kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sture Ekholm

Sture Ekholm, född 24 februari 1952 i Ekenäs, är en finlandssvensk regissör, skådespelare och vissångare.

Biografi 
Sture Ekholm gick 1975-1979 Teaterskolan i Helsingfors och arbetade därefter som skådespelare på Vasa Teater i Finland 1979–1983. Han deltog i flera TV-program i finländsk TV på 1980-talet.

Ekholm har på heltid arbetat som teaterregissör och teaterpedagog sedan 1984. I Sverige har Ekholm regisserat bland annat på Skånska Teatern i Landskrona och vid länsteatrarna i Växjö, Borås, Jönköping och Sundsvall, samt på många gruppteatrar från Skåne till Jämtland, och i Finland har han jobbat vid stadsteatrarna i Karleby, Nyslott och Björneborg. Ekholm har även regisserat flera sommarteatrar, såväl i Sverige som i Finland.

Vid sidan av regiarbetet har Ekholm arbetat som pedagog i scenframställning och sångtolkning, bland annat på Nordiska Folkhögskolan i Kungälv, och verkat som vissångare runt om i Norden, samt gjort många föreställningar med länsmusiken i olika län i Sverige. Han har även undervisat vid Teaterhögskolorna i Malmö och Helsingfors och hållit och håller i mängder av seminarier.

Uppsättningar i urval

I Sverige

Borås stadsteater 
 Mio min Mio (1993)
 Bakom lyckta dörrar (1994)

Dramaten 
 Den komiska tragedien (2000)

Jönköpings länsteater 
 Ensamma rosor (1995)

Skånska Teatern 
 Satan anländer till Moskva (1989)
 Den komiska tragedin (1990)
 Cyrano de Bergerac (1992)

Teater Sagohuset i Lund 
 Den stora spökräddningen (2009-2010) Föreställningar på Landskrona teater och Lunds stadsteater

Teater Västernorrland 
 En vintersaga Shakespeare(1993)
 Oleanna (1996)

Växjö länsteater 
 Färdknäpp (1991)
 Låt människan leva (1991)

I Finland

Kokkolan kaupunginteatteri, Karleby 
 Jorden runt på 80 dagar (1988)
 Othello (1989)
 Harens år (1992)

Savonlinnan kaupunginteatteri, Nyslott 
 Tartuffe (1997)
 Kuut, tähdet, auringot (1998, 2000) (en stor musikal på Olofsborgs slottsgård)

Porin Teatteri, Björneborg 
 Valoa ikkunassa (2005) (musikteater om den kända sångerskan Laila Kinnunen); sågs av cirka 25 000 åskådare.
 "Masjävlar" (2008) på finska (Takaisin maalle).

Källor 

Finländska teaterregissörer
Finlandssvenska skådespelare
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från Ekenäs
Finländska teaterpedagoger
Henrik Hägglund

Henrik Vilhelm Hägglund, född 7 januari 1873 i Lund, död där 16 december 1945, var en svensk präst. Han var son till Johan Henrik Hägglund och far till Henrik och Bengt Hägglund.

Hägglund avlade prästexamen 1897, blev komminister i Helsingborg 1909, kyrkoherde i Hjärnarps församling 1915, teologie doktor 1925 och assistent vid praktisk teologisk kurs i Lund 1929. Han blev emeritus 1939. 

Hägglund författade bland annat Henric Schartau: till hundraårsminnet (om Henric Schartau, 1924) och I Schartaulärjungarnas krets: minnen och livsintryck (1941).

Henrik Hägglund ingick äktenskap den 3 oktober 1905 med faderns fosterdotter Nina Hägglund (1880-1967).

Bibliografi (urval)

Källor

Noter 

Svenska teologer under 1900-talet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Präster i Svenska kyrkan
Präster från Lund
Svenska präster under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1945
Män
Henrik Norbeck

Henrik Norbeck, född 1963, är en svensk folkmusiker, främst inom irländsk folkmusik. Han har spelat bland annat med grupperna Blackthorn och O'Ryan's Belt. Han sjunger och spelar traversflöjt, tin whistle, bodhrán-trumma och snatterpinnar.

Förutom framträdanden på konserter, festivaler och sessions har Henrik Norbeck även hållit flera spelkurser.

Henrik Norbecks nedteckningar av irländsk folkmusik har genom sitt omfång (över 3000 låtar) väckt intresse bland utövare av irländsk folkmusik över hela världen. Att nedteckningarna var en av de första större samlingarna som publicerades på Internet i abc-notation har bidragit starkt till intresset.

