kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Humanistdygnet

Humanistdygnet är ett kulturevenemang i Linköping i samarbete mellan Linköpings universitet, Östergötlands länsmuseum och Linköpings kommun. Arrangemanget hålls i huvudsak vart annat år, och ramar in utdelandet av Tage Danielsson-priset.

Historik 
Det första Humanistdygnet arrangerades i september 1985 och Tage Danielsson medverkade då med talet "Den akterseglade humanisten", som blev Danielssons sista offentliga framträdande innan han avled. Sedan 1990 delas Tage Danielsson-priset ut i samband med Humanistdygnet.

Det var under ett pågående evenemang under Humanistdygnet 20 september 1996 som en brand anlades i Stifts- och landsbiblioteket, varvid stora delar av det totalförstördes.

Under 2011 gick Humanistdynget under namnet Humanistdagen efter att ha haft ett flerårigt uppehåll. Två år senare användes det ursprungliga namnet Humanistdygnet igen.

Omfattning 
Humanistdygnet har varierat i storlek och omfattning mellan åren, med toppnoteringen 2004 då över 7 000 personer deltog i olika arrangemang. För att skapa finansiering och inramning till Tage Danielsson-priset har det under en period finansierats genom en särskild donation från Westman-Wernerska stiftelsen kallad Humaniststiftelsen.

Evenemangets utformning har varierat över tid, och bland tidigare medarrangörer kan bland annat nämnas Studentkåren vid Filosofiska Fakulteten vid Linköpings universitet, Linköpings stifts- och landsbibliotek, Linköpings domkyrkoförsamling och Östgöta Correspondenten.

Perioderna 2008–2011 och 2014–2019 har Humanistdygnets verksamhet upphört, men hittills återstartats igen med Linköpings universitet som aktiv part.

Humanistdygnets teman 
Följande lista visar teman för Humanistdygnet åre 2000–2022 samt startåret 1985.

2022 – planerat till 17 september 2022, temat ej presenterat ännu
2021 – Inställt på grund den pågående coronapandemin.
2020 – Planerad återstart, som till sist ställdes in på grund av den pågående coronapandemin.
 2014–2019 – Uppehåll i verksamheten.
2013 – Homo ludens (Den lekande människan). Huvudtalare och årets pristagare: Sissela Kyle
2011 – Nöjd? Ett samtal om vardagens val och dilemman 
2008 – Inställt.
2006 – Makt och vanmakt 
2004 – Kroppen. Huvudtalare och årets pristagare: Viveca Lärn.
2002 – Möten: krockar, kärlekar och konstigheter 
2000 – Det goda samtalet 
 1985 – Människan, vetenskapen och makten. Medverkan av Tage Danielsson med talet ”Den akterseglade humanisten”.

Källor

Humanistdygnet
Humanistdygnet
Paklitaxel

Paklitaxel (varunamn Taxol) utvinns från idegran. Det tillhör gruppen taxaner och är ett kemoterapeutiskt läkemedel som används i behandlingen av bland annat äggstockscancer, vissa former av bröstcancer samt Aids-relaterad Kaposis sarkom. 

Paklitaxel verkar genom att binda till den lumenala sidan av mikrotubuli och därigenom kompensera för den konformationsstress som GTP-hydrolys ger upphov till. Därigenom kan cancerceller inte genomgå mitos eftersom cytoskelettet inte kan kollapsa vilket krävs vid celldelning. Paklitaxel verkar även genom att inducera apoptos i tumörceller.

Användningsområde 
Läkemedlet används primärt efter kirurgi eller strålbehandling och då som understödjande behandling. Syftet är att förhindra att tumörer sprids och att förlänga patienternas överlevnad.

Biverkningar 
Paklitaxel har flera biverkningar, bland annat perifera neuropatier som kan ge upphov till myalgi och muskeldomningar. Även benmärgssvikt är vanlig, med anemi och infektionskänslighet som följd. Andra biverkningar är smärta i skelett och muskler samt allergiska reaktioner.

