kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hammarby kapell

Hammarby kapell är en kyrkobyggnad i Hammarby. Det tillhör Ovansjö församling i Uppsala stift.

Kyrkobyggnaden
Kapellet i Hammarby inrättades 1865 som kombinerad gudstjänst- och skollokal för Hammarby bruks behov. Då kapellet visade sig otillräckligt byggdes år 1875 en skolsal i vinkel mot kapellbyggnaden. År 1900 flyttades skolundervisningen från kapellet till byns nybyggda skola och skolsalen inreddes till kyrkorum. Sedan dess har byggnaden enbart hyst kyrklig verksamhet.

Inventarier
 Dopfunten är gjord 1938 av bildhuggaren Erik Sand i Strängnäs. Funten är skuren i svensk, tysk och rysk ek och har som motiv Jesus välsignar barnen. Ett tillhörande dopfat är av koppar.
 Altartavlan är utförd av Ecke Hedberg från Kungsfors och skildrar hur Jesus predikar från båten.
 Två gjutna takkronor är kyrkans äldsta inventarier. En av dessa hängde redan år 1871 i dåvarande skolsalen.

Källor
 Hammarby kapell, www.svenskakyrkan.se, läst 2020-06-26.

Externa länkar
 Ovansjö-Järbo pastorat

Kyrkobyggnader i Sandvikens kommun
Kapell i Sverige
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader invigda 1865
1865 i Sverige
Ragnar Carlstedt

Ragnar Carlstedt, född 26 april 1879 i Ljusnarsbergs församling, Örebro län, död 24 oktober 1951 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, 
 var en svensk ingenjör och uppfinnare.

Carlstedt grundade 1908 firman Ragnar Carlstedt & co. för tillverkning av elektriska instrument. Han var en av stiftarna av och tekniska ledarna för AB Arcaregulator för exploatering av Carlstedts uppfinning arcaregulatorn, vilken är en hydraulisk, synnerligen känslig regulator, som används där noggrann reglering av till exempel ångtryck, rotationshastigheter etc. är av betydelse.

Carlstedt är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Vidare läsning 
 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Personer från Ljusnarsbergs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1879
Avlidna 1951
Män
Frank Tracy Carlton

Frank Tracy Carlton, född 1873, död 1961, var en amerikansk nationalekonom.

Carlton blev 1927 professor i nationalekonomi vid Case school of applied science. Carlton utgav en värdefull framställning av de ekonomiska teorierna, Elementary economics (1919), och skrifter rörande arbetarrörelsens problem History and problems of organized labor (1911–1920)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter 

Amerikanska professorer i nationalekonomi
Födda 1873
Avlidna 1961
Män
Svensk uppslagsbok
Alexander Slotte

Mathias Alexander Slotte, född den 7 april 1861 i Nedervetil, död den 3 april 1927 i Helsingfors, var en finländsk författare, visdiktare och teaterkritiker.

Biografi
Föräldrar var häradsdomare Carl Johan Slotte och Anna Elisabeth Varila. Brodern Karl Fredrik Slotte blev en känd fysiker. Hans dotter Anna Lisa var gift med den norska professoren i nynorska Johs. A Dale.

Slotte avlade studentexamen 1882. Han studerade vid Svenska Teaterns elevskola 1886–1887 och var scenisk ledare vid Svenska folkteatern i Helsingfors samt föreståndare och lärare vid dess elevskola 1902–1904. Under 1890-1907 skrev han teater- och litteraturkritik för Hufvudstadsbladet. Alexander Slotte var en av eldsjälarna bakom idén att skapa en finlandssvensk teater, med inhemska artister.

Alexander Slotte arbetade som folkskollärare i Helsingfors fr.o.m. 1888 och som lärare vid Konstföreningens centralskola 1890–1893. Sedan 1906 fungerade han som sekreterare i Finlands allmänna slöjdförening. 

Som författare blev Alexander Slotte känd för sina folkliga skådespel. Han debuterade med det dramatiska stycket En svag stackare (1892). Diktsamlingarna Sånger och syner och Solskensfolk innehåller visor, som hör till de mest sjungna i Svensk-Finland. Diktsamlingen Sånger och syner (1918) innehåller flera texter till gamla folkmelodier, bland annat de senare allmänt sjungna Slumrande toner och Plocka vill jag skogsviol. Slotte skrev även folklivsskildringar.

