning är fullkomligt oskadlig, efter två till tre veckor på nytt tillförs kroppen framkallar döden. För denna upptäckt, från 1902, erhöll han 1913 Nobelpriset i fysiologi eller medicin.
 
Richet intresserade sig redan tidigt även för flygkonsten. Utgående från principen tyngre än luften, lät han 1890 tillsammans med Victor Tatin det första aeroplanet stiga i luften. Han studerade experimentellt hypnotism, telepati och fjärrsyn samt behandlade i särskilda skrifter bland annat filosofiska och psykologiska frågor. 

Som vitter författare gjorde han sig känd genom dikter och flera romaner, utgivna under pseudonymen "Charles Epheyre", däribland La douleur des autres. Av hans hand föreligger också en operatext, Sœur Martha. Slutligen ägnade sig han även åt fredsrörelsen och skrev i fredsfrågan flera större och mindre avhandlingar. Till svenska har översatts "Kärleken" (1891), "Om hundra år" (1893), "Förtjäna de s.k. spiritistiska fenomenen en vetenskaplig undersökning?" (1905), "Den europeiska anarkien och den internationella rättvisan" (1914) och "Kriget – det förgångna, freden – framtiden" (1914).

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1913
 Nobelprize.org, Charles Richet - biografi
  

Franska fysiologer
Franska professorer
Franska författare
Franskspråkiga författare
Nobelpristagare i medicin
Franska nobelpristagare
Personer i Frankrike under 1900-talet
Forskare från Paris
Födda 1850
Avlidna 1935
Män
Ugglan
Transsibiriska vägen

Transsibiriska vägen är ett namn på vägen Sankt Petersburg - Moskva - Samara - Omsk - Irkutsk - Vladivostok. Den är ungefär 10 500 km lång.

Den har inte något gemensamt vägnummer utan namnet är mer ett turistvägnamn. Ryska vägnummer är bl.a. M10, M5, M51, M53, M55 och M60. Mellan Sankt Petersburg och Omsk är vägen europaväg E105 resp E30. Vägen föjer Asienvägar (AH8, AH6 och AH30) längs hela sträckan.

Vägen färdigställdes 2004, även om den är grusväg längs minst 1000 km i mellersta Sibirien. Andra delar liknar motorväg. En mer än 500 km lång sträcka öster om Tjita saknades helt förr. Det gick innan 2004 inte att köra genom hela Sibirien utom genom att transportera bilen på tåget en lång sträcka. Man byggde sträckan som grusväg för att spara kostnad och eftersom området ändå är mycket glesbefolkat och anslutande vägar också var grusvägar. Det har däremot gått har köra via Kina till Stilla havet, men det har varit svårt att få visum, långa perioder har gränsen varit stängd.

Man håller på att utföra uppgraderingsarbeten på äldre sträckor av vägen för att den skall få en enhetligt god standard,som slutfördes den 12 augusti 2015. Den nya delen öster om Tjita blev till exempel färdigasfalterad 2010.

Idén om en landsväg igenom hela Ryssland är en gammal dröm från tsartiden sedan Sibirien blivit förryskat på 1600-talet, vilket tog allt konkretare former under 1800-talet då man påbörjade bygget av den Transsibiriska järnvägen. Redan före järnvägarnas tidsålder fanns en farbar väg till Irkutsk, om än av dålig kvalitet. Den skildrades i Jules Vernes roman Tsarens kurir.

Under Sovjetunionens existens försökte man flera gånger att förverkliga drömmen om att bygga färdigt landsvägen, under såväl Stalin som senare Brejznev. Vägen är därför utbyggd under olika tidsepoker med olika krav på vägstandard och utformning vilket gör att avsnitt med modern landsvägsstandard varvas med smala grusvägar som kan bli opasserbara efter häftiga regn eller vid tjällossningar. Vägen är därför ännu inget egentligt alternativ som praktiskt transportalternativ till järnvägen. Många boende har terränganpassade bilar. Vägen till Irkutsk, och sedan vidare till Kina skildras i TV-serien Peking Express år 2007, där ett antal personer ska tävla om att snabbast lifta Moskva-Peking.

Referenser 

Vägar i Ryssland
The John Byrd E.P.