Diskografi 
 Blackthorn (egen utgivning 1995)
 Swift and Sloe (Sjelvar Records 2002)

Källor 
Webbplats Henrik Norbeck
Sjelvar Records
Diskussion på thesession.org

Svenska folkmusiker
Män
Födda 1963
Levande personer
Tech N9ne

Aaron Dontez Yates, artistnamn Tech N9ne, född 8 november 1971 i Kansas City, Missouri, är en amerikansk rappare. År 1999 startade Yates och Travis O'Guin sitt eget skivbolag Strange Music. Yates har sålt över 1 miljon exemplar album över hela världen, vilket gör honom till en av de mest framgångsrika hiphop artisterna inom "underground/independent hip hop". Yates har gjort sig känd på senare år genom att arbeta med hiphoppare som Lil Wayne, Snoop Dogg, Busta Rhymes, Twista och Eminem. Eminem skulle även ha medverkat på albumet "All 6's And 7's" men hann inte spela in sin vers i tid innan album släpptes.

Amerikanska rappare
Födda 1971
Levande personer
Män
Personer från Kansas City, Missouri
Paavo Nurmis stadion

Paavo Nurmis stadion är en multiarena i Åbo i Finland. Den används för fotboll och friidrott. Arenan tar 13 000 åskådare och är uppkallad efter den finländske friidrottaren Paavo Nurmi, född i Åbo.  Arenan ligger i Åbo idrottspark på Samppalinnaberget.

Arenan invigdes den 13 juni 1997.

Referenser

Externa länkar 

Sport i Åbo
Sportanläggningar i Finland
Sportanläggningar invigda 1997
L'Abergement-Clémenciat

L'Abergement-Clémenciat är en kommun i departementet Ain i östra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Châtillon-sur-Chalaronne som ligger i arrondissementet Bourg-en-Bresse. L'Abergement-Clémenciat har en yta av  km² och  invånare ().

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen L'Abergement-Clémenciat

Referens: INSEE

Källor 

Kommuner i Ain
Orter i Auvergne-Rhône-Alpes
Pierre Girieud

Pierre Girieud, född 17 juni 1876, död 26 december 1948, var en fransk konstnär.

Girieud anslöt sig till Paul Gauguin och fauvisterna. Han utförde dels kompositioner med figurer, dels landskap, bland annat med motiv från Provence, och senare även kyrkliga fresker.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

Födda 1876
Franska målare
Avlidna 1948
Män
Eurasiska ekonomiska gemenskapen

Se även Eurasiska ekonomiska unionen.

Eurasiska ekonomiska gemenskapen (ryska: Евразийское экономическое сообщество, Evrazijskoje ekonomitjeskoje soobsjtjestvo), även  EurAsEC (engelsk förkortning; med svenskt uttal /eʉr'ɑ:sεk/), var ett frihandelsområde bildat 2000 och upplöst 1 januari 2015. Det bestod av Ryssland och ett antal övriga stater i Eurasien. EurAsEC var en fortsättning på samarbeten och ekonomisk sammanslutningar mellan stater i Oberoende staters samvälde, som bildades 1991 efter Sovjetunionens sammanbrott.

I samband med Eurasiska ekonomiska unionens bildande januari 2015 upplöstes gemenskapen.

Beskrivning och historik
Avtalet om EurAsEc skrevs år 2000 under av Kazakstan, Kirgizistan, Ryska federationen, Tadzjikistan och Vitryssland. 2006 anslöt sig även Uzbekistan, men man meddelade november 2008 att dess medlemskap var vilande. Armenien, Moldavien och Ukraina fick observatörsstatus i organisationen.

Målet med gemenskapen var att den skulle utvecklas till en tullunion med en gemensam inre marknad och en samordnad politik inriktad på ekonomisk och social utveckling. Rörelsefrihet utan visabestämmelser etablerades mellan medlemsländerna. En inre marknad (Eurasiska tullunionen) etablerades 1 januari 2010.

Som en fortsättning på EurAsEC drogs i början av 2010-talet upp planer på det fördjupade samarbetet, benämnt som Eurasiska ekonomiska unionen. Till detta fördjupade samarbete förband sig Ryssland, Vitryssland och Kazakstan, genom undertecknande av ett unionsavtal maj 2014 (med etablerande av unionen januari 2015).

10 oktober 2014 beslöt medlemsstaterna att upplösa gemenskapen, vid ett session i Minsk med EurAsEC:s mellanstatliga råd. Gemenskapen upphörde 1 januari 2015, samtidigt med bildandet av Eurasiska ekonomiska unionen.

