kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fot

Fot (latin: pes) är kroppsdelen som på vissa djur avslutar benen och som används till förflyttning. Hos många djur utgör foten ett separat organ bestående av ett eller flera bensegment och vanligtvis naglar eller klor. Undersidan kallas sula eller fotsula.

Generella former 
Fötter har mycket varierande form inom djurriket. Ett exempel är hästarnas fötter där nageln (hoven) är extremt utvecklad vilket gör att den kan bära upp hela hästens vikt.

Fötter som mat 
Fötter från gris kan tillredas, exempelvis som aladåb eller griljerade, och ätas. I Kina äter man kokta eller friterade fötter från kyckling på matborden eller som snacks. Man äter kycklingfötter även i Mexiko, Korea, Taiwan, Sydafrika, Jamaica, Filippinerna, Peru, Trinidad, Tobago och i Mellanöstern.

Människans fot

Anatomi 
Längst fram på människans fot sitter fem tår, och längst bak sitter hälen. Tåvalken är den delen av foten där tårna möter foten. Hålfoten är delen på insidan av foten mellan hälen och tåvalken.

Fotens ben 

 Hälbenet (calcaneus)
 Språngbenet (talus)
 Båtbenet (os naviculare)
 Inre kilformade benet (os cuneiforme mediale)
 Mellersta kilformade benet (os cuneiforme intermedium)
 Yttre kilformade benet (os cuneiforme laterale)
 Tärningsbenet (os cuboideum)
 5 st Metatarsalben (ossa metatarsalia I-V)
 Tårnas ben 5 st (ossa digitorum)
 Tårnas falanger (phalanges)
 Sesamben (ossa sesamoidea) som förekommer infogade i senor och ligament.

Kulturella aspekter 

 I Kina förekom det tidigare fotbindning och det pågick i närmare 1000 år fram till 1911 då det förbjöds. Små fötter ansågs estetiskt och används ofta som exempel av sociologer och antropologer på hur en extrem deformitet kan betraktas som något vackert och på vilket lidande som människor är beredda att gå igenom för att uppnå ett skönhetsideal.

 I en del kulturer är bara fötter betraktat som något orent och anstötligt. I arabländer och i Thailand är det inom vissa kulturella grupper extremt oartigt att visa någon sina fotsulor. Fotsulan som förolämpning användes av journalisten Muntazar al-Zaidi när han i december 2008 kastade en av sina skor på George W. Bush under en presskonferens i Irak.

 Inom många kristna samfund förekommer rituell fottvagning, en symbolhandling i samband med Nattvarden som kan härstamma från gästfrihetsseder i Mellanöstern. Inom islam förekommer det ofta att man tvättar fötterna innan man går in i moskén.
 Det finns människor som är sexuellt attraherade av fötter, fotfetischister.

Referenser

Se även 
 Människans anatomi
 Människans skelett
 Droppfot

Foten
Daniel C. Brandenstein

Daniel Charles Brandenstein, född 17 januari 1943 i Watertown, Wisconsin, är en amerikansk astronaut uttagen i astronautgrupp 8 den 16 januari 1978.

Rymdfärder
STS-8
STS-51-G
STS-32
STS-49

Amerikanska rymdfarare
Födda 1943
Män
Levande personer
David L. Rabinowitz

David Lincoln Rabinowitz, född 1960, är en amerikansk astronom på Yale University. Han har specialiserat sig Kuiperbältet och de yttre solsystemet. 

Asteroiden 5040 Rabinowitz är uppkallad efter honom.

Tillsammans med Michael E. Brown och Chad Trujillo har han upptäckt flra transneptunska objekt:

Rabinowitz har själv funnit ett objekt i solsystemet:

Se även
:Kategori:Astronomiska upptäckter av DL Rabinowitz

Referenser 
 

Amerikanska astronomer under 2000-talet
Födda 1960
Män
Levande personer
Björnen och draken

Björnen och draken är en roman från år 2000 av Tom Clancy med Jack Ryan som huvudperson.

