kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Liberia LA04

LA04 var namnet på den fjärde svenska kontingenten som skickades från Sverige till den FN-ledda insatsen UNMIL i Liberia.

Förbandet grupperade på Camp Clara i Monrovia tillsammans med irländska förbandsenheter. Sveriges bidrag bestod av ett mekaniserat skyttekompani, stabsofficerare och ett CSE (Contingent Support Element). Förbandet uppgick till cirka 230 officerare och soldater. Huvudansvaret för LA04:s uppsättande var Södra skånska regementet (P 7).

Förbandsdelar
Kontingentschef: Övlt Mikael Johansson, I5 / Övlt Gustaf Fahl HKV
Skyttekompanichef: Mj Per Nilsson, P7
Chef CSE: Mj Magnus Ranebo, P7

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska militära förband i internationell tjänst
Liberia LA05

LA05 var namnet på det femte skyttekompaniet som skickades inom det svenska bidraget till den FN-ledda insatsen UNMIL i Liberia.

Förbandet grupperade på Camp Clara i Monrovia tillsammans med irländska förbandsenheter. Sveriges bidrag bestod av ett skyttekompani med stödfunktioner. Förbandet uppgift till ca 230 soldater. Huvudansvaret för LA05:s uppsättande var Skaraborgs regemente (P 4). 

Förbandet och med det, det svenska bidraget avvecklades den 15 november 2006.

Förbandsdelar
Kontingentschef var överstelöjtnanten Gustaf Fahl / överstelöjtnanten Mats Ludwig.
Skyttekompanichef var major J-E Olsson
Chef CSE var major Fredrik Lundqvist

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska militära förband i internationell tjänst
Militärpolischef: Magnus Pettersson
Gary Hart

Gary Hart, ursprungligen Gary Warren Hartpence, född 28 november 1936 i Ottawa, Kansas, är en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Colorado i USA:s senat 1975–1987.

Hart studerade teologi vid Yale Divinity School och juridik vid Yale Law School. Han avlade 2001 dessutom doktorsexamen i Oxford.

Hart arbetade som advokat i Denver 1967–1974. Han besegrade den sittande senatorn Peter H. Dominick i senatsvalet 1974. Han besegrade republikanen Mary Estill Buchanan i senatsvalet 1980 med 51 procent av rösterna mot 49 procent för Buchanan.

Hart förlorade i demokraternas primärval inför presidentvalet i USA 1984 mot tidigare vicepresidenten Walter Mondale. Hart besegrade Mondale bland annat i Kalifornien och i Florida. Han vann primärvalen i 26 delstater, medan Mondale vann i 22. Ändå fick Mondale fler röster och fler delegater än Hart tack vare segrar i bland annat de folkrika delstaterna New York, Illinois och Texas; delstaterna har fler delegater till partikonventet ju större befolkning de har. Nomineringen avgjordes slutgiltigt på demokraternas konvent i San Francisco. Mondale förlorade sedan själva presidentvalet mot ämbetsinnehavaren Ronald Reagan.

Hart ställde inte upp för omval i senatsvalet 1986. Han efterträddes i januari 1987 som senator av Tim Wirth. Hart inledde sedan sin kampanj för demokraternas nominering i presidentvalet i USA 1988 som klar favorit. Han hann inte vara favorit särskilt länge. The Miami Herald publicerade den 3 maj 1987 artikeln om Harts utomäktenskapliga förhållande med fotomodellen Donna Rice. Hart meddelade redan den 8 maj att han avbröt sin kampanj. Han ångrade sig och meddelade på nytt i december 1987 att han trots allt kandiderar och låter folket bestämma sitt öde. Hart fick bara fyra procent av rösterna i primärvalet i New Hampshire och gav slutligen upp efter den så kallade supertisdagen. Han återvände sedan till arbetet som advokat.

Filmen The Front Runner, där Hart spelas av Hugh Jackman, hade premiär i november 2018 och fokuserar på otrohetsskandalen 1987.