The John Byrd E.P. är en EP av Death Cab for Cutie. EP:n innehåller liveinspelade låtar under turnén i USA våren 2004. Den är namngiven efter bandets ljudtekniker, John Byrd, som arbetade med dem under turnén. Denna utgåvan var den sista på skivbolaget Barsuk Records och såldes endast i ett urval skivbutiker och genom skivbolagets webbplats.

Låtlista
 "We Laugh Indoors" – 5:25
 "Why You'd Want to Live Here" – 5:03
 "Lightness" – 3:06
 "Photobooth" – 4:16
 "We Looked Like Giants" – 9:18
 "405" – 3:25
 "Blacking Out the Friction/Brand New Love" – 7:20

Spår 1 och 7 spelades in vid The Wiltern, Los Angeles, Kalifornien den 21 maj 2004
Spår 2, 3 och 6 spelades in vid The Showbox, Seattle, Washington den 8 maj 2004
Spår 5 spelades in vid The Fillmore, San Francisco, Kalifornien den 4 maj 2004

Amerikanska EP-skivor
Album av Death Cab for Cutie
EP-skivor 2005
Haapamäki–Jyväskylä-banan

|}
|}
Haapamäki–Jyväskylä-banan är en bansträckning som tillhör det finländska järnvägsnätet och som går från Haapamäki, via Keuru och Petäjävesi till Jyväskylä. Banans längd är ca 77 km, den är enspårig, men inte elektrifierad.

Stationer

Källor
Banförvaltningscentralen. Beskrivning av Finlands bannät 2007 https://web.archive.org/web/20070927082043/http://www.rhk.fi/pa_svenska/bannat/beskrivning_av_finlands_bannat_2/

Externa länkar 

Järnvägslinjer i Finland
Jyväskylä
Keuru
Petäjävesi
Santiago Ramón y Cajal

Santiago Ramón y Cajal, född 1 maj 1852 i Petilla de Aragón, Navarra, död 18 oktober 1934 i Madrid, var en spansk läkare. År 1906 erhöll han Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med Camillo Golgi.

Biografi 
Ramón y Cajal studerade medicin i Zaragoza, där fadern var professor i anatomi, deltog som militärläkare i en expedition till Kuba 1874–75, blev kort därefter professor vid den medicinska fakulteten i Zaragoza och direktör för museet där 1879 och promoverades till medicine doktor i Madrid 1885. Två år senare erhöll han en professur i histologi och patologisk anatomi i Barcelona och utnämndes slutligen 1892 till professor i samma ämnen vid universitetet i Madrid. 

Ramón y Cajal publicerade från 1880 en stor mängd vetenskapliga arbeten, till största delen berörande nervvävnadernas histologi, av vilka många fick grundläggande betydelse för nerv- och hjärnforskningen. I stor utsträckning begagnade han vid sitt vetenskapliga arbete en av Camillo Golgi utarbetad metod, som i hans, men även i Golgis egna händer var ägnad att skapa en ny epok i den morfologiska hjärnforskningens historia. Senare framträdde Ramón y Cajal därjämte med arbeten, utförda med självständig metodik, som tillät ett vida djupare inträngande i nervvävnadens finaste sammansättning, än vad som varit möjligt med Golgis. 

Bland Ramón y Cajals främsta arbeten märks Trabajos del laboratorio de investigaciones biológicas de la universidad de Madrid (1888 ff.), Manual de histología normal y técnica micrográfica (1889), Die Retina der Wirbeltiere (1894), Textura del sistema nervioso del hombre y de los vertebrados (1897–99) och Studien über die Hirnrinde des Menschen (1900–03). 

Ramón y Cajal var hedersdoktor vid en mängd universitet, belönades vid upprepade tillfällen och i skilda länder med vetenskapliga pris och medaljer och delade med den ovannämnde Camillo Golgi 1906 det Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Han invaldes samma år som ledamot av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg och 1916 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Noter

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1906
 Nobelprize.org, Santiago Ramón y Cajal - biografi

Nobelpristagare i medicin
Spanska läkare
Anatomer
Spanska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1852
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Personer från provinsen Navarra
Studio X Sessions E.P.

