kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kullängsstugan

Kullängsstugan är en knuttimrad parstuga byggd 1693. Den ligger nära Dohnafors i Askersunds kommun. Huset är ett bra exempel på ett boningshus för en välbeställd bonde under denna tid.

Bonden som byggde huset hette Nils Svensson, kallad Kullagubben.

I bottenvåningen finns förstuga, sätesstuga, gäststuga och prästkammare. På vinden finns tre rum. I huset finns intressanta väggmålningar, delvis renoverade.

På 1730-talet fanns det dokumenterat flera uthus, bl.a. ett stall med höskulle, fähus och loge. Vidare fårhus, svinhus och lada med skjul, badstuga, gås- och hönshus. Det fanns också ett brygghus. Idag finns endast en bod kvar bredvid huset.

Kullängsstugan var bebodd fram till 1936 och skänktes året därpå till Örebro läns museum. Den byggnadsminnesförklarades år 1970.

Referenser
Örebro läns museum
Länsstyrelsen

Externa länkar 
 Örebro läns museums webbplats om Kulllängssugan

Byggnadsminnen i Örebro län
Byggnader och anläggningar i Askersunds kommun
Sevärdheter i Örebro län
Madagaskar i olympiska sommarspelen 2008

Madagaskar i olympiska sommarspelen 2008 bestod av idrottare 6 som blivit uttagna av Madagaskars olympiska kommitté.

Boxning 
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Friidrott 
  Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Förkortningar
Noteringar – Placeringarna avser endast löparens eget heat
Q = Kvalificerad till nästa omgång
q = Kvalificerade sig till nästa omgång som den snabbaste idrottaren eller, i fältgrenarna, via placering utan att uppnå kvalgränsen.
NR = Nationellt rekord
N/A = Omgången ingick inte i grenen
Bye = Idrottaren behövde inte delta i denna omgång

Herrar
Bana och landsväg

Damer
Bana & landsväg

Judo

Herrar

Simning 
  Huvudartikel: Simning vid olympiska sommarspelen 2008

Referenser

Madagaskar i olympiska sommarspelen 2008
Madagaskar i olympiska spelen

Madagaskar har deltagit i 13 olympiska sommarspel, vartenda sedan 1964 utom 1976 och 1988. Inga medaljer har tagits. Landet har ställt upp i olympiska vinterspelen tre gånger och debuterade i Turin 2006.

Medaljer

Medaljer efter sommarspel

Medaljer efter vinterspel

Externa länkar
Joseph Chmel

Joseph Chmel, född 18 mars 1798, död 28 november 1858, var en österrikisk historiker och arkivarie.

Chmel var från 1846 vicer direktör för statsarkivet i Wien. Bland hans verk märks Geschichte Kaiser Friedrichs III. und seines Sohnes Maximilian I. (2 band, 1840–1843) samt urkundspublikationer rörande Österrikes historia under den senare medeltiden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Österrikiska historiker
Medeltidshistoriker
Österrikiska arkivarier
Födda 1798
Avlidna 1858
Män
Svensk uppslagsbok
Hörstadius

Hörstadius är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Ejnar Hörstadius (1893–1978), jurist
 Erik Hörstadius (född 1964), journalist och författare
 Johan Erik Hörstadius (1782–1859), präst
 Nils Hörstadius (1894–1956), ingenjör, företagsledare och politiker
 Sven Hörstadius (1898–1996), embryolog
 Wilhelm Hörstadius (1856–1934), jurist

Se även 
 Hörstadius (släkt)
Godbluff

Godbluff är det femte studioalbumet av den engelska progressiv rock-gruppen Van der Graaf Generator efter att gruppen haft ett uppehåll under några år. Albumet spelades in 9-29 juni 1975 i Rockfield Studios i Monmouthshire. Albumet släpptes i oktober 1975.

Sättning 
 Hugh Banton - Orgel, bas. 
 Guy Evans - Trummor, slagverk.
 Peter Hammill - Sång, piano, gitarr. 
 David Jackson - Saxofoner, flöjt.

Låtlista 
Alla låtar skrivna av Peter Hammill där inte annat anges.

Sida A 
 "The Undercover Man" - 7:25
 "Scorched Earth" (Hammill, Jackson) - 9:48

Sida B 
 Arrow - 9:45
 The Sleepwalkers - 10:31

Externa länkar 
 Sofa Sound: Godbluff lyrics

Musikalbum 1975 
Album av Van der Graaf Generator
Ikonen

Ikonen är ett finskt efternamn.

Personer med efternamnet Ikonen
 Ansa Ikonen
 Glenn Ikonen, svensk rullstolscurlare
 Henri Ikonen
 Jani Ikonen
 Johanna Ikonen
 Juuso Ikonen
 Lauri Ikonen (1888–1966), finländsk tonsättare
 Leander Ikonen
 Pasi Ikonen (född 1980), finländsk orienterare
 Yrjö Ikonen

Se även
Ikon

Finska efternamn
King África

Alan Duffy, mer känd under artistnamnet King África, född 31 oktober 1971 i Buenos Aires, Argentina, är en argentinsk sångare och artist av amerikanskt ursprung. Han är en av de mest folkkära artisterna i den spansktalande världen, hans unika sångröst och mycket säregna scenkostymer är hans mest kända signum. Hans musik kan beskrivas som en blandning av pop, latinamerikansk musik och dance.

År 2000 hade han en internationell hit med La Bomba som hamnade på topplistorna i flera länder.

Diskografi 
1993 - El Africano
1994 - Al Palo
1996 - Remix
1998 - Animal
2000 - La Bomba (Grandes éxitos)
2001 - Carnevalito
2001 - Pachanga
2002 - Energía
2003 - Buena onda
2004 - Reggeatón Mix
2005 - Fiesta VIP

Argentinska sångare
Födda 1971
Män
Levande personer
Personer från Buenos Aires
Lovisa av Sicilien och Neapel

Lovisa av Sicilien, (italienska: Luisa), född 27 juli 1773 i Neapel, död 19 september 1802 i Wien, var storhertiginna av Toscana; gift 1790 med storhertig Ferdinand III av Toscana. 

Hon var dotter till Ferdinand IV av Neapel. Lovisas familj mottog 1790 frierier från både den österrikiska och den toskanska tronföljaren, som båda ville gifta sig med antingen Lovisa eller hennes syster Maria Teresa. Hennes mor sände porträttet av Lovisa till Ferdinand och bestämde därmed vem som skulle gifta sig med vem. 

Hon ansåg att Lovisa passade bättre till storhertiginna än till kejsarinna, eftersom Lovisa sades vara lika vacker men en sämre person än Maria Teresa, och att en storhertiginna kunde begå fler misstag än en kejsarinna. Knepet åstadkom en del skämt vid de europeiska hoven.

Lovisa mottog en del negativa kommentarer i Florens men hennes goda sätt ansågs kompensera hennes brister. Paret reste till Wien vid den franska invasionen 1801, där Lovisa avled i barnsäng.

Referenser
 

Födda 1773
Avlidna 1802
Storhertiginnor
Kvinnor
Personer från Neapel
Personer som dött i barnsäng
Still Life (VdGG)

Still Life är det sjätte studioalbumet med progressiv rock-gruppen Van der Graaf Generator. Delar av albumet spelades in samtidigt som den föregående albumet Godbluff och resterande spelades in 12-25 januari 1976. Albumet släpptes i april 1976.

Sättning 
 Hugh Banton - Orglar, baspedaler, gitarrer, Mellotron, piano.  
 Guy Evans - Trummor, slagverk. 
 Peter Hammill - Sång, gitarr, piano.
 David Jackson - Saxofoner, flöjt.

Låtlista
Om inte annat anges så är låtarna skrivna av Peter Hammill.

Sida A 
 "Pilgrims" (Hammill, Jackson) - 7:12
 "Still Life" - 7:24
 "La Rossa" - 9:52

Sida B 
 "My Room (Waiting for Wonderland)" - 8:02
 "Childlike Faith in Childhood's End" – 12:24

Externa länkar 
 Sofa Sound: Still Life lyrics

Musikalbum 1976
Album av Van der Graaf Generator
Maria Ferdinanda av Sachsen

Maria Ferdinanda av Sachsen, född 27 april 1796 i Dresden, död 3 januari 1865 i Brandýs nad Labem-Stará Boleslav, var storhertiginna av Toscana; gift 1821 med storhertig Ferdinand III av Toscana. 

Maria Ferdinanda stod mycket nära sin syster Maria Anna av Sachsen och följde på hennes begäran med henne då hon 1817 reste för att gifta sig med Toscanas tronföljare, och blev sedan kvar där. Eftersom svågern var sjuklig och de inte hade avlat någon son, bestämde sig systerns svärfar 1821 för att gifta sig med henne, och hon blev därmed sin systers svärmor. 

Hon blev änka tre år senare men valde att inte gifta om sig utan stanna kvar vid hovet i Florens som änkestorhertiginna. Hon lämnade Toscana och reste till Wien med den övriga familjen då monarkin avskaffades 1859.

Referenser
 

Huset Wettin
Födda 1796
Avlidna 1865
Storhertiginnor
Kvinnor
Personer från Dresden
Ivarsson

Ivarsson är ett vanligt svenskt efternamn som kan stavas på något olika sätt. Den 31 december 2012 var det följande antal personer i Sverige med stavningsvarianterna
 Ivarsson 8 417
 Ivarson 104
 Iwarsson 68
 Ifvarsson 52
 Iwarson 50
 Ifvarson 3
 Ivarzon 3
Tillsammans blir detta 8 697 personer. Statistiska centralbyrån uppger emellertid att det är 8642 personer med detta namn, vilket skulle ge det plats nummer 100 på listan över Sveriges vanligaste efternamn. Av siffrorna att döma har de 55 personerna med namnvarianterna Ifvarsson och Ifvarson utelämnats i SCB:s statistik. Om de inkluderas utan att ändringar görs för andra namn, kommer namnet på plats 97 bland Sveriges vanligaste efternamn.

Namnet Ivarsson var ursprungligen ett patronymikon med betydelsen Ivars son.

Personer med efternamnet Ivarsson eller varianter av detta namn 

 Anita Ivarsson (född 1945), musiker, författare och evangelist
 Anneli Ivarsson (född 1958), läkare och professor i pediatrik
 Anton Ivarsson (1887–1952), företagare
 August Ifvarsson (1858–1918), lantbrukare och politiker

 Bengt Ivarsson (född 1963), advokat

 Carl Ifvarsson (1818–1889), hemmansägare och politiker
 Carl-Anders Ifvarsson (född 1939), politiker och ämbetsman
 Christoffer Ivarsson (född 1987), studentpolitiker
 Curt Ivarsson (1923–1997), arkitekt

 Eirik Ivarsson (död 1213), norsk ärkebiskop
 Erling Ivarsson (1950–2003), präst
 Eva Ivarsson (född 1945), friidrottare
 Göran Ivarsson (född 1948), konstnär
 Harry Ivarson (1892–1967), norsk filmregissör och manusförfattare
 Inge Ivarson (1917–2015), manusförfattare, filmproducent
 Ivan Ivarson (1900–1939), konstnär

 Jan Ivarsson (född 1931), översättningsvetare
 Jimmie Ivarsson (född 1986), volleybollspelare
 Johan Ivarsson (född 1967), orienterare
 Johan Ivarsson (ishockeyspelare) (född 1995), ishockeyspelare
 Jonas Iwarson (1867–1947), missionär

 Lars Ivarsson (född 1963), ishockeytränare
 Lennart Ivarsson (född 1941), fagottist
 Maja Ivarsson (född 1979), sångerska
 Malena Ivarsson (född 1949), socionom, sexolog, författare, programledare
 Marcus Ivarsson (född 1978), serieskapare och illustratör
 Martin Ivarson (1894–1965), nottryckare, målare och tecknare
 Måns Ivarsson (född 1956), journalist
 Märta Taube-Ivarsson (1888–1974), skulptör

 Nina Ivarsson (född 1985), fritidsledare och barnboksförfattare

 Per Ifvarsson, skulptör på 1600-talet
 Peter Ivarsson (1960–1983), musiker med artistnamnet Peter Ivarss
 Sari Ivarson (1890–1968), bagare och målare
 Therese Ivarsson (född 1989), fotbollsspelare
 Tommy Ivarsson (född 1939), ingenjör och företagsledare
 Tommy Ivarsson (född 1967), entreprenör
 Ulf Ivarsson (född 1965), musiker, kompositör
 William Ivarson (1867–1934), norsk skådespelare

Källor 

Svenska efternamn
Sonnamn
Maria Anna av Sachsen

Maria Anna av Sachsen, född 15 november 1799 i Dresden, död 24 mars 1832 i Pisa, var storhertiginna av Toscana; gift 1817 med storhertig Leopold II av Toscana.

Äktenskapet var mycket lyckligt och hon var även omtyckt av allmänheten, men hon plågades av pressen att föda en manlig arvtagare, vilket förorsakade henne en depression. Hon avled i Pisa dit hovet hade flyttat för hennes hälsas skull.

Referenser
 

Huset Wettin
Födda 1799
Avlidna 1832
Storhertiginnor
Kvinnor
Personer från Dresden
Maria Antonia av Bägge Sicilierna (1814–1898)

Maria Antonia av Bägge Sicilierna, född 19 december 1814 i Palermo, död 7 november 1898 i Gmunden, var storhertiginna av Toscana; dotter till Frans I av Bägge Sicilierna, gift 1833 med storhertig Leopold II av Toscana.

Biografi

Tidigt liv

Maria Antonia utsågs till brud av Leopold sedan hans första två fruar dött utan att ha fött en manlig arvinge. Hon stod nära sin bror och svägerska och lämnade Neapel med saknad.

Storhertiginna av Toscana

Hon gjorde succé vid hovet i Florens med sin skönhet, men hade svårt att finna sig tillrätta i Toscana, där den allmänna standarden var högre än i Neapel, och skapade avstånd till allmänheten genom sitt uttalande: "Det finns inga fattiga i Florens". 

Hon var starkt religiös och särskilt intresserad av kulten kring Sankta Filomena, men trots att hon var ganska obildad var hon även intresserad av konst; hon agerade beskyddare för konstnärer, besökte dem i deras ateljéer och fick en blomma namngiven efter sig. Hon grundade en del kyrkor och skolor. 

Under upproret 1848 lämnade hon Florens med barnen före maken och reste till Siena, och följde sedan maken till Gaeta, där de mottogs av påven; de återvände 1849. Vid återkomsten förhindrade hon med sitt konservativa inflytande alla nödvändiga reformer.

Senare liv
1859 utslungades "vulgära förolämpningar" mot henne, militären gjorde myteri och oberoende råd utropades i stad efter stad. Hon och större delen av familjen tog plats i Forte Belvedere medan maken förhandlade med upprorsledarna via Sardiniens ambassad; då han fick erbjudandet att välja mellan att abdikera och stanna kvar eller vägra abdikera och lämna landet, rådde hon honom att abdikera med orden att om de reste nu skulle de aldrig kunna återvända. Han beslöt att resa, och de kunde lämna Toscana under fredliga former och blev rent av avvinkade av allmänheten. Familjen reste till Österrike där de omhändertogs av hennes släkting Frans Josef I av Österrike. Hon återvände 1893 till Florens och blev då glatt välkomnad.

Barn

 Ärkehertiginnan Maria Isabella av Toscana (1834-1901). Gift med sin morbror Francesco di Paola, hertig di Trapani, yngste son till Frans I av Bägge Sicilierna och Maria Isabella av Spanien. 
 Ferdinand IV av Toscana (1835–1908)
 Ärkehertiginnan Maria Theresa av Toscana (1836-1838)
 Ärkehertiginnan Maria Christina av Toscana (1838-1849)
 Ärkehertig Karl Salvator av Toscana (1839-1892). Gift med Maria Immaculata av Bägge Sicilierna, dotter till Ferdinand II av Bägge Sicilierna och Maria Theresa av Österrike. 
 Ärkehertiginnan Maria Anna av Toscana (1840-1841)
 Ärkehertig Rainer av Toscana (1842-1844)
 Ärkehertiginnan Maria Louisa av Toscana (1845-1917). Gift med furst Karl zu Ysenburg. 
 Ärkehertig Ludwig Salvator av Toscana (1847-1915) ogift 
 Ärkehertig Johann Salvator av Österrike-Toscana (1852-1890(?)) rapporterad försvunnen till sjöss 1890). Det fanns spekulationer att han överlevt och levde under ett alias (Johann Orth).

Referenser
 

Födda 1814
Avlidna 1898
Huset Habsburg-Lothringen
Storhertiginnor
Kvinnor
Personer från Palermo
Sävedalens kyrka

Sävedalens kyrka är en kyrkobyggnad i samhället Sävedalen i Partille kommun. Den tillhör Sävedalens församling i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Sävedalens kyrka uppfördes efter ritningar av Axel Forssén och invigdes 1959. Byggnaden består av långhus med kor och absid i öster. I söder finns en sakristia och vid långhusets nordvästra sida finns ett torn. Byggnaden har en stomme av betong som är klädd med rött fasadtegel. Alla tak är klädda med skiffer. Senare tillkom expeditionsutrymmen i samma stil.

I kyrkorummets främre del och i koret är golvet belagt med klinkers, medan golvet i kyrkorummets bakre del är belagt med linoleummatta. Interiören är vitkalkad.

Inventarier
 Dopfunten av sandsten är utförd 1959 av bildhuggare Erling Valldeby efter ritningar av Axel Forssén.
 Altaret är i svart marmor på en tegelpelare. 
 Korprydnaden bakom altaret är en röllakansvävnad utförd 1959 av Sofia Widén.
 En tavla målad av Einar Forseth finns ovanför dopaltaret.
 Altarkors, ljusstakar, vaser samt nattvardskärl är utförda efter ritningar av Tore Eldh.
 En blå kormatta är tillverkad av Vävkammaren Christina Westman.

Orglar
 Orgeln är byggd av Hammarbergs Orgelbyggeri AB och invigd 1962.
 En kororgel är tillverkad av A. Magnusson Orgelbyggeri AB och levererad 1984.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Partille kommun
Kyrkobyggnader invigda 1959
1959 i Sverige
Irak i olympiska spelen

Irak deltog i olympiska sammanhang för första gången vid de olympiska sommarspelen 1948 i London. De missade därefter spelen 1952 och bojkottade spelen 1956 på grund av den då pågående suezkrisen. De deltog sedan under de tre spelen under 1960-talet för att sedan åter bojkotta spelen 1972 och 1976 för att visa sitt motstånd mot att apartheid-regimen i Sydafrika. De har därefter deltagit i alla olympiska sommarspel sedan dess. Irak har aldrig deltagit vid de olympiska vinterspelen.

Irak har totalt vunnit en bronsmedalj i tyngdlyftning 1960.

Medaljer

Medaljer efter sommarspel

Medaljer efter sport

Källor
Elongation (astronomi)

Inom astronomin är en planets elongation dess skenbara vinkelavstånd till solen, sett från jorden.

När en undre planet (en planet vars bana ligger innanför jordbanan) syns bäst på kvällen efter solnedgången är den nära sin största östliga elongation, och när den syns bäst på morgonen före soluppgången är den nära sin största västliga elongation. Den största elongationen (västlig eller östlig) är för Merkurius mellan 18° och 28°, och för Venus mellan 45° och 47°. Detta värde varierar huvudsakligen därför att planetbanorna är ellipser och inte cirklar. Merkurius bana avviker betydligt mer från cirkelformen än Venus bana, därför är variationen i Merkurius största elongation större.

De övre planeterna (de vars banor ligger utanför jordbanan) kan ha en elongation upp till 180°, då de står i opposition.

Elongation kan även vara det skenbara vinkelavståndet mellan en planetmåne och dess moderplanet, även här sett från jorden.

Celest mekanik
Sfärisk astronomi
Utah Starzz

Utah Starzz, som grundades 1997 och upplöstes 2002, var en basketklubb i Salt Lake City i Utah som spelade i damligan WNBA mellan säsongerna 1997 och 2002 och var ett av de åtta originallagen i WNBA. Laget spelade sina hemmamatcher i Delta Center och var ett så kallat systerlag till NBA-laget Utah Jazz. Utah Starzz var döpt efter det gamla American Basketball Association-laget Utah Stars, men med zz i slutet för att visa sin koppling till Utah Jazz.

Historia

Som ett av de åtta originallagen i WNBA lyckades Utah Starzz aldrig nå samma framgångar som deras motsvarighet i NBA, Utah Jazz. Utan under premiärsäsongen 1997 var Starzz det sämsta laget av alla i ligaspelet. Deras första match spelades den 21 juni hemma mot Sacramento Monarchs som vann matchen med 70-60. Totalt förlorade Starzz 21 av de 28 matcherna under året, vilket skulle visa sig bli det sämsta för Starzz i WNBA. Inte förrän säsongen 2001 skulle Starzz lyckas ta sig till sitt första slutspel, där de förlorade i första omgången mot Sacramento med 1-2 i matcher. Säsongen 2002 skulle bli Starzz bästa, både under ligaspelet, de vann 20 matcher och slutade trea i den västra konferensen, och i slutspelet, där de gick fram till konferensfinal mot de blivande mästarna Los Angeles Sparks som vann med 2-0 i matcher. Lagets sista match spelades således borta mot Los Angeles den 24 augusti 2002 och förlorades med 77-103.

Efter säsongen 2002 sålde NBA alla WNBA-lag till nya ägare. Utah Starzz ägare, som även ägde Utah Jazz, meddelade att han inte längre var intresserad av att behålla laget, så Starzz började att letade efter nya lokala potentiella köpare men kunde inte hitta någon som var intresserad. Men laget undvek att upplösas helt då det den 5 december 2002 meddelades att Utah Starzz hade köpts av Spurs Sport & Entertainment och att Starzz omedelbart skulle flyttas till San Antonio i Texas.

Referenser

Basketklubbar i Utah
Sportklubbar bildade 1997
Sport i Salt Lake City
Upplösta basketklubbar i USA
Sportklubbar upplösta 2002
Nedlagda WNBA-klubbar
Salt Lake City under 2000-talet
Salt Lake City under 1900-talet
Tiffany (tidskrift)

Tiffany var en svensk ungdomstidskrift som utgavs 1972-1976.

Tidskriften vände sig till en början helt till tonårstjejer och innehöll tecknade serier samt en del annat material, bland annat om mode. Redan efter en kort tid blev emellertid tysken Hans Hatwig redaktör för Tiffany, som då omvandlades till en renodlad idoltidskrift och i huvudsak kom att innehålla bilder av kända pop- och rockartister, varvid tidskriften marknadsförde sig som "Sveriges största poptidning". Hatwig grundade därefter 1974 tidskriften Poster med liknande inriktning, vilken efter ett par år konkurrerade ut Tiffany.

Med sin inriktning på hitlistemusik utgjorde Tiffany (liksom Poster) en direkt motpol till proggrörelsens tidning Musikens makt. Tiffanys läsare uppmanades bland annat att protestera mot Sveriges Radios vid denna tidpunkt kritiska inställning mot hitlistemusik och den planerade nedläggningen av radioprogrammet Tio i topp.

Nedlagda svenska tidskrifter
Igelbäckens masugn

Igelbäckens masugn är en bevarad hyttanläggning i södra delen av Örebro län, nära Aspa bruk i Askersunds kommun. Den första hyttan byggdes 1696 av Anton von Boij. Den nuvarande härstammar från 1826. År 1830 kompletterades anläggningen med rostugn och varmapparat. 

Vid Igelbäcken tillverkades tackjärn. Tackjärnet skickades vidare för förädling vid stångjärnshamrarna i Aspa och Algrena. En del av tackjärnet gick dock direkt på export.

Efterhand kom Igelbäckens hytta att drivas som en del av Aspa bruk. År 1900 såldes Aspa bruk till Laxå Bruk, varvid järnbruket i Aspa lades ned. Igelbäckens masugn fortlevde dock ända till 1923, mycket p.g.a. bergsingenjören Carl Sahlin som var intresserad av äldre järnframställning. Igelbäckens masugn blev förklarad som statligt byggnadsminne år 1993. Anläggningen ägs av Statens fastighetsverk.

Referenser
Statens fastighetsverk
Länsstyrelsen

Byggnader och anläggningar i Askersunds kommun
Byggnadsminnen i Örebro län
Industriminnen i Närke
Svenska järnbruk
Max Jordan (tecknad serie)

Max Jordan (originaltitel: Gil Jourdan) är en belgisk komisk äventyrsserie skapad av Maurice Tillieux.

Handling 
Jordan vill bli en omtalad privatdetektiv. För att lyckas med detta måste han göra något som skapar rubriker i tidningarna. Han satsar hela sitt kapital, väljer ut rätt personer och ger sig själv sex månader för att krossa en knarkliga. 

Till sin hjälp har Jordan en smart och intensiv kvinna vid namn Nina, Skatan, en glad före detta tjuv, med egensinnig humor (endast han själv skrattar åt skämten han drar), och en polis, inspektör Coork, som till att börja med är en löjlig och fientlig typ, men under seriens gång blir han mer och mer betydelsefull för fallens lösning. 

En viktig nyhet i Jordanserien var stämningen på de platser han reste till. Miljöerna i Tillieuxs tidiga serier var välstädade och välordnade. I Max Jordan tecknade han en råare värld, med dammiga kontor, smutsiga gator, mörka hamnar och leriga gårdar. Det är framför allt de franska miljöerna som imponerar och fängslar läsaren. När Max Jordan och hans vänner reser iväg till exotiska platser försvinner en del av mystiken och charmen.

Historik 
Serien startade den 20 september 1956 i Spirou nr 962. Jordan var mycket lik Tillieuxs tidigare serie Félix och några av Félix-berättelserna utgjorde grunden för Jordan-äventyren. Titelfiguren Félix hade varit stökig, förvirrad och till och med lite naiv. Max Jordan visade sig dock vara en person som är säker på sig själv. Han är utbildad jurist, han vet vad han vill, och han har redan från början en mycket tydlig plan med sitt agerande.

1970 överlämnade Tillieux teckningsarbetet till Gos (Roland Goossens). Det blev fyra långa serier, och fyra korta, som är trogna originalet men saknar en del av det speciella som fanns i Tillieuxs teckningsstil. 

1989, drygt tio år efter Tillieuxs bortgång, gavs det ut ett hyllningsalbum (Les Enquêtes de leurs amis: l’hommage à Gil Jourdan et à M. Tillieux). I åtta berättelser hyllas Max Jordan och Maurice Tillieux av kända serieskapare, däribland Turk, Maltaite och Desberg.

Albumutgivning

Originalutgivning
Som brukligt är när det gäller fransk-belgiska serier samlades äventyren i album efter serietidningspubliceringen. Sexton album gavs ut i hemlandet Belgien åren 1959–79. Alla de sexton albumen har även givits ut på nederländska.

Svensk utgivning
Tre album har kommit på svenska, utgivna av Bonniers Juniorförlag i albumserien "Ett fall för Max Jordan" 1979–80.

Dansk utgivning
Danmark började ge ut Max Jordan samtidigt som Sverige. I dansk översättning har dock ytterligare album givits ut. 2019 började Förlaget Zoom ge ut alla Max Jordan-album fördelade på fem samlingsvolymer, varav de tidigare utgivna titlarna kom ut i nyöversättning.

Utgivningsindex

Referenser

Noter

Externa länkar
Presentation av Gil Jourdan från Thrillingdetective.com
 Presentation av Gil Jourdan på BDZoom.com
 Fansajt för Maurice Tillieux

Belgiska serier