Källor

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s senat från Colorado
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Ottawa, Kansas
Födda 1936
Levande personer
Män
Alumner från Yale Law School
Alumner från Oxfords universitet
Natals svartsnok

Natals svartsnok (Macrelaps microlepidotus) hör till släktet Macrelaps, ett monotypiskt släkte inom familjen stilettormar. Natals svartsnok är därmed den enda arten i släktet. Den indelas inte i några underarter.

Kännetcken 
Två bett har blivit rapporterade, personerna som blivit bitna har blivit helt medvetslösa och kollapsat i upp till 30 minuter. 
Forskare har också rapporterat att reaktionen efter denna orms bett är allvarlig och att fallen som de haft hade kunnat få dödlig utgång om personerna inte hade fått läkarvård. Men man vet lite om risken från denna ovanliga orm. Giftet är förmodligen sarafotoxin.

Ormens längd är 60-90 centimeter. Den har en kraftig kropp som är cylindrisk formad, litet huvud, små ögon med runda pupiller och kort svans. Ormen är helt svart, lätt att förväxla med purpurglansorm men saknar den violetta glansen och har hela analplåtar vilket purpurglansormen inte har. Övre käkbenet är kort med 4 tänder och 2 väldigt stora huggtänder under ögat.

Utbredning 
Sydafrika, Natal och Kapprovinsen.

Levnadssätt 
Ormen lever i skogar längs kusten. Födan består av groddjur, skinkar, andra ormar och små däggdjur. Ormen är ovipar och honan får 3-10 ägg som läggs i december till januari och kläcks i mars. Den är en grävande ormart, som gräver ner sig i lös jord, bland löv och ruttnande grenar. Den syns oftast på markytan under varma och fuktiga nätter. Denna ormart är också en utmärkt simmare.

Referenser 
www.jcvi.org
ITIS

Tryckt litteratur 
Jürg Meier, Julian White. Handbook of clinical toxicology of animal venoms and poisons, 1995, s. 640.
Mark O'Shea. Venomous Snakes of the World, 2008, s. 88.
Harry W. Greene, Michael Fogden. Snakes: The Evolution of Mystery in Nature, 2000, s. 209.
Vincent Carruthers. The Wildlife of Southern Africa, 2005, s. 96.
Bill Branch, William R. Branch. Field guide to snakes and other reptiles of southern Africa, 1998, s. 65.

Stilettormar
Micrelaps

Micrelaps är ett giftigt ormsläkte inom familjen stilettormar med 5 arter.

Kännetecken 
Dessa ormar har små huvuden, och det kan vara lätt att förväxla svans med huvud. De har små svarta ögon med runda pupiller eller en aning vertikalt elliptiska pupiller. Alla arter är väldigt slanka ormar med en väldigt kort svans som slutar tvärt i en avtrubbad topp. De har släta fjäll och runda magplåtar, gjorda för att gräva och kroppen är cylindriskt formad.

Utbredning 
Afrika och Mellanöstern. Detta är det enda släktet från familjen stilettormar som finns i Mellanöstern.

Levnadssätt 
Nattaktiva, grävande ormar, väldigt slöa och sega.

Arter 
Micrelaps bicoloratus (engelska: Kenya Two-headed Snake)
Micrelaps boettgeri (engelska: Boettger's Two-headed Snake)
Micrelaps muelleri (engelska: Mueller's Two-headed Snake)
Micrelaps tchernovi 
Micrelaps vaillanti (engelska: Somali Two-headed Snake)

Referenser 
www.jvci.org
ITIS
www.toxinology.com

Stilettormar
Matt Niskanen

Matthew Norman "Matt" Niskanen, född 6 december 1986 i Virginia, Minnesota, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som spelar för Philadelphia Flyers i NHL. 

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Washington Capitals, Pittsburgh Penguins och Dallas Stars och på lägre nivåer för Iowa Stars i AHL och University of Minnesota-Duluth i NCAA.

Niskanen vann Stanley Cup med Washington Capitals 2018.

Spelarkarriär

College
Niskanen gick på University of Minnesota Duluth. År 2005-06, hans första säsong på Minnesota Duluth Bulldogs hockeylag, gjorde han 14 poäng på 38 matcher. Innan dess spelade Niskanen för Virginia / Mountain Iron-Buhl pojkhockeylag och hjälpte Blue Devils till deras första tillstånd gymnasieturnering. Under 2006-07, sin andra säsong på Minnesota-Duluth Bulldogs hockeylag, gjorde han 9 mål, 22 assist under 39 matcher. Niskanen utsågs till 2006-2007 All WCHA First Team.

Niskanen beslutade sig för att lämna college och bli proffs efter sin andra säsong på UMD Bulldogs. 19 mars 2007 undertecknade han ett tryoutkontrakt med Iowa Stars för resten av säsongen. Han undertecknade sedan ett treårigt NHL-kontrakt med Dallas Stars som startade 2007-08.

NHL

Dallas Stars 
Niskanen draftades av Dallas Stars i den första rundan och som 28:e spelare totalt i NHL-draften 2005.

Matt Niskanen gjorde sin första NHL-match den 3 oktober 2007, då Colorado Avalanche stod för motståndet. Hans första mål skulle komma mot San Jose Sharks den 29 oktober 2007. Niskanen stod för ett riktigt framgångsrikt rookie-år med Dallas Stars då han i mitten av säsongen ledde ligans plus/minus statistik, vilket gav honom en plats i 2008 års upplaga av NHL:s Young All Star Game. Han gjorde 6 mål och sammanlagt 35 poäng på 80 spelade matcher säsongen 2008–09.

Pittsburgh Penguins 
Den 21 februari 2011 trejdades Niskanen tillsammans med lagkamraten James Neal till Pittsburgh Penguins i utbyte mot försvararen Alex Goligoski.

Washington Capitals 
Han tradades till Washington Capitals den 1 juli 2014.

Säsongen 2017–18 blev Niskanen Stanley Cup-mästare med Washington Capitals sedan laget besegrat Vegas Golden Knights i finalserien med sammanlagt 4-1 i matcher.

Philadelphia Flyers 
Den 14 juni 2019 tradades han till Philadelphia Flyers i utbyte mot Radko Gudas.

Statistik

Klubbkarriär

Externa länkar

Referenser

Amerikanska ishockeyspelare
Födda 1986
Män
Spelare i Dallas Stars
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Iowa Stars
Levande personer
Idrottare från Minnesota
Personer från Virginia, Minnesota
Ishockeyspelare i Minnesota Duluth Bulldogs (herrar)
Alumner från University of Minnesota Duluth
Stanley Cup-mästare 2018
Spelare valda i NHL Entry Draft 2005
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare valda av Dallas Stars i NHL Entry Draft
Micrelaps bicoloratus

Micrelaps bicoloratus är en giftig ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet Micrelaps.

Kännetecken 
Ormen är mörkt brun-svart på ryggen och övergår i orange ganska långt upp på sidorna. Längden är 20-32 centimeter. Huvudet är som för de flesta stilletormar bara svagt markerat från resten av kroppen. Den har långa giftkörtlar.

Utbredning 
Södra Kenya och norra Tanzania.

Levnadssätt 
Lever i höglandsterräng med lös markstruktur.

Referenser 
www.jvci.org
ITIS
www.toxinology

Tryckt litteratur 
Harry W. Greene. Snakes: the evolution of mystery in nature, 1997, s. 92.

Stilettormar
Micrelaps
Micrelaps boettgeri

Micrelaps boettgeri är en giftig ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet Micrelaps.

Kännetecken 
Färgen är svart och ser nästan ut som olja, lite glansig. Annars liknande utseende som för alla Micrelaps.

Utbredning 
Arten har flera från varandra skilda populationer i östra Sudan, Sydsudan, Somalia, Etiopien, Kenya, Uganda och norra Tanzania. Den vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet. Micrelaps boettgeri lever i savanner och buskskogar. Den gräver i lövskiktet och i det översta jordlagret. Födan utgörs av maskormar och ödlor. Ifall den äter insekter är omstridd. Honor lägger ungefär 6 ägg per tillfälle.

