kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amerikansk törnskata

Amerikansk törnskata (Lanius ludovicianus) är en fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar, en av två arter i familjen som förekommer i Nordamerika.

Kännetecken

Utseende 
Amerikansk törnskata är en medelstor (18-22 cm) med medellång stjärt. Den är mycket lik beringvarfågeln (och även övriga varfåglar) med svart ögonmask, grå ovansida, ljus undersidam svarta vingar med vita handbasfläckar och vitkantad svart stjärt. Amerikansk törnskata är dock mindre med mindre näbb utan tydlig krok, bredare ögonmask och mörkare grå ovansida.

Läten 
Bland lätena hörs olika hårda, grälande och malande ljud. Sången är en serie med mekaniska, tvåstaviga, upprepade fraser.

Utbredning och systematik 
Amerikansk törnskata delas in i elva underarter med följande utbredning:
 Lanius ludovicianus gambeli – västra Nordamerika (från sydvästra Kanada till sydvästra USA), flyttar till västra Mexiko
 Lanius ludovicianus excubitorides – Great Plains-området i Nordamerika; flyttar till södra Mexiko
 Lanius ludovicianus migrans – östra Nordamerika (från sydöstra Kanada till östra Texas), flyttar till nordöstra Mexiko
 Lanius ludovicianus sonoriensis – torra sydvästra USA till nordvästra Mexiko (norra Durango och södra Sinaloa)
 Lanius ludovicianus anthonyi – norra Channel Islands (utanför södra Kalifornien)
 Lanius ludovicianus mearnsi – San Clemente Island (utanför södra Kalifornien). ± 13 fåglar i naturen 1999
 Lanius ludovicianus grinnelli – södra Kalifornien (San Diego County) och norra Baja California
 Lanius ludovicianus nelsoni – södra Baja California
 Lanius ludovicianus ludovicianus – kustnära sydöstra USA (från Virginia till Florida)
 Lanius ludovicianus miamensis – södra Florida
 Lanius ludovicianus mexicanus – centrala Mexiko (från södra Tamaulipas och Nayarit till Oaxaca)

Underarterna sonoriensis och gambeli inkluderas ofta i excubitorides, nelsoni i mexicanus och miamensis i nominatformen.

Tillfälligt har den påträffats i Guatemala, Bahamas och Turks- och Caicosöarna.

Levnadssätt 
Amerikansk törnskata hittas i öppet landskap med kortvuxen vegetation, vanligen under 2000 meters höjd. Den ses i öppna betesmarker och prärier med spridda buskar, träd och häckar. Fågeln lever mestadels (i större utsträckning än beringvarfågeln) av insekter som gräshoppor, syrsor och skalbaggar. Den häckar tidigare på året än de flesta tättingar, med äggläggning mellan februari och juli.

Status och hot 
Amerikansk törnskata har en vid utbredning och en världspopulation på uppskattningsvis sju miljoner vuxna individer. Studier visar dock att den minskar relativt kraftigt i antal, mellan 1966 och 2015 med hela 76 %. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Svartvingad törnskata

Svartvingad törnskata (Lanius mackinnoni) är en fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartvingad törnskata är en medelstor slank törnskata i mörkgrått, svart och vitt. Hanen har helvit undersida, honan en rostfärgad fläck på flanken. På skuldrorna syns stora avlånga vita fläckar. Arten liknar nordlig fiskaltörnskata, men har grått på hjässa och rygg. Den skiljer från andra törnskator med svart ögonmask och grå rygg på avsaknad av vit fläck på vingen. Sången består av en långsam och varierad serie med en rad olika toner, inklusive härmningar av andra fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer nära Ekvatorn i Centralafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartvingad törnskata hittas i skogsbryn, gläntor, odlingsbygd och trädgårdar. Den ses vanligen enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Archibald Donald MacKinnon (1864-1937), skotsk militärläkare och kolinial administratör i tropiska Afrika. Tidigare kallades den mackinnontörnskata även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Sãotométörnskata

Sãotométörnskata (Lanius newtoni) är en utrotningshotad fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar som enbart förekommer på ön São Tomé utanför Västafrika.