Se även
Kemoterapi

Referenser

Alkaloider
Cytostatika
Diterpener
Bensoater
Propanoater
Bensamider
Alkoholer
Ketoner
Acetatestrar
William R. Day

William Rufus Day, född 17 april 1849 i Ravenna, Ohio, USA, död 9 juli 1923 på Mackinac Island i Michigan, var en amerikansk republikansk politiker och jurist.

Han avlade sin grundexamen vid University of Michigan 1870 och fortsatte sedan med juridikstudier vid samma universitet. 1872 inledde han sin karriär som advokat i Canton, Ohio. Under tiden som advokat i Canton blev han också aktiv republikan.

Han blev god vän med William McKinley. Han var juridisk och politisk rådgivare åt McKinley i kampanjer till USA:s representanthus, guvernör och USA:s president. När McKinley blev president, utnämnde han Day till biträdande utrikesminister (Assistant Secretary of State, på den tiden nr. 2 på USA:s utrikesdepartement). När John Sherman inte visade sig vara tillräckligt effektiv som utrikesminister, blev Day utrikesminister i stället.

Day var utrikesminister, medan spansk-amerikanska kriget pågick. Days åsikt var att USA borde returnera de andra spanska kolonierna, inte Kuba, till Spanien men han accepterade McKinleys hårdare linje. Hans sista diplomatiska uppdrag var undertecknandet av fredsfördraget i Paris. McKinley utnämnde Day till domare i en federal appellationsdomstol och John Hay blev ny utrikesminister.

McKinley mördades 1901 och efterträdaren Theodore Roosevelt utnämnde Day till USA:s högsta domstol. Han tjänstgjorde som domare i högsta domstolen 1903–1922. Han misstrodde storföretag och röstade med domstolens antitrustmajoritet. Han gick i pension 1922 och avled året därpå. Hans grav finns på West Lawn Cemetery i Canton, Ohio.

Födda 1849
Avlidna 1923
USA:s utrikesministrar
Domare vid USA:s högsta domstol
Män
Personer från Ravenna, Ohio
Jan "Habo" Johansson

Jan Erik Felix "Habo" Johansson, född 24 juli 1935 i Habo i dåvarande Skaraborgs län, är en svensk köpman och bandyspelare. 

Han var under 1960-talet en av de stora inom svensk bandy då han i Sveriges herrlandslag i bandy gjorde 33 landskamper, fyra VM-turneringar och 10 mål och fick utmärkelsen Stor grabb. Johansson spelade högerytter för Nässjö IF under 1950- till 1970-talet och gjorde i den blå nässjötröjan totalt 143 mål.

Efter sin bandykarriär har han varit tränare för olika lag i Småland bland annat under några säsonger för Habo IF. Jan "Habo" Johansson har även varit med om att under 1960-talet ta fram instruktionsböcker för bandyträning, då det gäller försäsongsträning, styrketräning, isträning och årettuntträning. Han är också lyriskt omskriven i kulturtidning Rallarros 1979 och i diktsamlingen Sportlyrik av Hans-Evert Renérius 2010. År 2015, kom boken "Bäste man på plan – mitt fantastiska bandyliv", 148 sidor om hans liv som bandyspelare. Den mångårige SVT–journalisten Bo Lostad, är redaktör och utgivare av boken.

Referenser

Svenska bandyspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Personer från Habo socken
Födda 1935
Levande personer
Bandyspelare i Habo IF
Svenska idrottare under 1900-talet
Weimar (Lahn)

Weimar (Lahn) är en kommun i det tyska förbundslandet Hessen och har cirka  invånare. Den ligger vid floden Lahn omkring 10 km söder om Marburg. 
Kommunen bildades 1 februari 1971 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Allna, Niederweimar och Oberweimar. De tidigare kommunerna Argenstein, Roth, Weiershausen och Wenkbach] uppgick i  1 juli 1972 och Kehna, Nesselbrunn, Niederwalgern, Stedebach och Wolfshausen 1 juli 1974.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Marburg-Biedenkopf
Pasta alla carbonara

Pasta alla carbonara eller spaghetti alla carbonara (förenklat carbonara) är en pastarätt som ingår i det italienska köket. Rätten består av fläskkött i form av guanciale eller pancetta, ägg, pecorino, svartpeppar och pasta, ofta spaghetti.