Hans arkiv finns hos Svenska litteratursällskapet i Finland.

Bibliografi

 - Tillsammans med Ernst V. Knape och Jonatan Reuter.

 - Arrangerade för blandad kör av Otto Andersson

Diskografi
Glädjen den dansar : Alexander Slottes vackraste visor om älven, bygden och folket. CD. Finngospel FGCD-1003. 2006. - Tidigare utgiven som LP 1976.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 Svenska litteratursällskapet i Finland:författarporträtt om Alexander Slotte. 
Alexander Slottes arkiv

Finlandssvenska författare
Finländska dramatiker
Finlandssvenska poeter
Finländska litteraturkritiker
Finländska teaterkritiker
Svenskspråkiga dramatiker
Svenskspråkiga poeter
Födda 1861
Avlidna 1927
Män
Personer från Kronoby
Thomas Carlyle (advokat)

Thomas Carlyle, född 17 juli 1803, död 28 januari 1855, var en skotsk advokat och sekterist.

Carlyle var anhängare av Edward Irving och apostel i Katolsk-apostoliska kyrkan; han verkade med stor framgång i Nordtyskland och var även flitig som religiös skribent.

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Brittiska missionärer
Skotska präster
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1803
Avlidna 1855
Män
Katolsk-apostoliska kyrkan
Svensk uppslagsbok
Nadine Müller

Nadine Müller, född den 21 november 1985 i Leipzig, är en tysk friidrottare som tävlar i diskuskastning. 

Müller hade stora framgångar som junior. Hon blev silvermedaljör vid junior-EM 2003 och bronsmedaljör vid junior-VM 2004. Som senior deltog hon vid VM 2007 i Osaka där hon blev utslagen i försöken. Bättre gick det vid VM 2009 i Berlin då hon slutade på sjätte plats med ett kast på 62,04 meter. Vid VM 2011 vann hon sin första mästerskapsmedalj på seniornivå genom att komma tvåa efter Yanfeng Li från Kina.

Personliga rekord 
 Diskuskastning - 67,78 meter från 2010

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1985
Tyska diskuskastare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Olga Kutjerenko

Olga Sergejevna Kutjerenko (), född den 5 november 1985 i Volgograd, är en rysk friidrottare som tävlar i längdhopp. 

Kutjerenkos genombrott kom vid inomhus-EM 2009 då hon blev bronsmedaljör efter ett hopp på 6,82 meter. Hon deltog vid utomhus-VM samma år i Berlin där hon slutade på femte plats efter att ha hoppat 6,77 meter. 

Under 2010 noterade hon det nya personliga rekordet 7,13 vid tävlingar i Sochi. Hon vann även tävlingarna vid Bislett Games samma år. Hon var med den noteringen en av de stora favoriterna inför EM 2010 men där blev hon bara trea efter ett hopp på 6,84 meter.

Vid VM 2011 i Daegu hoppade Kutjerenko 6,77 meter och kom på andra plats.

Personliga rekord 
 Längdhopp - 7,13 meter från 2010

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1985
Ryska längdhoppare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Volgograd
Admittans

Admittans är inom elektroteknik en storhet som beskriver ledningsförmågan i ett elektriskt system. Det är motsatsen till (inversen av) impedans. Ju högre admittans ett system har, desto mer ström släpper det igenom. Admittans betecknas med  och har enheten siemens (S) eller ohm-invers (Ω-1).

Vid beräkningar i växelspänningssystem med jω-metoden är admittansen komplex och kan delas upp i konduktans (reella delen) och susceptans (imaginära delen).

Admittans förhåller sig till andra enheter som:

( är den imaginära enheten; se vidare jω-metoden.)

Elektroteknik
Erik Lindgren (lexikograf)

Johan Erik Lindgren, född den 22 mars 1844 i Trosa, död den 28 april 1899, var en svensk språklärare och lexikograf, bror till musikhistorikern Adolf Lindgren.

Lindgren studerade från 1861 vid Uppsala universitet och blev 1873 filosofie kandidat. Han var från 1874 huvudlärare i engelska vid Beskowska skolan i Stockholm och från 1893 lektor vid Sjökrigsskolan. Lindgren utarbetade med Edmund Wenström en utförlig Engelsk-svensk ordbok (1884–1889).