Utseende 
Sãotométörnskatan är en 20-21 centimeter lång långstjärtad skogslevande törnskata. Den är svart ovan med en vit fläck på skapularerna som kan vara gultonad. Den är blekgul på hake, bröst, buk, flanker, undergump och undre stjärttäckare. Den kilformade stjärten har helsvarta centrala stjärtfjädrar och ökande antal vitt ut mot stjärtens kanter. Ungfåglar är bandat gulbrunt och svart. Lätet är en klar vissling, tiu tiu, som ofta upprepas och ett metalliskt tsink tsink hörbart på långt håll.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på São Tomé och återsågs 1990 efter 50 års frånvaro.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Referenser

Externa länkar

Törnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på São Tomé
Somaliatörnskata

Somaliatörnskata (Lanius somalicus) är en fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Somaliatörnskatan är en liten törnskata i svart, vitt och grått. På vingen syns flera vita fläckar som tillsammans med vita yttre stjärtpennor lyser synligt i flykten. Arten liknar taitatörnskatan, men denna har enbart en vit vingfläck. Bland de repetativa lätena hörs gnissliga toner, vanligt ljusare och hårdare än hos taitatörnskatan och avgivna i ett stigande mönster.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torr törnbuskmark på Afrikas horn. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Somaliatörnskatan hittas i torr savann och gräsmarker. Där ses den sitta väl synligt, ofta i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Miombotörnskata

Miombotörnskata (Lanius souzae) är en afrikask fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Miombotörnskatan är en rätt liten (17-18 cm) törnskata med lång, slank stjärt. I fjäderdräkten påminner den om en törnskatshona med gråaktigt huvud och brun ovansida, men har stora, vita skulderfläckar. Honan har ljust rostfärgade flanker och ungfågeln är tätt bandad under. Fågeln hörs sällan, då med varierande tjattrande och visslande ljud.

Utbredning och systematik 
Miombotörnskata delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Lanius souzae souzae – förekommer från sydöstra Gabon till södra Kongo-Brazzaville, södra Kongo-Kinshasa, norra Zambia och Angola
 Lanius souzae burigi – förekommer från nordvästra Tanzania till östra Zambia, östra Rwanda och Burundi
 Lanius souzae tacitus – förekommer från sydöstra Angola till norra Namibia, södra Zambia, Malawi och västra Moçambique

Levnadssätt 
Miombotörnskatan hittas som namnet avslöjar i miomboskogslandskap, men även mopane och framför allt där skogen är utglesad. Den ses också kring välväxta trädgårdar. Födan är dåligt känd, men insekter och större spindlar har noterats. Möjligen tar den även små ryggradsdjur. Fågeln häckar åtminstone i september i Angola, september til november i Demokratiska Republiken Kongo och Zambia samt huvudsakligen i oktober i Malawi. Arten är huvudsakligen stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Namn 
Miombo är swahili för trädsläktet Brachystegia som omfattar ett stort antal arter, vilka bildar en öppen skog eller ett savannlandskap i södra Centralafrika. Miombo är också en beteckning för denna vegetationstyp som dominerar inom stora delar av området. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den portugisiske ornitologen José Augusto de Sousa (1837-1889).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Kinesisk varfågel

Kinesisk varfågel (Lanius sphenocercus) är en östasiatisk fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Kinesisk varfågel är en mycket stor (31 cm) medlem av familjen törnskator, den största i släktet Lanius. Den är i stort tecknad som alla varfåglar med grå ovansida, svartvita vingar och stjärt, svart ögonmask och ljus undersida. Karakteristiskt är vitt ögonbryn och ett tydligt vitt vingband på vingen. De tre mittersta stjärtfjädrarna är svarta med smala, svarta spetsar medan de yttre är helt vita.