Tillagning 
Tillagningen är förenklat enligt följande. Pastan kokas i saltat vatten samtidigt som fläsket steks. Såsen skapas genom att äggen knäcks i en skål och vispas med ost och mald svartpeppar. Den kokta pastan vänds ned i stekpannan tillsammans med en del av pastavattnet och smaksätts av det smälta fettet från fläsket. Därefter hälls ägg- och ostblandningen ned i stekpannan och genom omvändning täcks pastan av smeten, som värms utan att koagulera. Slutligen grovmals ytterligare svartpeppar över rätten, som toppas med ytterligare pecorino romano.

Varianter 
Det förekommer recept där de hela äggen helt eller delvis ersätts av äggula, vilket ger såsen en gräddig konsistens. Den ursprungliga italienska rätten är baserad på ett begränsat antal ingredienser, men ibland förekommer varianter med ytterligare tillsatser eller billigare råvaror som t.ex. bacon. Varianter kan även innehålla andra ostar som Parmigiano-Reggiano (parmesan).

Historia 
Den liknande italienska rätten pasta alla gricia finns i skrift från 1839, men uttrycket spaghetti alla carbonara
är först från 1950. Det har tolkats som att man inte gjorde skillnad på maträtterna före andra världskriget, utan kallade båda för  pasta alla gricia.

Etymologi 
Termen carbonara kommer från det italienska carbonare eller kolmila och kan syfta på svartpepparn på toppen, som liknar kol. Carbonari betyder bokstavligen kolare, men var också namnet på ett hemligt sällskap. Det har föreslagits att spaghetti carbonara ska tolkas som kolarhustruns spaghetti.

Referenser

Externa länkar 
 Romerskt carbonara-recept 

Pastarätter
Italienska maträtter
Karolina Rahm

Karolina Rahm Enoksson, född 13 september 1965, är en svensk skådespelare och sångerska.

Rahm är kanske mest känd för rollen som Ina i komediserien Rena rama Rolf som sändes i TV4 i mitten av 1990-talet. Där spelade hon den arroganta medelklassfrun, gift med Nisse (Robert Gustafsson) som försvann inom tv vid samma tidpunkt som TV-serien lades ner.

Konsten att spela komedi fick hon lära sig hos Hagge Geigert när hon spelade i hans uppsättningar Snésprång, Hotelliggaren och Spanska flugan på Lisebergsteatern i Göteborg. På senare år har Karolina Rahm bland annat spelat Tre systrar med Teaterföreningen Verket i Vaxholm och en musikalversion av Anne Frank på Södra Teatern i Stockholm.

På film har hon medverkat i Fredrik Lindströms Känd från TV. Hon har sjungit i den göteborgska sånggruppen Ännadåva och framträder ofta som sångerska och underhållare tillsammans med skådespelaren och musikern Stefan Clarin.

TV och film 

Svenska skådespelare
Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Stjärnflocka

Stjärnflocka, Linnés döttrar eller Linnés fröknar (Astrantia major) är en art i familjen flockblommiga växter som förekommer naturligt i centrala, östra och södra Europa. Stjärnflocka har funnits länge i svenska trädgårdar.

Den valdes av Perennagruppen (som är en sammanslutning av Sveriges perennaodlare inom GRO, Gröna Näringens riksorganisation) till årets perenn 2005.

Stjärnflocka är en flerårig ört som bildar täta ruggar och blir cirka 60 cm hög. Den trivs bäst i humusrik jord. Den blommar i juni-juli i Sverige.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Flockblommiga växter
RSA Insurance Group

RSA Insurance Group, tidigare Royal & SunAlliance, är en brittisk försäkringskoncern. Den bildades genom att Royal Insurance och Sun Alliance gick ihop 1996, och sedan förvärvade AMEV 1997. Genom det danska dotterbolaget Codan förvärvade man 1999 den tidigare sakförsäkringsrörelsen inom Trygg-Hansa, från SEB. Förutom i Storbritannien har man omfattande verksamhet i bland annat Kanada och Skandinavien.

Företaget bytte 2008 till RSA. Dels för att förenkla kommunikationen med kunder, då de flesta redan refererat till företaget som "RSA" och för att ordet Royal hade en dålig klang på vissa av företagets internationella marknader.

 
Brittiska företag
Försäkringsbolag
Företag bildade 1996
Norrbo, Ockelbo kommun

Norrbo är en by i Ockelbo kommun, Gävleborgs län.

Byn omtalas i skriftliga källor första gången 1541 och omfattade då fyra mantal skatte.

I byn finns Ödmårdens stavkyrka, en kyrka i gammal stil, uppförd på 2010-talet.

Noter 

Orter i Ockelbo kommun
Lonesome Crow

Lonesome Crow är den tyska hårdrockgruppen Scorpions debutalbum, utgivet i februari 1972. Albumet producerades av Conny Plank.

Låtlista 
 "I'm Going Mad" - 4:53 
 "It All Depends" - 3:25 
 "Leave Me" - 5:04 
 "In Search of the Peace of Mind" - 4:55 
 "Inheritance" - 4:40 
 "Action" - 3:54 
 "Lonesome Crow" - 13:28

Medverkande 
 Michael Schenker - gitarr
 Klaus Meine - sång
 Rudolf Schenker - gitarr
 Wolfgang Dziony - trummor
 Lothar Heimberg - basgitarr

Album av Scorpions
Musikalbum 1972
Tyska debutalbum
Tillie Olsen

Tillie Lerner Olsen, född 14 januari 1912 i Wahoo, Nebraska, död 1 januari 2007 i Oakland, Kalifornien, var en amerikansk feministisk författare.

Tillie Olsens föräldrar var judiska invandrare från Ryssland. Hon föddes i Wahoo i Nebraska men växte upp i Omaha i samma delstat. Hon hoppade av gymnasiet och arbetade bland annat som servitris och tjänstekvinna. Hon var också en facklig organisatör och politisk aktivist, och på 1930-talet var hon en kort tid medlem i USA:s kommunistiska parti. 1934 fängslades hon en kortare period för att ha organiserat en fackförening. Hon skrev om denna erfarenhet i The Nation och i Partisan Review.

1961 belönades hon med O. Henry-priset för årets bästa amerikanska novell för titelnovellen i Tell Me A Riddle. Novellsamlingen, som består av fyra noveller, hör numera till lektyren i litteraturundervisningen vid amerikanska universitet.

Silences är en faktabok som handlar bl.a. om skrivblockering, speciellt de problem som arbetarförfattare och speciellt kvinnor har med att kunna koncentrera sig i författarskapet.

Bibliografi 
 Tell Me A riddle (1961)
 Ge mig en gåta (översättning Else Lundgren, Trevi, 1980)
 Yonnondio: From the Thirties (1974)
 Yonnondio: från trettiotalet (översättning Kerstin Hallén, Trevi, 1981)
 Silences (1978)
 Tystnader (översättning Kerstin Hallén, Trevi, 1983)
 Mothers & Daughters: That Special Quality: An Exploration in Photographs (tillsammans med Estelle Jussim, 1995)

Externa länkar 

 

Amerikanska feminister
Amerikanska författare
Födda 1912
Avlidna 2007
Kvinnor
Personer från Omaha
Fårösundsbron

Fårösundsbron är en tänkt broförbindelse mellan samhället Fårösund på ön Gotland och ön Fårö över sundet Fårösund. En bro skulle kunna få en längd på 1 500–2 000 meter, beroende på sträckning. 

Ett brobygge diskuterades redan i samband med den gotländska järnvägsutbyggnaden i början av 1900-talet, då i form av en järnvägsbro. Eftersom järnvägsutbyggnaden norrut aldrig nådde Fårösund utan stannade på 1920-talet i Lärbro minskade intresset för en järnväg till Fårö.

Broförslaget har sedan dess återkommit i form av en tänkt vägbro som skulle sträcka sig antingen från själva samhället Fårösund där färjeläget ligger till Fårö eller utanför Fårösund till Fårö. När militären under och efter andra världskriget byggde ut försvarsanläggningarna i trakten, ställde sig försvaret negativt till ett brobygge. Istället föredrog man från försvarets håll att om det över huvud taget skulle byggas en fast förbindelse, skulle denna byggas som en tunnel vilket skulle bli mycket dyrt och komplicerat med tanke på den gotländska kalkgrunden. Hela området var en militär skyddszon dit inga utlänningar hade tillträde med endast en stor semestertrafik på sommaren varför det heller inte ansågs väldigt nödvändigt att bygga en fast förbindelse.

När turismen på Gotland utvecklades, blev även trafiken till Fårö större. Detta betyder att det ofta är långa köer på vardera sidan om färjeläget på Fårö och i Fårösund på somrarna. Vägverket ville hålla nere kostnaderna genom att ta bort färjorna och eliminera trafikstockningarna på somrarna. I början av 1990-talet gav Försvarsmakten sitt godkännande till ett brobygge, och Vägverket kunde 1996 presentera en förstudie kring en eventuell Fårösundsbro. Den skulle bli nio meter bred och sträcka sig 1500 meter från Fårösund till Broa, vid färjeläget på Fårö. Kostnaden beräknades då till 270 miljoner kronor.

Lokalbefolkningen ställde sig dock kraftigt negativ till ett brobygge. Bland annat var man rädd att affärerna på ön skulle slås ut om det blev lättare att åka till fastlandet, man ville heller inte överexploatera ön, bron skulle göra färjearbetarna arbetslösa med flera argument. Till sist hölls en lokal folkomröstning i samband med riksdagsvalet 1998 som gav en förkrossande seger för Nej-sidan. Vägverket meddelade kort därpå att planerna för en eventuell Fårösundsbro var skrinlagda.

År 2013 verkade de flesta på ön stödja planerna på en bro. Trafikverket genomförde 2011–2012 en förstudie för ett brobygge, då med en kostnad på 662 miljoner. Förstudien finns med i Gotlands länsplan för 2010–2021. En viktig del av tänkt finansiering är lån som betalas med inbesparade färjekostnader. Det räcker dock inte och de ordinarie statliga väganslagen till Gotland har inte utrymme för en sådan bro så annan finansiering behövs.

Källor 

Transport i Gotlands län
Vägprojekt
Fårö
Månvinda

[[File:Ipomoea alba MHNT.BOT.2016.24.51.jpg|thumb|Ipomoea alba”]]

Månvinda (Ipomoea alba) är en ört i familjen vindeväxter, ursprungligen från tropiska Amerika. Numera förvildad i alla tropiska områden.

Ett- till flerårig, klättrande ört, till 10 m med mjölksaft. Stjälkar oftast kala eller sällan fint ludna. Bladen är äggrunda till cirkelrunda, uddspetsiga, hjärtlik bladbas, 10-20 cm långa,5-16 cm breda. Blommor nattliga, doftande. Krona vit med gröna band, utbrett trattlik, 7-12 cm i diameter med en 7-12 cm lång pip.

Växten används ibland för att behandla ormbett.

Odling
Lättast att odla som ettårig och sås tidigt på våren. Fröna sås direkt i stora krukor eftersom den ogillar omplantering och kan sluta växa. Kräver bästa möjliga ljus och en näringsrik jord som hålls jämnt fuktig. Näring varje vecka. Kan placeras utomhus under varma somrar, men är inte lika härdig som en del andra arter.

SynonymerBonanox indica Raf., 1838 nom. illeg. 
Bonanox riparia Raf., 1898 Calonyction aculeatum (L.) House, 1904 Calonyction aculeatum f. apopetalum Allard, 1945 Calonyction album (L.) House, 1904 
Calonyction bonanox'''' (Spreng.) Bojer, 1837 nom. illeg.Calonyction bonanox subvar. glabrum Hallier f., 1897 Calonyction bonanox subvar. calvum Hallier f., 1897 Calonyction bonanox subvar. hirsutum Hallier f., 1897 Calonyction bonanox var. lobatum Hallier f., 1897 Calonyction megalocarpum A.Rich., 1850 Calonyction rheedii Colla, 1840 nom. illeg.Calonyction roxburghii G.Don, 1867 nom. illeg. Calonyction speciosum  var. vulgare Choisy, 1845 nom. inadmiss. Calonyction speciosum Choisy, 1834 nom. illeg. Convolvulus aculeatus L. var. bonanox (Spreng.) Kuntze, 1898 Convolvulus aculeatus L., 1753 Convolvulus bonanox Spreng., 1824 Convolvulus grandiflorus L.f., 1782 nom. illeg.Convolvulus latiflorus Desr., 1792 Convolvulus macrosolen Spreng., 1824 Convolvulus maximus L.f., 1782 Convolvulus muricatus Blanco, 1837 nom. illeg.Convolvulus pulcherrimus Vell., 1829 Convolvulus schottianus Denhart, 1829 Ipomoea aculeata var. heterophylla Kuntze  1891 Ipomoea aculeata (L.) Kuntze 1891 nom. illeg.Ipomoea aculeata var. bonanox (Spreng.) Kuntze  1891 Ipomoea aculeata f. bonanox (Sprengel) Voss  1894 Ipomoea ambigua Endl., 1833 Ipomoea bonanox L., 1762 nom. illeg.Ipomoea grandiflora Roxb., 1814 nom. illeg. Ipomoea krusensternii Ledeb., 1811 Ipomoea latiflora (Desr.) Roem. & Schult., 1819 Ipomoea longiflora Humb. & Bonpl. ex Willd., 1809 Ipomoea maxima (L.f.) G.Don ex Sweet, 1830Ipomoea noctiflora Griff.Ipomoea noctiluca Herbert, 1825 Ipomoea roxburghii Steud., 1840 nom. illeg. Ipomoea tubulosa Willd. ex Roem. & Schult., 1819 Quamoclit longiflora'' (Humb. & Bonpl. ex Willd.) G.Don, 1837 

Vindeväxter
Krukväxter
Må Växtindex
Shun Hing Square

Shun Hing Square, även känd som "Di Wang Tower" är en skyskrapa i Shenzhen, Guangdong-provinsen, Kina. Den är 384 meter hög och har 69 våningar. Byggnationen inleddes 21 april 1993 och var färdigställd 27 juni 1996. Den var i ett år, 1996 till 1997, Kinas högsta byggnad tills Guangzhou's CITIC Plaza uppfördes. Den är nu (2022) rankad 4:a i Kina och 8:a i världen.

Bakgrund
Byggnaden byggdes i en takt av fyra våningar på nio dagar. Huvudtornet innehåller kontorslokaler, en parkeringsplats och en 5-vånings shoppinggalleria med fyra uppsättningar rulltrappor, fem personhissar och två servicehissar och en golvyta som sträcker sig från 3 450 m2 till 4 900 m2. På översta planet (69:e våningen) finns "Meridian View Center", ett observationsdäck. Dess vanliga smeknamn, "Diwang Building" härrör från auktionspriset för den bit mark som den står som den dyraste i Shenzhen vid den tiden. 24 500 ton stål användes i byggandet. Fastighetens ägare är Kumagai Gumi Company.

Rekordnoteringar
I april 2023 var byggnaden
 Den femte högsta i Shenzhen
 25:e högsta byggnaden på Kinas fastland
 49:e högsta i världen
 Den högsta byggnaden i världen med färre än 70 våningar
 Den högsta byggnaden helt i stål i Kina.
 Den högsta byggnaden i Kina från 1996 till färdigställandet av CITIC Plaza i Guangzhou 1997. 
 Den första skyskrapan i Kina som var en av de tio högsta i världen (Bank of China Tower och Central Plaza, i Hongkong, byggdes och toppades medan Hongkong fortfarande var under brittisk suveränitet).
 Den första i Kina att nå 350 m.
 Den högsta byggnaden byggd i Shenzhen på 1990-talet.
 Högsta byggnaden i Shenzhen från 1996 till september 2011 tills den överträffades av den närliggande 441,8 meter höga Kingkey 100.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Shun Hing Square on CTBUH Skyscraper Center
 Meridian View Center observation deck video

Skyskrapor i Shenzhen
WP:Projekt Kina
Partido Alto

Partido alto är en typ av samba med vissa särdrag och utvecklades ur samban för att spelas i en mindre ensemble.

Samba
Enar Åkered

Enar Åkered född 14 juni 1922, död 24 januari 2010, var en svensk korsordskonstruktör som under lång tid publicerats i DN, där hans egen speciella variant, "Dubbelkrysset", fortfarande publiceras postumt. Hans korsord, vanligen av typen bildkorsord, ansågs som mycket svåra och eleganta och var fulla av ordvitsar och dubbeltydigheter. Han har under 2010 avlidit vid 87 års ålder.

Referenser

Svenska korsordskonstruktörer
Män
Födda 1922
Avlidna 2010
Amiens SC

Amiens Sporting Club är en fransk fotbollsklubb från Amiens. Klubben grundades 1901 och spelar sedan säsongen 2020/2021 i Ligue 2. Hemmamatcherna spelas på Stade de la Licorne.

Historia 
Amiens Athlétic Club (AAC) grundades 1901 av en grupp spelare från Association du Lycée d'Amiens, franska skolpojkemästare 1902, 1903 och 1904. AAC krossade sina allra första motståndare, Saint-Quentin med 13–0 några månader efter skapandet. I april 1902 inrättades Comité de Picardie de l'U.S.F.S.A av den dåvarande presidenten för AAC (Henri-Frédéric Petit). AAC dominerade den tidiga USFSA-ligan under de första 12 säsongerna. År 1909 fick klubben en spelplan, på Henry Daussy Park, vilket möjliggjorde en publik på över 1 000 åskådare.

1933 fick klubben sin första professionella avdelning, som senare övergavs 1952, innan man återigen blev en professionell förening 1993. Sedan de första dagarna har AAC genomgått två namnändringar: 1961 till Sporting Club d'Amiens, och 1989 till Amiens Sporting Club. Amiens spelade i Ligue 2 mellan 2001 och 2009.

Efter haft några tuffa säsonger i lägre divisioner återkom laget till den andra divisionen i fransk fotboll till säsongen 2016–2017, efter att man hamnat på 3:e plats i Championnat National. Deras första säsong tillbaka i Ligue 2 var den mest framgångsrika någonsin, eftersom man slutade som tvåa och således flyttades upp till Ligue 1 för första gången någonsin. Amiens första säsong i Ligue 1 slutade med en bekväm 13:e plats.

Under säsongen 2018/2019 slutade Amiens på 15:e plats på tabellen och säkrade sin överlevnad efter en 2-1-seger över redan nedflyttade EA Guingamp.

Spelare

Truppen 2020/2021

Noterbara spelare 
Se även :Kategori:Spelare i Amiens SC.

 Fabrice Abriel
 Stéphane Adam
 Joël Beaujouan
 Thierry Bonalair
 Antoine Buron
 David De Freitas
 Jean-Louis Delecroix
 Emmanuel Duchemin
 Thibault Giresse
 Stéphane Hernandez
 Sébastien Heitzmann
 Julien Lachuer
 Arnaud Lebrun
 Eric Luc Leclerc

 Jean Mankowski
 Pierre Mankowski
 Cyrille Merville
 Olivier Pickeu
 David Vairelles
 Lakhdar Adjali
 Titi Buengo
 Fernando Casartelli
 Joël Sami
 Saman Ghoddos
 Oscar Ewolo
 Jean-Paul Abalo
 Fahid Ben Khalfallah
Jack Lahne
Aliou Badji

Meriter 
Segrare USFSA League (Picardie): 11
1903, 1904, 1905, 1906, 1908, 1909, 1910, 1911, 1912, 1913, 1914
Segrare Division d'Honneur (Picardie): 2
1920, 1921
Segrare Division d'Honneur (Nord): 4
1924, 1927, 1957, 1963
Segrare Championnat National: 1
1977–78

Referenser

Externa länkar 

 

Fotbollsklubbar i Frankrike
Sportklubbar bildade 1901