Källor 

 

Svenska lärare under 1800-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska lexikografer
Födda 1844
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Personer från Trosa
Polyside-stol

Polyside-stol (ibland polypropstol) är en stapelbar plaststol, formgiven av den brittiske designern Robin Day 1962–1963. Den är mycket vanlig i offentliga miljöer, och är en av världens mest sålda stolar, med över 14 miljoner exemplar sålda.

Utveckling 
Stolen togs fram av Robin Day på uppdrag för möbelföretaget Hille för att kunna massproduceras och vara billig att tillverka och sälja. Den skulle även vara lätt, hållbar, stapelbar samt motståndskraftig mot värme och slitage. Sitsen är i ett stycke formsprutad polypropen, ett material som uppfunnits endast tio år tidigare. Stolen hade ett underrede av böjda stålrör. Polyside-familjen utökades med åren med flera varianter där sitsen vadderades eller med underreden i andra former än de ursprungliga stålrören. 1967 kom Armchair-fåtöljen, 1971 kom Series E-stolarna för skolbruk samt 1975 Polo-stolen med hål i sits och ryggstöd, vilket gjorde den lämplig även i utomhusmiljöer.

Försäljning 
Hille förstod att stolen hade stor försäljningspotential och skickade ut 600 gratisexemplar till arkitekter, formgivare och journalister för att få så stort genomslag som möjligt. Stolen blev omåttligt populär och har sedan introduktionen 1964 sålts i miljontals exemplar (uppskattningar räknar mellan 14 och 40 miljoner). Idag licenstillverkas stolen i cirka 500 000 exemplar årligen.

Källor

Externa länkar 
 Film om polypropstolens historia, Youtube

Formgivna sittmöbler
Föremål i plast
Arthur Sewall

Arthur Sewall, född 25 november 1835 i Bath, Maine, död 5 september 1900 i Sagadahoc County, Maine, var en amerikansk demokratisk politiker och skeppsredare. Han var Demokratiska partiets vicepresidentkandidat i presidentvalet i USA 1896.

Fadern var en betydande skeppsredare i Maine och Arthur följde i faderns fotspår. Med äldre brodern startade han rederiet E. & A. Sewall som efter broderns död år 1879 kom att heta Arthur Sewall & Co.

Sewall var dessutom länge verksam som bankdirektör och som verkställande direktör för järnvägsbolaget Maine Central Railroad 1884–1893.

Sewall var medlem i demokraternas federala partistyrelse Democratic National Committee 1888–1896. I presidentvalet 1896 nominerades William Jennings Bryan av både Populistpartiet och Demokratiska partiet. Medan de två partierna hade samma presidentkandidat, ställde de upp skilda vicepresidentkandidater. Republikanen William McKinley besegrade Bryan i presidentvalet med 271 elektorer mot 176; av Bryans 176 elektorer stödde 149 Sewall i valet av vicepresident, medan 27 röstade på populisten Thomas E. Watson. Till vicepresident valdes republikanen Garret Hobart som år 1899 avled i ämbetet.

Swedenborgianen Sewall gravsattes på Oak Grove Cemetery i Bath.

Externa länkar
Biografi
Political Graveyard

Amerikanska redare
Amerikanska politiker
Personer från Bath, Maine
Födda 1835
Avlidna 1900
Män
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Lågøya

Lågøya är en liten ö i nordöstra Svalbard.

Geografi
Lågøya ligger cirka 210 km nordöst om Longyearbyen och cirka 6 km nordväst om Nordaustlandet nära glaciären Vestfonna. Öns geografiska koordinater är 

Den obebodda ön har en area på cirka 103,5 km² med en längd på cirka 15 km och cirka 12 km bred.  Kustlinjen är på cirka 53 km.

Ön består av sedimentära bergarter från Proterozoikum och har endast mycket lite växtlighet. 

Förvaltningsmässigt ingår Lågøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historik
Ön omnämns första gången 1625 som Purchas plus ultra island på en karta från Muscovy Company. Ön föll därefter i glömska.

Omkring 1710 omnämns ön som t' Lage eyl. av holländske Cornelis Giles och Outger Rep.
 
Namnet Lågøya omnämns första gången 1820 av William Scoresby.

Ön har alltid varit obebodd men ofta används som övervintringsplats för pälsjägare.

År 1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Om Lågøya med bilder
 Satellitbild över ön och området

Öar på Svalbard
Wilhelmøya

Wilhelmøya är en liten ö i nordöstra Svalbard.

Geografi
Wilhelmøya ligger cirka 120 km nordöst om Longyearbyen och bara cirka 1 km öster om Spetsbergens kust i sundet Hinlopenstretet nära glaciären Olav V Land. .

Den obebodda ön har en area på cirka 124,5 km²  med en längd på cirka 12 km och cirka 10 km bred. Den högsta höjden är på cirka 656 m ö.h. och kustlinjen är på cirka 47 km.

Ön består av sedimentära bergarter från Mesozoikum och har endast mycket lite växtlighet. 

På öns stränder finns rester av en mängd valskelett.

Förvaltningsmässigt ingår Wilhelmøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historik
Det finns ingen dokumentation kring öns upptäckt och den har alltid varit obebodd.

Det nuvarande namnet gavs omkring 1865 av en tysk forskningsexpedition i området för att hedra tyske kejsaren Wilhelm I.

År 1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Källor

Noter

Externa länkar
 Om området kring Wilhelmøya
 Karta över ön och området
 Satellitbild över ön och området
 Bild över Wilhelmøya

Öar på Svalbard
Tryserum

Tryserum är kyrkbyn i östra delen av Tryserums socken i Valdemarsviks kommun i norra Smålands skogsbygd i Östergötlands län. Socknen tillhör sedan 1971 Östergötlands län men alltjämt landskapet Småland. 
Tryserums kyrka, invigd 1785, ligger i denna by.

En medeltida kyrka, nu en ruin, låg i socknens västra del i "kyrkbyn" Västertryserum.

Personer med anknytning till orten 
 Gottfrid Björklund (1875-1955), fackföreningsman, politiker och borgarråd
 Andreas Dahlgren (1758–1813), organist och folkmusiker
 Gustaf Wingren (1910-2000), teolog och professor
 Per August Arnman (1844-1925), pomolog

Externa länkar 
 Tryserums Hembygdsförening

Orter i Valdemarsviks kommun
Västra Ed

Västra Ed kan syfta på:

 Västra Eds socken – en socken i Småland i Norra Tjusts härad
 Västra Eds landskommun – en tidigare kommun i Kalmar län
 Västra Eds församling – en församling i Linköpings stift
 Västra Eds kyrka – en kyrkobyggnad i Edsbruk, Västra Eds församling, Småland
 Västra Eds distrikt – ett distrikt från 2016

Se även
 Västra Eds socken – namnet på en socken i Dalsland i Vedbo härad innan 1886, se Dals-Eds socken
 Eds landskommun – namnet på en  kommun i Värmlands län innan 1886, se Dals-Eds landskommun 
 Västra Eds församling – namnet på en församling i Karlstads stift innan 1886, se Dals-Eds församling
Östra Ed

Östra Ed är kyrkbyn i Östra Eds socken i norra Småland. Orten tillhör sedan 1971 Östergötlands län men alltjämt landskapet Småland. Den tillhör också Valdemarsviks kommun. Byn ligger vid östra stranden av Edsviken.

Östra Eds kyrka ligger i denna ort.

Orter i Valdemarsviks kommun
Ukna socken

Ukna socken i Småland ingick i Norra Tjusts härad, ingår sedan 1971 i Västerviks kommun i Kalmar län och motsvarar från 2016 Ukna distrikt.

Socknens areal är 155,01 kvadratkilometer, varav 136 land. År 2000 fanns här 639 invånare. Kyrkbyn Ukna med sockenkyrkan Ukna kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ukna socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ukna församling och för de borgerliga frågorna till Ukna landskommun. 1931 utbröts en del av församlingen och landskommunen till Överums församling och landskommun (hemmanen Överström nr 1-2, Hyllela nr 1-4 samt lägenheten Ukna järnvägstomt 6 och Obbentorp 1). Landskommunen inkorporerades 1952 i Uknadalens landskommun varifrån denna del 1971 uppgick i Västerviks kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Ukna, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Norra Tjusts härad. De indelta soldaterna tillhörde Kalmar regemente, Sevedes kompani och Andra livgrenadjärregementet, Tjusts kompani. De sex indelta båtsmännen tillhörde Tjusts båtsmanskompani.