Handling 
I björnen och draken upptäcks rikliga olje- och guldfyndigheter i Sibirien. I samma veva utsätts Ryans gamle motståndare, och numera vän, den ryske presidentrådgivaren Sergej Golovko för ett attentatsförsök. Attentatsmännen tar dock fel på person och Golovko klarar sig oskadd. Spåren leder mot den kinesiska regeringen, och dess planer på ett anfall mot Sibirien för att lägga beslag på naturresurserna. Spänningen mellan Kina och USA ökar också efter att en diplomat från Vatikanen brutalt skjuts till döds av kinesisk polis.

De internationella spänningarna får en urladdning i form av ett kinesiskt blixtanfall mot Ryssland. Jack Ryan som nu är USA:s president erbjuder Ryssland medlemskap i NATO, något som Rysslands president accepterar. USA som nu är allierat med Ryssland inleder militära operationer till lands, till sjöss och i luften till stöd för Ryssland, men avståndet till stridsskådeplatsen ställer till stora problem. Samtidigt tränger de kinesiska pansarkårerna, till synes utan motstånd, allt djupare in i Sibiriens ödsliga vildmark.

Skönlitteratur 2000
Romaner av Tom Clancy
21 Lutetia

21 Lutetia är en asteroid. Den upptäcktes av Hermann Mayer Salomon Goldschmidt den 15 november, 1852 från balkongen till sin lägenhet i Paris. Den har fått sitt namn av det latinska namnet på den franska huvudstaden Paris.

Måne ? 
Baserat på observationer av V. Busarev, V. Prokofeva, och V. Bochkov 2007 finns det misstankar om att Lutetia har en måne.

Fysiska egenskaper 
Lutetia har förbryllat forskare ett tag. För att vara en asteroid av spektralklass M så visar den inte mycket spår av metall på ytan. Istället indikerar analyser att den har en icke-metallisk yta liknande den för asteroider av spektraltyp C som innehåller karbonater. 

Ljuskurveanalyser indikerar två möjliga alternativ till vartåt Lutetias pol är riktad: (β, λ) = (3°, 40°) eller (β, λ) = (3°, 220°) i ekliptiska koordinater. Det ger att axeln lutar 85° eller 89°.

Ockultationer har observerats två gånger ifrån Malta (1997) och ifrån Australien (2003). Observationerna bekräftade resultat från IRAS.

Rosetta 

Den 10 juli 2010 passerade ESA:s rymdsond Rosetta 21 Lutetia på ett avstånd av bara 320 mil vid en hastighet av 15 km/s på sin väg mot kometen  67P/Churyumov-Gerasimenko. Intresset var stort då det blev den första närkontakten med en M-typ asteroid. Rosetta tog cirka 400 bilder av 21 Lutetia.

Källor

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter besökta av rymdsonder
Småplaneter namngivna efter platser
Asteroidmånar
Astronomiska upptäckter av H Goldschmidt
Astronomiska upptäckter 1852
Rymdfartsåret 2010
Paris
Läpp

Läppar är pariga slemhinnor (underläpp och överläpp) runt munöppningen hos däggdjur, fiskar och vissa herptiler.

De används vid förtäring, tal, sång, pussande, sugande, slickande (med hjälp av ett muskelorgan kallat tunga), bitande (med hjälp av tänder), med mera.

Många människor målar sina läppar med läppstift. På senare år har skönhetsindustrin lagt allt mer fokus på läpparna med så kallade plumbsticks – ett slags läppstift som irriterar läpparna och därför får dem att svälla något. Det förekommer också andra typer av ingrepp, även kirurgiska, vars avsikt är att förstora läpparna i kosmetiskt syfte.

Ljudbildande och anatomiska företeelser som har med läpparna att göra kallas labiala; se exempelvis labial konsonant.

Ovan överläppen finns en näsfåra (latin philtrum) som går upp till näsan. Den förändrar överläppens kontur så den liknar en pilbåge, och kallas för amorbåge. Amorbågen är där ansiktets tre delar möts när ansiktet bildas under fosterstadiets första 3 månader. På människan är den en utvecklingsrest utan egentlig funktion förutom dess visuella intryck.

Referenser 

Integumentsystemet
Talorgan
Munnen
Läpp (olika betydelser)

Läpp kan syfta på:

 Läpp – ett kroppsorgan kring munnen
 Blygdläppar – de kroppsdelar som skyddar klitoris och vagina mot smuts och skador
Marc William Buie

Marc William Buie, född 17 september 1958, är en amerikansk astronom. Marc W. Buie har fått bra betyg i fysik från Louisiana State University 1980 och fått doktorsexamen i planetvetenskap från University of Arizona år 1984. Han arbetar förnuvarande på Lowellobservatoriet och han har upptäckt ett stort antal asteroider.

Han var med i Pluto Companion Search Team som i juni, 2005 upptäckte de två Plutomånarna Nix och Hydra.

Minor Planet Center listar honom som M. W. Buie och som upptäckare av 943 asteroider.

Asteroiden 7553 Buie är uppkallad efter honom.

Lista över upptäckta mindre planeter och asteroider

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av MW Buie

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Amerikanska astronomer under 2000-talet
Födda 1958
Levande personer
Män
Kenneth Lawrence

Kenneth J. Lawrence, född 1964, är en amerikansk astronom, verksam vid Jet Propulsion Laboratory. 

Tillsammans med Eleanor F. Helin upptäckte han den periodiska kometen 152P/Helin-Lawrence.

Minor Planet Center listar honom som K. J. Lawrence och som upptäckare av 32 asteroider.

Asteroiden 4969 Lawrence är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Kenneth Lawrence

Se även 
 Astronomiska upptäckter av K Lawrence

Källor och referenser 

Födda 1964
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Män
Levande personer
Robert S. McMillan

Robert S. McMillan är en amerikansk astronom vid University of Arizona, och är överhuvud vid Spacewatchprojektet, vilket studerar småplaneter. McMillan har bland annat upptäckt småplaneterna 20000 Varuna och 2005 YU55, vilken passerar nära jorden den 8 november 2011.

Han har även upptäckt kometen 208P/McMillan.

Han är en av personerna bakom Wide-field Infrared Survey Explorer projektet. Under en tid var han även inblandad i rymdsonden Pioneer 11.

Asteroiden 2289 McMillan är uppkallad efter honom.

Se även
:Kategori:Astronomiska upptäckter av Robert S. McMillan

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda okänt år
Levande personer
I Want It All

I Want It All är en låt släppt av det brittiska rockbandet Queen på singelskiva den 2 maj 1989 och på deras album The Miracle från 1989. Det finns även en video till den.

Efter två års uppehåll från den europeiska topplistan kom Queen tillbaka med en klassisk rocklåt. Singeln blev en enorm hit i hela Europa, kom trea i Storbritannien men etta på många andra ställen i Europa.

Musikvideo 

I videon uppträder gruppen i en scenliknande studio med stänkande strålkastare. Brian May menade att detta skulle likna ett liveframträdande, då gruppen p.g.a. Mercurys tillstånd aldrig fick chansen att framföra låten live med honom.
Det finns tre versioner av filmen; Den ena innehåller Brian Mays gitarrsolo. Den andra är likadan fast annorlunda redigerad. Den tredje versionen innehåller liveklipp från Queens uppträdande på Wembley Stadium 1986.

Trots att frontmannen Freddie Mercury var sjuk vid den här tiden finns inga tecken på sjukdom i videon. Det beror bland annat på att han hade odlat skäggstubb samt var både rörlig och ännu inte speciellt mager.

Musiksinglar 1989
Singlar utgivna på Parlophone
Queenlåtar
Singlar utgivna på EMI
Singlar utgivna på Capitol Records
Låtar skrivna av Brian May
Robert Gibson

För den amerikanske astronauten med samma namn, se Robert L. Gibson.

Nation: 

Robert Gibson, född 2 februari 1986 i Kingston, Ontario, Kanada, är en kanadensisk roddare.

Han tog OS-silver i åtta med styrman i samband med de olympiska roddtävlingarna 2012 i London.

Källor

Robert Gibson på www.worldrowing.com

Externa länkar 
 

Kanadensiska roddare
Olympiska silvermedaljörer 2012
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Kingston, Ontario
Födda 1986
Levande personer
Män
Ålands socken

Ålands socken i Uppland ingick i Hagunda härad, ingår sedan 1971 i Uppsala kommun och motsvarar från 2016 Ålands distrikt.

Socknens areal är 37,27 kvadratkilometer varav 37,14 land. År 2000 fanns här 336 invånare.  Kyrkbyn Åland-Österby med sockenkyrkan Ålands kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ålands socken omtalas i skriftliga handlingar första gången 1291 ('in parochia Hulanum'). 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ålands församling och för de borgerliga frågorna bildades Ålands landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Norra Hagunda landskommun som 1971 uppgick i Uppsala kommun. Församlingen uppgick 2006 i Norra Hagunda församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Åland, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Hagunda härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Lagunda (Hagunda) kompani.

Geografi
Ålands socken ligger väster om Uppsala kring Sävaån. Socknen har dalgångbygd utmed ån och är i övrigt en svagt kuperad skogsbygd.

Fornlämningar
Från järnåldern finns fem gravfält och fem fornborgar.  Två runstenar är funna.

Namnet
Namnet skrevs 1220 Olanun och kommer från kyrkbyn. Namnet har tolkats som ett äldre namn på Sävaåns lopp och då innehållande ol, 'rem' i betydelsen 'böjning'. En annan tolkning är att det innehåller o- och lana/lane, 'stig, väg' och syfta på en dålig väg/stig.

Se även
Ålands församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 4 Hermes 1949 libris

Externa länkar

Socknar i Hagunda härad

Indelningar i Uppsala kommun
Linus Fellbom

Carl Linus Fellbom, född 18 juni 1977, är en svensk ljusdesigner (främst inom teater, opera och dans) och teaterregissör. Han har ljussatt över 200 uppsättningar på de flesta svenska scener, och har även varit engagerad utomlands.

Biografi
Fellbom är son till Claes Fellbom och Kerstin Nerbe, Folkoperans grundare, och tillbringade en stor del av sin barndom i Folkoperans lokaler. 

Han debuterade som ljusdesigner 1995 på Strindbergsfestivalen med August Strindbergs Första varningen, regisserad av Emil Graffman. 1997 praktiserade han vid Deutsche Oper Berlin. 

År 2005 regidebuterade han med pjäsen Sympati för djävulen på Strindbergs Intima Teater. 2006/2007 regisserade han Richard III för Riksteatern och 2008 Carl Maria von Webers opera Friskytten för Folkoperan.

Sommaren 2017 gifte han sig med operasångaren Elisabeth Meyer, med vilken han har dottern Nora. Han har sonen Valter från ett tidigare förhållande.

Teater

Ljusdesign (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Scenografi (ej komplett)

Priser och utmärkelser
2014 – Medeapriset

Källor

Externa länkar
 
 Linus Fellbom på Kulturhuset Stadsteatern
 Linus Fellbom på Malmö stadsteater
Linus Fellboms webbplats

Vidare läsning
 

Svenska ljusdesigner
Svenska teaterregissörer
Födda 1977
Män
Levande personer
Svenska operaregissörer
John Creighton

John Creighton kan syfta på:

John D. Creighton, ledamot av Society of Antiquaries of London.
John Oliver Creighton, amerikansk astronaut, född 1943.
Järlåsa socken

Järlåsa socken i Uppland ingick i Hagunda härad, ingår sedan 1971 i Uppsala kommun och motsvarar från 2016 Järlåsa distrikt.

Socknens areal är 93,87 kvadratkilometer varav 89,47 land. År 2000 fanns här 1 078 invånare.  Tätorten Järlåsa, det tidigare pappersbruket Lingonbacka, byn Östfora samt Järlåsa kyrkby med sockenkyrkan Järlåsa kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Järlåsa socken omtalas i skriftliga handlingar första gången 1291 ('in parochia... Jarlasum'). Före 1893 låg Blåviken i Västmanlands län för att då överföras till Uppsala län.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Järlåsa församling och för de borgerliga frågorna bildades Järlåsa landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Norra Hagunda landskommun som 1971 uppgick i Uppsala kommun. Församlingen uppgick 2006 i Norra Hagunda församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Järlåsa, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Hagunda härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Hagunda kompani och Livregementets dragonkår, Norra Upplands skvadron.

Geografi
Järlåsa socken ligger väster om Uppsala genomlöpt av Järlåsaåsen. Socknen är en kuperad mossrik skogsbygd med höjder som i Hjortmossberget i nordväst når 110,8 meter över havet.

Fornlämningar
Från stenåldern finns boplatser. Från järnåldern finns två mindre gravfält.

Namnet
Namnet skrevs 1291 Jarlasum och kommer från kyrkbyn. Efterleden är ås, syftande på Järlåsaåsen. Förleden har tolkats som att innehålla mansnamnet Jarle.

Se även
Järlåsa församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 4 Hermes 1949 libris

Externa länkar

Socknar i Hagunda härad

Indelningar i Uppsala kommun
Järlåsa kyrka

Järlåsa kyrka är en kyrkobyggnad i Järlåsa kyrkby i Uppsala kommun.

Den tillkom i hög grad på initiativ av friherre Gustaf Rosenhane, som var ägare till egendomen Bredsjö åren 1654-1684. Kyrkan har tillskrivits Nicodemus Tessin d.ä., som var arkitekt till åtskilliga byggnader uppförda av personer inom ätten Rosenhane. Innan denna kyrka tillkom, hade socknen träkyrka, som revs i början av 1700-talet. Socknens äldsta kyrka var en medeltida stenkyrka vars ruin är belägen omkring 500 meter i norr om den nuvarande kyrkan. Kyrkan tillhör sedan årsskiftet 2005/2006 Norra Hagunda församling, som är resultatet av en sammanslagning av bland annat Järlåsa församling.

Kyrkobyggnaden
Järlåsa kyrka är en åttakantig centralkyrka med vapenhus i väster och sakristia i nordväst. Kyrkan började byggas 1672, kanske efter ritningar av Nicodemus Tessin d.ä. Den 29 juni 1688 kunde själva centralbyggnaden invigas. Vapenhuset i väster, som stod klart år 1704, har en övervåning där kyrkklockorna finns. En enkel sakristia i trä uppfördes 1711 på kyrkans sydvästra sida. Denna ersattes 1766-1768 av den nuvarande sakristian i nordväst. Väggarna, som är gulputsade, är uppförda av natursten, med tegel i vapenhus och sakristia.

Centralbyggnaden täcks av en kopparklädd kupol med lanternin. Exteriören är i stort sett oförändrad sedan 1760-talet. Kyrkan har dock restaurerats ett flertal gånger, senast 1994.

Inventarier
 Altaruppsatsen är tillverkad år 1709 av Jonas Ullberg.
 Predikstolen i barockstil är tillverkad år 1709.
 Dopfunten av grå, opolerad granit är tillverkad år 1936.

Orgel
Den nuvarande orgeln flyttades hit 1882 från Västerlövsta kyrka. Orgeln var byggd 1754 av Jonas Gren och Peter Stråhle, Stockholm. Orgeln är mekanisk med slejflåda och har ett tonomfång på 49/20. 1855 byggdes orgeln om av Daniel Wallenström, Uppsala. 1929 renoverades orgeln av Carl Richard Löfvander, Stockholm.

Mellan åren 2009-2011 restaurerades orgeln av Robert Gustavssons Orgelbyggeri AB, Härnösand. För intonation svarade Mads Kjersgaard.

Kororgel
Den nuvarande kororgeln byggdes 1989 av Robert Gustavsson Orgelbyggeri AB, Härnösand. Orgeln är mekanisk med slejflådor och har ett tonomfång på 56/27. Fasaden är ritad av Mads Kjersgaard, Uppsala.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar

 Norra Hagunda församling

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Uppsala kommun
Byggnader ritade av Nicodemus Tessin d.ä.
Kyrkobyggnader invigda 1688
1688 i Sverige
Holms socken

Holms socken kan syfta på:

Holms socken i Dalsland
Holms socken i Halland
Holms socken i Medelpad
Holms socken i Uppland
Kaysersberg

Kaysersberg är en kommun i departementet Haut-Rhin i regionen Grand Est (tidigare regionen Alsace). År  hade Kaysersberg  invånare. Kommunen tillhör arrondissementet Ribeauvillé och kantonen Kaysersberg. Geografiskt ligger kommunen i Weissflodens dalgång nordväst om Colmar.

Vinproduktion utgör en viktig del av Kaysersbergs ekonomi.

Historia 
Weissflodens dalgång var under medeltiden en förbindelseväg mellan Rhen och Lorraine. År 1227 omnämns för första gången Castrum Keisersberg i historiska källor. En borg byggdes för att skydda kejsar Fredrik II:s rike. År 1293 fick Kaysersberg kommunala rättigheter och blev 1353 en fri riksstad i Décapole. Det berättas att kejserlige fogden Lazarus von Schwendi (1522-1585) var härförare mot de angripande osmanerna i Ungern, och då tog med sig tokajervinet tillbaka, vilket var början på stadens vintradition. Staden överlämnades till Frankrike i Westfaliska freden 1648. År 1871-1919 var staden en del av Kejsardömet Tyskland.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Kaysersberg

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haut-Rhin

Källor

Externa länkar 

Kaysersberg
Kommuner i Haut-Rhin
Dalmarks kapell

Dalmarks kapell är en kyrkobyggnad i Dalmark i Askersunds kommun. Byggnaden ägdes tidigare av Hammars församling, men togs över av kultur- och intresseföreningen Sörbygdeföreningen. Kapellet inreddes till kyrkobyggnad på 1920-talet.

Källor

Externa länkar

Sörbygdeföreningen - officiell webbplats

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Askersunds kommun
Norra Fronten

Norra fronten var en befästningslinje för att skydda Stockholm mot angrepp från norr. Anläggningen byggdes 1904-1916 på initiativ av huvudsakligen Palmqvistska fonden till Stockholms befästande. 

Norra Fronten bestod av Danderydslinjen och Sollentunalinjen och var den yttre av två huvudstadslinjer i norr. Det fanns även en front i södra Stockholm, Södra Fronten. Norra och Södra fronten kunde bemannas som mest med cirka 40 000 soldater. Försvarslinjen ingick i försvarsorganisationen fram till 1952.

Bakgrund
Kring sekelskiftet 1900 kom ett nytt försvarspolitiskt tänkande då centralförsvaret avlöstes av ett gräns- och kustförsvar. Man utnyttjade de sjösystem som omger Stockholm och säkrade passagerna mellan dem med ett 30-tal befästningar av varierande storlek.  Försvarslinjen kallades på grund av sitt utseende för korvlinjen. Bygget finansierades av privatpersoner som samlades i "Föreningen för Stockholms fasta försvar" och "Palmqvistska fonden till Stockholms befästande". Medan "Föreningen för Stockholms fasta försvar" i första hand ägnade sig åt Södra Fronten satsade "Palmqvistska fonden till Stockholms befästande" istället på Norra Fronten.

Själva byggarbetena utfördes av militär, som stod under civil ledning. Sedan skänktes anläggningarna till militären. Det var så kallade landstormare, värnpliktiga som var över 32 år, som fick bemanna anläggningarna.

Norra fronten

Syftet med Norra Fronten var att försvara Stockholm på landsidan mot en norrifrån kommande angripare som landstigit exempelvis i Roslagen. Norra Frontens Danderydslinje (med Hägernäspasset, Täbypasset och Albypasset) och Sollentunalinje sträckte sig från Östra Ryd i Österåkers kommun till Ed i Upplands Väsby kommun och hade en sträckning av närmare 25 kilometer. Anläggningen bestod av ett så gott som linjärt fort- och löpgravssystem. 

Norra Fronten bekostades huvudsakligen av privata medel men bemannades av krigsmakten (Göta livgarde och Landstormen). Hjärtat i Täbypasset utgjordes av sju sammanhängande betongfort, i folkmun kallade "infanterikorvar". Mellan forten slingrade sig en sammanhängande linje av skyttegravar. Bland dem fanns Östra Arningefortet, som skänktes av Carl Robert Lamm till försvaret och invigdes den 31 maj 1915 i närvaro av Gustaf V och kronprinsen Gustaf (VI) Adolf. Försvarslinjen var i stort sett färdigutbyggd 1916. Från den kunde ett sammanhängande eldsystem läggas mot en inkräktare.

Norra Fronten moderniserades i samband med andra världskriget, men efter 1952 hade den förlorad sin strategiska betydelse. Idag har nästan samtliga anläggningar i öppen mark tagits bort men anläggningarna i skogsmark finns kvar. Ett exempel är artilleriställningen i närheten av Karby gård. Karby batteri är efter drygt 100 år förvånansvärt välbehållet; även Västra Arningefortet i Arninge industriområde är i mycket bra skick. Det senare har markägaren renoverat på egen bekostnad.

Bilder av fort och batteriställningar i urval

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
Täby och Norra Fronten

Stockholms fasta försvar
Stockholm under 1900-talet
Befästningar i Sverige