kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konjugerat system

Ett konjugerat system är ett system av kemiska bindningar i organiska föreningar som oftast kännetecknas av omväxlande enkel- och multipelbindningar (oftast dubbelbindningar, till exempel C=C–C=C–C) och att elektroner delokaliseras över alla dessa bindningar. Elektronerna som delokaliseras tillhör inte någon specifik bindning eller atom utan hela gruppen. Ett exempel är butadien (C4H6) som har ett system med 4 elektroner över och under C=C–C=C-kedjan. Delokaliseringen i konjugerade system ökar stabiliteten och minskar därmed molekylens totalenergi. För att konjugering ska vara effektiv måste dubbelbindningarna ligga i samma plan.

Mer specifikt bildas konjugerade system genom samverkan mellan intilliggande parallella p-orbitaler (som inte ingår i sigmabindningarna mellan atomerna). I Lewisstrukturen för en molekyl kan dessa p-orbitaler ingå i dubbelbindningar eller innehålla fria elektronpar. Förutom kolatomer kan även syre- och kväve-atomer bidra med p-orbitaler till ett konjugerat system. Grupper som har en atom i den konjugerade kedjan och en annan utanför kan också bidra till konjugerade system, exempel på detta är karbonylgrupper (C=O), imingrupper (C=N) och vinylgrupper (C=C).

Konjugerade system har unika egenskaper som ger upphov till starka färger. Många pigment innehåller konjugerade system, till exempel betakarotens långa konjugerade kolvätekedja som skapar en stark orange färg. När en elektron i systemet absorberar en foton med rätt våglängd kan den övergå till en högre energinivå (se partikel i låda). De flesta sådana övergångar är från en bindande π-orbital till en antibindande π-orbital (π till π*), men icke-bindande elektroner kan också övergå till antibindande orbitaler (n till π*). Konjugerade system med färre än åtta konjugerade dubbelbindningar absorberar bara ultraviolett ljus och är därför färglösa för människor. För varje dubbelbindning som tillkommer absorberar systemet fotoner med längre våglängd (och lägre energi). Denna absorption av ultraviolett och synligt ljus kan kvantifieras med UV/vis-spektroskopi, och är grunden för forskningsfältet fotokemi.

Den del av en molekyl som kan absorbera synligt ljus kallas kromofor, och är uppbyggd runt ett konjugerat system. Kromoforer förekommer i många olika organiska föreningar och finns ibland i polymerer som är färgade eller lyser i mörker. Färgerna skapas oftast av konjugerade ringsystem, som kan innehålla C=O- och N=N-bindningar såväl som konjugerade C–C-bindningar.

Konjugation i plana cykliska strukturer ger upphov till aromaticitet eller antiaromaticitet (beroende på antalet atomer som ingår, se Hückels regel). Aromatiska föreningar är ovanligt stabila. Antiaromatiska föreningar är däremot instabila, och har i praktiken ofta konformationer som inte är plana, för att inte vara antiaromatiska.

Vanliga exempel på konjugerade system 
 Diener
 Vitamin D
 Vitamin A
 Bensen
 Polyener

Se även 
 Resonans
 Hyperkonjugation

Artikelursprung 

Kemisk bindning
Lundby (varumärke)

Lundby är ett svenskt leksaksvarumärke som är känt för sina dockskåp, som är i skala 1:18 och tillverkar de mest sålda dockskåpen i världen. Märket Lundby ägs sedan 1997 av Micki Leksaker AB, som även det tidigare tillverkade dockskåp under eget namn.  

Lundby har fått sitt namn efter området Lundby på Hisingen i Göteborg. Verksamheten startades av Grete Thomsen som började tillverka dockskåp. Grete Thomsen och hennes man Axel Thomsen började tillverka dockskåp på beställning och en fabrik startades i Lerum. Bror Åsberg drev företaget mellan åren 1953-1964. Även under 1970-talet pågick hemproduktion i Lerumstrakten, där främst hemmafruar, monterade dockskåpsmöbler, något som företaget tjänade pengar på. Marginalen på själva dockhusen var låg. Åren 1998-1999 flyttades tillverkningen till Kina.

Dockhusens namn 
Lundbys dockskåp hade tidigare namn efter svenska städer. Ett dockskåp som inte är lika känt nuförtiden är dockskåpet Norrland. Storsäljaren Göteborg ser likadan ut idag som när det först började produceras, men kallas idag för Småland. Dockskåpet Stockholm började produceras på 1970-talet och hade en mer elegant överklasstil på möblerna som var tänkt att appellera till den utländska, framförallt amerikanska, publiken mer. Populärt kallades Stockholmshuset för Dallasvillan efter den dåvarande populära TV-serien. 

2005 började Micki sälja Stockholmshuset igen, nu dock med moderna Ikea-reproduktioner, bland annat bäddsoffan Klippan. Det fanns även moderna tillbehör såsom platt-TV, bubbelbad och hottub som tillval. Lundbys framgång ligger i att de har haft förmågan att analysera inredningstrender och snabbt få ut dessa i dockskåpsformat. Från början tillverkades möblerna i trä, men numera är plast det dominerande tillverkningsmaterialet.

LEGO-distributör 
Lundby Leksaksfabrik innehade agenturen för Lego från år 1955 fram till den 15 december 1959 då Lego startade eget svenskt dotterbolag. Legot som såldes i Sverige importerades i huvudsak från det norska bolaget Legio A/S eftersom Billund ej hade kapacitet att tillverka till alla länder. Bror Åsberg, tidigare direktör vid Lundby, blev direktör för Svenska Lego AB, som förlades i Lerum.

Lundbys dockskåp i populärkulturen

Ett dockskåp från Lundby var produktplacerat i Sveriges Televisions julkalender Det blir jul på Möllegården 1980.

När Stockholms stadsteater satte upp Arsenik och gamla spetsar 2009, utformades scenografin som ett hus likt det mest kända av Lundbys dockskåp, dockskåpet "Göteborg"/"Småland".

Referenser

Externa länkar
Företagets webbplats
Exempel på produktkatalog (1984)

Svenska leksakstillverkare
Frankrikes ambassad i Rom

Frankrikes ambassad i Rom är Frankrikes primära diplomatiska representation i Italien. Sedan 1874 är ambassaden belägen i Palazzo Farnese, ett palats uppfört under 1500-talet. Byggnaden är belägen på vänstra stranden av Tibern mellan Piazza Farnese och Via Giulia.

Ambassaden
Frankrike sände sin förste ambassadör, marquis de Noailles, till Italien 1874 och sedan dess har ambassaden varit belägen i Palazzo Farnese. Förutom ambassaden i Rom har Frankrike ett konsulat i Rom, samt generalkonsulat i Milano, Neapel och Turin.

Byggnaden

Ambassaden är inrymd i Palazzo Farnese, ett av de främsta renässanspalatsen i Rom. Byggnaden är uppförd på platsen för ett äldre palats som förvärvades 1495 av kardinal Alessandro Farnese (senare påve under namnet Paulus III) som påbörjade arbetet med det nya palatset 1514. Byggnadsarbetet sköt fart efter att han valdes till påve 1534. Byggnadsarbetet fortsatte under större delen av 1500-talet; bland dem som deltog var Antonio da Sangallo den yngre och Michelangelo. Palatsets interiör hyser bland annat det berömda Galleria Farnese, som pryddes med fresker runt år 1600 av Annibale Carracci. Drottning Kristina bodde i palatset från att hon kom till Rom 1655 och fram till 1659. Palatset är sedan 1874 Frankrikes ambassad.

Beskickningschefer

Se även
Frankrikes diplomatiska beskickningar

Externa länkar

Frankrikes ambassad i Rom (franska/italienska)

Rom
Bildanden 1874
Ambassader i Rom
Relationer mellan Frankrike och Italien
Rione Regola
Jean-Marc de La Sablière

Jean-Marc de La Sablière, född 8 november 1946 i Aten, är en fransk diplomat.

Han tog examen vid École nationale d'administration 1973.

Han har tjänstgjorde som Frankrikes ambassadör i Egypten 1992-1996 och som ambassadör vid Frankrikes permanenta representation vid FN i New York 2002-2007. 
2007–2011 tjänstgjorde han som Frankrikes ambassadör i Rom.

Se även
Frankrikes diplomatiska beskickningar
Frankrikes ambassad i Rom

Referenser

Externa länkar 
Biographie sur le site de l'ONU
 Mission permanente de la France auprès des Nations unies
 Ambassade de France en Italie

Franska diplomater
Män
Födda 1946
Levande personer
Officerare av Hederslegionen
Peter Vermigli

Peter Vermigli, även kallad Petrus Martyren, född den 8 september 1499 i Florens, död den 12 november 1562 i Zürich, var en av reformationens verksammaste förkämpar i Europa.

Biografi 

Peter Martyr Vermiglis redan från barndomen allvarliga sinnelag förde honom tidigt, 1516, in i augustinklostret i Fiesole. Där utbildade han sig till den kanske lärdaste bland 1500-talets italienska klerus. Men han var också praktiskt duglig. 

Så blev han abbot i Spoleto och slutligen prior i det ansedda klostret S. Petri ad aram i Neapel. Där kom han under inflytande av Juan de Valdès och utlade från slutet av 1530-talet i evangelisk anda och under oerhört tillopp de paulinska breven. 

1541 blev han prior i Lucca, slöt vänskap med Bernardino Occhino med flera italienska lutheraner och började reformera och taga nattvarden under båda gestalterna. Då han kallades inför inkvisitionen, flydde han 1542 till Zürich och erhöll kort därefter anställning som teologisk professor i Strassburg. 

1547-53 verkade han som lärare vid Oxfords universitet och betydde åtskilligt för den engelska reformationen. Fördriven genom "blodiga Marias" reaktion, återtog han sin professur i Strassburg och flyttade 1556 till Zürich, där han stannade som professor.

Bibliografi 

Tillsammans med Bullinger utarbetade han Confessio helvetica posterior och blev en av den reformerta åskådningens fäder. Vermigli utgav bland annat en Dialogus de utraque Christi natura (1561) samt kommentarer till flera gammaltestamentliga böcker. Efter hans död utkom Vermiglis Loci communes theologici (1575), en viktig källskrift för studiet av 1500-talets reformerta teologi.

Referenser 

 

Reformatorer
Italienska teologer
Tyska teologer
Brittiska teologer
Schweiziska teologer
Personligheter inom anglikanska kyrkan
Personligheter inom kalvinismen
Engelska präster under 1500-talet
Augustiner
Födda 1499
Avlidna 1562
Män
Personer från Florens
Southland

Southland kan avse:

Geografi

Nya Zeeland 
 Southland (region) –  Nya Zeelands sydligaste region
 Southland District – ett distrikt på Sydön

Media

Filmer 
 Southlander – en amerikansk independentfilm
 Southland Tales – en science fiction-film från 2006

Television 
 Southland (TV-serie) – en amerikansk TV-serie
John Lloyd (tennisspelare)

John Lloyd, född 27 augusti 1954 i Leigh-on-Sea, Essex, England är en brittisk högerhänt tidigare professionell tennisspelare aktiv under 1970-talet. Lloyd rankades som bäst som nummer 21 i singel (1978) och i dubbel som nummer 34 (1986).

Tenniskarriären 

John Lloyd blev professionell ATP-spelare 1973 och spelade på touren till och med säsongen 1986. Han vann som proffs en singeltitel och två dubbeltitlar och spelade in totalt 598 092 US-dollar. 

Som spelare är Lloyd främst ihågkommen för finalplatsen i Australiska öppna 1977. Han blev därmed den förste brittiske spelaren under Open Era som nått en finalplats i en Grand Slam-turnering. Han förlorade matchen i fem set mot amerikanen Vitas Gerulaitis med siffrorna 6–3, 7–6, 5–7, 3–6, 6–2.  

Som singelspelare hade Lloyd för övrigt måttliga framgångar med en vunnen titel (1974 i Merion, USA, finalseger över amerikanen John Whitlinger). Bland meriterna märks också segrar i olika turneringar under 1970-talet över spelare som Björn Borg, Roscoe Tanner, John Newcombe och John McEnroe. Hans bästa säsong var 1977 då han förutom i Australiska öppna nådde ytterligare två finaler (förluster i dessa mot Borg). 

Lloyd var mer framgångsrik som dubbelspelare och vann två dubbeltitlar på touren och dessutom tre GS-titlar i mixed dubbel perioden 1982-84, tillsammans med australiskan Wendy Turnbull.  

Lloyd deltog i det brittiska Davis Cup-laget 1974-84. Han spelade totalt 51 matcher och vann 27 av dem. Under perioder efter spelkarriären var han icke spelande kapten för laget, senast från och med 2006.

Spelaren och personen 

John Lloyd var en typisk attackspelare som gärna gick på nät för att avgöra med volley. Hans grundslag var också av mycket god klass, särskilt effektiva var hans servereturer på backhandsidan. Hans serve var inte fullt i klass med övriga slag.  

Under perioden 1979 -1987 gift med den amerikanska tennisspelaren Chris Evert. Han var tidigare även förlovad med svenska tennisstjärnan Isabelle Larsson (i dag Bjunér).

Efter avslutad tenniskarriär arbetar Lloyd som tennistränare och tenniskommentator i TV för BBC.

Singelfinaler i Grand Slam-turneringar (1)

Finalförluster (1)

Titlar i Grand Slam-turneringar 

Franska öppna
Mixed dubbel (1982) med Wendy Turnbull
Wimbledonmästerskapen
Mixed dubbel (1983 och 1984) med Wendy Turnbull

ATP-titlar 
Singel
Merion (1974)
Dubbel
London (1976), Maui (1979)

Litteratur
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc ().
 Malcolm Folley, "Borg mot McEnroe".

Externa länkar
Official ATP Profile

Brittiska tennisspelare
Män
Födda 1954
Levande personer
Åkers landskommun, Södermanland

För landskommunen med detta namn i Småland, se Åkers landskommun, Småland.
Åkers kommun var tidigare en landskommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka 2 500 kommuner, varav 89 städer, åtta köpingar och resten landskommuner. Då inrättades Åkers kommun i Åkers socken i Åkers härad. 

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Åker bildade den då ”storkommun” genom sammanläggning med den tidigare kommunen Länna.

Kommunreformen 1971 innebar att Åkers kommun upphörde och uppgick i Strängnäs kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Åkers församling. Den 1 januari 1952 tillkom Länna församling. Dessa församlingar gick ihop 2002 att bilda Åker-Länna församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I svart fält en kanon mellan två sädesax, allt av guld.

Geografi
Åkers landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 225,87 km², varav 211,78 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 225,05 km², varav 212,96 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 34,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Strängnäs kommun
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Raymond Sommer

Raymond Sommer, född 31 augusti 1906 i Mouzon i Frankrike, död 10 september 1950 i Cadours, var en fransk racerförare.

Han var son till den franske aviatören och flygplanskonstruktören Roger Sommer samt bror till industrialisterna Francois Sommer och Pierre Sommer.

Racingkarriär 
Sommer var en stor individualist och tävlade nästan alltid i egen regi trots anbud från flera fabriksstall. Med sina underlägsna bilar kom hans talang aldrig fram i Grand Prix racing. Sommers framgångar kom istället i sportvagnsracing. Han vann Le Mans 24-timmars två gånger. Första gången var 1932 då han tvingades köra 20 av de 24 timmarna själv sedan lagkamraten Luigi Chinetti blivit akut sjuk och andra gången 1933 vann han tillsammans med Tazio Nuvolari. Sommer vann även Spa 24-timmars 1936 .

Sommer återupptog tävlandet direkt efter andra världskriget och körde ett antal grand prix, av vilka han vann fem lopp 1946 och ett 1949, då han vann Salons Grand Prix i en privat Talbot-Lago T26C. Sommer deltog i den första formel 1-säsongen 1950 och kom som bästa fyra i sitt debutlopp i . I slutet av säsongen förolyckades han vid en lokal tävling i en Cooper på Circuit de Cadours.

F1-karriär 

 
|}

Källor 

grandprix.com
statsf1.com
 Leif Snellmans The Golden Era of Grand Prix Racing.  

Födda 1906
Avlidna 1950
Franska racerförare
Grand Prix-förare
Franska Formel 1-förare
Ferrari F1-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Förolyckade F1-förare
Män
Jean-Pierre Wimille

Jean-Pierre Wimille, född den 26 februari 1908 i Paris, död den 28 januari 1949 i Buenos Aires, Argentina, var en fransk racerförare.

Wimille körde sitt första Grand Prix-lopp vid Frankrikes Grand Prix i Pau 1930, med en Bugatti Type 37. De franska Bugatti-bilarna var inte längre konkurrenskraftiga och Wimille vann bara några mindre GP-tävlingar under perioden 1932–1934. Under resten av trettiotalet fokuserade den franska bilindustrin, liksom Wimille, på sportvagnsracing.

Wimille vann Frankrikes Grand Prix 1936, som då kördes med sportvagnar. Han vann även Le Mans 24-timmars två gånger: 1937 och 1939.

Som medlem av Special Operations Executive under andra världskriget bistod Wimille den franska motståndsrörelsen och belönades för sina insatser med Hederslegionen.

Den första GP-tävlingen i Frankrike efter kriget hölls i Paris redan den 9 september 1945. Wimille vann loppet med en Bugatti Type 59. Under perioden 1946 till 1948 tävlade han för Alfa Romeo.

Wimille omkom under träningen inför Buenos Aires Grand Prix 1949.

Källor 
 
 Dennis Davids Grand Prix History.  

Födda 1908
Avlidna 1949
Franska racerförare
Grand Prix-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Mottagare av Hederslegionen
Vinterkatten

Vinterkatten är godis i form av vita katt-tassar som tillverkas av Fazer. Godisbitarna består av fruktgelé eller salmiak överdragna med socker. Det finns både stora och små katt-tassar i påsen. De små har smak av salmiak-vanilj eller salmiak-persika, medan de stora har smak av ananas, päron, blodapelsin eller hallon kombinerat med mentol.
Godis
Åkers landskommun

Åker har varit namnet på två landskommuner i Sverige. Se:

Åkers landskommun, Småland
Åkers landskommun, Södermanland
Mastermind (TV-serie)

Mastermind är ett brittiskt frågesportprogram som sänds i TV-kanalen BBC. Fyra deltagare tävlar i två ronder. Den ena ronden är i något specialämne som deltagaren väljer själv och den andra i ett mer allmänt ämne.

Programmet leddes  1972-1997 av den skotske programledaren Magnús Magnússon.

Externa länkar 
Mastermind på BBC Online

Brittiska TV-program
TV-program i BBC
Magnús Magnússon

Magnús Magnússon (), född 12 oktober 1929 i Reykjavik, Island, död 7 januari 2007 i Balmore, Dunbartonshire, Skottland, var en brittisk (skotsk) journalist, författare och programledare. Han blev känd som programledare i det brittiska frågesportprogrammet Mastermind vilket han ledde 1972-1997.

Han var född på Island men levde större delen av sitt liv i Skottland, även om han aldrig var brittisk medborgare. Han avled den 7 januari 2007 i pankreascancer.

Bibliografi 
Fakers, Forgers and Phoneys: Famous Scams and Scamps (2005), 
Scotland: The Story of a Nation (2000), 
The Vikings (1980), 
Iceland Saga (2005), 
Lindisfarne (2004), 
Keeping Your Words: An Anthology of Quotations (2005), 
Scotland Since Prehistory: Natural Change and Human Impact (1993), 
I've Started So I'll Finish (1998), 
Viking Expansion Westwards (1973), 
BC The Archaeology of the Bible Lands (1977), 
''The Clacken and the Slate" (1974),   

Brittiska TV-programledare
Brittiska journalister
Skottar
Födda 1929
Avlidna 2007
Män
Personer från Reykjavik
Vampire

Vampire kan avse:
 de Havilland Vampire – det andra jetflygplanet som togs i bruk av brittiska flygvapnet
 Vampire: The Masquerade – ett rollspel från företaget White Wolf
 Vampire the Eternal Struggle – ett samlarkortspel som ges ut av White Wolf

Se även
 Vampyr
 Vampyrfladdermus
Sympathy for the Devil

Sympathy for the Devil (Sympati för Djävulen) är en låt av The Rolling Stones skriven av bandets sångare Mick Jagger och bandets gitarrist Keith Richards. Låten hamnade på plats 32 på musiktidningen Rolling Stones lista över de 500 bästa låtarna genom tiderna. Den 6 minuter och 18 sekunder långa låten spelades in i Olympic Sound Studios i London i juni 1968 och gavs ut på albumet Beggars Banquet, som släpptes den 6 november 1968 i Storbritannien och i USA den 7 december 1968, och även som singel där låten var remixad den 16 september 2003. Sångtexten berättar i första person hur djävulen orsakat katastrofer och lidande genom mänsklighetens historia, men likväl begär sympati. 

"Please allow me to introduce myself / I'm a man of wealth and taste / I've been around for a long long year / Stolen many man's soul and faith" (" Låt mig vänligen få presentera mig / Jag är en välbärgad man med smak / Jag har varit runt i ett långt långt år / Stulit mången mans själ och tro"), lyder den inledande strofen till låten.

Det har gjorts flera covers på låten, bland annat av Laibach, Guns N' Roses, Bryan Ferry och goth metal-bandet Tiamat.

Medverkande musiker
 Mick Jagger – sång
 Keith Richards – gitarr, bas, sång
 Brian Jones – sång
 Bill Wyman – slagverk, sång
 Charlie Watts – trummor, sång
 Nicky Hopkins – piano
 Jimmy Miller – sång
 Marianne Faithfull – sång

Musiksinglar 2003
Sånger 1968
Låtar av Rolling Stones
Neoarkeikum

Neoarkeikum är en geologisk era som ingår i eonen arkeikum. Neoarkeikum är den sista eran i arkeikum, och varade mellan cirka 2,8 miljarder och 2,5 miljarder år sedan. Neoarkeikum efterföljdes av paleoproterozoikum i eonen proterozoikum och var själv fortsättningen efter mesoarkeikum.

Arkeikum
Frankrikes ambassad i Wien

Frankrikes ambassad i Wien är Frankrikes  diplomatiska representation i Österrike. Ambassaden är belägen i ett palats i nybarock uppfört i början av seklet på Schwarzenbergplatz 4 i Wien. Sedan 2008 är Philippe Carré fransk ambassadör.

Ambassaden 
Ambassaden är en av Frankrikes äldsta ambassader och på grund av Österrike ställnings som stormakt under den Habsburgska tiden en av de historiskt viktigaste ambassaderna. Det första sändebudet skickades till Österrike 1534. Bland tidigare franska sändebud i Wien finns bland annat  Claude Louis Hector de Villars och Antoine Agénor de Gramont.

Ambassadören 
Frankrikes ambassadör i Wien är sedan oktober 2008 Philippe Carré. Carré tog examen vid École nationale d'administration 1980 och har sedan dess arbetat för den franska staten. Ambassadörsposten i Wien är hans första.

Byggnaden 
Den franska ambassaden uppfördes 1901–1906 efter ritningar av den franska arkitekten Georges Chedanne. Byggnaden är uppförd på en triangelformad tomt och har en mindre trädgård framför huvudfasaden.

Se även 
 Frankrikes diplomatiska beskickningar

Referenser

Externa länkar 

 Frankrikes ambassad i Wien (tyska/franska)

Wien
Ambassader i Wien
Relationer mellan Frankrike och Österrike
Eugene Laverty

Eugene Laverty, född 3 juni 1986 i Toomebridge, Nordirland, är en irländsk roadracingförare som bland annat tävlat i världsmästerskapen i MotoGP och Superbike. Han är bror till roadracingföraren Michael Laverty.

Roadracingkarriär
Laverty gjorde i Grand Prix-debut 2004 i 125GP-klassen i Storbritanniens GP. Han tävlade i 250GP säsongerna 2007 och 2008 utan större framgång och bytte till Supersport. Supersport-VM 2009 tog han sin första seger av fyra det året. Han blev tvåa i VM 2009, liksom Supersport-VM 2010 då han vann han åtta deltävlingar. Laverty körde sedan Superbike från 2011 till 2014. Han vann deltävlingar varje år. Bästa säsong var Superbike-VM 2013 då han kom tvåa i VM med nio delsegrar. 2014 gick sämre men Laverty fick istället möjlighet att 2015 köra MotoGP för Aspar Racing på en Honda i öppna kategorin. Han fortsatte i MotoGP hos Aspar 2016, men på Ducati och kom på 13:e plats i VM med en fjärdeplats i Argentinas GP som bästa resultat. Laverty erbjöds att fortsatta även nästa säsong i MotoGP hos Aspar på en två år gammal Ducati. Laverty valde då att byta tillbaka till Superbike 2017 där han kör en Aprilia.

VM-säsonger

Källor
 Arkivlänk

Externa länkar

Födda 1986
Levande personer
Irländska roadracingförare
MotoGP-förare
250GP-förare
125GP-förare
Superbikeförare
Supersportförare
Män
Nordirländska idrottare
Angie

Angie är en låt av The Rolling Stones, skriven av bandets sångare Mick Jagger och bandets gitarrist Keith Richards, men framförallt av Jagger. Låten gick direkt upp på förstaplatsen på Billboard Hot 100 och nådde plats nummer 5 på UK Singles Chart.

Låten är en akustisk gitarrballad. Låtens titel "Angie" påstods handla om David Bowies dåvarande hustru "Angela", men Richards säger att han just fått en dotter, Angela, som blev "Angie". I sin memoar Life från 2010 uppges dock att titeln valdes innan dotter fötts, och även innan könet var känt. 

Låten släpptes som singel den 20 augusti 1973 och på albumet Goats Head Soup som släpptes den 31 augusti 1973.

Listplaceringar

Referenser 

Musiksinglar 1973
Sånger 1973
Låtar av Rolling Stones
Singelettor i USA
Singelettor i Norge