Geografi och natur

Ukna socken ligger vid Östergötlandsgränsen sydväst om Valdemarsvik kring Storån.  Socknen kännetecknas av Uknadalens sprickdalsstråk som utmynnar i Storsjön och fortsätter mot havsviken Syrsan i Västra Eds socken. Socknen är en småkuperad sjörik skogsbygd med odlingsbygd i dalarna. Storsjön delas med Västra Eds socken i Västerviks kommun. Andra betydande insjöar är Vindommen som delas med Hannäs socken i Åtvidabergs kommun och Tryserums socken i Valdemarsviks kommun, Malmingen som också delas med Västra Eds socken samt Fullbosjön och Lermon.

Det finns två naturreservat i socknen: Ekhultebergen som delas med Gärdserums socken i Åtvidabergs kommun ingår i EU-nätverket Natura 2000 medan Stjälkhammar är ett kommunalt naturreservat.

Sätesgårdar var Stensnäs herrgård och Melby herrgård.

Stenebo gruvor ligger i socknen.

Fornlämningar
Kända från socknen är flera gravrösen från bronsåldern samt nio gravfält, en skeppssättning och två fornborgar från järnåldern. Två runristningar är antecknade (en nu borta).

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 1 812 1810 till 2 967 1880 varefter den minskade stadigt till 695 1990.

Namnet
Namnet (1365 Vknom) kommer från kyrkbyn. Namnet baseras på ordet ukn, ok och syftar på höjdrygg där den gamla kyrkan låg. Enligt beslut den 17 april 1942 fastställdes stavningen Ukna. Tidigare hade stavningen Uckna också förekommit, bland annat i jordeboken.

Se även
Ukna
Ukna församling
Lista över fasta fornminnen i Västerviks kommun (Ukna)

Referenser

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Kalmar län, del 1 Hermes 1957 libris
Ukna församlingsskrift och hembygdsbok.  Utgiven av Ukna hembygdsförening 1962-1984. ISSN 0283-314X libris

Externa länkar

Ukna socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Ukna hembygdsförening

Socknar i Norra Tjusts härad
Indelningar i Västerviks kommun
Francesco Bussone da Carmagnola

Francesco Bussone da Carmagnola, död 1432, var en italiensk fältherre.

Som condottiere tjänade Carmagnola efter vart annat Milano och Venedig, och blev slutligen avrättad av Venedigs regering.

da Carmagnola är huvudpersonen i Alessandro Manzonis tragedi Il conte di Carmagnola.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Italienska militärer
Födda 1300-talet
Avlidna 1432
Män
Alexander James Carlyle

Alexander James Carlyle, född 1861 och död 1943, var en skotsk präst och historiker.

Carlyle var universitetslärare i Oxford, och höll 1918 Olaus-Petriföreläsningar i Uppsala: Den engelska kyrkan och kyrkans enhet (Kyrkans enhet 1919). Av Carlyles övriga skrifter märks History of mediaeval political theory in the west (5 band, 1903-28, tillsammans med R. W. Carlyle), Christianity in history (1917, tillsammans med J. V. Bartlet), och The Christian church and liberty (1924).

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter 

Skotska författare under 1900-talet
Skotska historiker
Skotska präster
Födda 1861
Avlidna 1943
Män
Brittiska kyrkohistoriker
Alumner från University of Glasgow
Alumner från Exeter College, Oxford
Johann Christian Lobe

Johann Christian Lobe, född den 30 maj 1797 i Weimar, död den 27 juli 1881 i Leipzig, var en tysk tonsättare och musikskriftställare. 

Lobe uppträdde redan 1811 som flöjtist och hade anställning i Weimars hovkapell till 1842, då han erhöll professors titel och övertog ledningen av ett musikinstitut. År 1846 flyttade han till Leipzig som privatlärare och teoretiker. Lobes kompositioner (flöjtsaker, pianokvartetter, symfonier, uvertyrer, operorna Wittekind, Die Flibustier med flera) är mindre bekanta än hans skrifter: Lehrbuch der musikalischen Komposition (4 band, 1850–1867; band 1 och 4 omarbetade av Kretzschmar 1884–1887, flera upplagor), Katechismus der Musik (1851, 28:e upplagan 1904; svensk översättning "Musikens katekes", 1877, ny upplaga 1901), Musikalische Briefe (1852; 2:a upplagan 1860), Vereinfachte Harmonielehre (1861), Konsonanzen und Dissonanzen (1869), Katechismus der Kompositionslehre (1872; 7:e upplagan 1902) med flera.