Studio X Sessions E.P. är en EP av Death Cab for Cutie, släppt 2004. Den var exklusivt släppt på Apples iTunes Store.

Låtlista
EP:n innehåller nya versioner på fyra låtar som tidigare varit utgivna:

 "The New Year" (Transatlanticism)
 "Blacking Out the Friction" (The Photo Album)
 "Bend to Squares" (Something About Airplanes)
 "Army Corps of Architects" (Sub Pop Singles Club mars 2000 / You Can Play these Songs with Chords)

Amerikanska EP-skivor
Album av Death Cab for Cutie
EP-skivor 2004
Edgar Adrian

Edgar Douglas Adrian, 1:e baron Adrian, född 30 november 1889 i Hampstead i London, död 4 augusti 1977 i Cambridge, var en brittisk neurofysiolog och nobelpristagare.

Biografi
Adrian fick sin utbildning och var senare verksam vid universitetet i Cambridge, som professor, som master vid Trinity College och en tid som universitetets kansler.

I sin forskning kunde Adrian, vid studier av nervledningen, som mått på impulserna använda nervernas ytterst svaga aktionsströmmar, förstärkta på samma sätt som i tidens radioteknik. Med denna metod gjorde han nya områden inom neurofysiologin tillgängliga för forskning och nådde resultat av största betydelse för  uppfattningen om grunden för sinnesförnimmelser och nervledningens finare mekanism.

Utmärkelser
År 1932 tilldelades han Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med Charles Scott Sherrington för pionjärarbeten rörande nervernas och nervsystemets funktioner.

Adrian invaldes 1952 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Referenser

Noter

Källor
Svensk Uppslagsbok, Band 1, 1947-1955. (spalt 217)

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1932
 Nobelprize.org, Edgar Adrian - biografi

Brittiska nobelpristagare
Brittiska läkare
Nobelpristagare i medicin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1889
Avlidna 1977
Män
Ledamöter av Royal Society
Mottagare av Copleymedaljen
Personer från Hampstead
Alumner från Trinity College, Cambridge
Maifeld

Maifeld, del av Berlins olympiaområde som skapades inför de olympiska sommarspelen 1936. Här arrangerades tävlingarna i hästpolo. Maifeld användes av nazisterna vid deras propagandaföreställningar.

Se även

Langemarckhalle

Sportanläggningar i Berlin
Olympiska sommarspelen 1936
Charlottenburg-Wilmersdorf
Familia Köpcentrum

Familia Köpcentrum är ett köpcentrum i Hyllinge, Åstorps kommun, som invigdes den 26 september 2006. Det är en del av Hyllinge Handelsplats. Hyllinge ligger omkring 13 km från centrala Helsingborg och 7 km från centralorten Åstorp. Till Bjuv i Bjuvs kommun är det ca 5 km, och till Väla centrum ca 6 km. 

Familia ägs av G&K Blanks Fastigheter AB och samarbetar med stormarknaderna City Gross och Ica Maxi. Familia och City Gross använder samma ingång via ett stort torn som tidigare endast varit City Gross. Familia hade som mest 50 butiker, men flertal butiker har stängt ner och endast ett fåtal butiker är kvar.  City Gross lade ner sin butik, vilket var City Gross-koncernens första butik i Sverige. Idag är endast fem butiker kvar i köpcentret.

Enligt gammal information från Familia så beräknas det i dagsläget att drygt 6 miljoner kunder kommer besöka köpcentrumet och butikerna omsätter ca. 2 miljarder kr om året. 

2014 köpte Thon Property köpcentrat med ambitionen att utveckla det till Sveriges första outlet- och upplevelsecenter. Köpcentrat skulle stå klart 2019 med en ny entré och ett flertal matställen. Idag är Familia-skylten nedplockad och Hyllinge Cash är numera dragplåstret. Sommaren 2021 köpte G&K Blank Fastigheter i Skara fastigheten.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Åstorps kommun
Köpcentrum i Skåne län
Orivesi–Jyväskylä-banan

|}
|}
Orivesi-Jyväskylä-banan eller Jämsäbanan är en bansträckning som tillhör det finländska järnvägsnätet och som går från Orivesi, via Jämsä till Jyväskylä. Banans längd är 112,7 km, den är enspårig och elektrifierad. Sträckan Orivesi − Jämsänkoski blev klar 1951 och sträckan därifrån till Jyväskylä färdigställdes 1977 (persontrafik inleddes 1978). Det finns åtta tunnlar i banan:

Se även
Haapamäkibanan

Noter

Järnvägslinjer i Finland
Järnvägslinjer öppnade 1977
Orivesi
Jämsä
Jyväskylä
Sörentorp

Sörentorp är ett område i stadsdelen Ulriksdal inom Solna kommun, Stockholms län. Området begränsas av Uppsalavägen (E4), gränsen mot Sollentuna kommun, Edsviken samt Ulriksdals slottsområde i söder. "Sörentorp" är även namnet på  trafikplatsen på Uppsalavägen norr om Järva krog.

Historik

Sörentorp var dagsverkstorp under  Ulriksdalsgodset och tillkom troligen på 1600-talet. Från 1790-talet arrenderades torpets mark och byggnader av arrendatorn på Överjärva gård, som oftast hade en underarrendator. På en karta från 1817 redovisas namnet "Sörntorp" och gården består av en huvudbyggnad med två flyglar.

Torpet fortsatte att lyda under Ulriksdal in på 1900-talet. Sörentorps torp finns fortfarande kvar. Den lilla byggnaden uppfördes troligen omkring 1850 och har mycket kvar av sitt ursprungliga utseende. Stugan är renoverad och obebodd och ligger i Igelbäckens naturreservat men innanför avstängningen för Polishögskolan.

Militär- och polistiden
I området uppfördes i mitten av 1940-talet kasernbyggnader för Svea livgarde efter ritningar av arkitekt Bertil Karlén. Regementet flyttade in år 1947. Under åren 1944 - 1950 fanns en hållplats för lokaltåg med namnet Sörentorp som inrättades i samband med att regementsområdet började bebyggas. Senare försörjdes regementet av busstrafik. År 1970 flyttade regementet ut. Dit förlades Polisskolan, som sedermera blev Polishögskolan under Rikspolisstyrelsens ledning. I december 2012 fattade regeringen ett beslut att lägga ner polisprogrammet vid Sörentorp, och utbildningen bedrivs sedan 2015 som en uppdragsutbildning vid Södertörns högskola, såsom det sedan tidigare gjorts vid Linnéuniversitetet och Umeå universitet.

Bilder

Se även
 Dammtorp (äldre stavning Damstorp), strax väster om Sörentorp, är ytterligare ett bevarat torp under Överjärva gård.

Referenser

Externa länkar

Polisväsendet i Sverige
Solna kommun
Ulriksdal
Stockholms garnison
Johan Larsson

Johan Larsson kan syfta på flera olika personer.

Politiker 
Johan Larsson i Presstorp (1853-1923), bohuslänsk politiker
Johan Larsson i Göteborg (1857-1909), politiker från Göteborg
Johan Larsson i Gallstad (1862-1913), västgötsk politiker
Johan Larsson i Jonsjö (1875-1947), halländsk politiker
Johan Larsson i Örbyhus (1877-1947), uppländsk politiker
Johan Larsson (kommunalpolitiker) (1886-1983), kommunalpolitiker från Malmö

Idrottsmän 
Johan Larsson (orienterare)
Johan Larsson (innebandyspelare), från Molkom
Johan Larsson (ishockeyspelare född 1986), från Lindesberg, spelar i AIK
Johan Larsson (ishockeyspelare född 1992), från Gotland, spelar i Arizona Coyotes
Johan Larsson (fotbollsspelare), försvarare i IF Elfsborg
Johan Larsson (friidrottare)

Musiker 
Johan Larsson (Idol), deltagare i Idol 2006
Johan Larsson (musiker Hednadotter), upphovsman till bland annat musikalen Hednadotter
Johan Larsson (musiker Hammerfall), hårdrocksmusiker som är tidigare medlem i Hammerfall
Johan Larsson (musiker In Flames), musiker i In Flames
Johan Larsson (dirigent), svensk dirigent

Övriga 
Johan Larsson (präst), präst i Göteborgs stift, kyrkoherde först i Mjöbäck och därefter i Skredsvik

Se även
Johannes Laurentii