Hot 
För beståndet är inga hot kända. Ormen har bra anpassningsförmåga. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 
www.jvci.org

Externa länkar 
Bild på ormen

Stilettormar
boettgeri
Kräldjur i etiopiska regionen
Ben Nighthorse Campbell

Ben Nighthorse Campbell, född 13 april 1933 i Auburn, Kalifornien, är en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Colorado i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1987-1993 och sedan i senaten 1993-2005. Han var först demokrat men bytte 1995 parti till republikanerna.

Campbells mor var en invandrare från Portugal och fadern cheyenneindian med släktbakgrund även i andra indianstammar. Campbell hade en svår barndom i Placer County, den alkoholiserade fadern var ofta frånvarande och modern var ofta på sjukhuset på grund av tuberkulos. Campbell gick i skola i Placer High School men hoppade av för att delta i koreakriget som militärpolis i USA:s flygvapen. Efter kriget studerade Campbell vid San Jose State College (numera San Jose State University). Han bedrev sedan fortsatta studier vid Meijiuniversitetet i Tokyo.

Campbell var en framgångsrik judoutövare i sin ungdom. Han vann en guldmedalj vid panamerikanska spelen år 1963 och deltog även i Olympiska sommarspelen 1964.

Campbell besegrade sittande kongressledamoten Michael L. Strang i kongressvalet 1986. Han omvaldes två gånger. Han vann sedan senatsvalet 1992 som demokrat och omvaldes 1998 som republikan. Han efterträddes 2005 som senator av Ken Salazar.

Källor

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Colorado
Ledamöter av USA:s senat från Colorado
Amerikanska judoutövare
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från USA
Idrottare från Kalifornien
Personer från Placer County
Födda 1933
Levande personer
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s flygvapen
Scottie Upshall

Scott "Scottie" Upshall, född 7 oktober 1983 i Fort McMurray, Alberta, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelade senast för St. Louis Blues i NHL.

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för St. Louis Blues, Florida Panthers, Columbus Blue Jackets, Phoenix Coyotes, Philadelphia Flyers och Nashville Predators och på lägre nivåer för Milwaukee Admirals i AHL och Kamloops Blazers i WHL.

Upshall draftades i första rundan i 2002 års draft av Nashville Predators som sjätte spelaren totalt.

När hans kontrakt med St. Louis Blues gick ut sommaren 2018, skrev han på ett PTO (Professional Try Out) med Edmonton Oilers den 19 augusti 2018. Upshall fick inget kontrakt med Oilers efter försäsongen.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Scottie Upshall – Stats – NHL.com
Scottie Upshall NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Scottie Upshall hockey statistics and profile at hockeydb.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Phoenix Coyotes
Spelare i Columbus Blue Jackets
Spelare i Florida Panthers
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i Kamloops Blazers
Spelare i Milwaukee Admirals (2001–)
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Alberta
Personer från Fort McMurray
Levande personer
Födda 1983
Män
Spelare i St. Louis Blues
Spelare valda i NHL Entry Draft 2002
Spelare valda av Nashville Predators i NHL Entry Draft
Spelare i Fort McMurray Oil Barons
Kyrkogatan, Halmstad

Kyrkogatan är en gata i centrala Halmstad som i öster mynnar mot Hamngatan och i väster mot Karl XI:s väg. Vid denna gata ligger bland annat S:t Nikolai kyrka (därav namnet), rådhuset och Stora Torg.

Tidigt i Halmstads historia kallades huvudgatan i öst-västlig riktning Westergade, namnet finns i skriftliga handlingar från 1504. Mycket talar för att den motsvarade den nuvarande Kyrkogatan, även om den också antagits motsvara den parallellt löpande nuvarande huvudgatan Brogatan. I det tidigare fallet kan även en tidig bro över Nissan legat i vägens förlängning. I slutet av 1600-talet användes namnet Kyrkiegatan om den västliga delen av gatan. Samtidigt gick den östliga delen, som löper mellan Stora Torg och Nissan, under namnet Helfwetesgatan, efter en krog som låg där då. Detta ändrades på 1700-talet till eufemismen Helwigsgatan. Sedan 1887 har hela gatan det nuvarande namnet Kyrkogatan.