Källor

Noter

Referenser

Hovkapellister
Tyska flöjtister
Klassiska flöjtister
Tyska innehavare av professors namn
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musikteoretiker
Musikologer under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Weimar
Födda 1797
Avlidna 1881
Män
Ugglan
Bliss Carman

William Bliss Carman, född 15 april 1861 och död 8 juni 1929, var en kanadensisk poet.

Av hans utpräglat episka produktion märks bland annat de om flera volymer omfattande samlingarna Songs from Vagabondia och Pipes of Pan. The Oxford Book of American verse (1927) är redigerad av Carman.

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Kanadensiska författare
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från Harvard University 
Födda 1861
Avlidna 1929
Män
Alumner från University of New Brunswick
Winfield Scott Hancock

Winfield Scott Hancock, född 14 februari 1824 i Montgomeryville, Pennsylvania, död 9 februari 1886 i New York, var en amerikansk general och politiker. Han var Demokratiska partiets presidentkandidat i presidentvalet i USA 1880. Soldaterna kallade honom "Utomordentlige Hancock" och han utmärkte sig i nordstatsarmén i slaget vid Gettysburg i amerikanska inbördeskriget.

Tidig karriär

Hancock fick sitt namn efter Winfield Scott som senare var hans befälhavare i mexikanska kriget. Han utexaminerades 1844 från militärhögskolan West Point och deltog som officer i mexikanska kriget. År 1850 gifte han sig med Almira "Allie" Russell. Hancock tjänstgjorde i Kansasterritoriet under händelseförloppet som gick i historien under namnet Bleeding Kansas och efter Utahkriget var han stationerad en kortare tid i Utahterritoriet.

Amerikanska inbördeskriget

I inbördeskriget befordrades Hancock 1861 till brigadgeneral och följande år efter slaget vid Williamsburg kom han att kallas "Utomordentlige Hancock". Detta hade sin bakgrund i George B. McClellans telegram till Washington, D.C.: "Hancock var utomordentlig idag."

I slaget vid Gettysburg utmärkte sig Hancock speciellt under sydstaternas infanteriattack. Med sin häst var han ständigt närvarande och uppmuntrade sina trupper i den defensiva krigföringen. Då en underordnad protesterade att han inte borde riskera sitt eget liv, sade Hancock: "Det finns ögonblick när en befälhavares liv är oväsentligt." Som minnesmärke över Hancocks insats i slaget restes senare en ryttarstaty i Gettysburg. På motståndarsidan stupade Hancocks gamla vän, brigadgeneralen Lewis Addison Armistead.

Presidentvalet 1880

I presidentvalet 1880 nominerade demokraterna Hancock som presidentkandidat och William Hayden English som vicepresidentkandidat. Hancock vann nomineringen i andra omröstningen på demokraternas konvent i Cincinnati. Republikanerna James Garfield och Chester A. Arthur vann valet med knapp marginal i och med att skillnaden mellan kandidaterna var färre än 2 000 röster.

Hancock, som 1881 valdes till ordförande för National Rifle Association, avled 1886 och gravsattes på Montgomery Cemetery i Montgomery County, Pennsylvania. Bland olika minnesmärken till Hancock finns utöver ryttarstatyn i Gettysburg även en ryttarstaty i hörnet av Pennsylvania Avenue och 7th Street i Washington, D.C.

Litteratur
David M. Jordan, Winfield Scott Hancock: A Soldier's Life, Indiana University Press 1988. 
Perry D. Jamieson, Winfield Scott Hancock: Gettysburg Hero, McWhiney Foundation Press 2003.

Externa länkar
Hancockstatyn i Gettysburg
Hancockstatyn i Washington, D.C.
Political Graveyard

Födda 1824
Avlidna 1886
Amerikanska generaler
Amerikanska presidentkandidater
Män
Deltagare i slaget vid Gettysburg
Amerikanska militärer under 1800-talet
Alumner från United States Military Academy
Asbjørn Aarseth

Asbjørn Aarseth, född 21 oktober 1935, död 31 augusti 2009, var en norsk litteraturforskare.

Aarseth blev 1985 professor i nordisk litteratur vid Universitetet i Bergen. Bland hans verk märks Episke strukturer (1976), Romantikken som konstruksjon (1985). Tillsammans med Atle Kittang skrev han 1968 Lyriske strukturer.

Källor
Nationalencyklopedin, CD-utgåvan, 2000.

Norska litteraturvetare
Män
Avlidna 2009
Födda 1935
Alumner från universitetet i Bergen