Den sydligare jättevarfågeln (Lanius giganteus), tidigare och i viss mån fortfarande behandlad som underart till kinesiska varfågeln, är större än nominatformen samt mörkare grå ovan. Vidare saknar den det vita ögonbrynsstrecket och det vita på armpennorna.

Bland lätena hörs ett varfågellikt "ga-ga-ga".

Utbredning och systematik 
Kinesisk varfågel förekommer från östra Mongoliet österut till sydöstra Ryssland (Amurregionen och södra Ussuriland), nordöstra och nordcentrala Kina (Inre Mongoliet, nordöstra Lianoning och möjligen även Heilongjiang och Jilin söderut till Gansu, Shaanxi och Shanxi) samt på norra och centrala Koreahalvön. Vintertid flyttar den huvudsakligen till östra och sydöstra Kina samt Korea. Den behandlas idag vanligen som monotypisk, men den sydligare jättevarfågeln inkluderades tidigare som underart.

Levnadssätt 
Kinesisk varfågel påträffas i stäpp, buskmarker och halvöken samt i skogskanter och i träd utmed floder. De båda underarterna (eller arterna) skiljs tydligt åt höjdledes, där giganteus förekommer vid eller ovan trädgränsen på mellan 3000 och 5200 meters höjd, medan nominatformen hittas på mycket lägre nivåer, på 200 till 1100 meter över havet. Liksom andra varfåglar livnär sig den kinesiska varfågeln av insekter, småfåglar och små däggdjur som den fångar ryttlande från luften eller från utfall från en hög sittplats i ett träd eller buske, eller från en ledning. Häckningsbiologin är endast känd från sydöstra Ryssland, där den lägger ägg från andra halvan av april till början av juni, med flygga ungar i juni.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer beståndet för kinesisk varfågel som livskraftigt med stabil populationsutveckling.<ref name="IUCN"/

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Himalayatörnskata

Himalayatörnskata (Lanius tephronotus) är en asiatisk fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende 
Himalayatörnskatan är en rätt liten och långstjärtad törnskata med en kroppslängd på 21-23 cm. Adulta fågeln har mörkgrå ovansida, utan inslag av rostrött på skapularer och övre delen av ryggen som liknande rostgumpad törnskata. Den saknar oftast till skillnad från många andra arter i släktet en vit handbasfläck. Ungfågeln är kallt grå ovan.

Läten 
Sången är melodisk och varierande, bestående av en serie med både sträva och visslande toner samt härmningar från andra fågelarter. Bland lätena hörs så väl hårda tjattrande toner som ljusa skall och pip.

Utbredning och systematik 
Himalayatörnskata delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lanius tephronotus tephronotus – förekommer från Nepal till Sikkim, Bhutan, norra Indien och västra centrala Kina
 Lanius tephronotus lahulensis – förekommer från norra Kashmir till Ladakh och intilliggande västra Tibet

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ej ovanlig.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i odlingsbygd och buskmarker, i bergstrakter mellan 2200 och 4500 meters höjd. Den lever mestadels av insekter, som gräshoppor, skalbaggar och fjärilslarver, men även små ryggradsdjur.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Tigertörnskata

Tigertörnskata (Lanius tigrinus) är en östasiatisk fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Tigertörnskatan är en rätt liten (17-18,5 cm), rostryggig törnskata. Jämfört med liknande brun törnskata har den noterbart kortare stjärt och kraftigare näbb. Hanen är grå på hjässa och nacke, kastanjebrun ovan med tät svart bandning som gett arten dess namn. Genom ögat syns en bred svart ansiktsmask. Undersidan är vit, på flankerna svart brunbandad. Honan liknar hanen men har vitt på tygel och ögonbrynsstreck. Ungfågeln är mattare brun med svart ögonstreck, blekt ögonbrynsstreck samt beigefärgad och bandad undersida, kraftigare än ung brun törnskata.