Referenser

Mellanstatliga organisationer
Observatörer vid FN:s generalförsamling
Inslagsproducent

En inslagsproducent är en yrkesbeskrivning av en under TV- respektive radioproducent arbetande medarbetare inom TV- respektive radioproduktion. 

Inslagsproducenten kan vara frilansande likt en motsvarande journalist eller anställd på en TV-kanal eller ett fristående TV-produktionsbolag respektive på en radiokanal och ansvara för programinslag eller någon särskild avdelning i ett program och i övrigt arbeta i stort sett som en vanlig programproducent. Det finns också bolag – likt nyhetsbyråer – som specialiserar sig på att göra framför allt nyhetsreportage och inslag att sälja till kanalers nyhetsprogram, och för dessa ansvarar olika inslagsproducenter. Det är inte ovanligt att man såväl på en redaktion som frilansande kombinerar eller alternerar som reporter och inslagsproducent.

Se vidare
TV-producent
Radioproducent

Yrken inom TV och radio
Radioproducent

Radioproducent är en produktionsledande yrkesgrupp inom radioproduktion och är ytterst ansvarig för produktionen av ett radioprogram. Förutom att vara ansvarig för produktionens budget och innehåll ansvarar producenten också ytterst för programmets konstnärliga utformning i samarbete med andra medarbetare i en redaktion eller produktionsgrupp. Producenten svarar under radiokanalens produktionsledning och är normalt anställd på radiokanalen.

Ett program kan också ha en eller flera inslagsproducenter som ansvarar för produktionen av specifika inslag. Dessa är ibland frilansande likt motsvarande journalister, men de kan också ingå i en  radiokanals personalstab och redaktion.

Utbildning till radioproducent finns i Sverige bland annat vid Stockholms dramatiska högskola.

Radio
Yrken inom TV och radio
Tony Zabel

Tony Zabel, född den 17 mars 1971, är en svensk ishockeytränare, som för närvarande är tränare för Vita Hästen. Han har tidigare varit assisterande tränare och huvudtränare för Djurgården. Han har även varit spelare i IFK Salem.

Karriär
Zabel var under flera år juniortränare i Djurgården. Den 30 januari 2012 tog han över som huvudtränare för A-laget efter Hardy Nilsson som fått sparken. Det var då redan bestämt att Zabel bara skulle vara huvudtränare tills Charles Berglund kunde ta över posten, och när det i mars stod klart att Djurgården hamnat i Kvalserien gick Berglund in som huvudtränare med Zabel som assisterande. Charles Berglund lyckades dock inte hålla kvar DIF i Elitserien. Efter svaga resultat i Hockeyallsvenskan säsongen 2012/2013 valde Berglund i november 2012 att sluta som huvudtränare, och Tony Zabel gick återigen in på den posten. Zabel fick återigen lämna jobbet som huvudtränare säsongen 2013/2014, till fördel för Djurgårdens tidigare huvudtränare Hans Särkijärvi, vilket resulterade i att Zabel lämnade Djurgården.. Zabel återvände rätt snart till Djurgården inför säsongen 2014/2015 som assisterande tränare.  Efter säsongen lämnade han Djurgården igen för att bli huvudtränare för Kallinge-Ronneby IF.

Referenser

Noter

Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Födda 1971
Män
Levande personer
Edvin Bergenudd

Johan Edvin Bergenudd, född 12 december 1909 i Niemisel, Råneå församling, Norrbottens län, död 11 maj 2000 i Lunds domkyrkoförsamling, Malmöhus län, var en svensk arkitekt.

Han var stadsarkitekt i Skellefteå 1937-1952

Liv och verk
Bergenudds far, byggmästare LF Eriksson, föddes på Bergudden i Niemisel (släktgård sedan 1400-talet). Fadern uppförde sedan 1898 bl.a. banvaktsstugor mellan Abisko och Riksgränsen. Av hans och Alma Gustafssons barn blev fem söner byggutbildade; två arkitekter SAR (Edvin och Gottfrid) och tre byggnadsingenjörer (John, Gideon, Filip). Bröderna grundande 1942 Bergenudds Byggnads AB, som fortfarande är verksamt i Boden. Företaget utförde byggentreprenader och byggde upp ett fastighetsbestånd i Boden. Under 50- och 60-talet drev man också ett stort arkitektkontor. Bygg- och fastighetsrörelsen minskade drastiskt då två av de tre ingenjörersbröderna avled unga. Bergenudd tog studentexamen i Luleå 1928 och arkitektexamen på KTH 1933, samtidigt som han anställdes på stadsplanekontoret i Göteborg. Han hade egen verksamhet sedan 1935, och var sedan 1937 stadsarkitekt i Skellefteå i 15 år. Han var styrelseledamot i SAR 1937-1938. Bergenudd var delägare i Arkitektgruppen i Örebro.

Bergenudds kanske mest uppmärksammade arbete är Folkskolan i Skelleftehamn från 1946, nuvarande Auraskolan. Han har också ritat många byggnader i Örebro under 1950-  och 60-talen.

Byggnadsverk i urval
 Folkskolan i Skelleftehamn från 1946. Nuvarande Auraskolan.
 Orion 8, Kanalgatan, Skellefteå 1946. Tegel.
 Mimer 4, Skellefteå, 1950. Ursprungligen hotellbyggnad i tegel.
 Gamla hantverkshuset, Skellefteå, 1950.
 Tekniska gymnasiet (nuv. Balderskolan), Skellefteå.
 Pilen 3 och 4, Högalidsgatan i Skellefteå, 1950-51. Putsade enfamiljshus i funkisstil. 
 Kedjehusen på Högalidsgatan och Furugatan, Skellefteå, 1951. Tillsammans med Poul Stampe.
 Norrhammarskolan, Skellefteå 1953. Skolbyggnad, matsal och expedition i rött tegel med stora fönster.
 Brand- och polisstation, Skellefteå, 1954.
 Bilhallen på Repslagargränd, Skellefteå, 1955. 
 Stadshus för Bodens stad, 1956. Nuvarande äldre delen av kommunhuset i Boden. Tillsammans med brodern Gottfrid Bergenudd.
 Polishus i Örebro, 1956
 Holmens nya skola, Örebro, 1956
 Stene skola, gymnastiklokal, Kumla, 1968.

Stadsplanering
 Stadsplan för Norrhammar, Skellefteå, 1943.

Bildgalleri

Litteratur och källor

samt E. Bergenudd, C. Laudon: Folkskolan i Skelleftehamn, Byggmästaren 1949:14

Se även
 Arkitektur och stadsbyggnad i Skellefteå

Externa länkar

 Bergenudds Byggnads AB

Födda 1909
Avlidna 2000
Skellefteås stadsarkitekter
Män
Alumner från Arkitekturskolan KTH
Personer från Råneå socken
Canariomys

Canariomys var ett släkte gnagare i familjen råttdjur med två arter som levde på Kanarieöarna.

Canariomys tamarani förekom på Gran Canaria och dog ut för cirka 2000 år sedan. Canariomys bravoi levde på Teneriffa. De flesta fossil av den sistnämnda arten dateras till pliocen och de yngsta finns från tidig pleistocen. Arterna liknade i tanduppsättningen och några andra kännetecken släktet gräsråttor (Arvicanthis) som lever på det afrikanska fastlandet i närheten. Huvudet av båda arter var däremot dubbelt stor jämförd med huvudet av en annan utdöd gnagare från Kanarieöarna, Malpaisomys insularis. De nådde en vikt omkring ett kilogram, var allätare och vistades troligen främst på marken.

C. bravoi dog ut innan människan kom till Teneriffa och för C. tamarani är oklart om människan var ansvarig för artens försvinnande.

Referenser 

Råttdjur
Muridae
Förhistoriska arter
Canariomys
Maskavas Forštate

Maskavas Forštate (Moskvaförstaden; Forštate kommer tyskans Vorstadt; på ryska kallas stadsdelen Московский форштадт, Moskovskij Vorstadt) är en stadsdel i Lettlands huvudstad Riga. Stadsdelen är belägen i södra Riga och är uppkallad efter den väg som förbinder Riga med Moskva.

Under Tysklands ockupation av Lettland under andra världskriget förvandlades Maskavas Forštate till Rigas getto för områdets judar.

Referenser

Webbkällor 
 

Riga
Popkult

Popkult är ett svenskt frågespel och sällskapsspel för 2-8 spelare. 2011 blev Popkult utnämnt till "Årets spel" av tidningen Faktum. Spelet är utgivet av Ninja Print, uppfunnet av Alexander Kandiloros och Rickard Höök har illustrerat. 

Popkult har 600 frågor om populärkultur i sex kategorier - TV, musik, litteratur, skvaller, film och spel. Spelet har 320 spelkort, varav 240 är frågekort och 60 är strategiska händelsekort. Vissa händelsekort kan bara spelas ut när det är ens tur och vissa används under annans tur för att stjäla frågor (PLAGIAT), vidarebefordra sina frågor till annan spelare (PR) eller för att satsa på att en motspelare kan svaret på frågan den fått (GROUPIE). Varje spelare börjar med 20 spelkort på hand. När det är en spelares tur har den att välja mellan att spela ut ett frågekort eller händelsekort. 

Spelarna börjar i en småstad och ska längs en gul tegelväg ta sig till Hollywood.

Om spelaren spelar ut ett frågekort gör denne det genom att ställa kortets frågor till en motspelare åt gången. Frågekorten har 1-4 frågor från de sex kategorierna. Finns det fler frågor på kortet än motspelare får en motspelare svara på flera, annars får motspelarna en fråga var. Svarar motspelaren rätt får motspelaren gå fram. Svarar motspelaren däremot fel får frågeställaren gå fram.

Om spelaren spelar ut ett händelsekort får personen som får kortet gå fram, bak eller plocka upp kort. Händelsekort kan spelas ut på sig själv eller annan motspelare.

Vinner gör den som först kommer till målet Hollywood, eller är den som är närmast Hollywood när den förste spelaren får slut på kort.

Referenser

Noter

Externa länkar
Spelets webbplats
 Spelregler som PDF

Sällskapsspel
Spel
Frågespel
Nordenflychtsvägen

Nordenflychtsvägen är en gata på västra Kungsholmen i Stockholm. 

Nordenflychtsvägen fick sitt nuvarande namn 1930. Namnkategorin faller under “berömda svenska författare”. Namnet härrör från 1700-talspoeten Hedvig Charlotta Nordenflycht. Gatan avdelas genom Lindhagensgatan i två avsnitt. Det norra leder genom Hornsbergs strand förbi bland annat Nelly Sachs park. Den södra delen går genom Kristineberg mellan Hornsbergsdepån och före detta Stora Bryggeriets anläggningar (numera Octapharma), förbi Kristinebergs IP och Kristinebergs slott ner till Drottningholmsvägen.

Källor
, sida 70

Gator och torg på Kungsholmen
Kristineberg
Rudolf Batz

Rudolf Christoph Batz, född den 10 november 1903 i Langensalza, provinsen Sachsen, Preussen, Kejsardömet Tyskland, död den 8 februari 1961 i Wuppertal, var en tysk jurist och SS-Standartenführer.

Batz ledde mellan den 1 juli och den 4 november 1941 Einsatzkommando 2, ett mobilt insatskommando, inom Einsatzgruppe A och deltog i förintelsen av Lettlands judiska befolkning. Vid oktober månads slut 1941 hade Einsatzkommando 2 mördat 31 598 personer. Senare under andra världskriget var Batz kommendör för Sipo och SD i Kraków i Generalguvernementet.

Batz greps 1961 och begick självmord i undersökningshäkte.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Tyska jurister
Personer inom Einsatzgruppen
SS-officerare som begått självmord
Nazister
Födda 1903
Avlidna 1961
Män
SS-Standartenführer
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Münchens universitet
Personer från Bad Langensalza
Anne-Louis Girodet-Trioson

Anne-Louis Girodet-Trioson, eller Girodet de Roussy, född 5 januari 1767 i Montargis i Loiret, död 9 december 1824 i Paris, var en fransk målare, grafiker och författare.

Girodet-Trioson var elev till Jacques-Louis David och Antoine-Jean Gros. Han erhöll Rompriset 1789 och studerade i Italien, där särskilt Antonio Canova gjorde intryck på honom. Inflytande av dennes och Correggios konst blandades i den i Rom 1792 tillkomna Endymions sömn (idag på Louvren), en till formen klassicistisk komposition, där dock romantiska drag redan visar sig. Atalas gravläggning (1808 på Louvren) är inspirerad av François-René de Chateaubriands kortroman Atala. För Napoleons Malmaison utförde Girodet-Trioson en tavla med ett heroiskt motiv lånat från Ossians sånger. Mot slutet av sitt liv sysslade Girodet-Trioson främst med måleritekniska problem.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1767
Avlidna 1824
Män
Franska målare
Franska grafiker
Franska författare
Franskspråkiga författare
Personer från Montargis
Svensk uppslagsbok
Riddare av Hederslegionen
Romantiken
C11

För vagntypen C11, se C11 (manövervagn).

C11, formellt ISO/IEC 9899:2011, är en äldre (2011) standard för programspråket C. Under standardiseringsarbetet kallades den nya versionen för C1X. Det sista utkastet antogs officiellt av ISO som standard den 8 december 2011 och ersätter den tidigare standarden C99. C11 ersätts av standarden C17 (ISO/IEC 9899:2018) sedan juni 2018.

C11 standardiserar främst funktioner som redan har brett stöd bland C-kompilatorer. En stor nyhet är att ett bibliotek för trådning har införts. Samtidigt har flera funktioner gjorts frivilliga, så att en C-kompilator inte behöver stödja dem.

Ändringar från C99
Bland tilläggen från den förra versionen, C99, i språket och biblioteken finns:
 Ett system för att specificera och testa minnesjustering av data, vilket inkluderar nyckelorden _Alignas och alignof.
 Nyckelordet _Noreturn, som specificerar att en funktion inte kommer att returnera.
 Typgeneriska uttryck med hjälp av nyckelordet _Generic.
 Stöd för trådning genom biblioteken <threads.h> och <stdatomic.h>, samt nyckelorden _Thread_local och _Atomic.
 Förbättrat stöd för Unicode.
 Icke namngivna struct- och union-strukturer.
 Statiska tester (assertions) som till skillnad från preprocessorn har tillgång till bland annat variabeltyper.
 Fillåsning.

Utöver dessa tillägg har funktionen gets tagits bort till förmån till den säkra funktionen gets_s.

Frivilliga funktioner
C11 tillåter implementationer att utelämna vissa delar av standarden, även sådana som var obligatoriska i C99. Ett program kan använda makron för att testa om en funktion finns tillgänglig vid kompileringen. Ett exempel är stödet för komplexa typer, som är frivilligt i C11 men ett krav för C99-kompatibilitet. För att testa i fall en kompilator har stöd för komplexa typer och biblioteket <complex.h> kan man testa om makrot __STDC_NO_COMPLEX__ är definierat.

Referenser

Se även
C++11

Externa länkar
 N1570, det sista utkastet av C1X, 12 april 2011

C (programspråk)
Malmö stadsarkiv

Malmö stadsarkiv (officiellt Stadsarkivet i Malmö) är en 1903 inrättad arkivmyndighet för kommunala myndigheter i Malmö kommun och statliga myndigheter vars huvudsakliga verksamhetsområde är Malmö. På stadsarkivet finns arkiv från stadens förvaltningar och från statliga myndigheter med verksamhet i Malmö. Stadsarkivet har också  privat-, släkt-, förenings-, foto- och företagsarkiv. På Malmö stadsarkiv förvaras handlingar från myndigheter och enskilda från medeltiden och framåt. Stadsarkivets huvuduppgift är att se till att det gemensamma kulturarvet bevaras och är tillgängligt för allmänheten. Vid Malmö stadsarkiv finns 18 000 meter arkiv, tiotusentals ritningar, flera hundra tusen fotografier och ett stort antal filmer. 

Arkivet var ursprungligen inrymt i Malmö rådhus vid Stortorget, men flyttade 1956 till gamla Riksbankshuset på Adelgatan och 1991 till nybyggda lokaler i Västra hamnen med adress Isbergs gata 13. Den 8 november 2014 invigdes stadsarkivets nya lokaler i Arbetets gamla tidningshus på Bergsgatan 20.

Stadsarkivarier
1903–1933 Anders Ulrik Isberg d.y.
1934–1963 Leif Ljungberg
1963–1983 Lennart Tomner
1984–2000 Birgit Bender (tidigare Arfwidsson-Bäck)
2001–2005 Göran Larsson
2005–2012 Anna Svenson
2013-2022 Adam Hidestål
2022- Suzanne Sandberg

Referenser

Externa länkar
Malmö stadsarkiv

Svenska arkivinstitutioner
Malmö kommun
Stadsarkiv
Girolamo dai Libri

Girolamo dai Libri, född omkring 1474, död 2 juli 1555, var en veronesisk målare och miniatyrist.

Girolamo dai Libri tog intryck av Mantegna och utförde altarbilder för Veronas kyrkor, bland annat Tronande madonna i San Giorgio. Genom inskription säkra miniatyrer av hans hand är ej kända, men man tillskriver honom några illustrerade psaltare och andra andaktsböcker. Girolamo dai Libri är representerad i Londons och Berlins konstmuseer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1470-talet
Italienska målare under 1500-talet
Miniatyrmålare
Avlidna 1555
Män
Personer från Verona