Källor

Gator i Halmstad
Bufo gutturalis

Bufo gutturalis är en padda från södra Afrika som tillhör släktet Bufo och familjen äkta paddor.

Utseende 
Paddan är kraftigt byggd med grova extremiteter och sparsamt med simhud. Ovansidan är vårtig och vanligtvis brun, även om andra färger förekommer, och med pariga markeringar i mörkare färg. Ofta har den också en ljus strimma längs ryggen. Huvudet har två stora parotidkörtlar bakom ögonen, och ett ljust kors på toppen. Baksidan av benen kan ha en rödaktig anstrykning. Buken är vit, och inte så vårtig som ovansidan utan mera grynig. Hanens opariga strupsäck är ljus. Den maximala längden är mellan 10 och 12 cm.

Utbredning 
Bufo gutturalis finns i södra Afrika från sydligaste Somalia, södra Kenya, eventuellt i Uganda, vidare i Tanzania, södra Kongo-Kinshasa, Angola, norra Namibia och östra samt centrala delen av norra Sydafrika. Förekomsterna i Kenya, Uganda och Tanzania är osäkra på grund av förväxlingsrisk med den närstående arten Bufo regularis. Den är införd till Réunion och Mauritius.

Vanor  
Arten är mycket anpassningsbar och lever i många olika habitat, som savann, odlad mark, på öppna grässlätter och i bushen. Den är inte speciellt bunden till vatten och kan uppträda på vägar, i trädgårdar och i närheten av bebyggelse. Den kan gå upp till 1 900 m i bergen. 

Hanens läte är ett djupt kväkande.

Leken sker i framför allt klara, permanenta vattensamlingar, inte minst trädgårdsdammar, där honan lägger sina ägg i form av ett dubbelt band bland undervattensväxter.

Status 
Bufo gutturalis är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN, och populationen ökar. Inga hot har registrerats.

Referenser 

Bufo
Stuart Hill

Stuart Hill, född 1958 i Leicester , är en brittisk fantasyförfattare. Har bland annat skrivit Ismarkens krona. Han studerade engelska, klassisk och antik historia vid Newcastle University.

Biografi
Stuart Hill arbetade sex år i en bilfabrik, och gick sedan tillbaka till college för att ta lärarexamen. Efter att ha varit lärare i flera år började han skriva böcker 

Som sjuåring började han leka med ord.

Källor

Födda 1958
Brittiska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Män
Levande personer
Personer från Leicester
Alumner från Newcastle University
Svenska Cypernbataljonerna

Cypernbataljonerna var de bataljoner svenska soldater som verkade i olika fredsbevarande styrkor på Cypern under perioden 1964–1987. Bataljonerna ingick i UNFICYP. Under insatsen omkom totalt 17 svenska soldater vid olika tillfällen. Genom åren bemannade Sverige totalt 25 589 militära befattningar i UNFICYP. Därtill tillkom ytterligare 2 365 bemannade befattningar inom den polisstyrka som medverkande på Cypern fram till 1993.

Grupperingar
Bataljonen grupperade på flera platser genom åren:
Camp Carl-Gustaf (huvudcampen) i Famagusta
Camp Goldfish i Famagusta.Nicosia
 Grenadier Camp i Larnaca
Camp Victoria i Larnaca
Camp Siam (Madeleine) i Louroujina.Akincilar
Camp Polar i Athienou
Camp Carl-Philip i Pyla

Bataljonsnumrering 1964 till 1987
Bataljonen benämndes inledningsvis med en löpande numrering från 24C till 38C. Endast jämna nummer användes.
Från och med bataljon 39C användes även udda nummer fram till hösten 1974 då bataljon 51C blev den första bataljonen i en serie bataljoner som numrerades med udda nummer. Uddanumreringen pågick till våren 1980 och bataljon 75C innan bataljonerna återigen nyttjade både udda och jämna nummer fram till 90C, som blev den sista svenska bataljonen på Cypern under UNFICYP.

1987 till 1993 
Efter att den svenska bataljonen avvecklats fortsatte Sverige att bidra med stabspersonal, militärpoliser och civila poliser fram till hösten 1993. Dessa enheter fick en löpande numrering med start på 93C fram till det sista bidraget 115C.

Se även
Svenska utlandsstyrkan
UNFICYP
FN:s fredsbevarande styrkor

Referenser

Tryckta källor
Arvidsson, Anders (2014) Med FN på Cypern 1964-1974. Norrköping Fredsbaskerförlaget 

Ej längre existerande svenska militära förband i internationell tjänst
Svenska internationella insatser
Relationer mellan Cypern och Sverige
Micrelaps muelleri

Micrelaps muelleri (engelska: Mueller's Two-headed Snake) är en giftig ormart inom familjen stilettormar som tillhör släktet Micrelaps.

Kännetecken 
Ormen har svart huvud och kropp med ljusbruna ränder. Annars liknande utseende som för alla Micrelaps. Längden är 25-53 centimeter.

Utbredning 
Israel, Syrien, Jordanien och Libanon.

Levnadssätt 
Ormen föredrar områden med buskvegetation och hittas ofta under stenar. Dess huvudsakliga föda är skinkar.

Referenser 
Micrelaps muelleri (TSN 700380). Integrated Taxonomic Information System
www.jcvi.org
ITIS
toxinology.com

Externa länkar 
Bild på ormen
Bild på ormen

Stilettormar
Micrelaps
Trefärgad häger

Trefärgad häger (Egretta tricolor) är en amerikansk medelstor slank häger.

Utseende 
Trefärgad häger är en medelstor slank häger med långa ben och lång hals och den mäter omkring 60 cm, har ett vingspann på ungefär 90 cm och den väger drygt fyra kilo. Dess långa näbb är spetsig och gul till gråaktig med en tydlig mörk spets. Under häckningsperioden blir den blåaktig. Fågelns namn kommer av att dess fjäderdräkt är blå, vit och kastanjefärgad. Ryggen och ovansidan av vingarna är mörka, buken vit och den långa halsen är mörk. Juvenila fåglar har en annan teckning men i samma fäger fast med mer röda toner.

Läten 
Från trefärgad häger hörs klagande och kväkande läten som från andra hägerarter.

Utbredning och taxonomi 
Trefärgad häger lever i södra delarna av Nordamerika, norra delarna av Sydamerika samt i Centralamerika, främst i kustnära områden. Den delas vanligtvis upp i två underarter med följande utbredning:
 Egretta tricolor ruficollis (syn. occidentalis) – förekommer från de tropiska delarna av USA till Colombia, nordvästra Venezuela och Västindien
 Egretta tricolor tricolor – förekommer från nordvästra Venezuela, Guyana och Surinam till södra Peru och nordöstra Brasilien

Vissa urskiljer även underarten rufimentum med utbredning på Trinidad, möjligen även på Tobago.

Trefärgad häger har ännu inte observerats på fastlandet i Europa, dock fyra gånger på Azorerna och en gång på Kanarieöarna.

Häckning och biotop 
Trefärgad häger förekommer i subtropisk miljö vid grunda vatten som kärr, sumpmark, vid sjöar och översvämmade odlingar. Den häckar i kolonier, ofta med andra hägerarter. Den lägger vanligtvis tre till fyra grönblå ägg (men upp till sju förekommer) i ett plattformsliknande bo byggt av grenar och gräs, vanligtvis i träd eller buskar. Äggen ruvas av både hane och hona i 21-25 dagar.

Föda 
Födan består främst av småfisk, kräftdjur, insekter och reptiler som antingen jagas aktivt eller genom att vänta på dem.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Källor
Pranty, Radamaker, Kennedy Birds Of Florida 
All about birds, <www.allaboutbirds.org>, läst 15 januari 2010
Engelskspråkiga wikipedias artikel Tricolored Heron, läst 2010-01-16

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen