kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Västra skogen (tunnelbanestation)

Västra skogen är en station inom Stockholms tunnelbana, belägen i Västra skogen i stadsdelen Huvudsta inom Solna kommun längs den blå linjen. Den togs i bruk 31 augusti 1975.

Stationen har tre spår och två plattformar. Här finns tunnelbanans och även Sveriges längsta rulltrappa, 66 meter lång med 33 meters stigning i höjdled. De övriga 7 metrarna övervinns av rulltrappor mellan plattformarna och ett övre plan. Enligt uppgifter från SL kommer dock en rulltrappa på T-station Nacka, också på Blå linje, bli den längsta i Sverige när den står klar år 2030; 82 meter lång med en lyfthöjd på 41 meter.
Stationen trafikeras av T-bana 3 (Blå linjen) och utgör grenstation för bangrenarna mot Hjulsta och Akalla. Avståndet från blå linjens ändstation Kungsträdgården är 4,3 kilometer. Spår 1 trafikeras av tåg mot både Akalla och Hjulsta. Spår 2 och 3 trafikeras båda av tåg mot Kungsträdgården. Motiveringen för det arrangemanget är rent trafiktekniskt, tågen från de två linjerna kan behöva vänta på varandra innan de går in på det gemensamma södergående spåret och det är bättre att det görs när tåget står vid en station. Vid Västra skogen finns trafikledningen för Blå linjen.

Konsten på stationen är skapad av konstnären Sivert Lindblom och invigdes samtidigt som stationen. Den kompletterades 1985. Lindblom anknöt till och inspirerades av mystiken i namnet "Ingentingskogen" vid utsmyckningen av Västra Skogen, som är en ovanligt stor tunnelbanestation med ovanliga lösningar (till exempel gångbroarna mellan plattformarna).

Konsten består bland annat av olika kakelklädda former längs väggarna och ett kontinuerligt kakelmönster längs plattformskanterna. Dessutom kan konstnärens egen profil urskiljas på olika ställen.

Bildgalleri

Externa länkar

Referenser

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1975
Huvudsta
1975 i Sverige
Rinkeby (tunnelbanestation)

Rinkeby är en station inom Stockholms tunnelbana längs den blå linjen. Den ligger i bergrum under stadsdelen Rinkeby i Västerort inom Stockholms kommun, med biljetthall i söder med entré från Rinkebytorget. Stationen ligger 12,3 kilometer från blå linjens ändstation Kungsträdgården.

Stationen öppnades den 31 augusti 1975 i samband med att blå linjen invigdes. Stationen har två plattformar. Ett förbindelsespår leder till och från Rissnedepån.

Den konstnärliga utsmyckningen vid Rinkeby tunnelbanestation har utförts av de tre konstnärerna Nisse Zetterberg, Sven Sahlberg och Lennart Gram.

Nisse Zetterbergs konst består av tegelröda väggar med guldinlägg och runinskrifter. Nisse Zetterberg har utgått från de "fornfynd" från vikingatiden, som gjorts vid utgrävningar i området, i sin gestaltning av Rinkeby tunnelbanestation. De små, små fynden har han sedan förstorat upp till stora väggmosaiker, som glittrar i guld mot de roströda bergväggarna. Rinkebybocken är till exempel inte större än en tiokrona i verkligheten. Rinkeby ligger i ett av de runstensrikaste områdena i Stockholmstrakten och därför kan man även hitta mosaiker i form av två runstenar i mittvalvet.
 
I mittvalvets tak hänger Sven Sahlbergs Roslagsros, en skulptur i förgylld plåt, som en stor sol av guld. Med sina kronblad av åror för den tankarna till forna tiders vattenburna resor.

På spårväggen finns Lennart Grams bilder med fåglar flygande i tågets riktning.

Vid planeringen av stadsdelen och tunnelbanestationen i mitten på 60-talet diskuterades huruvida namnet Rinkeby kunde förväxlas med ett redan befintligt område i Danderyds kommun och som dessutom eventuellt skulle få tunnelbana förbi detta område. Frågan väcktes i ett skede när redan gatu- och kvartersnamn för stadsdelen på Järvafältet var beslutade och man valde att inte riva upp dessa beslutade namn, namnförväxlingsrisken till trots.

Bildgalleri

Externa länkar

 Konsten på Rinkeby tunnelbanestation Bilder av konsten på Rinkeby tunnelbanestation av de tre konstnärerna Nisse Zetterberg, Sven Sahlberg och Lennart Gram.

Referenser

Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1975
1975 i Sverige
Husby (tunnelbanestation)

Husby är en station inom Stockholms tunnelbana som trafikeras av T-bana 3 (blå linjen) och ligger mellan stationerna Kista och Akalla. Den ligger i en bergtunnel under Husby centrum i stadsdelen Husby i Västerort inom Stockholms kommun. Biljetthallar finns vid Trondheims- och Bergengatan. Avståndet från blå linjens ändstation Kungsträdgården är 14,2 kilometer.

Stationen i Husby togs i bruk den 5 juni 1977. Den har gula väggar och med motiv av björkstammar och Vaxholmsbåtar av konstnären Birgit Broms.

Galleri

Se även
 Husby

Externa länkar

Referenser

Husby
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1977
1977 i Sverige
Mörby centrum (tunnelbanestation)

Mörby centrum är en tunnelbanestation i Stockholms tunnelbana, belägen i Danderyds kommun. Stationen ligger i direkt anslutning till köpcentrumet Mörby centrum. 

Tunnelbanestationen invigdes den 29 januari 1978 och är ändstation på linje 14. Den ligger efter station Danderyds sjukhus. Avståndet från station Slussen är 11,1 kilometer.

Stationen ligger i bergrum 20–22 meter under marken under Mörbyleden och Gamla landsvägen. Stationen har en biljetthall på centrumanläggningens bottenplan vid Mörbyplan. Konstnärlig utsmyckning av Karin Ek och Gösta Wessel; skuggmålningar som tycks skifta färg beroende på vinkeln.

Precis norr om stationen finns en larmad uppställningshall för tunnelbanetåg. Det finns fyra spår med plats för totalt sex stycken fullängdståg. I anslutning till denna uppställningshall finns även en nödutgång från stationen, som i övrigt bara har en uppgång. 

Tanken var inte att Mörby centrum skulle förbli ändstation och infrastrukturen kring stationen byggdes därför inte för att hantera motsvarande trafik av bussar m.m. Det fanns redan från början planer på att förlänga tunnelbanan, Tunnelbaneplan för Stockholm 1965 förutsåg att den skulle gå förbi Täby centrum till Hägernäs. Byte till bussar norrut har alltid gjorts lättare vid den tunnelbanestation som blev den näst sista på linjen norrut, grannstationen Danderyds sjukhus, där det byggdes en stor bussterminal i samband med tunnelbanans utbyggnad och där ordnades också en stor parkeringsplats för infartstrafik. Eftersom Täby kommun ville behålla och rusta upp Roslagsbanan istället, blev planerna på förlängning inställda.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Transportanläggningar i Danderyds kommun
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1978
Lokaltrafikdepåer i Stockholm
1978 i Sverige
Solna strand (tunnelbanestation)

Solna strand, Vreten till och med 2014, är en station inom Stockholms tunnelbana. Den betjänar kontorsområdet Solna strand och är belägen i stadsdelen Huvudsta inom Solna kommun och trafikeras av den blå linjen, T-bana 3. Stationen ligger mellan stationerna Huvudsta och Sundbybergs centrum och invigdes den 19 augusti 1985. Avståndet från blå linjens ändstation Kungsträdgården i Stockholm är 6,2 km. Stationen ligger i bergrum 28 meter under marken under Vretenvägen. Biljetthallen ligger i den norra änden med entré från Korta gatan. Stationen är konstnärligt utsmyckad av Takashi Naraha: Himmelen av kub (1985). Konstverket består av en svart kub vid entrén och blåa kuber med moln i den råa putsade bergväggen vid perrongen. Det symboliserar hur himlen tagits ner till perrongen och den svarta tunneln lyfts upp i ljuset.

Till följd av att Solna strand är ett utpräglat arbetsplatsområde utan nattbefolkning trafikerades stationen tidigare inte nätter och sena kvällar efter cirka 22.30, och på lördagar, söndagar och helger endast mellan cirka 8.30 och 17.10. Detta ändrades i och med vintertidtabellen 2011 och sedan 22 augusti 2011 stannar all trafik på stationen.

Namnbytet 
Området exploaterades på 1960-talet med namnet Vretens industriområde, efter ett torp som tidigare låg på platsen, vilket gav namnet på tunnelbanestationen. Fastighetsägarna i Vretens industriområde och kommunen bytte namn på området till Solna strand i början av 2000-talet. Bland annat tyckte de att namnbytet bättre reflekterade att verksamheten förändrats från industri till kontor och boende. De ville då också byta namn stationsnamnet Vreten, eftersom det inte längre var områdets namn, och Storstockholms lokaltrafik menade att Vreten visserligen var ett inarbetat namn men ändå tänkbart. Ytterligare en förutsättning för ett sådant namnbyte är att intressenterna betalar kostnaden i uppdaterat informationsmaterial och skyltning. Flera fastighetsägare framförde i september 2013 ett gemensamt önskemål om att byta namn även på stationen. I november 2013 beslutade Trafikförvaltningen i Stockholms läns landsting att stationen skulle byta namn till Solna strand, och det var fastighetsägarna som stod för kostnaderna för namnbytet. I slutet av juli 2014 meddelade SL att stationens namnbyte hade gått igenom. Officiellt skedde namnbytet den 18 augusti 2014.

Referenser

Externa länkar

 Solna Strand

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1985
Huvudsta
1985 i Sverige
Finspångs bruk

Finspångs bruk var i drygt tre århundraden Sveriges största kanongjuteri, belägen i Östergötlands norra bergslag, omnämns Finspång i 1573 års bergslagsräkenskaper. Ett litet bruk var där då anlagt, som först drevs för kronans räkning, men 1587 bortarrenderades till nederländaren Wellam De Wijk, vilken tycks ha innehaft det till 1599, då det återgick till kronan.

I släkten De Geers ägo 

På uppdrag av Louis De Geer, sökte Willem de Besche att med De Geer såsom förlagsman få av svenska kronan arrendera Finspång med dess bruk och underliggande län, och affären skulle i början drivas i De Besches namn. Därpå följde ett kungligt brev daterat 16 juli 1618, vari ovannämnda gods överläts till De Besche såsom pant för en De Geers fordran hos kronan. Sedan De Geer blivit svensk medborgare och adelsman, köpte han 1641 hela Finspångs gods, som då bestod av 79 1/2 hemman, jämte 5 1/2 hemman i Upplands bergslag (Dannemora gruvor). De Geer gjorde Finspång till centrum för den svenska vapenindustrin. Det innehades av hans ättlingar De Geer af Finspång fram till 1856, då godset såldes till dess förvaltare, Carl Ekman, sedermera brukspatron nästan ända fram till sin död 1903.

Ekman utvidgade bruksrörelsen 

Ekman förvärvade 1857 även Stens bruk och anlade under det 1860 en masugn vid Graversfors, då Finspångsbrukets masugnar inte räckte till för kanontillverkningen, men på 1870-talet fick Finspång en konkurrent i Bofors bruk, som 1873 inledde sin kanontillverkning och det närmaste fyra decennierna kämpade de båda bruken och deras företagsombildningar om att få vapenbeställningarna, till svenska försvaret, men även till utlandet. Exempelvis 1874 tillverkade Finspångs bruk kanoner för de svenska, danska, ryska, holländska och egyptiska regeringarnas räkning. Övergången från tackjärnskanoner till stålkanoner under andra hälften av 1800-talet gjorde att nyinvesteringar behövdes göras.

Aktiebolaget Finspångs styckebruk 

År 1885 bildade Ekman Aktiebolaget Finspångs styckebruk, till vilket samtliga egendomar och verkstäder överlämnades. Åren 1902–1903 frånsålde detta bolag sina industriella verk och anläggningar, jämte närmast bruken belägna egendomar till Stens bruks aktiebolag och Aktiebolaget Nordiska artilleriverkstäderna. Det sistnämnda aktiebolaget, kom tillsammans med en aktieombildning, att fortsätta kanontillverkningen i Finspång till årsskiftet 1910–1911, då det forna brukets nya ägare Bofors i östra Värmland valde att flytta tillverkningen dit. Finspångs era som vapensmedja var över.

Brukspredikanter
Lista över brukspredikanter på Finspångs bruk.

Se även
Oscar Lamm

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska vapentillverkare
Ej längre existerande svenska företag
Företag i Finspångs kommun
Svenska järnbruk
Sveriges industrihistoria
Ej längre existerande svenska gjuterier
Företag upplösta 1911
Bruk i Östergötland
Rissne (tunnelbanestation)

Rissne är en station inom Stockholms tunnelbana belägen i stadsdelen Rissne i Sundbybergs kommun längs den blå linjen. Den togs i bruk den 19 augusti 1985. Stationen ligger 10,4 kilometer från blå linjens ändstation Kungsträdgården.

Stationen ligger i bergrum 25–40 meter under marken under Rissne torg (tidigare Dragonplan) där biljetthallen finns. Konstnärlig utsmyckning är en textad tidsaxel med historiska händelser med mera från 3000 f.Kr. till 1985 av Madeleine Dranger och Rolf H Reimers, 1985.

Bildgalleri

Se även
 Rissne

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Sundbybergs kommun
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1985
Rissne
1985 i Sverige
Sockenplan (tunnelbanestation)

Sockenplan är en station inom Stockholms tunnelbana, belägen i stadsdelen Enskedefältet i Söderort inom Stockholms kommun längs den Gröna linjen. Den ligger vid Sockenvägen/Sockenplan mellan Enskedevägen och Enskedefältets skola. Avståndet från station Slussen är 4,6 kilometer. När man kommer upp från utgången går tågen till höger mot Hässelby strand och tågen till vänster mot Hagsätra.

Historik
Stationen öppnades den 9 september 1951. Den består av en plattform utomhus med entré i den norra änden från Sockenplan. Redan från 1930 drogs spårvägen Örbybanan förbi och hade hållplats här, kallad Enskedefältet. Tunnelbanesträckan mellan Globens station och Stureby station följer den gamla spårvägslinjen. Konstnärlig utsmyckning; Dårarnas båt av Sture Collin, 1990.

Framtid
Från cirka 2030 kommer stationen att ligga på Blå linjen istället för på Gröna. Det gäller alla stationer från Sockenplan till Hagsätra. Blå linjens nya sträckning kommer upp ur tunnel strax norr om Sockenplan och ansluter till befintlig station. Gröna linjens befintliga sträckning Gullmarsplan - Globen - Enskede gård - Sockenplan kommer att avvecklas. Stationen närmast norr om Sockenplan kommer att vara Slakthusområdet

Bilder

Se även
Sockenplan

Externa länkar

Referenser

Enskedefältet
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1930
1930 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Söderort
Östgöta bergslag

Östgöta bergslag omfattar två geografiska områden i Östergötland, i södra respektive norra delen. Den sydliga var känd för sin kopparhantering och den nordliga för sitt järnproducerande.

Åtvidabergs bergslag
Kopparfyndigheter gav under medeltiden upphov till ett bergslag omfattande nio socknar med Åtvidaberg som centrum, vilket har resulterat i att Åtvidabergs kommun har gott om lämningar från bergshantering, bara i Åtvids socken hittas ett 30-tal. Bersbo och Mormorsgruvan är kända gruvorter, även tätorten Åtvidaberg uppstod såsom ett brukssamhälle kring ett kopparverk.

Gruvdriften fram till 1700-talet
Det äldsta privilegiebrevet för Åtvidabergs bergslag utfärdades av Erik av Pommern 1413, men bergsbruk syntes sedan lång tid förekommit i trakten. I privilegiebrevet kungörs att de som gör bergsverk i Åtvidaberg ska få samma frihet, frälse, nåd och privilegier som Stora Kopparberget i fråga om ström, väg, skog och andra stycken. Ett nytt privilegiebrev utfärdades av Karl Knutsson (Bonde) 1468 som ger bergslaget fler privilegier, till exempel att välja bergsfogde och hög grad av handelsfrihet, och 1513 bekräftades privilegierna av Sten Sture den yngre.

Gruvorna torde ha bearbetats sedan före slutet av 1400-talet, och traditionen förlägger bergsbruket i Åtvidabergs bergslag till tiden "före digerdöden". Gamla gruvöppningar och slaggvarp efter forna hyttor visar att bergsbruk har förekommit i trakten sedan lång tid. Gruvdrift idkades bland annat av biskop Hans Brask som, innan landsflykten, fyllde igen de gruvhål som bearbetats av honom vid Bersbo, samt av hertig Johan av Östergötland, som införskrev tyska bergsmän, varav namnet Garpen på en gammal gruva. Driften låg nere större delen av 1500-talet och 1600-talet på grund av vattudräkt.

Tas åter upp under 1700-talets mitt
Under åren 1743-1745 började inspektören Jonas Solberg och undermarkscheidern Erik Solberg systematiskt sovra de gamla slaggvarpen samt bearbeta några gruvor i Åtvids socken, vilket ej blev lönsamt utan nedlades. År 1754 grundade fänrik David Hallonqvist det som kom att bli Åtvidabergs kopparverk, ty efter att han hade associerat sig med direktören A. Schenbom och krigsrådet Johan Adelswärd, fick han den 2 maj 1761 till stånd ett bolag med 100 lotter, vilket med Adelswärd som disponent bedrev arbetet med kraft. Småningom samlade Adelswärd alla lotterna på sin hand, och Åtvidabergs kopparverk ingick som en del i det av honom och hans hustru 1781 stiftade fideikommisset Baroniet Adelswärd.

Norra Östgöta bergslag
Det fanns bergslag i Hällestad och Vånga på 1500-talet och en hammare i Finspång. Godegård i NV Östergötland har utgjort egen bergslag men drogs in 1691 även om namnet fortsatte användas ett tag.

Källor

Litteratur
Karl Erik Bergsten Östergötlands bergslag. En geografisk studie Lund 1946

Bergslag i Sverige
Östergötlands geografi
Ugglan
Dickson County

Dickson County är ett administrativt område i delstaten Tennessee, USA, med 49 666 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Charlotte.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 272 km². 1 269 km² av den arean är land och 4 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Montgomery County - nord
 Cheatham County - öst
 Williamson County - sydost
 Hickman County - syd
 Humphreys County - sydväst
 Houston County - nordväst

Källor
Dyer County

Dyer County är ett administrativt område i delstaten Tennessee, USA, med 38 335 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Dyersburg.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 364 km². 1 322 km² av den arean är land och 41 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Lake County - nord
 Obion County - nordost
 Gibson County - öst
 Crockett County - sydost
 Lauderdale County - syd
 Mississippi County, Arkansas - sydväst
 Pemiscot County, Missouri - nordväst

Källor
Strävansmål

Strävansmål finns både i Läroplan för förskolan, Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet och Läroplan för de frivilliga skolformerna. Dessa mål anger inriktningen på den utveckling som ska ske av verksamheten. I Läroplan för förskolan finns det bara strävansmål, och inga uppnåendemål. Detta beslutades eftersom förskolan är frivillig och barn vistas i förskolan under olika lång tid.

Utbildning i Sverige
Hamblen County

Hamblen County är ett administrativt område i delstaten Tennessee, USA, med 62 544 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Morristown.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 455 km². 418 km² av den arean är land och 38 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Hawkins County – nordost
 Greene County – öst
 Cocke County – sydost
 Jefferson County – sydväst
 Grainger County – väst

Källor
Sydney Parkinson

Sydney Parkinson, född 1745 i Edinburgh, död 26 januari 1771 till sjöss, var en skotsk kväkare och illustratör.

Parkinson blev i augusti 1768 värvad av Joseph Banks för en expedition med fartyget HM Bark Endeavour under James Cooks ledning. För resan till Stilla havet behövde Banks två illustratörer. Parkinson hade i uppdrag att göra botaniska illustrationer och Alexander Buchan var ansvarig för landskapsillustrationer. Dessa två konstnärer blev vänner men Buchan dog på Tahiti och Parkinson övertog även Buchans uppgifter. Parkinson skapade nästan tusen illustrationer av växter och djur som Banks och Daniel Solander samlade under resan. Under hemresan till London dog Parkinson mellan Batavia (Jakarta) och Kapstaden på grund av uttorkning efter att ha drabbats av dysenteri.

Hans verk A Journal of a voyage to the South Seas … publicerades postumt 1773. En stormfågel, Procellaria parkinsoni, blev uppkallad efter Parkinson. 1988 utgavs Parkinsons samlade teckningar i 35 band. Flera av dessa digitaliserades vid Natural History Museum i London.

Här några exempel av hans teckningar:

Källor 

 Robert Zander, Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold (Hrsg.): Handwörterbuch der Pflanzennamen. 13. Auflage. Ulmer Verlag, Stuttgart 1984, .

Noter

Externa länkar 

 A Journal of a voyage to the South Seas … på National Library of Australia

Brittiska forskare
Brittiska konstnärer
Födda 1745
Avlidna 1771
Män
Nils August Nilsson

Nils August Nilsson kan syfta på:
 August Nilsson (1867–1952) – tidningsman (Arbetet) och socialdemokratisk riksdagsledamot från Skåne
 N.A. Nilsson (1860–1940) – tidningsman (Centerbladet) och kommunalpolitiker från Örebro, ordförande i Svenska freds- och skiljedomsföreningen
Johan Bovin

Johan Anton Bovin, född 26 mars 1823 i Bladåkers församling, Stockholms län, död 11 juni 1894 i Hedemora församling, var en svensk jurist och riksdagsman. Han var svärfar till Theodor af Callerholm.

Bovin var borgmästare i Sala stad från 1859 och häradshövding i Hedemora domsaga 1871–1889. Han var riksdagsman i borgarståndet för Sala stad 1862/63 och för Sala, Hedemora stad och Eskilstuna stad 1865/66. Han var efter representationsreformen ledamot av andra kammaren 1867–1872, invald i Arboga och Sala valkrets. Han var även kommunalfullmäktigeordförande och landstingsman.

Källor 
 Förteckning å vällofliga Borgareståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, borgarståndets protokoll 21/10 1865

Noter 

Svenska häradshövdingar
Salas borgmästare
Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska landstingspolitiker
Svenska kommunalpolitiker
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Bladåkers socken
Födda 1823
Avlidna 1894
Män
Rhizoid

Rhizoid är en rotliknande del av en växt eller svamp. Den ger fäste och stöd och bidrar till absorption av vatten. 

På svampar är rhizoiderna små förgreningar på hyferna som växer nedåt. De utsöndrar enzymer som sönderdelar omkringliggande organiskt material så att det kan användas av svampen. 

På landlevande växter är rhizoiderna mycket tunna utväxter. De finns inte på alla växter. De kan vara encelliga (levermossor och kärlväxter) eller flercelliga (mossor och kärlväxter). 

Mossor saknar rötter men har rhizoider istället som fäster dem vid underlaget.

Växtanatomi

he:מורפולוגיה של הצמח - מונחים#איברים בצמחים פרימיטיביים
Saint-Pierre, Martinique

Saint-Pierre är en kuststad i nordvästra delen av ön Martinique. Orten ligger 31 km norr om huvudstaden Fort-de-France och sydöst om vulkanen Montagne Pelée. Från stadens grundande till 1692 var Saint-Pierre huvudorten på ön.

Historia 
Orten grundades 1635 av Pierre Bélain som var guvernör på den närliggande ön Saint Kitts på uppdrag av Richelieu. 1692 flyttades sätet för öns befälhavare från Saint-Pierre till Fort-de-France. Saint-Pierre var fortfarande en av de viktigaste handelsplatser i området främst på grund av socker- och slavhandel. Stadens hamn besöktes av fartyg från hela världen. Saint-Pierre hade tidigare än andra orter i Västindien moderna anläggningar. Till exempel fanns en järnväg med vagnar dragen av hästar, elektrisk gatubelysning, en botanisk trädgård och ett hem för mental sjuka i Saint-Pierre.

Den 8 maj 1902 fick vulkanen Pelée ett kraftigt utbrott. Mellan 26 000 och 36 000 av stadens invånare dog under katastrofen. Endast tre personer i staden överlevde vulkanens pyroklastiska flöden, bland annat Ludger Sylbaris som satt i stadens fängelse, i en cell ursprungligen byggd som bombmagasin. Cellen var delvis belägen under jord och dåligt ventilerad, vilket blev hans räddning. Utöver honom överlevde även en liten flicka som lyckades fly in i en grotta samt en man som slängde sig i det heta havet med allvarliga brännskador som följd. Av de 40 fartyg som ankrade vid staden kom bara två undan.

Saint-Pierre var efteråt orörd en tid, men snart började ortens återuppbyggnad.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Pierre

Referenser

Externa länkar 
 Saint-Pierre, officiell webbplats
 Dokumentär '100 Years Under The Sea' i serien Jules Verne Adventures, 2007

Orter i Martinique
Kommuner i Martinique