Läten 
Lätet är ett hårt tjatter, likt brun törnskata. Sången beskrivs som resonant och musikalisk.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i nordöstra Asien i sydostligaste Ryssland (Ussuriland), nordöstra och östra Kina (österut från Shaanxi, Sichuan och Guizhou), Korea (utom södra kusten) samt Japan (Honshu, Sado och östra Kyushu). Vintertid flyttar den till Sydostasien, från östra Myanmar och sydöstra Kina till Malackahalvön, Singapore, norra Laos, centrala Vietnam och Stora Sundaöarna inklusive Bali. Norra ändan av övervintringsområdet är således strax söder om södra änden av häckningsområdet. 

Tillfälligt har den påträffats i Hong Kong, Filippinerna och Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tigertörnskatan häckar i tempererad löv- och blandskog med tät undervegetation, upp till 900 meters höjd. Liksom andra törnskator ses den jaga insekter från en hög utkiksplats i skogsbryn, men är dock mer skogslevande än exempelvis brun törnskata. Den lever nästan uteslutande av insekter och endast sällan av småfåglar och andra små ryggradsdjur. Fågeln häckar från maj till juli, med äggläggning i juni i Ryssland och Japan. Den lägger endast en kull. Arten är flyttfågel, även om några få individer stannar i Japan.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt i Kina och Ryssland, relativt vanlig i Korea, ovanlig i Japan och lokalt ovanlig till ovanlig genom hela utbredningsområdet.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Filippintörnskata

Filippintörnskata (Lanius validirostris) är en fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Filippintörnskatan är en medelstor tätting med lång stjärt och krokförsedd näbb. Ovansidan är grå med mörkare vingar och stjärt, undersidan vit med orangefärgade kroppssidor. På huvudet syns en svart ögonmask. Vissa underarter har mer orange på undersidan. Arten är lik rostgumpad törnskata, men förekommer vanligtvis i mer beskogade miljöer och på högre höjder. Den är vidare något mer kortstjärtad och saknar vit handbasfläck. Bland lätena hörs torra "chit!" och ett upprepat raspigt varnande "krr-krr-krr-krr-krr!".

Utbredning och systematik 
Filippintörnskata förekommer endast i Filippinerna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Lanius validirostris validirostris – norra Luzon
 Lanius validirostris tertius – Mindoro
 Lanius validirostris hachisuka – Mindanao

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Indisk törnskata

Indisk törnskata (Lanius vittatus) är en asiatisk fågel i familjen törnskator inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Indisk törnskata är en långstjärtad och relativt liten törnskata med en kroppslängd på 17 centimeter. Den adulta fågeln har en bred svart ansiktsmask som kontrasterar mot blekgrå hjässa och nacke. Manteln är rödbrun, övergumpen vit, stjärten svart med vita kanter och på vingarna syns en vit handbasfläck. Ungfågeln är mindre och har kortare stjärt än liknande rostgumpad törnskata (L. schach), mer enhetligt färgad gråbrun ovan, blek övergump och mer intrikat tecknad på vingtäckare och tertialer. Arten trivs i öppna och torra buskmarker samt i jordbruksbygd.

Läten 
Fågeln sjunger en behaglig, oregelbunden ramsa blandat med hårda toner och härmningar. Ett skränande läte sägs vara väldigt likt det ljud en groda yttrar när den fångas av en orm.

Utbredning och systematik 
Indisk törnskata delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lanius vittatus vittatus – förekommer från Pakistan (Indusslätterna) till Västbengalen och södra Indien (utom i sydväst)
 Lanius vittatus nargianus – förekommer i sydöstra Iran, södra Turkmenistan, Afghanistan, Baluchistan och Pakistan

Arten ses utanför häckningstid även i Förenade Arabemiraten där den även har häckat. Den har också tillfälligt setts i Oman, Sri Lanka, Saudiarabien och Bhutan.

Levnadssätt 
Indisk törnskata förekommer i olika sorters öppen, torr mark med buskar och spridda träd. Den lever nästan uteslutande av insekter, mest skalbaggar och hopprätvingar.

Häckning 
Hanen och honan hjälps åt vid bobygget och placerar det gömt 1,5-4 meter upp i en trädklyka eller i en törnbuske. Honan lägger 3-5 ägg som hon mestadels ruvar ensam, i 14-15 dagar. Ungarna är flygga ungefär lika lång tid efter kläckning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i norr och mindre vanlig i syd.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i orientaliska regionen
Brunpannad bandvinge

Brunpannad bandvinge (Actinodura egertoni) är en fågel i familjen fnittertrastar inom ordningen tättingar som förekommer i södra Asien.

Kännetecken 
Brunpannad bandvinge är en relativt stor brunfärgad bandvinge med grått huvud, rostbrunt ovan och under näbb och för släktet karakteristiskt tätt svartbandad stjärt och handpennor. Mantelns färg skiljer sig åt mellan underarterna, från rostbrun till mer olivfärgad.

Utbredning och systematik 
Brunpannad bandvinge hittas i undervegetation i fuktiga skogar, även ungskog. Den delas in i fyra underarter:
 Actinodura egertoni egertoni – förekommer i Nepal, Sikkim, Bhutan, norra Assam och sydöstra Tibet
 Actinodura egertoni lewisi – förekommer i nordöstra Assam (Mishmi Hills)
 Actinodura egertoni khasiana – förekommer i bergsskogar i södra Assam (söder om Brahmaputra)
 Actinodura egertoni ripponi – förekommer från södra Kina (västra Yunnan och sydvästra Guangxi) till sydvästra Myanmar

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i tät undervegetation och buskområden i varma städsegröna lövskogar, mellan 600 och 2.600 meters höjd. Den lever av insekter, bland annat gräshoppor och myror, men även bär som smultron. Arten häckar från april till juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt och lokalt förekommande i centrala Nepal, frekvent i Bhutan och lokalt ganska vanlig i Indien.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske paleontologen Sir Philip de Malpas Grey-Egerton (1806-1881). På svenska har den även kallats rödpannad bandvinge.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 egertoni Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fnittertrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Taiwanbandvinge

Taiwanbandvinge (Actinodura morrisoniana) är en fågel i familjen fnittertrastar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Taiwanbandvingen är en typisk bandvinge, en 18–19 cm lång och mestadels brun fågel med tätt mörkbandade vingpennor och stjärt. Den är kastanjebrun på hjässa och huvudsidor med en otydlig rostfärgad ögonring. Ovansidan är ockragrå med vitaktiga mjuka streck på nacke och mantel. Vingpennor och stjärt är tätt bandade i rostrött och svart. Den är vidare roströd på hake och strupe, på bröstet olivgrå med vitaktiga streck och på buken olivtonat roströd med svagare streck.

Utbredning och systematik 
Taiwanbandvingen förekommer endast som namnet antyder på ön Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Bandvingarna placeras traditionellt i Actinodura. DNA-studier visar dock att två avvikande arter, rostkronad minla (Chrysominla strigula) och blåstjärtad siva (Siva cyanouroptera) är en del av bandvingarna. Olika taxonomiska auktoriteter har behandlat resultatet på olika sätt, antingen som här inkludera dessa i Actinodura, eller dela upp släktet i två. Waldenbandvingen och dess närmaste släktingar lyfts då ut i släktet Sibia.

Status och hot 
Arten har ett litet utbredningsområde och tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på Taiwans högsta berg Mt. Morrison (Yü Shān eller Hsin Kao Shān), i sig döpt efter en amerikansk marinkårskapten som siktade berget 1857.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fnittertrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan