kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Johan Rudberg

Erik Johan Rudberg (i riksdagen kallad Rudberg i Halltorp), född 5 juni 1821 i Isgärde, Glömminge socken, Kalmar län, död 5 februari 1899 i Halltorp, Högsrums församling, Kalmar län, var en svensk lantbrukare och politiker (i riksdag, kommun och landsting). 

Rudberg var verksam som lantbrukare i Halltorp cirka 10 km söder om Borgholm på Öland. 

I riksdagen företrädde Rudberg bondeståndet i Ölands södra mot av Kalmar län vid ståndsriksdagen 1853–1854, Ölands norra och södra mot vid ståndsriksdagen 1856–1858, Ölands norra mot vid ståndsriksdagen 1862–1863 samt Ölands norra och södra mot vid ståndsriksdagen 1865–1866.

Efter tvåkammarriksdagens införande var Rudberg ledamot av riksdagens andra kammare 1867–1869, invald av Ölands domsagas valkrets.

Källor 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865
Personregister till Rikets ständers protokoll 1809-1866, Centraltryckeriet, Stockholm 1935, sid. 155 (avd. "Bondeståndet")

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Glömminge socken
Män
Födda 1821
Avlidna 1899
Bogård

Med bogård avses vanligen den mur, inhägnad eller avskiljning av trä, som omger en kyrkogård. Bogård är ett äldre ord för kyrkogård.

Källor 

Begravningsplatser
Byggnadstyper
Eljas Per Olsson

Eljas Per Olsson (i riksdagen kallad Olsson i Björbo), född 17 oktober 1800 i Floda församling, Kopparbergs län, död där 14 juli 1882, var en svensk lantbrukare och politiker. Han företrädde bondeståndet i Nås och Malungs tingslag vid ståndsriksdagen 1853/54 och företrädde Nås, Järna och Floda tingslag samt Malungs, Lima och Äppelbo tingslag vid ståndsriksdagen 1865–1866. Han är begravd på Floda kyrkogård.

Referenser 
 Personregister till Rikets ständers protokoll 1809-1866, Centraltryckeriet, Stockholm 1935, sid 125 ("Bondeståndet").
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865
 FinnGraven.se (Per Olsson Eljas)

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Födda 1800
Avlidna 1882
Män
Personer från Floda socken, Dalarna
Robert J. Bulkley

Robert Johns Bulkley, född 8 oktober 1880 i Cleveland, Ohio, död 21 juli 1965 i Cleveland, Ohio, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Ohio i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1911-1915 och sedan i senaten 1930-1939.

Bulkley utexaminerades 1902 från Harvard University. Han studerade sedan juridik vid Harvard Law School och inledde 1906 sin karriär som advokat i Cleveland.

Bulkley blev invald i representanthuset i kongressvalet 1910. Han omvaldes två år senare. Han arbetade sedan igen som advokat och var chef för juridiska avdelningen vid War Industries Board under första världskriget.

Senator Theodore E. Burton avled 1929 i ämbetet och Roscoe C. McCulloch blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet följande år. Bulkley besegrade McCulloch i fyllnadsvalet och tillträdde som senator den 1 december 1930. Han omvaldes 1932 men förlorade sedan senatsvalet 1938 mot republikanen Robert Taft.

Bulkleys grav finns på Lake View Cemetery i Cleveland.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1880
Avlidna 1965
Män
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s representanthus från Ohio
Ledamöter av USA:s senat från Ohio
Alumner från Harvard Law School
Liss Lars Olsson

Liss Lars Olsson (i riksdagen kallad Olsson i Västanor), född 8 december 1812 i Leksands församling, Kopparbergs län, död där 11 mars 1876, var en svensk politiker. Han var far till riksdagspolitikern Liss Olof Larsson.

Liss Lars Olsson företrädde bondeståndet i Ovan- och Nedansiljans fögderier vid ståndsriksdagarna 1844/45 och 1859/60. Han företrädde Nedansiljans fögderi 1847/48, 1850/51 och 1856/58 samt företrädde Gagnefs, Leksands, Åls,  Bjursås, Rättviks och Ore tingslag 1862/63. Vid ståndsriksdagen 1865–1866 företrädde han Leksands, Åls och Bjursås samt Gagnefs tingslag.

Referenser 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Födda 1812
Avlidna 1876
Män
Personer från Leksands socken
Keturah Anderson

Keturah Anderson, född 9 januari 1968, är en kanadensisk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning och i häcklöpning.

Anderson började som kortdistanslöpare och deltog vid två inomhus-VM där hon tävlade på 60 meter, men hon tog sig aldrig vidare från försöken. Som häcklöpare är hennes främsta merit bronsmedaljen från inomhus-VM 1999 på 60 meter häck. 

Hon var i VM-final på 100 meter häck vid VM 1997 i Aten där hon slutade sexa. Vid Olympiska sommarspelen 2000 som blev hennes sista stora mästerskap slogs hon ut i försöken.

Personliga rekord
 60 meter - 7,58 från 1993
 100 meter - 11,42 från 1988
 60 meter häck - 7,90 från 1999
 100 meter häck - 12,61 från 1999

Källor
 Fakta på IAAF:s webbplats

Kanadensiska kortdistanslöpare
Kanadensiska häcklöpare
Idrottare från Kingston
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Jørgen Steensen Brahe

Jørgen Steensen Brahe, född den 22 maj 1585, död den 12 februari 1661, var en dansk adelsman, son till Steen Ottesen Brahe, far till Steen Jørgensen Brahe.

Brahe var sedan 1617 lensmand på Hagenskov och ägde dessutom sju stora gods på Fyn (bland dem Hvedholm), där han var så mäktig, att allmogen kallade honom "den lille kungen på Fyn".

Brahe blev riksråd 1644.  Han efterlämnade en samling dagboksanteckningar, utgivna 1845 av Vedel Simonsen i Jørgen Brahes levnedsbeskrivelse.

Källor 

Danska riksråd under 1600-talet
Danska dagboksskrivare
Danska länsherrar
Jörgen 03
Födda 1585
Avlidna 1661
Män
Mottagare av Elefantorden
Adolph Rickenbacker

Adolph Rickenbacker, född Adolph Rickenbacher 3 april 1886 i Basel, Schweiz, död 21 mars 1976 i Los Angeles, USA var en amerikansk musiker och instrumentmakare som bland annat grundade företaget Rickenbacker som han drev tillsammans med George Beauchamp och Paul Barth.

Tillsammans med äldre släktingar, sedan hans föräldrar avlidit, emigrerade Rickenbacher till Ohio, USA. Som ung flyttade han till södra Kalifornien. Han ändrade stavningen av efternamnet, möjligen för att dra fördel av den popularitet som hans syssling, stridspiloten Eddie Rickenbacker, åtnjöt. 

Under 1920-talet tillverkade hans företag  Rickenbacker Manufacturing Company metallkroppar åt företaget National String Instrument Corporation. Genom denna affärsförbindelse träffade han George Beauchamp och Paul Barth.

Beauchamp och Barth arbetade vid National, men arbetade vid sidan av med att konstruera en elektromagnetisk pickup. Efter att National köpts upp av det konkurrerande företaget Dobro lämnade Beauchamp och Barth företaget och bildade tillsammans med Rickenbacker företaget Ro-Pat-In 1931. 1932 lanserades en lap steel-gitarr i gjuten aluminium med den av Beauchamp och Barth konstruerade pickupen Rickenbacker. Namnet valdes delvis på grund av Adolph, men framför allt för att knyta an till flygaresset Eddie Rickenbacker. Hur som helst kom gitarren oftast att gå under namnet Frying pan ("stekpannan"). Gitarren patenterades av Beauchamp 1934 (patentet gick igenom den 10 augusti 1937) och blev en milstolpe i gitarrhistorien som den första riktiga elektriska gitarren.

Två år senare döptes företaget om till Electro String Instrument Corporation och när produktionen upphörde 1939 hade ca 2 700 "stekpannor" producerats.

Rickenbacker, som inte var övertygad om gitarrbranschens framtida affärspotential, fortsatte tillverkningen fram till 1953 då han sålde sitt företag till F.C. Hall.

Adolph Rickenbacker avled 1976 i Orange County i Kalifornien vid 88 års ålder.

Referenser

Externa länkar
 Företaget Rickenbackers tidiga historia från företagets egen webbplats (http://www.rickenbacker.com)

Amerikanska musikinstrumentmakare
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Personer från Basel
Födda 1886
Avlidna 1976
Män
George LeMieux

George S. LeMieux, född 21 maj 1969 i Fort Lauderdale, Florida, är en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Florida i USA:s senat från 9 september 2009 till 3 januari 2011. Han efterträdde Mel Martínez som senator efter denne avgått under mandatperioden och efterträddes av Marco Rubio som vann valet 2010.

LeMieux utexaminerades 1991 från Emory University och avlade  1994 juristexamen vid Georgetown University. Han var chef för Charlie Crists kampanjstab i guvernörsvalet i Florida 2006. Senator Mel Martinez avgick 2009 och guvernör Crist utnämnde LeMieux till senaten.

Noter

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s senat från Florida
Amerikanska republikaner
Alumner från Emory University
Alumner från Georgetown Law
Personer från Fort Lauderdale
Födda 1969
Levande personer
Män
Klara östra kyrkogata

Klara östra kyrkogata är en gata på Norrmalm i Stockholm. Gatan sträcker sig som återvändsgränd öster om Klara kyrka från Vattugatan norrut mot Klarabergsgatan.

Historik

Namnet härrör från Klara kyrka som även namngav Klara norra kyrkogata, Klara södra kyrkogata och Klara västra kyrkogata. Gatan har haft många namn med anknytning till Klara kyrka. Äldsta kända namnform är S:tæ Claræ kyrkios store gatu som omtalas i ett fastebrev år 1637. År 1664 förekommer S:æ Claræ store kyckiegatun och 1647 heter den endast Kyrkogatan. Under 1600-talets slut och 1700-talets mitt används även Östra Kyrkogatan. Den nuvarande namnformen är belagd sedan 1806 med Claræ Östra Kyrko Gata.

Äldre bebyggelse
Större delen av gatan begränsas mot väster av Klara kyrkas kyrkogård. Vid gatans östra sida märks Klara församlingshus från 1909, ritat av arkitekten Georg Ringström och Svenska Läkaresällskapets hus från 1906, ritat av arkitekt Carl Westman. Båda byggnader är blåmärkta av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den utgör "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Gatan i förändring
Gatans södra del räknades till Stockholms  tidningskvarter där bland annat Stockholms-Tidningen och Aftonbladet hade sitt tryckeri och sina redaktioner, huset revs i början av 1990-talet och ersattes med ett gigantiskt kontorskomplex ritat av Tengbom arkitekter (se kvarteret Svalan). Mot norr och Klarabergsgatan uppstod ny bebyggelse i samband med Norrmalmsregleringen (se kvarteret Orgelpipan). På fastigheten Hägern Större 14 uppfördes ett större kontors- och affärshuskomplex med bland annat Länssparbankens hus och på fastigheten Hägern mindre 7 tillkom 1971 Sparbankernas hus.

Bilder

Se även
Klara norra kyrkogata
Klara västra kyrkogata
Klara södra kyrkogata

Källor

Noter

Externa länkar

Gator och torg på Norrmalm
Tony Hagström

Anthony Tony Gunnar Hagström, född 15 november 1936 i Pipestone i Minnesota i USA, död 15 februari 2023, var en svensk tjänsteman. Han var generaldirektör för Televerket respektive verkställande direktör för Telia.

Biografi
Hagström föddes i Minnesota i USA. Familjen återvände till Kisa 1946.

Hagström blev politices magister vid Stockholms universitet 1961, filosofie doktor vid Lunds universitet 1968, sekreterare i koncentrationsutredningen 1962-72, departementssekreterare vid Finansdepartementet 1967-69, kansliråd vid Industridepartementet 1969-71, departementsråd där 1971-72 och statssekreterare där 1973-76.

Hagström var generaldirektör för Televerket 1977-93 och verkställande direktör för Telia AB 1993-94. Han invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademin 1983 och av Krigsvetenskapsakademin 1991, men utträdde ur den senare. 

Tony Hagström doktorerade vid Lunds universitet 1968 på en avhandling med titeln "Kreditmarknadens struktur och funktionssätt", (1968). Avhandlingen publicerades även som en del av den statliga utredningen "Koncentrationsutredningen" som leddes av Lundaprofessorn Guy Arvidsson.

Tony Hagström var ordförande i Dataföreningen i Sverige, i IT-Forum, styrelseordförande i PKbanken 1988-90, styrelseledamot av Svenskt Stål AB, av Astra AB, av SAS, av International Telecommunication Union (ITU), med flera. Han blev jubeldoktor vid Lunds universitet 2019.

Familj
Tony Hagström var son till folkskolläraren Gunnar Hagström och Anna, född Andersson. Han gifte sig 1958 med specialläraren Birgitta Christersson (1935-2006). I äktenskapet föddes två barn. Tony Hagström var sedan 2006 gift med Anne-Marie, född Åhlström.

Bibliografi
Brott och straff i Kinda och Ydre, (2012)
Från bondby till municipalsamhälle: Kisa i ord och bild 1870-1960, (2006)
Utblick från en gård i Norra Vi, (2004)
De tio goda åren 1982-1992 , (1992)
Gränslös kommunikation, [Serie: Gästföreläsningar vid Handelshögskolan i Göteborg, 99-0913156-0 ; 1991:3], (1991)
Kreditmarknadens struktur och funktionssätt, [Serie: Lund economic studies, 0460-0029 ; 5], (1968)

Referenser

Noter

Tryckta källor
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1985, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1984  ISSN 0347-3341 s. 423
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1999, red. Elisabeth Gafvelin, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1998  ISSN 0347-3341 s. 415-416

Generaldirektörer för Televerket
Alumner från Lunds universitet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Personer från Pipestone, Minnesota
Födda 1936
Avlidna 2023
Män
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Steen Brahe

Steen Brahe (till Knutstorp), född den 21 december 1547, död den 11 april 1620, var en dansk adelsman, Tycho Brahes yngre bror.

Han föddes på gården Gladsax i Skåne som son till Otte Thygesen Brahe till Knutstorp (1518–1571) och Beate Clausdatter Bille (1526–1605).

Efter att ha gått i skolan i Århus och Ålborg där han lärt sig hovtjänst och fint manér, reste han utomlands och gjorde krigstjänst hos bland annat prins Vilhelm av Oranien för kurfursten av Sachsen. Han kallades hem vid faderns död 1571. 1573–75 var han anställd vid hovet som hovjunker. 1575 fick han sina första förläningar, nämligen Frosta härad i Skåne 1575–82, Vrangstrup på Sjælland 1577–78, Saltø sammested 1578–80, Kalundborg 1580–81, Ravnsborg på Lolland 1581–88 och sedan Helsingborg 1588–92. Hans sista förläning var Kalundborg som han hade till sin död, 1592–1620.

I maj 1578 utnämndes han till riksråd vilket han var fram till sin död. Han deltog 1603 och 1619 i gränsmötena vid Flaksjöbäck och Ulfsbäck

Steen Brahes samling av gods och förläningar blev stor. Efter faderns död ärvde han halva Knutstorp och den andra köpte han av sin bror Tycho 1594. Han var gift tre gånger och fick nio barn. Bland sönerna kan nämnas Otte Steensen Brahe till Næsbyholm (–1651) och Jørgen Steensen Brahe til Hvedholm (–1661) samt Thyge Steensen Brahe.

Herrevads kloster var en väldig klosteranläggning som tidigare tillhört cistercienserorden, men som dragits in till danska kronan i samband med reformationen. Herrevads kloster blev Brahes huvudsäte. 1572 lät Brahe anställa en skara italienska glasblåsare och etablerade ett glasbruk vid det forna klostret – några år senare tog han dit tyska pappersmakare och grundade ett av de första pappersbruken i Skandinavien.

Han dog 1620 på Kalundborg Slot och ligger begraven på familjegraven i Kågeröds kyrka vid Knutstorps gods i Skåne.

Källor

Noter

Externa länkar 

Dansk adel
Danska riksråd under 1600-talet
Danska diplomater
Steen
Födda 1547
Avlidna 1620
Män
Mottagare av Elefantorden
Gillis Lundgren

Leif Gillis Arthur Lundgren, född 26 augusti 1929 i Lund, död 25 februari 2016, var en svensk formgivare och designer som arbetade på Ikea. 

Gillis Lundgren studerade på Malmö tekniska institut, innan han började arbeta som formgivare. Han anställdes på Ikea 1953 och blev den fjärde anställda på företaget. Ett hundratal Ikea-möbler har formgivits av honom, däribland byrån och hurtsen "Tore" (1958) och bokhyllan Billy (1979), som har funnits i sortimentet sedan de kom. Lundgren kom på idén med att använda platta paket i paketeringen av möbler när han granskade sitt bord Lövet.

Priser och utmärkelser
Gillis Lundgren vann Tenzingpriset 2012 för sitt arbete och sina prestationer inom Ikea.

Motiveringen från juryn löd: Genom nära samarbete och vänskap har Gillis och Ingvar Kamprad tillsammans under nästan 60 år diskuterat, designat och utvecklat Ikea som i dag givit avtryck världen över. Gillis Lundgren är vägledaren som gjorde prestationen möjlig. Med sitt öga för form och användbarhet har han inte bara varit upphovsman till Ikeas olika designklassiker utan han är den som med sinne för logistik och effektivitet kom på idén med de platta paketen. En idé som kom att starkt bidra till Ikeas fantastiska framgång och förändra en hel bransch.

Källor
 De formade 1900-talet - Design A - Ö av Eva Atle Bjarnestam

Noter

Födda 1929
Män
Svenska formgivare
Ikea
Avlidna 2016
Louis Schneider (racerförare)

Louis Schneider, född den 19 december 1901 i Indianapolis, Indiana, USA, död den 22 september 1942 på samma plats, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Schneider vann Indianapolis 500 1931, och slutade sexa eller sjua i de övrige fem loppen, vilket gav honom den nationella mästartiteln 1931, vilket var hans enda poäng i mästerskapet tagna överhuvudtaget, även om han blev trea i Indianapolis 500 1930. Han gjorde sin sista start under 1933 års säsong, innan han lade hjälmen på hyllan. Schneider dog sedan 40 år gammal år 1942.

Födda 1901
Avlidna 1942
Amerikanska racerförare
Racerförare från Indiana
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Män
Sophie Brahe

Sophie Brahe, född 1556, död 1643, var en dansk astronom, dotter till Otte Thygesen Brahe och Beate Bille.

Sophie Brahe ägnade sig tidigt åt astronomiska, och framför allt astrologiska, studier och deltog tidigt i brodern Tycho Brahes arbeten. Det är bekräftat att hon assisterade honom i hans astronomiska studier från år 1573 fram till sitt giftermål 1579. Sophie Brahe hade en nära relation till sin bror Tycho och de stod gemensamt emot resten av familjen, som ogillade deras intresse för astronomi.

Sophie Brahe var 1579–1588 gift med Otte Andersen Thott och blev mor till Tage Thott, som senare fick tillnamnet Skånes kung. Hon studerade vägledd av sin bror, men hon lärde sig dock aldrig latin och tvingades därför få vetenskapliga verk översatta åt sig. Under sitt äktenskap blev hon känd som "destillerare" och tack vare sitt intresse för medicin och kemi, varigenom hon fördes in i alkemistiska undersökningar. Som änka fick hon ansvaret för sin omyndige sons gods. Hon fick också möjlighet att ägna sig mer åt sina vetenskapliga intressen. Sophie Brahe tillbringade som änka mycket tid hos Tycho Brahe i Uraniborg på Ven, där hon var en välsedd medlem av det vetenskapliga sällskapet och fick namnet Urania efter astronomins musa. Tycho Brahe betraktade henne som en seriös och begåvad forskare och planerade att inkludera ett brev från henne, där hon diskuterar astronomi och beskriver sina vetenskapliga experiment, i sitt tilltänkta verk om astronomi, men verket blev aldrig utgivet. Sophie Brahes egna skrifter om kemi ska ha varit omfattande, men dessa skrifter, liksom merparten av hennes omfattande vetenskapliga korrespondens med brodern, finns inte längre bevarade.

Sophie Brahe förlovade sig 1590 med Erik Lange, som hon hade mött vid broderns krets på Uranienborg. Lange tvingades 1592 fly till Nordtyskland undan sina fordringsägare, och hon följde efter honom dit 1599. Först 1602 kunde hon gifta sig med Lange, som satsade sin och hennes förmögenhet på sitt guldmakeri. Hon led under sitt andra äktenskap av svåra ekonomiska bekymmer och paret levde i fattigdom. Hon blev änka för andra gången 1613, och 1616 återvände hon till Danmark och bosatte sig i Helsingör.

Mot slutet av sitt långa liv studerade Sophie Brahe adelns stamtavlor. Hon författade en bok om genealogi på 900 sidor. Hon dog hos sin son.

Referenser

Noter

Källor 

 Dansk Kvindebiofisk leksikon
 Peter Zeeberg, Tycho Brahes "Urania Titani" et digt om Sophie Brahe, Museum Tusculanums Forlag (1994)
 Marie och Lennart Hultqvist, Sophie Brahe: vetenskapen, kärleken, stjärnbrodern, MonitorFörlaget (2017)

Vidare läsning

Externa länkar 

Dansk adel
Danska astronomer
Danska kemister
Födda 1556
Avlidna 1643
Kvinnor
Sophie
Dansk kvinnohistoria
Danska forskare under 1500-talet
Mark Hanna

Marcus "Mark" Alonzo Hanna, född 24 september 1837 i New Lisbon (numera Lisbon), Ohio, död 15 februari 1904 i Washington, D.C., var en amerikansk industriman och republikansk politiker. Han var William McKinleys kampanjchef i presidentvalet i USA 1896, ordförande för Republican National Committee från 1896 fram till sin död och ledamot av USA:s senat från 1897 fram till sin död. Han var en av de mäktigaste senatorerna under McKinleys tid som president.

Hanna blev vän med John D. Rockefeller i sin ungdom. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstatsarmén. Hanna bodde i Cleveland och gjorde sin förmögenhet som industrialist efter 1867. Hanna blev aktiv inom politiken under 1880-talet, till skillnad från många andra industrialister.

Hanna var John Shermans kampanjchef inför republikanernas nominering i presidentvalet i USA 1888. Partiet nominerade Benjamin Harrison som sedan vann valet trots att han fick färre röster än ämbetsinnehavaren Grover Cleveland.

Hanna stödde William McKinley i guvernörsval i Ohio 1891 och 1893. Hanna lyckades få ihop tre och en halv miljoner dollar för McKinleys kampanj i presidentvalet 1896, vilket var en stor summa på den tiden. Många amerikanska företag var rädda för McKinleys motståndare, demokraternas representant William Jennings Bryan. Speciellt frågan om myntfot var avgörande från näringslivets synpunkt. McKinley försvarade guldmyntfoten, medan Bryan var en ivrig förespråkare av silver.

Hanna efterträdde 1896 Thomas H. Carter som ordförande för Republican National Committee. Han tillträdde sedan den 5 mars 1897 som senator för Ohio. Hanna spelade en central roll bakom lösningen av den centralamerikanska kanalfrågan. Han stödde Panama dit kanalen till sist kom att byggas. Han lyckades också få vissa fackföreningar att stöda republikanerna.

Hanna och Theodore Roosevelt hade ursprungligen varit politiska bundsförvanter men med åren blev de bittra rivaler. De samarbetade i kanalfrågan men annars var Hanna en av de ledande konservativa republikanerna, medan Roosevelt var progressiv. Hanna hade inte kunnat förhindra utnämningen av Roosevelt till vicepresidentkandidat i presidentvalet 1900 och efter mordet på McKinley lär han ha sagt: "Now that damn cowboy is president."

Hanna kallades "Dollar Mark" och som industriman och politiker kopplade han pengar och makt till varandra. Ett av hans mest kända citat är "There are two things that are most important in politics. The first is money and I can't remember the second." Anders Zorn och Adolfo Müller-Ury fick måla Hannas porträtt. Han avled 1904 i ämbetet och efterträddes som senator av Charles W.F. Dick. Hans grav finns på Lake View Cemetery i Cleveland. Dottern Ruth Hanna McCormick var kongressledamot 1929-1931.

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Ohio History Central
Spartacus Educational
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Ohio
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Födda 1837
Avlidna 1904
Män